mot · FY021937 · 1975-04-01 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:23 om vidgad vuxenutbildning samt studiestöd till vuxna m. m. 1 propositionen 1975:23 föreslås bl. a. införande fr. o. m. av särskilt studiestöd för vuxna för längre studier och vissa marginella förbättringar i vad gäller redan befintligt studiestöd. hemställde om en allsidig och förutsättningslös utredning av det studiesociala systemet. Departementschefen har i propositionen 1975:23 uttalat att han nu avser att föreslå regeringen att tillkalla denna utredning. 1 det läget anser vi det olämpligt att - vid sidan av nu existerande stödformer, studiemedel och utbildningsbidrag vid arbetsmarknadsutbildning - införa ett nytt stödsystem för vuxna som bedriver längre studier. Vuxenstuderande, som inte är berättigade till utbildningsbidrag, bör tills vidare uppbära studiemedel, vilka vi i denna motion föreslår betydligt förbättrade i avvaktan på nämnda utredning. Helst ser vi att studiemedelssystemet som en följd av den väntade översynen reformeras, så att det kan omfatta alla kategorier av studerande i vuxen ålder. Då särskilt behov av stöd med hänsyn till försörjningsbördan föreligger, bordetta kunna genom exempelvis rätt till barntillägg. Vi anser vidare att det är synnerligen olämpligt att införa ytterligare en ny arbetsgivaravgift. För de förslag i propositionen 1975:23 som vi inte har erinringar emot och för förbättringar av studiemedelssystemet bör finansiellt utrymme skapas på annat sätt. Innan vi går in på ytterligare önskemål beträffande utredningens arbete och våra förslag till förbättrat studiestöd i avvaktan på ett helt reformerat stödsystem, vill vi redovisa några ytterligare motiv till att vi inte kan acceptera det i propositionen framlagda förslaget om särskilt vuxenstudiestöd för längre studier. Det nya stödet skulle i likhet med studiemedlen bestå av en bidragsoch en lånedel. Därmed upphör - frånsett återbetalningsmetodik och åldersgränser - i stort sett likheterna. Skillnaderna är desto större och sådana att studiemedlen vid en jämförelse framstår som klart oförmånliga. Således föreslås vuxenstudiestödet utgå med högst . och med lägst . Av detta skall bidragsdelen utgöra 65 96, alltså nära 2 000 resp. . Bidragsdelen skall upptagas till beskattning och vara pensionsgrundande men tills vidare ej sjukpenninggrundade. I sistnämnda hänseende avses samma regler tillämpas som inom studiemedelssystemet. I studiemedelssystemet är dels det totala stödet lägre, dels bidragsdelen avsevärt mindre i såväl relativa som absoluta tal. Dessutom grundar studiemedel inte på något sätt rätt till ATP. För helt läsår utgör oreducerade studiemedel av basbeloppet, dvs. med dagens basbelopp . Bidragsdelen utgör ca . men är ej indexreglerad, varför den relativa andelen sjunker allteftersom totalbeloppet stiger i motsats till vad som skulle gälla för det föreslagna och därför också i det avseendet förmånligare vuxenstudiestödet. Fördelat på läsårets ger oreducerade studiemedel inemot . i återbetalningspliktigt belopp och . Utslaget på hela kalenderåret ger samma studiemedel ca . Ett approximativt överslag visar att det föreslagna vuxenstudiestödets bidragsdel trots beskattning blir högst nära tio gånger större och lägst drygt sex gånger större än motsvarande del inom studiemedelssystemet. Den återbetalningspliktiga delen är däremot av ungefär samma storleksordning som vid oreducerade studiemedel. Det särskilda vuxenstudiestödet för lägre studier kan av kostnadsskäl beviljas endast ett mycket begränsat antal studerande. beräknas att det föreslagna anslaget skall kunna ge utrymme för ca 7 000 halvårsplatser till en kostnad av ca 52 milj. kr. Nära 90 96 härav eller ca 46 milj. kr. Detta skall ställas mot att de studerande som uppbär studiebidrag inom studiemedelssystemet representerar nästan 16 gånger så många halvårsplatser men ändå måste samsas om högst ca 110 milj. kr. i bidrag för halvåret i fråga. En av fackliga representanter dominerad särskild vuxenutbildningsnämnd föreslås inrättad i varje län med den grannlaga uppgiften att föreslå vilka av de sökande som skall komma i åtnjutande av det särskilda studiestödet för vuxna då det gäller grund- och gymnasieskolestudier. Även om ett sådant organ skulle ha de bästa föresatser i fråga om objektivitet, löper det stor risk att göra godtyckliga avvägningar på grund av det snäva anslagsutrymmet i förhållande till den förväntade efterfrågan. Trots vad som görs gällande i propositionen kan det knappast sägas vara en riktig beskrivning att vuxenutbildningsnämnden och - i vad gäller stöd till studier vid YTH - studiemedelsnämnden inte skulle ha att pröva bidrag eller återbetalningspliktiga medel mot egen eller makes inkomst och förmögenhet. Såväl SVUX som departementschefen föreslår nämligen att urvalet av meriterade sökande måste göras med hänsyn till faktiska ekonomiska behov mot bakgrund av vederbörandes tillgångar och försörjningsbörda. Givetvis påverkar även eventuell makes inkomst och förmögenhet de bedömningar som nämnden måste göra. Den inom studiemedelssystemet tillämpade och allmänt kritiserade makeprövningen skulle således här erhålla en ny och mer okontrollerbar skepnad. Införandet av ett jämfört med studiemedel kvalitativt överlägset men kvantitativt starkt begränsat stöd skulle te sig mycket stötande för alla dem som inte kommer i åtnjutande därav utan måste hålla sig till de betydligt oförmånligare studiemedlen. Det sannolikt relativt godtyckliga urvalsförfarande som med hänsyn till de snäva ekonomiska ramarna resp. vuxenutbildningsnämndernas föreslagna sammansättning kan befaras ske accentuerar hur orättvisa skillnaderna i vuxenstudiestöd och studiemedel skulle te sig för dem som är hänvisade till de . Givetvis kan det betraktas som en fördel om somliga studerande - även om de är fl - trots allt får ett förbättrat stöd. Men den omständigheten att det skulle ske till priset av elementär rättvisa och därtill ytterligare komplicera det redan allmänt kritiserade studiestödssystemet utgör motiv för att vi - i avvaktan på den utlovade utredningen om det studiesociala systemet - inte kan ställa oss bakom propositionens förslag till särskilt studiestöd för vuxna för längre studier. Ytterligare en omständighet har stor betydelse för vår här redovisade avvisande inställning till det föreslagna särskilda studiestödet för vuxna för längre studier. Det måste anses felaktigt att differentiera ett studiestöd för vuxna människor med hänsyn till studiekontinuiteten. Emellertid har U 68 föreslagit - som proposition 1975:23 nu gör - att äldre studerande med yrkeserfarenhet skall ha bättre studiestöd än yngre studerande på samma utbildningsnivå men utan nämnvärd yrkeserfarenhet. U 68 motiverade detta med att stödet i princip borde vara neutralt utformat; för den enskilde skulle det sakna betydelse om studierna skedde i ett sammanhang eller delades upp på flera perioder med mellanliggande yrkesverksamhet. Denna uppfattning som också SVUX gör sig till tolk för och som departementschefen i propositionen omsätter till en inkomstbortfallsprincip bygger på att stödet skall utformas med hänsyn till de konsumtionsvanor och utgiftsåtaganden som förvärvsinkomster för med sig. Enligt vår mening kan ett studiestöd, som differentieras med hänsyn till stödtagarnas yrkeserfarenhet, inte betraktas som neutralt. Uppenbarligen får den föreslagna konstruktionen en styrningseffekt. Det blir mer gynnsamt för den enskilde att först förvärvsarbeta efter t. ex. avslutad gymnasieskola och leva på den högre nivå som förvärsinkomsterna medger jämfört med studiemedlen för att sedan övergå till högskolestudier och då uppbära ett stöd, som motsvarar den uppnådda årsinkomsten. Endast ett enhetligt studiestöd är neutralt i valet mellan sammanhängande och återkommande utbildning. Gränsdragningen mellan ungdomsstuderande och vuxenstuderande är konstlad. Några åldersskillnader behöver inte föreligga. Två jämnåriga individer kan mycket väl bedriva studier på samma nivå oavsett att den ene har förvärvsarbetat t. ex. under ett utbildningsavbrott, medan den andre kontinuerligt har studerat. Det kan inte heller generellt hävdas att den som förvärvsarbetat skulle ha större behov att tillfredsställa än den har som studerat oavbrutet. Så t. ex. är tidig familjebildning vanlig även för den senare kategorin. Den som haft förvärvsinkomster kan vidare mycket väl tänkas ha sparat en del av sina för 1* 1975. värvsinkomster för planerade studier och skulle ytterligare överkompenseras med ett differentierat vuxenstudiestöd. Över huvud taget ter det sig främmande att en tillfälligt förhöjd konsumtionsstandard i sig skulle berättiga till högre och förmånligare studiestöd än vad studiemedel erbjuder. Motiveringen till en sådan ordning ter sig ologisk och godtycklig. Ett realiserande av denna typ med lerfötter försedda principer skulle göra mer skada än nytta. Ett sådant system måste uppfattas som i hög grad orättvist, framför allt av de studerande. Vi anser att den inledningsvis nämnda utredningen bl. a. bör pröva huruvida inte indexlåneprincipen för återbetalningen inom studiemedelssystemet helt kan avskaffas och ersättas av ett statsgaranterat annuitetslånesystem med en räntesats på med samma långa amorteringstid som inom studiemedelssystemet. Bidragsdelen borde därutöver göras beskattningsbar, pensions- och sjukpenninggrundande samt räknas upp i förhållande därtill. Detta skulle medföra betydande administrativa och framför allt stora sociala fördelar. Statsmakterna tog så sent som ett steg på vägen mot förbättrat studiestödssystem genom beslutet om en ny spärregel, innebärande att inga låntagare skulle behöva betala effektiv ränta. Men indexsystemet är så komplicerat att det nästan är omöjligt för den skuldsatte att fä ett begrepp om dess funktionssätt. Den årliga redovisning som låntagaren får av sin skuldsituation ter sig föga konkret med olika basbelopp, jämförelsetal och koefficienter. Det traditionella studielånesystemet av den typ som studiemedlen en gång avlöste karakteriseras bl. a. av en enkel och konkret skuldredovisning. Den enskilde kan lätt få begrepp om sin skuldsituation och om skuldens avvecklingstakt. Som vi inledningsvis nämnde, måste det nuvarande studiemedelssystemet förbättras på flera punkter i avvaktan på resultatet av utredningen om det studiesociala stödet. O Bidragsdelen bör justeras upp till den relativa andel den hade när studiemedelssystemet infördes, nämligen av totalbeloppet, och bibehållas vid denna nivå. I syfte att skapa fullständig rättvisa mellan olika årgångar låntagare bör en omräkning av varje låntagares skuldbelopp ske, syftande till en utjämning av skillnaderna i skuldbörda mellan olika låntagare till följd av att bidragsdelen minskat i värde. Varje låntagare skall således tillgodoräknas ett bidrag på av totalbeloppet, och det som understiger denna andel skall räknas av från skulden. Att somliga betalat tillbaka sina studiemedel, bl. a. genom att konvertera dem till traditionella banklån, bör inte få utgöra hinder härför, även om ett retroaktivt återförande av för mycket återbetalda studiemedel måste ske. O Fribeloppet vid behovsprövning mot egen inkomst bör höjas till av basbeloppet per termin. Det utgör nu . Vidare bör reduceringsfaktom sänkas från två tredjedelar till hälften. tog departementschefen inte ställning härtill utan hänvisade till den nu föreliggande propositionen 1975:23. Inte heller nu har emellertid departementschefen löst frågan och inte ens uttalat sig om vare sig ifrågavarande fribelopp eller den därtill knutna reduktionsfaktorn. O Vid prövningen av rätten till studiemedel med hänsyn till den sökandes egen förmögenhet bör de återbetalningspliktiga studiemedel som vederbörande redan uppburit dras av från förmögenheten som skuld. Att så inte sker strider mot centrala studiemedelsnämndens praxis vid fastställande av avgiftsunderlaget. Enligt denna skall som förmögenhet avses skattepliktig förmögenhet enligt förordningen om statlig förmögenhetsskatt (1947:577), i vilken återbetalningspliktiga studiemedel betraktas som skuld. O Vi anser - i motsats till departementschefen - att den nuvarande makeprövningen kan borttagas utan att man skall behöva avvakta den kommande utredningen. Departementschefen medger ju att det övervägande antalet remissinstanser är eniga om att hänsynstagandet till makes inkomst inom studiemedelssystemet helt bör avskaffas. Tanken att rätten till studiemedel skall vara oberoende av makes inkomstoch förmögenhetsförhållanden grundas på principen att alla, oavsett kön, samlevnadsform och ekonomisk standard, skall betraktas som ekonomiskt självständiga individer så långt det kan anses rimligt med hänsyn till samhällsutvecklingen i övrigt. Detta bör gälla också i vad gäller återbetalning av studiemedel. Enligt gällande familjerättsliga regler äger vardera maken sin egendom och disponerar fritt sina inkomster i den mån de inte behöver utnyttjas för underhåll av familjen. Vi finnér det felaktigt att i underhållsplikten inlägga krav på att den ena maken skall vara pliktig att betala den andres studiekostnader. Som grund för fastställande av avgiftsunderlaget bör därför läggas enbart den återbetalningsskyldiges egen inkomst och förmögenhet. Som skäl mot att frikoppla återbetalningsskyldigheten från makes ekonomi har ibland anförts att marginaleffekterna för en make som varit hemma och vårdat barn skulle bli alltför stora vid dennes inträde på arbetsmarknaden. Utvecklingen visar emellertid att förvärvsbenägenheten hos högutbildade är i ständigt stigande. har fribeloppet höjts. Detta innebär i praktiken att återbetalningen vid inkomster av begränsad omfattning blir relativt låg. Detta får i sin tur naturligtvis till följd att studieskulden inte avtar i beräknad takt. Förslaget bör därför kombineras med tillstånd för make som varit hemmavarande för vård av barn som fyllt högst - eller för vård av anhörig som på grund av handikapp, ålder eller sjukdom varit i behov av omvårdnad - att förlänga återbetalningstiden med , dock längst till . En sådan garantiregel skulle syfta till att hålla den årliga avgiften på rimlig nivå. Motsvarande regler finns redan för vuxenstuderande; för dem utgör 60-årsåldern övre gränsen för återbetalningstiden. Med stöd av vad som anförts hemställs att beslutar att 1. avslå propositionen 1975:23 i vad avser förslaget om särskilt studiestöd för vuxna för längre studier, 2. avslå det till propositionen 1975:23 fogade förslaget till lag om vuxenutbildningsavgift, 3. i avvaktan på den aviserade översynen av det studiesociala systemet hos regeringen begära förslag till höstens om ändring i gällande studiemedelssystem fr. o. m. a. att bidragsdelen räknas av totalbeloppet och bebehålls vid denna nivå, b. att fribeloppet vid prövningen mot egen inkomst höjs till c. att reduktionsfaktorn vid samma prövning sänks från 2/3 till 1/2, d. att uppburna studiemedel vid denna prövning betraktas som skuld, e. att vid bedömningen av rätten till studiemedel hänsyn icke tas till makes inkomst och förmögenhet, f. att vid fastställande av avgiftsunderlaget för återbetalning av studiemedel hänsyn icke tas till makes inkomst och förmögenhet, g. att förälder som avstått från förvärvsverksamhet för vård av barn som fyllt högst eller av åldrig, sjuk eller handikappad anhörig får rätt till förlängning av återbetalningstiden med , dock längst till , 4. hos regeringen hemställa att förevarande motion beaktas vid utfärdande av direktiven till den aviserade utredningen med uppgift att göra en översyn av det studiesociala systemet. () () G. () PER () i Gäddvik