mot · FY022104 · 1975-04-16 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975: 87 om riktlinjer för ändrad skatteadministration och taxering i första instans, m. m. Det har stått klart att den nuvarande organisationen för skattekontroll och taxering i första instans varit i behov av en översyn i syfte att nå en effektivisering och modernisering av administrationen inom detta viktiga område av samhällsförvaltningen. Vi finner det därför mycket tillfredsställande att regeringen nu har presenterat ett förslag till genomgripande utveckling av taxeringen i första instans. En ny organisation skall tillgodose flera syften. Vi vill sammanfatta de viktigare på följande sätt; ° effektivitet i skattekontrollen, ° rättssäkerhet i handläggningen, ° service åt allmänhet och företag, ° lekmannainflytande i första instans, ° förenklat uppgiftslämnande för allmänhet och företag, 0 rationalitet i administrationen. I stort tillgodoser regeringens förslag dessa syften. Vi konstaterar dock att regeringen inte nu lägger fram förslag till minskad deklarationsplikt. Inte heller arbetsgivarnas uppgiftsskyldighet behandlas. Av propositionen framgår emellertid att dessa frågor kommer att vidare behandlas i det fortsatta utvecklingsarbetet. Vi vill understryka vikten av att så sker. Regeringen föreslår utökade beslutsområden för taxeringsnämnderna. Lekmannainflytandet över taxeringen i första instans är av grundläggande betydelse. I ett läge när tjänstemannainslaget i granskningen i första instans ökar blir det än viktigare att de förtroendevalda aktivt kommer att ta del i den årliga taxeringen. Vi finner det tillfredsställande att regeringen följt utredningens förslag till beslutsområde för de framtida taxeringsnämnderna och inte lyssnat på de instanser som velat inskränka nämndernas behörighetsområde. Ett mycket värdefullt inslag i reformen är också den satsning på utbildning av ledamöterna i taxeringsnämnderna som föreslås. Vi instämmer gärna i departementschefens uttalande (s. lil) att fritidsgranskama utfört ett synnerligen förtjänstfullt ar Likväl är det uppenbart att rättssäkerheten för den enskilde kommer att förstärkas genom den föreslagna reformen. Vi vill särskilt stryka under den positiva effekt som en förlängning av taxeringsperioden får genom att möjligheterna att ge den enskilde bättre rådrum utökas väsentligt. På två viktiga områden kan vi emellertid inte finna att den föreslagna reformeringen får full effekt. Detta gäller effektiviteten i skattekontrollen och servicen till allmänhet och företag. I det följande utvecklar vi detta närmare. I propositionen tas upp två förhållanden som vi bedömer vara fundamentala för effektiviteten i skattekontrollen, nämligen en rimlig ambitionsnivå beträffande småfelen i deklarationsmaterialet och att kontrollen av de komplicerade deklarationerna så långt möjligt sker på fältet. Vi biträder således förslaget om att ett stort antal s. k. partiella revisioner kommer att utföras till ledning för taxeringsnämndernas beslut. Vi vill betona vikten av att dessa revisioner verkligen sker hos den berörde och inte på ett skrivbord vid en fjärran belägen myndighet. I de partiella revisionerna finns ett värdefullt serviceinslag, som vi vill betona. I den utredning som legat till grund för regeringsförslaget har på ett förtjänstfullt sätt belysts fördelarna av att ha en så lokalt baserad granskningsorganisation som möjligt. En organisation med lokal anknytning ger avsevärt lägre traktamentsoch resekostnader. Ännu väsentligare är dock enligt utredningen att förluster av effektiv arbetstid i och för resor reduceras. Granskaren drar även påtaglig nytta av kännedom om den skattskyldiges lokala förhållanden. Normalt torde bedömningen av en deklarations tillförlitlighet underlättas, om den skattskyldiges verksamhet är känd för granskaren. Vidare bör enligt utredningen det preventiva värde, som en lokalt baserad kontrollorganisation har, också framhållas. Avlägsna organ har klart sämre förutsättningar att vara synliga och aktiva på de orter där folk bor. Det kan nämnas att detta förhållande tillmäts stor vikt i såväl , som , vilka samtliga har ett mera vittförgrenat lokalt skatteväsende än vad har. Allmänt torde enligt utredningen kunna sägas att värdet av granskningspersonalens lokalkännedom är större i fråga om deklarationer som avser löntagare, mindre och medelstora företagare än beträffande de verkligt stora företagen. Granskningspersonalens möjligheter att skaffa sig lokalkännedom är enligt utredningen begränsade i storstadsområden men är rätt goda på mindre eller medelstora orter. Detta förhållande bör i den framtida organisationen beaktas på så sätt att utrymme för flera partiella revisioner relativt sett ges i storstadsområdena. Sammantaget konstaterar utredningen att geografisk närhet ar värdefull för såväl de skattskyldiga som granskningspersonalen. Vid uppbyggnaden av en granskningsorganisation bör därför enligt utredningen denna aspekt tillmätas betydelse. Vi vill starkt understryka detta. Vi tror inte att en långt driven centraldirigering inom länet av personalresurser som placeras i residensstaden är ägnad att öka effektiviteten i granskningen. Det måste i stället vara en riktig princip att granskningsorganisationen utformas med beaktande av var skattebetalarna finns. Vi är för vår del övertygade om att den största effektiviteten i granskningen nås om man för ut kvalificerad skattekompetens i den lokala förvaltningen. Vi finner det uppenbart orationellt att koncentrera resurserna för skattekontroll till ett fåtal orter, när arbetet i mångt och mycket skall utföras på fältet genom partiella revisioner. Grundläggande för effektiviteten är att man har en vitt förgrenad organisation med förmåga att skaffa sig kunskap om de skattskyldiga. Såvitt vi har kunnat finna råder det bland remissinstanserna stor enighet om att granskningen skall organiseras så lokalt som möjligt. Vi har uppfattat reaktionen från den grupp av länsstyrelser som inte godtagit utredningens förslag så, att det väsentliga är skattechefens möjligheter att planera och leda den årliga taxeringen, däremot inte att granskningen skall ske regionalt. Företagsskatteberedningen synes närmast vara benägen att bygga vidare på nuvarande taxeringsinspektörsorganisation, vilket är ägnat att förvåna då det är känt att denna organisation inte varit helt effektiv i alla delar. Detta framgår av utredningen och har inte förnekats i remissvaren från länsstyrelserna. Mot denna bakgrund är det svårförståeligt att departementschefen hävdar uppfattningen att ett betydligt större antal deklarationer än vad utredningen föreslagit skall behandlas centralt inom länet. I huvudsak följande skäl anförs i propositionen: o krav på styrning och flexibilitet i organisationen, ° branschvis granskning av rörelser och liknande, Vi kan inte finna annat än att det finns goda förutsättningar att kombinera kravet att skattechefen får befälsrätten över den årliga taxeringen 1 länet och kravet att granskningstjänstemännen så långt möjligt inordnas i den lokala skatteförvaltningen. Vi delar inte departementschefens uppfattning att stora, svåradministrerade regionala granskningsavdelningar skulle vara mera flexibla än lokalt placerade tjänstemän i smågrupper nära de skattskyldiga. Kravet på flexibilitet uppnås genom att skattechefen ges rätt att omfördela granskningsmaterialet inom ramen för de cirka 50 000 deklarationer som utredningen föreslagit bör granskas regionalt. Flera länsstyrelser och även departementschefen har fäst stor vikt vid kravet att kunna granska inlämnade deklarationer branschvis. Nuvarande taxeringsinspektörsorganisation inrättades för att bl. a. tillgodose detta krav. Länsstyrelserna har sålunda haft nära på sig att införa en branschorienterad arbetsorganisation. I verkligheten har detta skett endast i något enstaka län. Utredningen har visat att det utan svårighet går att tillvarata de fördelar en branschvis granskning ger även vid en i huvudsak lokalt baserad organisation. Departementschefen utgår i sitt resonemang från att endast de resurser som kommer att finnas regionalt kommer att vara särskilt väl kvalificerade för skattekontroll. Vi kan inte finna annat än att propositionen medför att det blir svårt eller nära nog omöjligt att förse de lokala skattemyndigheterna med granskare med den kompetens som ändock krävs för kontroll av de små rörelserna och jordbruksdeklarationerna. De attraktiva tjänsterna inom den framtida granskningsorganisationen kan som en följd av regeringsförslaget praktiskt taget helt komma att tillföras skatteavdelningarna, medan de lokala organen enbart får granskningstjänster av lägre dignitet. Förhållandet kan förutses ge upphov till ett A- resp. ett B-lag inom organisationen. Det svenska näringslivets struktur utgör naturligtvis en viktig bedömningsgrund, liksom frågan om kravet på specialkunskaper i skattekontroll skiljer sig mellan granskning av å ena sidan små företag och å andra sidan medelstora och stora. Vad först beträffar företagsstrukturen kan slås fast att det helt övervägande antalet företag har liten omfattning. Mätt i antal anställda har av företagen fler än tio anställda, vilket i absoluta tal svarar mot 20 00025 000 företag. Vi har svårt att tro att man på rationella grunder kan dela in näringsidkare i två grupper en som kan antas kräva särskild specialkompetens och en som kräver mindre kompetens. Antalet anställda är här lika litet som företagsform relevanta kriterier. Vi biträder sålunda inte departementschefen i hans uppfattning att fåmansbolagen och deras ägare skall hänskjutas till skatteavdelningarna. Även sedan höjning av det lägsta tillåtna aktiekapitalet införts, kommer det med all säkerhet att finnas gott om små företag som drivs i denna form. Förslaget medför t. ex. att en korvkiosk i , som drivs som aktiebolag, skall granskas och taxeras i . Det framstår som helt klart för oss att företagsform som kriterium för arbetsfördelningen mellan det lokala och regionala organet inte kan godtas. Det väsentliga med granskning av fåmansbolag är att aktiebolagets deklaration och ägarnas hålls samman. Detta går lätt att ordna även när materialet granskas lokalt. Vad gäller effektiviteten i skattekontrollen kan vi sammanfattningsvis inte finna annat än att departementschefens inställning äventyrar möjligheterna att skapa en slagkraftig skatteadministration ute på fältet, där kontroll och administration bör ske. I stället centraliseras och byråkratiseras skatteförvaltningen. Vi kan inte heller finna att utredningens förslag om granskning av 50 000 företag regionalt är väl underbyggt, men vi vill inte motsätta oss att detta tal får utgöra riktmärke i uppbyggnadsskedet. Service gentemot allmänhet och företag Allmänhetens krav på service är beaktade i propositionen men däremot inte företagens. Alla är ense om att företagens pålagor i form av uppgiftslämnande och administration för skatter och avgifter är omfattande. Att detta drabbar särskilt de mindre och medelstora företagen är också välbekant. Dessa saknar ofta särskilda resurser för uppgifterna i fråga. Det materiella regelsystemet är föremål för ständiga förändringar. Detta gäller i alldeles särskilt hög grad företagsbeskattningen. Vi vill hävda att de nu redovisade omständigheterna utgör starka skäl för att så långt möjligt söka öka servicen gentemot företagen. En kraftig koncentration av resurserna för årlig taxering av företagen, som departementschefen förordar, innefattar en så pass mycket lägre servicegrad gentemot en för hela samhället värdefull grupp medborgare att vi inte kan acceptera det. Det måste framstå som ytterst angeläget för statsmakterna att så långt det är möjligt verka för att företagen ges den service de behöver inom detta område. Vi vill också betona det positiva samband som alldeles uppenbart råder mellan god service gentemot företagen från skattemyndigheternas sida och effektivitet i skattekontrollen. Vi är övertygade om att en lokalt förankrad organisation har förutsättningar att på ett helt annat sätt än en regional taxeringsavdelning nå positiva effekter i detta viktiga hänseende. Departementschefens ändring av utredningens förslag i fråga om arbetsfördelningen mellan länsstyrelsernas skatteavdelningar och de lokala skattemyndigheterna medför vissa olyckliga effekter från sysselsättningssynpunkt. Vi kan inte uppfatta propositionen på annat sätt än att man är beredd att placera några hundra tjänster utöver vad utredningen föreslagit i residensstäderna i stället för att i huvudsak fördela dem på ett stort antal mindre orter. Vi finner denna konsekvens olycklig. Av det 75-tal kommuner i landet, som genom ändringsförslaget måste beräknas få en minskning av antalet arbetstillfällen, kan här som exempel nämnas: , , , , , , , , , , , , , och . Effektivitet och serviceskäl gör det naturligt att skatteadministrationen i första instans så långt möjligt organiseras lokalt. Endast synnerliga skäl kan motivera att man centraliserar denna förvaltning eller delar av den. Under åberopande av vad i motionen anförts hemställer vi att uttalar att vid utformningen av den framtida skatteadministrationen skall beaktas att granskningen av så stor del som möjligt av deklarationerna skall ske lokalt och att granskning av högst 50 000 deklarationer skall ske regionalt. L~;vr;.. i. v. () () HANS () () ; . . ...v ; : .