mot · FY021928 · 1975-03-17 00:00:00 — Beträffande den i regeringens proposition 1975:20 föreslagna höjningen av anslaget till centrumbildningarnas verksamhet måste man konstatera att denna tyvärr är så ringa att den inte torde täcka den kostnadsutveckling som förevarit och som kan väntas för den kommande anslagsperioden. Man måste ge centrumbildningarna de ekonomiska möjligheter som behövs för att de skall kunna motsvara de ökade krav som redan ställs på dem från utövare och avnämare, krav som kommer att ytterligare öka då efterfrågan och produktion inom det här berörda området kan förväntas expandera starkt. 1 en sådan situation är det orimligt att låta de förmedlande och distribuerande organ som centrumbildningarna utgör stagnera i sin verksamhet, vilket är den reella innebörden i regeringens förslag beträffande anslagstilldelningen till centrumbildningarna. Detta förstärks av att några av centrumbildningarna som är relativt nyetableradc kan emotse en särskilt expansiv period i sin verksamhet under den kommande anslagsperioden, vilket medför särskilda problem vid en fördelning av anslaget mellan centrumbildningarna. Departementschefen säger att formerna för stödet till centrumbildningarna kommer att tas upp till prövning i samband med ställningstaganden i fråga om de statliga insatserna för kulturarbetarna och arbetsförmedlingen inom kulturområdet. Detta betänkande har emellertid ännu inte börjat remissbehandlas, varför det torde dröja en avsevärd tid innan någon ändring kan ske. Vi anser del därför fullt försvarligt alt redan för nästa budgetår ge centrumbildningarna en välbehövlig och erforderlig ekonomisk förstärkning. Vid en bedömning av den fria uppsökande kulturverksamhet som ryms under rubriken skapande i regeringens proposition 1975:20 måste man beakta de nära samband som reellt föreligger mellan centrumbildningarna och de fria grupperna. Resultatet av regeringens proposition kan annars bli att man ger den fria uppsökande kulturverksamheten ett handtag som man sätter krokben för bl. a. den progressiva och samhällsengagerade kulturaktivitet som de fria grupperna och centrumbildningarna i stor utsträckning representerar. Med hänvisning till det ovan anförda yrkas att med godkännande av propositionen 1975:20 i övrigt måtte besluta 1. att författarförbunds stödmodell antas för stöd till ny svensk skönlitteratur för vuxna samt debatt- och rapportböcker för vuxna i svensk originalutgåva, 2. att ges i uppdrag att arbeta fram ett förslag till stöd till facklitteraturen som innefattar en konstruktion med förlagsnettopris, 3. att erforderliga medel, ytterligare , anslås för att stödmodellen enligt SFF :s förslag skall kunna genomföras på försök, 4. att en bibliotekslag införs i enlighet med vår motion ' 1975:784, 5. att bestämmelserna för bidrag till kulturprogram inom föreningslivet ändras så att även biblioteken skall kunna erhålla sådant bidrag, i enlighet med litteraturutredningens förslag, och att erforderliga medel härför ställs till förfogande, 6. att . anslås till läsfrämjande åtgärder bland vuxna på arbetsplatsen och att dessa används till att täcka bildningsförbundens kostnader, 7. att förslag utarbetas så att litteraturutredningens förslag kompletteras i vad gäller dessa läsfrämjande åtgärder för vuxna på så sätt att verksamheten får bedrivas på betald arbetstid, 8. att de av departementschefen föreslagna 4,5 milj. kr. till fonden enligt avtal mellan och avslås, 9. att 4,5 milj. kr. anslås till H-fonden för nästa budgetår, 10. att ge regeringen till känna vad som i motionen anförts angående en genomgripande ändring av eller en eventuell överflyttning av filmfrägorna under , 11. att vidta ågärder för att säkra ett ökat samhälleligt inflytande över distributionskedjan i vad gäller filmen, 12. att öka anslaget till centrumbildningarna under 13.5 punkt 4 med . till sammanlagt 2 milj. kr. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) FÖRFATTARFÖRBUND Till dc politiska partierna Efter att ha tagit del av propostion 1975:20, Den statliga kulturpolitiken, vill () framföra följande: 1 sitt remissvar på Boken (SOU 1974:5), huvudbetänkande, framhöll SFF inledningsvis att utredningens arbete utgjorde en nästan fullständig kartläggning av litteraturens villkor i vårt land. SFF menade vidare att utredningen åstadkommit ett sakunderlag som fn torde sakna motstycke i andra länder och kanske också inom andra kulturområden i . Även om vi inte helt var ense med utredningen i dess ställningstaganden och förslag ingav dock den strävan efter fullständighet och saklighet som präglade L68:s arbete, liksom de öppna former under vilka utredningen fullgjorde sitt uppdrag, en känsla av delaktighet och inte minst förväntan. SFF anser också att L68:s grundläggande värderingar såsom de sammanfattas i betänkandet övertygande uttrycker den målsättning efter vilken utredningen arbetat: Kulturpolitiken inom litteraturens område skall ge fler människor möjligheter och impulser att läsa bra böcker, medverka till att trygga yttrandefriheten, bidra till ökade yttrandemöjligheter och på så sätt möjliggöra konstnärlig och kulturell förnyelse, ta tillvara och levandegöra äldre tiders och andra länders litteratur och därigenom trygga den svenska litteraturens utveckling. Ovanstående citat kan betraktas som L 68:s tillämpning för litteraturområdet på de mål för den statliga kulturpolitiken som Slutens Kulturråd angav i sitt betänkande (SOU 1972:66). Litteraturens mångsidighet och villkoren för dess spridning är en kultursocia! Samhället har här, liksom i kulturpolitiken i övrigt, ett övergripande ansvar. Ett litteraturstöd måste därför utformas som ett stöd till kulturen, och inte som en subvention till förlag eller författare. 1 sitt remissvar markerade också SFF ett sådant ställningstagande genom alt förorda ett slopande av den s k motprestationen, som i och för sig väsentligt skulle lia ökat författarnas royaltyinkomster, til! förmån för en kullurpolitiskt motiverad lågprislinje. Med dagens prisutveckling inom bokområdet ter sig detta ställningstagande mer befogat . Rimliga levnadsvillkor för författarna bör samhället trygga genom andra åtgärder, t ex genom ett fullföljande av SFF:s modell för biblioteksersättningen. Den negativa utveckling som kunnat iakttas på litteraturområdet, en minskande mångsidighet i kombination med en intensivare marknadsföring av säljbara titlar, har givetvis en mängd orsaker som del här är omöjligt att närmare gå in på. Antalet utgivna titlar är emellertid fortfarande relativt högt. är det uppenbart att den omstrukturering av utgivningen som kunde skönjas påtagligt förstärkts och påverkat utbudet i kvalitativt hänseende. Den kvalificerade unga svenska litteraturen synes alltmer ha hamnat inom kategorien icke lönsamma utgivningsobjekt. Det är inte oväsentligt i sammanhanget, att en seriös bokproduktion på grund av vårt begränsade språkområde saknar egentlig möjlighet att tillgodogöra sig de ekonomiska fördelar som modern tryckteknisk massframställning medger. Följden av denna situation blir att marknadskrafternas negativa verkan hotar att förstärkas i takt med den trycktekniska utvecklingen. Också de seriösa förlagen kommer efter hand att tvingas att satsa på storupplagor, vilket i sin tur betyder en smalare och mer utarmad utgivning. är kostnadsstegringen för bokhandelslittcraturen allvarlig, och kan förutses bli uppseendeväckande . Aterväxten inom vår litteratur är därmed allvarligt hotad. Det är också uppenbart att koncentrationen till ett fåtal kapitalstarka förlag med resurser att på olika vägar marknadsföra långa serier kommer att vara en realitet. De livaktiga småförlag som berikat vår litteratur hamnar därmed i en situation som de sannolikt inte kommer att kunna bemästra. tillsattes då omstruktureringen av bokbranschen började bli tydlig. Förändringen har därefter fortgått och SFF anser att den nya svenska skönlitteraturen råkat i sådana utgivningssvårigheter att ett kraftfullt samhällsingripande är nödvändigt. L 68 framlade sitt slutbetänkande innan oreparabla skadeverkningar hunnit uppstå. Av den anledningen får den nu aktuella proposition som framläggs på grundval av utredningens arbete en speciell vikt. Vi har självfallet en rad synpunkterpå propositionen i dess helhet: den är i flera stycken ofullständig och stödens omfattning och inriktning kan och bör diskuteras. Detta gäller framför allt biblioteksstödet och stödet till facklitteraturen. I viktiga delar innehåller propositionen också inslag som vi finner konstruktiva och med hänsyn till omständigheterna för dagen acceptabla: översättningsstödet, stödet till klassiker osv. Stödet till den nya svenska skönlitteraturen är emellertid enligt vår mening klart underdimensionerat och har dessutom erhållit en olycklig konstruktion. Fftersom vi uppfattar denna del av propositionen såsom den ojämförligt viktigaste har vi, med tanke på den lid som stått till vårt förfogande, ägnat detta stöd vår huvudsakliga uppmärksamhet. På övriga punkter vill vi för dagen hänvisa till den utförliga diskussion vi för i vårt yttrande över litteraturutredningen. Propositionens stödförslag omfattande 50 titlar har häftigt kritiserats i pressen. Redan det otillräckliga antalet titlar kommer att minska stödets möjligheter att uppfylla intentionerna. I själva verket blir det inte de enskilda titlarna som erhåller stöd, ulan förlagen får genom att utge vissa titlar stöd för sin totala utgivning. Stödet får därmed ett drag av stipendier till förlag. Dessutom kommer inte den uttalade avsikten alt stödja småförlagen att få avsedd verkan. Dessa kommer fortfarande att utsättas för den kostnadsskruv som hotar deras fortbestånd, helt enkelt av den anledningen att de, med ett så smalt efterhandsslöd som det här är fråga om, vid planeringen knappast kan räkna med att få del av stödet. Med dc marginaler som sådana förlag rör sig med och med avsaknad av egentliga kapitaltillgångar för att täcka eventuella förluster kan de inte ta risken att kalkylera med ett stöd som kanske uteblir. Det i propositionen föreslagna stödet kommer ej att få prisdämpande effekt. Därmed uppges i själva verket försöken att motverka kommersialismens negativa verkningar: massmarknadsförlagcn får fritt fram, de seriösa förlagens svårigheter ökar. Den föreslagna stödordningen har visserligen en uttalad karaktär av försöksverksamhet. Men SFF menar att den är otillräcklig och fel disponerad och knappast kommer att ge några erfarenheter av värde. kan man säga, att ett experiment som redan från början möts av sådan skepsis från nära nog samtliga inblandade parter har små möjligheter att överhuvudtaget genomföras. Redan av den anledningen ter det sig mer meningsfullt att förutsättningslöst pröva om inte andra, alternativa lösningar är möjliga. SFFs alternativ till stöd för ny svensk skönlitteratur SFF förutsätter att alla berörda parter är villiga att arbeta fram en lösning. Del förslag vi här framlägger anknyter till huvudförslaget i värt yttrande över litteraturutredningens betänkande och innebär dels en anpassning lill den situation som uppstått i och med regeringens proposition, dels en vidareutveckling och konkretisering. 1 likhet med propositionen bygger SFF:s förslag på ett selektivt system. Det är emellertid selektivt inom så vida ramar att det i praktiken kan sägas få en någorlunda generell verkan. Utanför konstruktionen faller i huvudsak endast massmarknadslitteratur och liknande trivialutgivning. Den möjliga styrningseffekten kommer därför alt bli marginell. För säkerhets skull bör dock en överklagningsmöjlighet inbyggas i stödordningen och följaktligen också ett belopp avsättas som kan tillfalla titlar som efter överklagande får stöd. SFF:s alternalivförslag kan utan vidare anknytas direkt till propositionen som helhet. Det är förhållandevis billigt och genomför principen om en lågprislinje. STÖD MFD MOTPRFSTATION 1 FORM AV LAGT FRIS Stödordningen föreslås omfatta ny svensk skönlitteratur för vuxna. Stöd utgår per titel. Förutsättning för stöd är ett visst maximerat förlagsnettopris (förlagets motprestation). Förutsättning för stöd är att den enskilda boktitelns upplaga uppnår en viss minimiupplaga. Stödet består av ett fast belopp och en rörlig del relaterad till antalet ark (arkersättningsprincipen). Förslaget är ett selektivt efterhandsstöd inom ramen för ett bestämt antal titlar. Liksom L 68 och för övrigt praktiskt taget alla berörda parter anser SFF att ett titelstöd är den realistiska stödordningen. Det är inte förlagen som skall stödjas utan litteraturen, bl. Stödordningen syftar till att åstadkomma en lågprislinje. För att medtas i stödet krävs således att den enskilda titeln håller ett visst maximerat förlagsnettopris. Detta pris är relaterat till bokens omfång (antalet ark) och fastställes av efter överläggningar med berörda företag och organisationer. En normalutgåva på 176 sidor (11 ark) kan enligt SFF:s modell som räkneexempel tänkas få ett högsta bokhandelspris om . Detta motsvarar ett förlagsnettopris om . Olika beräkningsgrunder för prissättningen för pocket och normalutgåva bör övervägas. Skulle förlaget åsätta boken ett pris som överskrider det pristak som gör boken berättigad till stöd, bör en nedtrappning av stödet ske. Principen bör då vara, att eli allt mindre stöd utgår ju mer boken överskrider maximipriset. Ett absolut övre pristak, där inget stöd utgår, bör sätlas. Stödordningen förutsätter en viss minimiupplaga per titel. kan t ex minimiupplagan för prosa uppgå till 2 000 ex och för lyrik till 1 000 ex. Dock bör under det första försöksåret utvärdera hur minimiupplagorna sammanfaller med den enskilda titelns försäljning. Det kan inte vara i samhällets intresse att stödordningen tvingar förlagen att utge en titel i en upplaga som de av erfarenhet vel är för hög. dl.I likhet med L 68 föreslår SFF att stödet till den nya svenska skönlitteraturen för vuxna utformas som en kombination av en fast och en rörlig del. Den fasta delen motiveras av att vissa grundkostnader i stort sett är desamma oavsett bokens omfång. Stödet är grundat på kostnaden för ett sextonsidigt färdigtryckt normalark och framräknas av som mediankostnaden av det för året aktuella arkpriset. Metoden är enkel; mediankostnaden kan utan större svårighet och Jsostnadcr fastställas, t ex genom att tar del av de kalkylramar som några statliga och privata förlag använder i sin produktion. Den ovan nämnda mediankostnaden för ett ark får enligt SFF:s principmodell sedan utgöra ett basbelopp för beräkning av såväl den fasta som den rörliga delen av stödet. Det fasta stödet beräknas enligt modellen till fem gånger basbeloppet. Det rörliga stödet till en tredjedel av samma basbelopp multiplicerat med antalet ark. Som ett räkneexempel och som en illustration kan nämnas att enligt SFF:s kalkyler ett basbelopp skulle ha varit ca . Det fasta stödet skulle då enligt ovanstående bli 5 x 950, d v s . Enligt samma räkneexempel skulle det rörliga stödet bli 1/3 av , dvs . Totalt stöd för en genomsnittsbok om 11 ark skulle under dessa förutsättningar bli . Samma stöd utgår oavsett tryck- och bindningsförfarande. Fördelen med att som basbelopp använda mcdianen av årets arkkostnad består i att stödet som helhet (både fast och rörlig del) smidigt följer den faktiska kostnadsnivån. Systemet kräver inga förhandlingar eller vidlyftig administration utan fungerar i stort sett automatiskt. Stödet är selektivt och skall inriktas på den värdefulla skönlitteraturen i vidaste bemärkelse. För den kvalitativa gränsdragningen kan man stödja sig på L 68:s förslag och remissyttrandena däröver. Undantag från stöd bör dock under alla omständigheter göras för triviallitteratur. Definitionen av svensk skönlitteratur måste göras generös: gränsfall mot andra genrer bör också kunna omfattas av stödet. För att kunna omfatta all seriös och kvalitativt högstående ny svensk skönlitteratur för vuxna liar SFF beräknat stödordningen till 400 titlar . Under försöksverksamheten bör sålunda stödordningen omfatta 400 titlar. Prövningen enligt el. sker inom en nämnd under , antingen och bibliotek, eller hellre en särskild jury under sagda nämnd. Prövningen bör kunna få följande form: Förlagen anmäler böcker för stöd till juryn. Dessutom tillställer AB Bibliotekstjänst juryn sina sambindningslistor. Juryn går vid fyra tillfällen igenom inkomna anmälningar och rapporter. Det första urvalet av klart stödberättigade böcker bör inom den angivna ramen av 400 titlar gå mycket lätt. Efter varje beslut offentliggörs vilka böcker som fått stöd, och vilka som trots anmälan eller rapport inte fått det. Beträffande titel som enligt beslutet inte fått stöd bör finnas klagorätt. Dessa klagomål skall avgöras av en fristående instans, t ex sammansatt av oberoende kulturarbetare. För småförlagen är en relativt snabb handläggning av stödet särskilt betydelsefull. Dessa förlags kreditsituation är vanligen ansträngd och beskedet om att en utgiven titel erhållit stöd kan vara avgörande för kommande utgivningsbeslut. STÖDORDNINGENS OMFATTNING OCH KOSTNADER Stödordningen bör omfatta ny svensk skönlitteratur för vuxna samt debatt- och rapportböcker för vuxna i svensk originalutgåva. Följande kategorier bör bli föremål för stöd, nämligen: romaner, noveller, biografier, dramatik, aforismer, poesi samt essäer. Gränsdragningsproblemen bör dock uppmärksammas. Rapportböcker och liknande litteratur bör kunna ingå i stödordningen. Närmare direktiv för bedömningen bör utfärdas av . Återstående avgränsningsproblem bör därigenom kunna lösas. Den första tidens försöksverksamhet bör också tämligen snart kunna läggas till grund för eventuella justeringar av tillämpningsföreskrifterna. Enligt SFF:s beräkningar bör den totala kostnaden för stödordningen stanna vid , dvs endast mer än propositionens förslag, eller mindre än den av L 68 föreslagna stödordningen. Noteras bör att inga administrativa kostnader tillkommer utöver de som omfattas av propositionen. Den här redovisade stödordningen för svensk skönlitteratur och viss debattlitteratur löser självfallet inte problemen inom övrig kvalitetslitteratur. Vissa avgränsningsproblem kan uppstå, vissa modifikationer göras . I det uppkomna läget har SFF tvingats göra en prioritering till förmån för stödet till svensk skönlitteratur. SFF vill emellertid med skärpa framhålla att förbundet vidhåller den uppfattning som uttrycks i remissvaret pä L 68. Man måste alltså eftersträva att så fort som möjligt utvidga stödordningen till att omfatta även barn- och ungdomslitteratur, populärvetenskaplig facklitteratur samt motsvarande kategorier i översättning. Om vårt förslag till stöd åt skönlitteratur enligt lågprislinjen tillsammans med propositionens förslag till stöd för t ex barn- och ungdomslitteratur vinner gehör i får man under en försökstid två stödmodeilcr som används parallellt. Den utvärdering som efter försöksperioden under alla omständigheter kommer till stånd får därmed ett speciellt värde eftersom två modeller prövats . SFF:s förslag har en rad lätt urskiljbara fördelar för på bokmarknaden inblandade parter. a) De största vinsterna gör självfallet konsumenten, den vanliga bokköparen. En för bokens del orimlig stigande priskurva dämpas och vänds nedåt och nya läsarkategorier får möjlighet att köpa och äga värdefull litteratur. Även låginkomsttagaren får möjlighet att köpa böcker. b) Biblioteken får, med oförändrade inköpsanslag, möjlighet att köpa ett större antal titlar. c) SFF:s förslag innebär ett väsentligt och avgörande stöd till framför allt de små förlagen. Dessa, som ofta redan försöker hålla en lågprislinje men ändå ständigt tvingas kämpa för sin existens, får andrum och kan bredda och fördjupa sin utgivning. d) Bokhandeln kan antas öka sin omsättning. Den traditionella bokköpande publiken behåller sin köpvolym i kronor räknat, men får för dessa fler böcker. e) Författarnas främsta fördel av förslaget ligger i att småförlagens ställning stärks och att storförlagens dominans minskar. Genom att bokens pris sänks får författaren förmodligen räkna med lägre royaltyinkomster. SFF har dock intagit den principiella hållningen, att en levande bokmarknad, där mångfald råder och där böcker kan köpas till rimliga priser, är viktigare än eventuellt minskade royaltyinkomster. SFF menar att det ovan framförda förslaget bör genomföras. Det ansluter till den kulturpolitiska målsättning KUR formulerat och kräver ingen ny administrationsapparat. Det är således Författarförbunds förhoppning att de politiska partierna samverkar för att realisera ett stöd för ny svensk skönlitteratur för vuxna enligt av oss föreslagna riktlinjer.