ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY02319 · 1975-01-22 00:00:00 — om befrielse för handikappade från att erlägga fordonsskatt och accis. Enligt nu gällande bestämmelser kan vissa grupper av rörelsehindrade och andra handikappade, som för sitt arbete eller för att kunna göra inköp och sköta vissa andra åligganden behöver bil, erhålla befrielse från erläggande av bilskatt och accis. Den som för sitt arbete behövt bilen får emellertid efter pensionsålderns inträde inte längre skatte- och accisbefrielse. Detta är ett förhållande som måste anses otillfredsställande. För de flesta handikappade som det här gäller blir bilen av ännu större värde för dem när de hunnit till högre ålder; inköp, besök på posten, nödvändiga kontakter och i många fall uppdrag som de fortfarande innehar gör bilen i det närmaste omistlig. Avståndet till stationer, hållplatser och serviceinrättningar är ofta stort, och på många håll i landet innebär glesbebyggelsen att den handikappade har stora avstånd till affär och tätort. Behovet av avkoppling och förströelse bör också beaktas. Visserligen finns färdtjänst och viss annan service men inte i nödvändig utsträckning och knappast med den utformning som kan göra bilinnehavet för den handikappade överflödigt. En i sådan utsträckning utbyggd färdtjänst skulle vara samhällsekonomiskt ofördelaktig i jämförelse med de lättnader som kan beredas de handikappade genom åtgärder som underlättar deras användning av egen bil. I dagens läge, med ett ökande antal pensionärer, kan de handikappade också löpa risk att få den allmänna servicen försämrad. Det torde innebära så stora fördelar mot en mycket ringa samhällskostnad att bevilja generell skattebefrielse för de handikappade som vid prövning fått rätt till befrielse från bilskatt och accis, så att befrielsen automatiskt förnyas vid bilköp eller bilbyte så länge de vill inneha bil. Särskild prövning om befrielse från accis bör sålunda inte krävas när en handikappad, som tidigare haft denna förmån, måste byta fordon. Bestämmelser i detta fall bör komma till stånd. Samhällets förståelse för de rörelsehindrades problem kan här bevisas med en generositet som förefaller självklar. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av bestämmelserna om befrielse från erläggande av fordonsskatt och accis för handikappade. () i Agnäs
mot · FY0232 · 1975-01-10 00:00:00 — om skyldighet för pastorsämbete att underrätta tingsrätt vid dödsfall, m. m. Den kvarvarande föräldern eller, om båda föräldrarna avlidit, barnet självt har inte alltid förutsättningar att klara av sin nya situation. Det kan t. ex. gälla ansökan till om barnpension. Om denna pension sökes exempelvis 6 månader efter det att föräldern avlidit erhåller barnet endast pension 3 månader retroaktivt och går på så sätt miste om betydande belopp. I det fall ensamstående förälder avlider skall vårdnadshavare och förmyndare av tingsrätten förordnas för barnet. Pastorsexpeditionen får dödsbevis från sjukhuset och blir därigenom underrättad om dödsfallet och har för övrigt tillgång till uppgifter om den avlidnes familj och kan då se om det finns minderåriga barn i familjen. Någon rutin för att aktualisera frågan hos tingsrätten finns emellertid inte. Enligt vår mening borde därför en rapportskyldighet införas för pastorsexpeditionen till tingsrätten i dessa fall. Även om det finns en förälder kvar i familjen med minderåriga barn, kan stöd och hjälp behövas för att ombesörja allt som skall ordnas efter ett dödsfall. Det samhällsorgan till vilket den enskilde kan vända sig vid behov av råd och upplysningar i sådana situationer är socialnämnden. Ett hjälpmedel för den enskilde, när det gäller att få reda på vart han kan vända sig för att få ytterligare information, är socialkatalogen. Enligt min mening vore det dessutom önskvärt att automatiskt underrättade de försäkrade och deras anhöriga om deras rättigheter. 1 fall ansökan om t. ex. barnpension inte inkommer, borde kassan ha möjlighet att kontakta de försäkrade och efterforska orsaken. Det kan därför vara lämpligt att pastorsexpeditionerna även rutinmässigt informerar om relevanta förändringar i familjesituationen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär 1. förslag till skyldighet för pastorsexpeditionerna att vid ensamstående förälders bortgång underrätta tingsrätten om detta, 2. att förbättrade rutiner vid försäkringskassorna införs för att underrätta försäkrade om deras rättigheter vid inträffade relevanta förändringar i familjesituationen.
mot · FY02320 · 1975-01-22 00:00:00 — av m. fl. om avdrag vid inkomsttaxeringen för avgifter till företagarorganisationer. De allra flesta löntagare tillhör organisationer som tillvaratar deras fackliga intressen. Företagen är sammanslutna i branschorganisationer som tillvaratar arbetsgivarintressen. Enligt praxis grundad på bestämmelser i skattelagstiftningen (20 § KL) är medlemsavgifter till löntagar- och företagarorganisationer ej avdragsgilla vid inkomstdeklarationen. För den enskilde löntagaren innebär detta en klar regel att han inte kan göra avdrag för den direkta fackföreningsavgiften. Men lika klart är det inte när man ser på företagens möjligheter att göra avdrag. Om exempelvis den serviceverksamhet som företaget får från sin organisation och överförs till ett för ändamålet bildat särskilt bolag, som debiterar medlemmen för utförda tjänster, blir ersättningen avdragsgill. Här kan då också ingå olika tjänster som förhandlingshjälp och uppgörelser om anställningsavtal. Företagen kan på detta sätt kringgå skattelagstiftningen. Det har i praxis också medgivits avdrag för avgifter till arbetsgivarorganisationer när avgiften har ansetts ha karaktär av försäkringspremie. Det kan då också gälla avdrag för avgifter till försäkring vid arbetskonflikt. En sådan avdragsförmån är emot intentionerna i skattelagstiftningen. Om man ser på de utslag regeringsrätten gett över besvär om avdrag för medlemsavgifter, finner man också en hel del fall som man ställer sig frågande inför. För medlemsavgifter till , , Åkeriföretagens lastbilscentral har avdrag medgivits. Någon beräkning av totala värdet av avdragsgilla medlemsavgifter har inte gjorts, och det skulle kräva en mycket omfattande utredning. Att beloppen inte är obetydliga framgår emellertid av att SAF ensam beräknat sina intäkter av årsavgifter för till ca 103 milj. kr. Beskattningen bör vara så rättvis som möjligt. Det är nödvändigt med klara och enkla regler för avdrag vid beskattningen. Den enskilde löntagaren har få möjligheter till avdrag, medan firman, bolaget eller företaget kan tillgodogöra sig avdrag av skilda storlekar och slag. En begränsning av rätten till olika avdrag skulle enligt vår mening bidra till ett rättvisare skattesystem. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen anhåller om översyn av rätten till avdrag för avgifter till företagarorganisationer. () () MAJ () ()
mot · FY02322 · 1975-01-21 00:00:00 — av herrar Lidgård och om allmän rättshjälp i ärende vid kommissionen för de mänskliga rättigheterna m. m. För rättssökande som är bosatt i kan allmän rättshjälp enligt rättshjälpslagen lämnas även i angelägenhet som inte prövas eller på annat sätt behandlas här i landet, om särskilda skäl föreligger för rättshjälp. Om man går till förarbetena till rättshjälpslagen och till den praxis som utbildat sig, finner man att möjligheterna att erhålla adekvat rättshjälp för angelägenheter som prövas utomlands är mycket begränsade. Sålunda förefaller det inte sannolikt att allmän rättshjälp skulle komma att beviljas bl. a. i ärenden beträffande vilka sökande avser att vända sig till europeiska kommissionen för de mänskliga rättigheterna eller att föra talan inför rättighetsdomstolen under påstående att de genom åtgärd från svenska statens sida utsatts för kränkning av någon av de i konventionen om de mänskliga rättigheterna angivna rättigheterna. Visserligen torde förfarandet inför kommissionen och domstolen vara i det närmaste kostnadsfritt, men advokatarvoden, översättningar och resor måste den klagande själv stå för, vilket gör rätten att vända sig till i många fall tämligen illusorisk. Detta är givetvis på många sätt otillfredsställande inte minst mot bakgrunden av att de fördragsslutande parterna, till vilka hör, förbundit sig att icke på något sätt förhindra ett effektivt utövande av ifrågavarande klagorätt. Eftersom svenska staten själv är motpart i de ärenden som från här i riket bosatta personers sida skulle kunna komma att anhängiggöras vid kommissionen förefaller det oriktigt att statliga organ, i sista hand domstolsväsendets besvärsnämnd, skall avgöra om sådana särskilda skäl föreligger att allmän rättshjälp kan beviljas. Man måste vara medveten om att kommissionen och domstolen i är de enda organ som kan avgöra om en kränkning av de mänskliga rättigheterna föreligger eller ej. I den mån ett tillgodoseende av önskemålet om allmän rättshjälp för hänvändelse till rättighetskommissionen skulle befinnas kräva lagändring torde det få ankomma på utskottet att utarbeta erforderlig författningstext. Under hänvisning till det anförda hemställs att måtte uttala att under förutsättning att övriga villkor för allmän rättshjälp är uppfyllda särskilda skäl icke skall behöva anföras för att sådan rättshjälp skall kunna beviljas för ärendes anhängiggörande och handläggning vid kommissionen respektive domstolen för de mänskliga rättigheterna. H. ()
mot · FY02323 · 1975-01-21 00:00:00 — om ansvaret för polisverksamheten på . I bilaga 4 till budgetpropositionen 1975 föreslås att ansvaret för polisverksamheten på överförs från polisdistrikt till . Frågan om polisverksamheten på vårt lands internationella flygplatser har diskuterats . Vid behandlingen föregående år i hemställde justitieutskottet att organisationsfrågorna liksom effektivitets- och samordningsfrågorna bör ses över. Av särskild betydelse ansågs härvidlag den förestående utvidgningen av trafiken på vara. Den nya permanenta stationsbyggnaden beräknas tas i bruk . Utskottet hemställde emellertid att en motion med yrkande om att flygplatspolisema vid lösgörs från polisdistrikt och organisatoriskt uppförs på personalplanen för skulle avslås. beslutade med stor majoritet i enlighet med utskottets hemställan i båda punkterna. I riksdagsdebatten betonades att utskottet inte utesluter lämpligheten av en organisationsförändring, men att en sådan måste föregås av ingående samråd och överläggningar med de regionala och lokala polismyndigheterna, inkl. personalorganisationerna. En mängd organisatoriska och andra frågeställningar måste klarläggas. Det är synnerligen väsentligt att samråd sker med de instanser som har den nödvändiga praktiska erfarenhet som fordras för att kunna bedöma hur omställningen bäst bör genomföras. Att forcera fram organisatoriska förändringar är helt omotiverat. Av de frågor som inför en omorganisation torde behöva klarläggas kan bl. a. följande nämnas. Kommer omflyttningar av personal att ske? Vilka verksamheter på kommer att överflyttas till ? En rad olika aktiviteter inom polisväsendets ram bedrivs på , nämligen passkontroll, säkerhetskontroll, ordningstjänst, kriminal- och spaningstjänst samt räddningstjänst. Kommer ett geografiskt område runt flygplatsen, som i alla avseenden polisiärt sett skall tillhöra , att avgränsas? Skall man från klara av ordningsstörningar, t. ex. av fyllerister, som då överförs till ? Vem skall sköta utredningar om trafikolyckor, stölder, inbrott och andra brottsliga aktiviteter? Vilka administrativa polismyndighetsärenden kan medföra oklara kompetensgränser? Vilket forum blir rätt för åklagare och tingsrätt? Hur löses kommunala kompetensfrågor som t. ex. berör trafiknämnd, hälsovårdsfrågor, sociala störningar? Hur skall lokala förhållanden som berör både och avgränsas? Även vakansläget inom måste belysas. Med hänvisning till vad ovan sagts får jag hemställa att beslutar att överföringen av ansvaret för polisverksamheten på från polisdistrikt till bör genomföras i samband med att den nya permanenta stationsbyggnaden tas i bruk. GOTAB 75 8564 S 1975
mot · FY02324 · 1975-01-22 00:00:00 — av herrar i och i om ersättningen till övervakare inom kriminalvården. De frivilliga övervakarna inom kriminalvården utför ett viktigt arbete, ofta under svåra förhållanden. För att frivårdsverksamheten skall fungera är det nödvändigt att till denna knyta ett stort antal lämpliga personer. Övervakarna tar i regel emot sina uppdrag av rent ideella skäl, men det är ändå angeläget att ersättningen står i ett rimligt förhållande till arbetsinsatsen. Det nuvarande beloppet som är . fastställdes och har ej justerats. behandlade denna fråga i en liknande motion, 1974:275. I JuU 1974:5 hänvisade utskottet då till möjligheten att öka ersättningen till de övervakare som haft speciella utgifter i samband med övervakningen. Denna alldeles särskilda möjlighet till ersättning för utgifter som övervakaren haft i samband med sitt uppdrag kan ej motverka skäligheten av en höjning av ersättningen för den normala arbetsinsatsen. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att hos regeringen begär översyn av ersättningen till övervakarna inom kriminalvården.
mot · FY02325 · 1975-01-21 00:00:00 — av m. fl. om ökat bidrag till familjevårdsverksamhet inom kriminalvården. Försöksutskrivna och frigivna frän våra fängvårdsanstalter har som regel behov av rehabilitering och återanpassning. har bedömt att placering i familjevårdshem positivt medverkar till att lösa de omställningsproblem som negativt belastar dessa personer. Man har också klart uttryckt att frivården måste bli så effektiv att domstolarna, även i svåra fall, vågar satsa på den som ett alternativ till fängelse. Denna uppfattning är bl. a. dokumenterad i den annonskampanj som genomförde för att öka antalet familjevårdhem. En stor satsning på olika former av frivård krävs, om vi skall få likvärdiga valmöjligheter mellan fängelse och frivård. Förutom att frivården utgör en humanare och mera resultatgivande vårdform är den från kostnadssynpunkt klart överlägsen. Trots detta satsas det endast ca 1/5 på denna vårdform. Den ekonomiska ansvarsfördelningen är ytterst oklar, och med det ansträngda ekonomiska läge som f. n. räder i kommunerna torde det knappast kunna förväntas att intentioner kan förverkligas om det ej sker en kraftig ekonomisk satsning från statens sida. För övrigt kommer kostnaderna för de slutna vårdformerna att minska i samma takt som frivårdssidan ökar. Det är också angeläget att allmänhetens attityder förändras gentemot detta klientel, och de mänskliga relationernas förändring sker som bekant snabbare ju närmare varandra man kommer. Med anledning av ovanstående hemställs 1. att en omfördelning av kriminalvårdens anslag /76 sker så att kommunerna ges förbättrade möjligheter till bidrag till familjevårdsverksamheten, 2. att fr. o. m. 1977 staten övertar kostnaderna för denna verksamhet. () ()
mot · FY02327 · 1975-01-22 00:00:00 — av i m. fl. om en s. k. vitbok rörande fallet , m. m. Fallet har fått förnyad aktualitet bl. a. genom de uppgifter som framkommit vid amerikanska kongressförhör. Dessa hävdar att varit vid liv så sent som . Också andra vittnesmål har framkommit som hävdat att varit vid liv och vistats som fånge i . Uppgifterna har väckt betydande uppmärksamhet i massmedia. Därtill har de ånyo aktualiserat frågan om hävande av hemligstämpeln rörande de handlingar i ärendet som finns i arkiv. Korta utdrag ur detta arkiv har offentliggjorts av i tvenne vitböcker, utgivna och 1965. Sedan den sista publicerades har sålunda förflutit. har som inledningsvis omtalats ett flertal vittnesmål avgivits i ärendet. Undersökningar beträffande dessas trovärdighet har gjorts av svenska myndigheter på regeringens uppdrag. Det ligger i sakens och allmänhetens intresse att en offentlig redovisning sker av dessa vittnesmål, förslagsvis genom utgivande av en vitbok på det sätt som skedde 1957 och 1965. Det kan även ifrågasättas om den hemligstämpel som åsatts det omfattande materialet i arkiv är försvarbar. Mot ett offentliggörande har hävdats att vissa akter är av känslig natur då de röjer enskildas förhållanden, vilket skulle kunna åsamka dem skada. I de fall där detta är för handen torde emellertid speciella åtgärder till skydd kunna vidtas, exempelvis genom att hemligstämpeln partiellt bibehålls. Detta torde emellertid bara komma att gälla ett mindre antal dokument. I vilket fall som helst kan knappast några vägande skäl anföras mot att exempelvis seriösa forskare bereds tillfälle att ta del av arkivmaterialet. öde har starkt intresserat allmänheten. En större öppenhet är därför motiverad. Någon anledning att generellt skjuta detta föreligger inte, tvärtom. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär 1. att en vitbok rörande de dokument som framkommit i fallet färdigställs och publiceras. 2. att hemligstämpeln rörande det arkiv i ärendet som finns hos hävs, utom i de fall då enskild person kan komma att lida skada. HÄKAN () () () () ()
mot · FY02328 · 1975-01-21 00:00:00 — av i m. fl. om livsmedelshjälpen till . Livsmedelssituationen i världen är katastrofal. För som går dör allt fler av svält och många, speciellt bland barnen, får på grund av näringsbrist bestående men. Vi, som bor i ett väl utvecklat land med överflöd på mat och andra varor, har alldeles självfallet ett stort ansvar gentemot de fattiga länderna. Solidariteten med andra länder är den bärande tanken bakom beslut att enprocentsmålet skulle uppnås under /76. Så sker också i budgetpropositionen. 1 takt med att u-landsbiståndet ökar bör enligt vår uppfattning en större del kunna lämnas i form av varuleveranser från . När biståndet lämnas i den formen undviker man bl. a. den belastning på bytesbalansen som annars uppstår. Möjligheterna att upprätthålla en hög sysselsättning ökar också. För många berörda länder skulle ett tillskott av högvärdiga livsmedel ha stor betydelse. Eftersom många livsmedel inte tål så långa transporter som det här är fråga om, kan det dock i åtskilliga fall stöta på rent praktiska svårigheter att ge bistånd i den formen. Tack vare den moderna livsmedelstekniken bör det dock vara möjligt att undgå dessa problem. Enligt vår mening bör man bl. a. ta till vara de möjligheter som ett ökat utnyttjande av frystorkade livsmedel ger. Denna konserveringsmetod medger lagring av både animaliska och vegetabiliska livsmedel . Sådana varor är också mycket lätta att transportera. har olika förslag kommit fram både inom och utom vårt land om hur vi skulle kunna hjälpa till att lösa problemen i de nu värst drabbade länderna. beslöt att skicka det vete som fanns tillgängligt, nämligen till svältens offer. Vi måste emellertid inrikta oss på en långsiktig planering i vår hjälpverksamhet. Lagringsmöjligheterna i är emellertid mycket begränsade. Det har också konstaterats att skadedjur och dåliga lagringsförhållanden fördärvar en del av den levererade spannmålen. borde därför för SIDA:s räkning uppföra lagringscentraler i t. ex. utskeppningshamnama i för att undvika lagringsförluster i mottagarländerna. En större kontinuitet i leveranserna skulle därigenom också bli följden, liksom en bättre kvalitet på spannmålen. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi 1. att hos regeringen anhåller om utredning beträffande möjligheterna att låta vissa typer av konserverade livsmedel, bl. a. frystorkade produkter, i ökad utsträckning ingå i det statliga svenska biståndet till , 2. att hos regeringen likaså hemställer om utredning att för SIDA:s räkning uppföra lagercentraler för spannmål enligt vad i motionen anförts. () ()
mot · FY02332 · 1975-01-21 00:00:00 — av herrar i och om indexreglering av utbildningspremierna för värnpliktiga officerare. Rekryteringen av befäl till arméns krigsorganisation har varit klart otillräcklig i vad gäller kompanichefs- och plutonchefsbefattningarna, som till uppehålls med reservofficerare resp. värnpliktiga officerare. 1 förhållande till befälsstatsdelegations beräkningar av befälsbehovet synes råda en brist på ca 2 000 reservofficerare inom armén. Bristen är särskilt svår inom infanteriet, som endast kunnat rekrytera hälften av behovet av reservofficerare och ca en tredjedel av behovet av värnpliktiga officerare/plutonchefer. Befälsbristen är därmed ett allvarligt hot mot effektiviteten i de samlade försvarsansträngningarna. En stor del av de resurser som läggs ner på utbildning av värnpliktig personal och materiel synes fruktlösa, då befäl för ledning av verksamheten i krigsorganisationen till stor del saknas. Utbildningspremierna är enligt enkäter till de värnpliktiga en viktig rekryteringsfaktor. Om premierna inte uppräknas för kompensation, finns risk för att försvaret går miste om ytterligare huvuddelen av en årgång plutonchefer och kompanichefer - en åderlåtning som det är svårt att återhämta. För att ge kompensation för prisförändringarna behöver de aktuella premierna höjas. Premierna bör lämpligen knytas till basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring - . Med stöd av vad som anförts hemställs att beslutar uppdra åt regeringen att föreslå att utbildningspremierna för värnpliktiga officerare och befäl inom armén fr. o. m. /76 anpassas till de prisförändringar som ägt rum. () KARL-ER1K ()
mot · FY02334 · 1975-01-22 00:00:00 — av i m. fl. om översyn av utbildningsanvisningarna rörande behandling av krigsfångar. I samband med utbildningen av plutonofficerare förekommer bl. a. övning i krigsfångetjänst, som syftar till att göra befälet förtroget med de bestämmelser som gäller för behandling av krigsfångar. De reglementen som innehåller dessa bestämmelser grundar sig på av angående krigsfångars behandling. På grundval av dessa bestämmelser i reglementena har överbefälhavaren att utfärda anvisningar för utbidlningen. Vid denna utbildning har förekommit till synes brutal och inhuman behandling av de blivande plutonofficerarna. a. har under en förment fångtransport 21 fångar legat som packade sardiner på ett lastbilsflak med bakbundna händer och med taggtrådsnät över sig. Bilen har så med denna last kört på dåliga vägar och i hög fart till fånglägret där aspiranterna - fångarna - sedan blivit utsatta för vad som närmast kan liknas vid tortyr. En av dem blev bl. a. spottad i ansiktet, en annan översköljdes med urin, en tredje fick sprit kastad i ansiktet m. m. Det sköts också vilt i förhörsrummet med lösplugg. Även om de här relaterade exemplen är övertramp - utbildningsledaren har ställts till ansvar - ifrågasätter vi dock om de utfärdade anvisningarna i reglementet ändock inte kräver en översyn, eftersom de kan tolkas så att de kan leda till sådana sadistiska inslag i utbildningen. Utbildningen i fråga motiveras med att vederbörande skall tränas till att kunna utstå misshandel och tortyr i händelse av att han blir tillfångatagen under krig. Vi ifrågasätter dock om en människa över huvud taget kan tränas för dylika situationer. Finns i stället inte risken för att officerare, som under sin utbildning fått utstå brutala och inhumana metoder, i en krigssituation själva kommer att behandla krigsfångar på ett onödigt brutalt sätt? En första förutsättning för en humanisering av kriget torde vara att vi påbörjar den under fred. , som i så många andra sammanhang protesterat mot misshandel, tortyr och annan förnedrande behandling och som engagerat sig för en mänskligare behandling av krigsfångar, borde vara det första landet att i varje fall underlåta att utbilda våra officerare å sådan här verksamhet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att en översyn görs av utbildningsanvisningarna, framfor allt i vad gäller de moment som avser behandling av krigsfångar, i syfte att eliminera inhumana och brutala inslag i utbildningen.