mot · FY022095 · 1975-04-16 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av propositionen 1975: 85 med förslag om tilläggsstat till riksstaten för /75. I propositionen 1975: 85 föreslås att som lån till trädgårdsnäringen anvisar ett investeringsanslag av 20 milj. kr. på tilläggsstat till riksstaten för /75. Lånen skall intill utgången av utgå i form av driftslån till växthusföretag och champinjonodlingar med uppvärmda hus. Förslaget innebär dock att endast de företag, som fyller de allmänna förutsättningarna för statligt stöd enligt kungörelsen (1968: 377) om statligt stöd till trädgårdsnäringens rationalisering, blir låneberättigade. Lånen föreslås bli ränte- och amorteringsfria . Amortering skall därefter ske . Regeringen har med ovannämnda förslag till viss del tillmötesgått trädgårdsnäringsutrednings förslag om ekonomisk hjälp till trädgårdsföretag som råkat i likviditetssvårigheter på grund av oljekrisen. Departementschefen avvisar dock utredningens förslag om begränsade bidrag till vissa växthusföretag. Detta är synnerligen beklagligt, då växthusföretagen kommit i en mycket svår ekonomisk situation genom de hastigt uppkomna och extremt höga oljepriserna. Åtgärder i andra länder I de flesta västeuropeiska länder har man kompenserat växthusodlarna genom generella bidrag, endera per m3 levererad olja eller i form av arealbidrag. Skälet till dessa åtgärder har som framhållit i sitt remissyttrande varit detsamma som motiverar motsvarande åtgärder i vårt land, nämligen att omställning av växthusproduktionen till ett väsentligt ändrat energiprisläge måste ta samt att man inte kan genomföra en motsvarande uppräkning av konsumentpriserna på en gång utan att riskera betydande negativa återverkningar på efterfrågan. Av dessa anledningar har de engelska växthusföretagen erhållit bidrag motsvarande ca 140 sv. kr/m3 eldningsolja före och 94 sv. kr/m3 efter detta datum. I har anslagit sammanlagt ca 90 milj. kr., varav 65 milj. kr. utgått i kontantbidrag, som knutits till oljeförbrukningen. Dessutom har de olika delsta terna lämnat bidrag, vilka uppgår till sammanlagt ca 25 milj. kr. De franska växthusodlama har erhållit ett arealbidrag motsvarande 3 sv. kr/m2 uppvärmd växthusyta. har anslagit 8 milj. nkr. för prisnedskrivning av olja, vilket motsvarar ett arealbidrag på 5 nkr./m2, och dessutom garanterat trädgårdsodlarna ett merpris på vissa betydelsefulla produkter. I kan växthusodlarna erhålla avskrivningslån upp till ungefär 87 sv. kr/m3 levererad eldningsolja. Dessutom har fr. o. m. omsättningsskatten på prydnadsväxter sänkts från för att stimulera den inhemska produktionen. Det kan dessutom nämnas att av växthusytorna i uppvärms med billig naturgas. Denna understiger nu i pris dén billigaste oljan i med ca 170 sv. kr./m3. Konsekvenserna för den svenska odlingen Då de svenska växthusodlarna är tvingade att konkurrera med framför allt holländska importprodukter, är det inte bara ett rättvisekrav utan också en ekonomisk nödvändighet att vårt lands växthusföretagare erhåller motsvarande stöd. I annat fall kommer många av dessa att få upphöra med sina odlingar, vilket bl. a. skulle medföra sysselsättningssvårigheter för den anställda arbetskraften. Detta verifieras av trädgårdsarbetarnas fackorganisation, , som bl. a. framhåller följande i sitt remissyttrande över trädgårdsnäringsutredningens förslag: Enligt förbundets uppfattning föreligger ett starkt behov av stöd till trädgårdsnäringen. Redan innan oljekrissituationen uppstod, var konkurrensen från andra länder med gynnsammare kostnadsläge och visst statligt stöd besvärande. En lång rad av konkurser vid trädgårdsföretag verifierar detta. I mycket hög grad har den anställda personalen härvidlag drabbats. För att undvika att ytterligare nedläggningar eller inskränkningar sker, är ett snabbt stöd nödvändigt, i synnerhet i beaktande av att den nu pågående avtalsrörelsen kan förväntas medföra lönehöjningar och därmed ytterligare ekonomiska påfrestningar på företagen. Att växthusföretagens likviditet satts på ytterst hårda prov framgår av de undersökningar utredningen gjort. Utredningen beräknar att växthusodlingens oljekostnader uppgick till inemot 30 milj. kr. och att dessa kostnader stigit till ca 105 milj. kr. Oljekostnadernas andel i omsättningen beräknas totalt ha ökat från år . Någon motsvarande kompensation i form av högre produktpriser har inte kunnat erhållas. I detta sammanhang bör man också beakta att växthusodlarna clearingavgiften utgick drabbades exceptionellt hårt av denna. Växthusföretagen hade alltid sina köpta eldningskostnader (februariapril) som clearingsavgiften uttogs . För grönsaksodling under glas är belastningen under februariapril av de sammanlagda eldningskostnaderna . Då blomsterodlingen belastas något mindre, torde växthusodlingens genomsnittliga eldningskostnader ha uppgått till clearingavgiften utgick. Företag som har en jämn energiförbrukning belastades . Många villaägare t. ex. inbetalade inga clearingmedel alls. Vi vill påminna om att lantbruksstyrelsen i ett yttrande över en gemensam framställning från och föreslog att clearingavgiften för eldningsolja till växthusuppvärmning avskaffas och att redan inbetalda avgifter restitueras. Då någon dylik restitution inte skett, trots de skäl som ovan anförts, borde det vara angeläget för att på något sätt rätta till de missförhållanden som här uppstått. Om det inte kan ske genom att man ger växthus- och champinjonodlarna restitution från de clearingmedel som fortfarande finns och som regeringen förfogar över, bör man kombinera lånestödet till trädgårdsnäringen med det bidragssystem som trädgårdsnäringsutredning föreslagit. Utredningens motivering för det föreslagna bidraget var också bl. a. att det kan ses som en återbetalning till växthusodlarna för att de fått erlägga en i jämförelse med andra förbrukarkategorier oproportionerligt stor andel av clearingmedel. Bidrag till vissa växthusföretag För de svenska växthusföretagen har det varit mycket kännbart att de inte erhållit det stöd som utgått i de flesta västeuropeiska länder under föregående år. Då man i på ett olyckligt sätt fördröjt stödåtgärderna, måste nu dessa intensifieras. I annat fall sker en nedpressning av den svenska produktionen av trädgårdsprodukter. Det skulle innebära en ökad import, vilket skulle vara synnerligen olyckligt i då man från svensk sida måste förbättra sin handelsbalans genom att öka den inhemska produktionen. Av denna orsak har också finansministern i årets budgetproposition understrukit att bl. a. de importkonkurrerande hemmamarknadsföretagen måste stå i förgrunden för samhällets intresse . Med den begränsade räckvidd som lånestödet får är det synnerligen nödvändigt att det kompletteras med bidrag. Det av regeringen föreslagna lånestödet kommer nämligen endast att kompensera ett mindre antal odlare för de förluster de lidit genom de kraftigt höjda oljekostnadema. Då både större och mindre växthusföretag fått vidkännas kraf tiga kostnadsökningar, sorn de endast i begränsad utsträckning kunnat påverka, måste från rättvisesynpunkt ett lämpligt avvägt bidragssystem komplettera det lånestöd som i många avseenden är begränsat. Som utredningen framhåller lider också ett lånestöd av administrativ tröghet. Detta får allvarliga konsekvenser, då de svenska växthusodlama redan fått vänta alltför . Om man i nuvarande allvarliga läge enbart bygger på ett lånestöd, kommer man ytterligare att förlänga och öka företagens ekonomiska svårigheter. Det av utredningen föreslagna bidragssystemet bör däremot snabbt kunna ge odlarna begränsade men nödvändiga medel. Om växthusodlarna snabbt kunde erhålla bidrag, skulle också antalet låneansökningar minska, vilket i sin tur skulle medföra att även de lånesökande snabbare kunde få erforderliga medel. Går man enbart på lånelinjen, kommer de konsulenter som behandlar trädgårdsärenden på lantbruksnämnderna att få en stor arbetsbelastning med låneärenden. Detta kan på ett olyckligt sätt fördröja ärendena och medföra att många odlare, som länge väntat på ett välmotiverat och välbehövligt statligt stöd skulle få detta ytterligare framflyttat till några avlägsna höstmånader. I värsta fall får de då i stället ett för dem ofattbart avslag. har konsulenterna, som framför allt i detta kritiska skede skulle behöva vara växthusföretagarnas rådgivare i odlingsfrågor, i onödigt hög grad bundits med granskningsarbeten av komplicerade låneärenden. Då f. n. flertalet växthusodlare har ett driftkapital som är för litet eller i knappaste laget, kan antalet låneansökningar förväntas bli mycket stort. Detta betonas bl. a. i remissyttrandet från lantbruksnämnden i , som också framhåller: Enär låneärenden avseende likviditetssvårigheter är synnerligen arbetskrävande, kan handläggningstidema bli långa och syftet att ge snabbt stöd svårt att förverkliga. En stor del av de stödsökande torde dock kunna klara sina likviditetsproblem med det föreslagna direktbidraget. Om denna stödform införes, torde behovet av lån bli reducerat och därmed antalet ansökningar. Enär handläggningen av ansökningar om direkta bidrag kräver liten arbetsinsats, främjar denna stödform snabb handläggning av stödärendena i sin helhet. De mycket kraftiga oljeprishöjningama skedde då den enskilde trädgårdsodlaren inte hade någon möjlighet att lägga om sin produktion till mindre värmekrävande kulturer. På grund av detta har både större och mindre företag fått vidkännas kraftiga kostnadsökningar, som de endast i begränsad utsträckning kunnat påverka. Många företag, som i ett ansträngt ekonomiskt läge tvekar att öka sin skuldbörda, skulle genom ett visserligen begränsat men ändock betydelsefullt bidrag få möjlighet att vidmakthålla produktion och sysselsättning. Vid en jämförelse med andra länder måste de bidrag som trädgårdsnäringsutredning föreslagit betraktas som små, även om man tar i betraktande att de är avsedda som komplement till det föreslagna lånestödet. Från dessa utgångspunkter är det förvånande att jordbruksministern inte anser sig kunna biträda utredningens förslag i fråga om de bidrag vilka trädgårdsnäringsutredningen, lantbruksnämnden i , , och ansett vara ett både naturligt och nödvändigt komplement till de lån som föreslås i regeringens proposition. Vi finner att lånestödet bör kompletteras med ett begränsat bidragssystem. De bidrag som trädgårdsnäringsutredning föreslagit är i stort sett endast en återbetalning av det alltför höga belopp som växthusodlarna fått erlägga till clearingfonden. Med dessa bakomliggande fakta är utredningens förslag om ett bidrag på /m2 uppvärmd yta vid växthus- och champinjonodling synnerligen motiverat. , och har förordat att maximibeloppet för bidrag bör bli . på grund av bidragens stora betydelse för sysselsättningen inom de större företagen. Vi instämmer i detta och anser att det av trädgårdsnäringsutredningen föreslagna bidragssystemet bör tillämpas som ett komplement till lånestödet. Lånestödet är för begränsat De danska växthusodlarna kan under bränslesäsongen 1974/75 sammanlagt få låna ca 75 milj. sv. Produktionsvärdet för den svenska växthusodlingen är drygt 450 milj. kr., vilket är obetydligt mindre än vad den danska växthusodlingen redovisar. Av detta framgår att det av regeringen föreslagna lånebeloppet på sammanlagt 20 milj. kr. säkerligen kommer att visa sig vara otillräckligt. var medveten om detta då den föreslog att fonden till en början bör föras upp med ett belopp av 20 milj. kr.. Denna skrivning förutsätter att man vid behov tillför fonden ytterligare medel för att tillfredsställa kommande låneanspråk. Vi vill starkt poängtera nödvändigheten av att sådan förstärkning av lånemedel vid behov kommer att ske. Om man skall uppnå syftet med de föreslagna lånen, finner vi det vara nödvändigt att säkerhetskraven mildras i enlighet med regeringens förslag och att lånen blir ränte- och amorteringsfria . Med tanke på att de föreslagna lånen tillskapats för att mildra den likviditetskris, som företagen kommit i genom de kraftiga oljeprishöjningarna, kan man dock starkt ifrågasätta lämpligheten av att i övrigt så slaviskt binda lånen till de bestämmelser som gäller för statligt stöd enligt kungörelsen 1968: 377. På grund av de speciella orsaker som ligger bakom lånens tillkomst talar mycket starka skäl för en friare låneprövning. I har växthusodlarna fått låna ett visst belopp per m2 växthusyta. Ett sådant system skulle också underlätta administrationen och medföra att lånemedlen snabbare kom ut till odlarna. Det skulle dock krävas en betydligt utökad låneram. I uppgår den, som tidigare nämnts, till ca 75 milj. sv. kr., och om motsvarande system skulle tillämpas här, skulle lånefonden behöva tillföras ca 60 milj. kr. Om man från statsmakternas sida ej är beredd att bevilja ett dylikt lånebelopp till den svenska växthusodlingen och tillämpa den relativt fria låneprövning, som man har i , bör man åtminstone ej tillskapa onödigt restriktiva lånebestämmelser. Liksom det föreslagits att säkerhetskraven bör mildras borde också de begränsningsbestämmelser som finns i bl. 4, 6 och 7 §§ kungörelsen 1968: 377 tillämpas på ett för odlarna så generöst sätt som möjligt detta med tanke på att en betydelsefull men förlustbringande produktionsinsats redan har utförts och i någon mån skall kompenseras genom ifrågavarande lån. trädgårdsnäringsutrednings förslag i dess helhet, dvs. kombinerar lånen med ett bidragssystem, kan ifrågavarande begränsningar av lånen vara motiverade. Genom utredningens förslag får nämligen de odlare, som enligt ovanstående bestämmelser ej kan få något lån, i stället genom bidrag viss kompensation för sina fördyrade oljekostnader. Om däremot skulle ta bort utredningens bidragsförslag, måste lånebestämmelsema bli sådana, att de flesta växthusodlare kan ha möjlighet att få lånestöd. Det kan ske, om man utöver de föreslagna säkerhets-, ränte- och amorteringsbestämmelsema endast föreskriver att lånebeloppen ej får vara större än att företagen bedöms kunna förränta och amortera dem. Den lånebeviljande myndigheten bör också ges möjlighet att efter preliminär prövning av låneansökan besluta om förskottsutbetalning för viss del av lånet. När regeringen föreslår 20 milj. kr. som lån till trädgårdsnäringen, innebär detta ett betydligt mindre stöd än vad de flesta västeuropeiska länder gett sina växthusodlare. Lånen måste därför kompletteras med det bidragssystem som trädgårdsnäringsutredning föreslog. Med tanke på att detta i stort sett endast utgör en återbetalning av de alltför höga belopp, som växthusodlama fått erlägga till clearingfonden, är utredningens förslag om ett bidrag på /m2 uppvärmd odlingsyta synnerligen väl motiverat. Lånebestämmelsema måste bli sådana, att de flesta växthusodlama kan ha möjlighet att få lånestöd. Det kan ske, om man utöver de före slagna säkerhets-, ränte- och amorteringsbestämmelserna endast föreskriver att lånebeloppen bör utgå efter behov och att de ej får vara större än att företagen bedöms kunna förränta och amortera dem. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att komplettera lånestödet till trädgårdsnäringen med ett bidrag på /m2 uppvärmd odlingsyta vid växthus- och champinjonodling, varvid bidragsbeloppet dock ej får överstiga , 2. att för detta bidrag anvisa ett belopp om 5 milj. 3. att de föreslagna lånebestämmelsema i enlighet med vad som anförts i motionen utformas så, att de flesta växthusodlama kan ha möjlighet att få lånestöd.