mot · FZ02162 · 1975-12-04 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:31 om ändrade beskattningsregler för pensionsförsäkringar m. m. De nuvarande lagbestämmelserna om beskattning av pensionsförsäkringar innebär i förhållande till de gällande reglerna avsevärda inskränkningar. Fråga uppstod då huruvida dessa skulle träffa även sådana försäkringar som tecknats före de nya bestämmelsernas ikraftträdande. I propositionen 1950:93 s. 167 gjorde dåvarande finansministern följande principuttalande: Då de olika försäkringsformernas utbredning sålunda påverkats av beskattningens utformning, följder härav icke blott att statsmakterna böra ägna uppmärksamhet åt frågan, vilka försäkringsformer som böra gynnas genom skattelagstiftningen, utan även att statsmakterna få anses i viss mån ansvariga för den utveckling av försäkringsformerna, som ägt rum under inverkan av skattelagstiftningen. Av denna anledning anser jag, att statsmakterna icke böra placera försäkringsformer, till vilkas utbredning de genom skattelagstiftningen medverkat, i en sämre ställning än de tidigare haft såvida icke vägande skäl föreligger härför. 1950:49 s. 58) underströk de synpunkter departementschefen sålunda anfört och tillfogade att en ändring i skärpande riktning av livförsäkringstagares beskattning inte borde omfatta försäkringar som tecknats före ändringens ikraftträdande. Detta blev också beslut. Redan tidigare, nämligen i samband med ikraftträdandet av allmänna skattekommittés förslag till ändring i försäkringsbeskattningen, avgav dåvarande departementschefen, statsrådet , ett interpellationssvar som bl. a. innehöll följande(1948 årsprot. 3f i första kammaren): . . det gäller om en skattskyldig för framtiden skall äga att i avdragshänseende få en viss försäkring behandlad enligt den lag, som gällde vid försäkringens tecknande. Att så bör ske är enligt min mening rimligt. Jag vill dock härtill knyta den reservationen, att det sagda förutsätter, att icke något försäkringsbolag utnyttjar den gamla lagens återstående giltighetstid till ackvisitionsarbete under sådana former, att förfaringssättet måste betecknas som illojalt, eller till tecknande av försäkringar som med hänsyn till beloppens storlek och återverkningarna på skatteunderlaget i försäkringstagarens hemortskommun måste anses förden allmänna uppfattningen stötande. Skulle dylika fall inträffa kan ett annat betraktelsesätt te sig påkallat. Det nu i propositionen 1975/76:31 framlagda förslaget till ändringar i reglerna för pensionsförsäkringars beskattning innebär skärpningar, som är vida större än de som infördes och 1950. Frågan om de redan gällande 1* 1975/76. 1975/76: 162 försäkringarnas fortsatta behandling främst i avdragshänseende är således av största vikt. De skäl som anförts när samma rättsfråga tidigare behandlats i är alltjämt i oförminskad grad tillämpliga i dagens situation. När det gäller de reservationer som uttalades angående försäkringsbolagens anskaffning tills de nya reglerna träder i kraft, kan det fastslås, att försäkringsbolagen lojalt rättat sig efter de riktlinjer för tilltänkt lagstiftning som angivits i offentliggjorda presskommuniké och i det publicerade betänkandet, något som också omvittnats av departementschefen i den nu aktuella propositionen (s. 142). Till de skäl som 1948 och 1950 anförts från regering och riksdag gör sig med styrka gällande den allmänna grundsatsen, att skatteregler som innebär skärpningar inte skall få verkan på redan ingångna civilrättsliga avtal. En inskränkning i rätten till avdrag för utgör ett ingrepp i de förutsättningar som varit bestämmande föravtalets ingående. En person som i valet mellan att betala sin pensionsförsäkring genom en engångspremie eller genom löpande och, kanske av likviditetsskäl, valt det senare alternativet, kan med skäl anse sig lurad, om statsmakterna nu skulle förmena honom full avdragsrätt för den avtalade årspremien. Om förslaget blir gällande även för äldre avtal, kan det med visshet förutses att många försäkringstagare helt eller delvis upphör med premiebetalningen. Detta medför att pensionsbeloppen och underlaget för beräkning av återbäring minskas i motsvarande mån. Någon överföring av den del av försäkringen, för vilken premien inte blir avdragsgill, till K-försäkring kommer i praktiken inte att finnas, eftersom en sådan ändring skulle föranleda en omedelbar skyldighet för försäkringstagaren att för försäkringens totala tillgodohavande betala inkomstskatt, som om beloppet utbetalats till honom och utan att detta medförde motsvarande befrielse från inkomstskatt på utfallande belopp. Har försäkringstagarens hälsa försämrats, kan det hända att han är utestängd från möjligheten att med en ny försäkring av K-försäkringstyp kompensera det genom P-försäkringens reduktion bortfallna efterlevandeskyddet. Under alla förhållanden blir årspremien för en sådan försäkring högre, därför att premiebetalningstiden blir kortare och dödsrisken i högre åldrar större. De speciella förhållandena på personförsäkringsområdet, som karakteriseras av långa, oftast flera decennier långa avtalstider, nödvändiggör en kontinuitet i de regler som rör avtalet och dess ekonomi. Hit hör inte endast de försäkringstekniska, av offentlig myndighet stadfästa grunderna för försäkringsverksantheten, utan också i lika hög grad reglerna för försäkringarnas beskattning. Det måste vidare uppfattas såsom ett anständighetskrav att de avtal som inspirerats av skattelagens utformning, skall få fullföljas på de villkor som utgjorde förutsättning för avtalens tillkomst. Ett annat ställningstagande kan av de berörda uppfattas såsom icke korrekt. Det måste, sett ur vidare 1975/76: 162 perspektiv, vara ett allmänt intresse att inte medborgarna får en känsla av rättsosäkerhet och tappar förtroendet för statsmakterna. Redan det förhållandet att en statlig kommitté framlagt förslag till skattebestämmelser med tillbakaverkande kraft och att regeringen ställt sig bakom detta förslag har inneburit allvarliga påfrestningar i dessa hänseenden. Förslaget har också i denna del avstyrkts av många remissinstanser, däribland LO och , och har hos försäkringstagarna, oavsett politisk hemvist, väckt oro och indignation. har tillfälle att, genom att ta avstånd från förslaget om retroaktivitet, i konsekvens med sin tidigare inställning slå vakt om en rättsprincip, som har ansetts omistlig i ett västerländskt samhälle. Av största vikt är också att försäkringsbolagen inte går miste om det förtroende hos allmänheten som är en förutsättning för försäkringsverk samheten. Avgörande för detta förtroende är att försäkringstagarna kan lita på att ingångna avtal blir fullföljda. Att ett genomförande av förslaget om ändrad beskattning av P-försäkringar kommer att medföra ett avsevärt årligt bortfall av nysparande kan förutses. Eftersom det ligger i det allmännas intresse att detta bortfall blir så litet som möjligt, är det även från denna synpunkt angeläget att åtminstone de sparplaner, som är inbyggda i de äldre försäkringarna med löpande premieinbetalning, får verka i full utsträckning. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att i propositionen 1975/76:31 föreslagna ändrade beskattningsregler för pensionsförsäkringar m. m. inte skall avse försäkringar tecknade före . N. () i Trobro HANS NYHAGE (m)