mot · FY021259 · 1975-01-27 00:00:00 — av fröken m. fl. om åtgärder för att förhindra abort. Genom det beslut som fattade om en ny abortlag infördes bestämmelser i vår lag, som gjorde det betydligt lättare för kvinnor att efter innevarande år erhålla abort. Under dessa omständigheter föreligger enligt mångas bedömning en avsevärd risk för en ökning av antalet aborter. Som påpekades i debatten ökar också risken för påtryckningar utifrån på kvinnan, som i stor utsträckning själv har att avgöra om hon skall underkasta sig abort eller inte. En förutsättning för beslutet om ny abortlag var emellertid, att såväl abortutredningen som berörda departementschefer betonat att abort icke skulle få betraktas som ett preventivmedel utan som en nöd fal lsåtgärd. Födelsekontrollen måste ske med andra preventiva åtgärder, och resurser måste från samhällets sida ställas till den enskildes förfogande för att så skall bli fallet. Ekonomiskt-sociala skäl skall inte heller på ett avgörande sätt få utgöra hinder för kvinnan att fullfölja graviditeten, om hon så önskar. I propositionen 1974:70 säger departementschefen: "Vi inträffad graviditet bör samhällets stödåtgärder vara sådana att de ger kvinnan och mannen den grundläggande sociala och ekonomiska trygghet som behövs för att de skall kunna vårda och uppfostra det väntade barnet." Det sägs också i propositionen, att det är uppenbart "att samhället måste se till att det finns en ändamålsenligt utformad och smidigt fungerande rådgivningsverksamhet. Ansvaret föra» abortrådgivning tillhandahålls åvilar sjukvårdshuvudmännen. Enligt vår mening är det synnerligen angeläget att regeringen, med utgångspunkt i kraven i beslutet, uppmärksamt följer vad som i fortsättningen händer på abortproblematikens område och vidtar de abortförebyggande åtgärder som ytterligar kan behövas för att hjälpa kvinnan till ett beslut i överensstämmelse med hennes innersta önskan. Särskild uppmärksamhet bör ägnas stödet åt de unga och mycket unga. I en enkät, utförd av utredningen rörande sexual- och samlevnadsfrågor i undervisnings- och upplysningsarbetet, har drygt hälften av eleverna på högstadium och i gymnasiets årskurs två sagt sig ha. behov av enskilt samtal rörande sexual- och samlevnadsprobleni (SOU 1974:59 s. 471). En fråga lyder: "Om du ville få något råd i fråga om normer för sexuellt samliv, vart skulle du då vända dig?" På denna har de flesta eleverna uppgivit att de skulle vända sig till någon annan än föräldrarna. de yngre och bland de äldre har sagt sig vilja vända sig till den elevvårdande personalen, skolläkare och skolsköterska. Detta gällerendast behov av samtal om normer. Det vanligaste praktiska behovet gäller råd om preventivmetoder. Om storleken av detta behov ger inte enkäterna besked. Erfarenheterna från stads ungdomsmottagning, som drivs av barnavårdsnämnden och från skoldirektions rådgivningsbyrå vittnar emellertid om en kontinuerligt ökande besöksfrekvens. Utredningen anser den bästa lösningen på vara att de nya öppenvårdscentralerna förses med en särskild ungdomsmottagning av Borlängetyp. I avvaktan härpå anser man det dock vara nödvändigt att speciella, fristående ungdomsrådgivningar inrättas, vilket också skulle ligga i linje med de rekommendationer som gjorts i anslutning till införandet av den nya abortlagen. Att anordna fristående ungdomsrådgivningar är emellertid även det ett arbete som tar sin tid. Dessutom kan det medföra stora svårigheter att bygga upp ett nät, som täcker hela behovet även i glesbygd. Det synes oss därför angeläget att i dagens situation så långt möjligt utnyttja den resurs som är etablerad och som eleverna i skolan redan är förtrogna med, nämligen skolhälsovården. Med stöd av vad som ovan anförts hemställer vi' att begär att regeringen med uppmärksamhet följer vad som sker på abortproblematikens område och vidtar erforderliga åtgärder i syfte att förhindra att någon mot sin inre vilja på grund av yttre omständigheter ser sig nödsakad att söka abort. () () 1 (Se även motion 1975:1372)