mot · FY02802 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om högre utbildning och forskning. års kommer regeringen att lägga fram förslag om reformering av den högre utbildningen, byggt på bl. U 68:s förslag. Den aviserade propositionen kommer - såvitt kan utläsas av de utredningar som ligger till grund för den - att behandla framför allt utbildningens organisation, administration och lokalisering. är det emellertid uppenbart att en hel del av problemen inom den högre utbildningen, t. ex. vid de filosofiska fakulteterna, inte kan lösas med enbart organisatoriska åtgärder. Det gäller framför allt de problem som rör de kvalitativa aspekterna på utbildningen. De måste i stället mötas med åtgärder som syftar till en innehållsmässig och pedagogisk förnyelse av denna. Det är till möjligheterna att skapa förutsättningar för en sådan förnyelse som organisatoriska och andra förändringar måste anpassas - inte tvärtom. har frågan om kvalitet och effektivitet i utbildningen ägnats ett växande intresse från såväl universiteten och högskolorna som UKÄ (universitetskanslersämbetet). En bidragande orsak till det har varit den minskade tillströmningen av studerande, som lättat trycket på läroanstalterna och därmed gjort det möjligt för lokala och centrala organ att mer uppmärksamma de kvalitativa aspekterna på utbildningen. Det återspeglas i anslagsframställningarna från universitet, högskolor och UKÄ , där stor tonvikt lagts vid kvalitets- och effektivitetshöjande åtgärder. Kraven har bl. a. gällt förstärkning av läroanstalternas basresurser, ökad stasning på pedagogiskt forsknings- och utvecklingsarbete, utbyggnad av lärarfortbildningen samt förbättrad studierådgivning. Den egentliga förnyelsen av utbildningen har emellertid framför allt skett inom ramen för studieplansrevisionerna och genom tillkomsten av en rad nya studiekurser och utbildningsvägar. Vad som hänt i det avseendet - mer än 700 nya studiekurser har tillkommit vid filosofisk fakultet /71-1973/74 - är förmodligen mer betydelsefullt än de organisatoriska m. fl. förändringar som kan bli resultatet av den kommande U 68-propositionen. Ett fortlöpande reformarbete som tar sikte på att höja utbildningens kvalitet och effektivitet samt förnya dess innehåll är väsentligen en fråga om en självgenererande process inom läroanstalterna, i vilken samspelet mellan forskningen och arbetsmarknadens krav spelar en viktig roll. Det är inte något som regering och riksdag bara kan besluta fram. Men statsmakterna kan ge bättre eller sämre förutsättningar för arbetet. En första viktig förutsättning för att en verklig förnyelse av utbildningen vid t. ex. de filosofiska fakulteterna skall komma till stånd är en decentralisering av beslutsfunktionerna och ett betydande mått av frihet för skolor och institutioner att pröva nya vägar. Den administrativa apparaten måste vara anpassad till en sådan lokal flexibilitet - inga långa och krångliga beslutsvägar - och resurserna måste vara tillräckliga för att tillåta försök med nya studievägar och undervisningsformer. Denna uppfattning har efter hand mött ökat gensvar från olika håll, vilket är bra. I UKÄ:s anslagsframställning för /73 hette det t. ex. att den mest fruktbara metoden att lösa problemen inom universitets- och högskolesektorn knappast ligger i ytterligare strävanden att söka fånga framtidsbehoven genom förbättrad prognosteknik och därpå grundade dimensioneringsbeslut skapa en studieorganisation och inlärningsmiljö - och en till denna anpassad administrativ organisation - som är elastisk nog att möta hårda fordringar på snabba förändringar i fråga om utbildningens innehåll och uppläggning och som själv inbjuder till nyskapelser". Samma uppfattning gav UKÄ uttryck för med än större skärpa i sin anslagsframställning för innevarande budgetår, där man underströk att det främst är det lokalt initierade arbetet med förändringar i utbildningens innehåll och verksamhetsformer som bör stimuleras och underlättas. Med rätta hänvisade men till att institutioner och utbildningsnämnder är självfallet de som har de bästa förutsättningarna för arbetet gnom den nära kopplingen av detta till undervisningssituationen. Mot denna bakgrund framstår det ursprungliga U 68-förslaget med dess starka betoning av den centrala styrningen än mer som ett monument över en förlegad och passerad syn på rollfördelningen inom den högre utbildningen. Också i ett annat avseende har en glädjande omsvängning, som ökar förutsättningarna för ett lokalt förnyelsearbete, skett . Under en stor del av fanns en stark strävan mot uniformitet i utbildningen i den meningen att kursinnehållet skulle vara ungefär detsamma på olika orter. Kulmen på denna strävan var UKAS-förslaget med dess förord för s. k. riksgiltiga studieplaner. Detta verkade hämmande på den innehållsmässiga och pedagogiska utvecklingen av utbildningen och skapade en tröghet när det gällde att anpassa denna efter nya behov och forskningsrön. Det är därför bra att man nu på olika håll tänkt om. Med en viss självprövning konstaterade t. ex. UKÄ att kraven på uniformitet tidigare hävdats för starkt och därmed kommit att hämma eller motverka den lokala förnyelsekraften. Vi tycker att det är viktigt att de lokala utbildningsenheterna ges möjlighet att skaffa sig en egen utbildningsprofil i vad gäller både utbudets sammansättning och inriktningen av studiekurser. På det viset får läroanstalterna och inte minst de olika ämnesinstitutionema ett incitament att försöka förnya utbildningen som en i god mening verkande konkurrens mellan de enskilda beståndsdelarna byggs in i utbildningsorganisationen. Frågan om lokal profilering av forskning och utbildning diskuteras i anslagsframställningarna för nästa budgetår från bl. Från sida pekar man på problem rörande befolkningsrörlighet, minoriteter och glesbygd och regionalpolitik som naturliga plan för forskningsorganisationen med bl. a. en tema-projekt-organisation, som kan komma att påverka även grundutbildningen. UKÄ är positivt till de båda läroanstalternas förslag och menar att en profilering på grundutbildningsnivå bör kunna förverkligas genom införande av nya studiekurser. Frågan berörs inte i utbildningsdelen av budgetpropositionen. Vi delar UKÄis uppfattning men vill understryka att det inte bara gäller utbildningsutbudets sammansättning. Också i fråga om innehållet i olika studiekurser måste det finnas betydande utrymme för en lokal inriktning, ofta anknuten till forskningen vid berörda institutioner. Vi föreslår att inför reformeringen av den högre utbildningen uttalar att universitet och högskolor bör ges stor frihet att inrikta forskning och utbildning så att verksamheten får en lokal profil. Möjligheterna att höja kvaliteten och effektiviteten i utbildningen hänger intimt samman med vilka resurser som ställs till förfogande. För de filosofiska fakulteternas del regleras anslagen till lärarlöner och driftkostnader till stor del av den s. k. automatiken, dvs. anslagstilldelningen är beroende av studerandetillströmningen. Ett sådant system är från många synpunkter bra. Det innebär bl. a. att läroanstalterna får de medel som krävs för att kunna anordna utbildningen. Den minskade tillströmningen har för statens del inneburit minskade utgifter i de delar som sammanhänger med automatiken. Enbart för nästa budgetår kan minskningen beräknas uppgå till mellan 12 och 15 milj. kr. De medel som på det viset kommer statskassan till del kan disponeras för nya ändamål. Det finns emellertid starka skäl för att de medel som på det viset frigjorts används för kvalitets- och effektivitetsfrämjande åtgärder inom den högre utbildningen. Den starka studerandetillströmningen ledde till att utrymmet begränsades för instanser utöver medlen för de betydande kostnadsstegringarna till följd av ökningen av studerandeantalet. Uttalanden från de lokala utbildningsenheterna och resultaten från en lång rad UKÄutredningar visar tydligt att det finns ett stort antal brister som måste rättas till samt behov av konsolideringar och förstärkningar som måste tillgodoses om avsedda mål skall kunna nås. Ett annat skäl för en allmän resursförstärkning är omstruktureringen av studerandegruppen mot ett växande antal vuxenstuderande. Det ställer krav på särskilda insatser i form av halvfartskurser, nya studiealternativ, kvällsundervisning m. m. På en rad områden finns också behov av förstärkta undervisningsinsatser. De förhållanden inom teknisk fakultet - att de studerande kommit att utgöra en mera heterogen grupp än tidigare såvitt gäller både förkunskaper och studieförutsättningar-som utbildningsministern anser har bidragit till de starkt försämrade studieresultaten föreligger också inom andra fakulteter och ämnen. Likartade förstärkningsinsatser som föreslås för de tekniska fakulteternas del är därför motiverade även inom andra fakulteter, framför allt då de filosofiska. Mot bakgrund av behovet av en fortsatt förnyelse inom grundutbildningen och förstärkta undervisningsinsatser på en rad områden föreslår vi att de filosofiska fakulteterna för nästa budgetår ges ett särskilt anslag för stödoch innovationsåtgärder på 8 milj. kr., vilket motsvarar av det samlade anslaget till lärarlöner och driftkostnader inom dessa fakulteter. Anslaget, som efter fördelning av UKÄ skall disponeras av de lokala utbildningsnämnderna och efter deras beslut av institutionerna, bör bl. a. användas för att stimulera och underlätta tillkomsten av nya studievägar och studiekurser. Svårigheterna att på kort sikt lösgöra resurser för nya ändamål gör att nya studiekurser och ämnesområden , som UKÄ påpekat, inte får tillräckliga resurser i initialskedet. Det finns därför behov av flexibla resurser som kan användas såväl för planering och igångsättning av nya kurser och studiealternativ som för själva undervisningen. Ett annat ändamål för vilket ett anslag av den föreslagna karaktären bör kunna användas är förstärkta undervisningsinsatser i form av t. ex. särskilda preparand- eller repetitionskurser, ökad gruppundervisning. Medlen bör också kunna användas för att i större utsträckning anordna halvfartskurser och undervisningsformer som särskilt är avpassade till de vuxenstuderandes behov. På många håll föreligger behov av en ökad undervisning på grundutbildningsnivån av de forskningsmässigt mest kvalificerade lärarna. måste deras undervisningsinsatser inom grundutbildningen hållas nere på grund av snäva kostnadsramar. Det föreslagna anslaget bör därför kunna användas också för att möjliggöra en mer kvalificerad undervisning. Hur medlen slutgiltigt kommer att disponeras bör emellertid vederbörande utbildningsnämnd eller berörda institutioner själva få bestämma. En aktiv kontakt mellan forskning och utbildning spelar en viktig roll för förnyelsen av dessa båda delar av verksamheten vid universitet och högskolor. Forskningskontakten förnyar och stimulerar undervisningen, tränar de studerandes intellektuella förmåga och ger dem kunskap om den vetenskapliga metodiken, och undervisningen påverkar forskningen och forskningsinsatserna. Det är viktigt att detta samband mellan forskning och utbildning, som ytterst gäller utbildningens vitalitet, bevaras och i vissa fall också förstärks. Kravet på forskningsanknytning gäller i princip all eftergymnasial utbildning. Naturligtvis måste man räkna med ganska stora skillnader i fråga om ambitionerna i forskningskontakten mellan olika utbildningar. Men det bör mer vara en gradskillnad än en artskillnad. Graden av forskningskontakt för olika utbildningar kan inte heller anses given en gång för alla. sker förändringar som skapar behov av en klarare och fördjupad forskningsanknytning. Utanför universitetssektorn finns det t. ex. en rad utbildningar till vilka det vore naturligt att knyta fasta forskningsresurser. En självklar förutsättning för utbildningens kontakt med forskningen är att forskningsorganisationen vid universiteten och högskolorna är väl utbyggd. Om forskningsinsatserna är blygsamma får det därför inte bara konsekvenser för landets forskningskapacitet. Det återfaller också på utbildningen. har forskningspolitiken präglats av en satsning på dels ökade anslag till olika slags uppdrags- och målbestämd forskning, dels ökade anslag via forskningsråden till olika forskningsprojekt. Däremot har den forskningsmässiga basorganisationen vid läroanstalterna i form av dels tjänster, dels driftkostnadsanslag fått stå tillbaka. Vi har reagerat mot denna utveckling. I en motion till fjolårets riksdag (1974:1373) tog vi upp de enligt vår mening otillräckliga basresurserna för forskningen vid framför allt de humanistiska och samhällsvetenskapliga fakulteterna. 1 vår motivering för kravet på kraftigt förstärkta insatser inom dessa fakulteter pekade vi bl. a. på vikten av en starkt obunden forskning. Den har sin givna betydels för de ekonomiska framstegen, framhöll vi i motionen, "men än viktigare är att bara en obunden forskning kan ge oss den utkikspunkt, som vi behöver för att möta framtidens faror och problem. Det är mot den bakgrunden bra att den alltför länge eftersatta humanistiska forskningen nu föreslås få ökade resurser. Den föreslagna förstärkningen är emellertid avsevärt mindre än vad t. ex. UKÄ föreslagit i sitt femårsprogram för utbyggnaden av humanistisk forskning. Det gäller framför allt i fråga om den fasta tjänsteorganisationen. På den punkten innebar UKÄ:s programförslag en årlig komplettering av forskningsorganisationen med fyra å fem tjänster samt en viss omprövning av befintliga tjänster. I budgetpropositionen föreslås emellertid endast ett par nya forskartjänster för nästa budgetår - en professur i religionssociologi och en i konstvetenskap. Utbildningsministern är inte heller beredd att göra några utfästelser . Som skäl anges att fasta, ämnesanknutna forskartjänster inte är bästa vägen att tillgodose forskningsbehoven inom det aktuella området. Det är helt i linje med den forskningspolitiska stategi som regeringen fastlade . Svagheterna i denna har vi ingående berört i motionen 1974:1373. 1 det här sammanhanget vill vi inskränka oss till följande påpekande: en fast basorganisation i form av en eller flera forskartjänster är förutsättningen dels för att grundutbildningen skall kunna ges en forskningsmässig anknytning, dels för att det skall finnas en grund för en mer projektinriktad forskning, finansierad med medel från t. ex. forskningsråden. Det sistnämnda innebär bl. a. att de viktigaste vetenskapsområdena på varje ort bör vara företrädda av metodiskt välutbildade specialister samt att en viss bredd i forskningen måste finnas inom varje fakultet så att en stimulerande forskningsmiljö skapas. I det här avseendet finns fortfarande en del brister. I framför allt men också saknas fortfarande tjänster i grundläggande discipliner. Mot denna bakgrund föreslår vi att i enlighet med första etappen i UKÄ:s femårsprogram beslutar att professurer fr. o. m. nästa budgetår skall inrättas i franska () samt i spanska (), i båda fallen inkl. för forskning och allmänt institutionsarbete. bör också fatta principbeslut om en fortsatt utbyggnad av den humanistiska forskningen med fyra eller fem högre tjänster och fem till tio forskarassistenttjänster under . Vid fördelningen av dessa tjänster på olika ämnesområden bör - utöver vad som sägs i budgetpropositionen - stor vikt läggas vid de historiskt-estetiska ämnena. Ett viktigt skäl för utbyggnaden av den humanistiska forskningen är ju inte bara att den kan bidra till att öka förståelsen och kunskapen om en del aktuella samhällsproblem utan också att den kan skapa förutsättningar för ett rikare mänskligt liv. För den samhällsvetenskapliga forskningen föreslås ingen reell förstärkning av resurserna för nästa budgetår, vilket från flera synpunkter är anmärkningsvärt. Antalet forskarstuderande är väsentligt större inom de samhällsvetenskapliga fakulteterna som relationstalet mellan antalet forskarstuderande å ena sidan och antalet forskarutbildningstjänster å den andra är högre. Vidare framgår av budgetpropositionen att av de anslag som ställs till de samhällsvetenskapliga fakulteternas förfogande går till grundutbildning och till forskarutbildning. Också i detta avseende är relationstalet sämre för de samhällsvetenskapliga fakulteterna än för övriga fakulteter. Förhållandet vid de samhällsvetenskapliga fakulteterna har under 1970talet successivt förvärrats efter det att resurstillskottet varit betydande. Detta sammanhänger delvis med minskningen av antalet studerande, vilken varit särskilt påfallande just i de samhällsvetenskapliga ämnena och som lett till att ett stort antal lärare har fött lämna sina tjänster. I årets budgetproposition räknar man med en minskning av antalet lärare med 104. Därmed har lärarpersonalen vid de samhällsvetenskapliga fakulteterna minskat med mellan 300 och 400. Eftersom flertalet av de yngre forskarna för sin försörjning varit tvungna att förena forskningforskarutbildning med undervisning har detta inneburit en avsevärd åderlåtning av den samhällsvetenskapliga forskningen vid universiteten. Parallellt med att forskningsresurserna på det samhällsvetenskapliga området vid universiteten har minskat har ökade forskningsresurser ställts till förfogande för den offentliga förvaltningen, utredningsväsendet och vissa särskilda fristående forskningsinstitut. Denna ökning av resurserna för sektoriell forskning har haft ett betydande värde, men risken med en sek torsanknuten forskning är att den i mindre utsträckning än universitetsforskningen kan bli föremål för öppen och kontinuerlig kritik. Den nuvarande anslagspolitiken på det samhällsvetenskapliga forskningsområdet innebär därför att utrymmet för samhällskritisk forskning i egentlig mening har minskat. Det är svårt att befria sig från intrycket att detta är en följd av den samhällskritiska forskningens resultat, som i många fall upplevts som obekväma av dagens makthavare. Enligt vår uppfattning är detta ett kortsynt resonemang. Det demokratiska politiska systemet tjänar på att det finns en fri sektor där samhällskritisk forskning av hög kvalitet kan bedrivas. Kontinuerlig tillförsel av nya kunskaper och kontinuerlig omprövning av gamla kunskaper är i själva verket ett livsvillkor för utvecklingen av ett demokratiskt samhälle. Det är nödvändigt att det i samhällsmaskineriet finns en beredvillighet att tillgodogöra sig sådana nya kunskaper. Det är därför nödvändigt att universiteten till sitt förfogande får resurser så att de kan fungera som centra för en autonom grundforskning. Detta gäller också i hög grad den samhällsvetenskapliga forskningen. Om man vill 11 till stånd en självständig samhällsvetenskaplig grundforskning, måste därför universiteten tillföras resurser, främst i form av tjänster för forskning och forskarutbildning. Vi föreslår därför att fem nya forskarassistenttjänster inrättas vid samhällsvetenskaplig fakultet, att anslaget till samhällsvetenskapliga forskningsrådet höjs med 2 milj. kr. utöver vad regeringen föreslagit samt att driftkostnadsanslaget för samhällsvetenskaplig fakultet höjs med . utöver vad regeringen föreslagit för att tillgodose ökade behov från forskningens sida. Vi föreslår också att UKÄ och samhällsvetenskapliga forskningsrådet ges i uppdrag att framlägga en långsiktig plan för utbyggnaden av den samhällsvetenskapliga forskningen vid universiteten. En central fråga vid behandlingen av förslaget till reformering av den högre utbildningen är hur man bäst får till stånd en högskoleutbildning utanför nuvarande universitets- och högskoleorter och då särskilt glesbygdsområden. Till denna fråga återkommer vi sedan propositionen lagts fram för . Årets budgetproposition innehåller ett par inslag som enligt vår mening demonstrerar en påfallande likgiltighet inför strävandena att tillgodose utbildningsmöjligheterna för de personer som bor utanför de stora universitets-och högskoleorterna. För deras del härdens, k. decentraliserade universitetsutbildningen varit av stort värde. Den har inneburit att studiekurser på 20-, 40- och 60-poängsnivå kunnat anordnas på ett stort antal orter i samverkan mellan universitetsinstitutioner och lokala organ, skolstyrelser eller studieförbund. Antalet personer som på det viset kunnat nås är betydande. En annan fördel med denna form för decentraliserad utbildning är att man smidigt kan anpassa den efter efterfrågan och under en längre tidsperiod tillgodose utbildningsbehovet på många orter. I bästa fall kan man genom att alternera kurserna mellan orterna erbjuda en fullständig utbildning. Det är därför vår bestämda mening att den decentraliserade universitetsutbildningen måste spela stor roll även , oavsett vilken ställning tar till U 68:s förslag om lokalisering av den högre utbildningen. Den nedtrappning av utbildningen under nästa budgetår som förslaget i budgetpropositionen de facto innebär är därför omotiverad och ägnad att motverka strävandena att erbjuda fler personer bättre utbildningsmöjligheter på eller i närheten av bostadsorten. Under /74 anordnades sammanlagt 35 studiekurser om 20 poäng på 23 orter i landet (exkl. kurser i , och ) samt studiekurser ingående i de s. k. kombinationsutbildningarna. Därtill kom sex 40-poängs och två 60-poängskurser. För innevarande budgetår har verksamheten något större omfattning (drygt 40 kurser på 20-poängsnivå), och ungefär samma omfattning har UKÄ räknat med . För nästa budgetår förslås UKÄ få samma anslag som . skall emellertid 2 milj. kr. av en reservation på 2,3 milj. kr. överföras till budgetutjämningsfornden. Av anslagsäskandena kan utsläsas att UKÄ avsett att ta ca . av reservationen i anspråk /76. Denna möjlighet försvinner . Det innebär att verksamheten inte kan bli av vare sig den omfattning som den har under innevarande år eller av den omfattning som UKÄ planerat för . Vi finner denna nedskärning felaktig och omotiverad och föreslår därför att anvisar 1 milj. kr. utöver vad regeringen föreslagit föra» den decentraliserade universitetsutbildningen skall kunna ges minst samma omfattning som . Det saknades förvisso inte kritiska och varnande röster när på förslag av U 68:s föregångare U 63 beslöt att inrätta universitetsfilialerna. En del av farhågorna har kanske kommit på skam, medan andra besannats. Oron för en bristande kontakt mellan forskning och utbildning vid filialerna har t. ex. av allt att döma visat sig vara berättigad. Mot detta står dock att tillkomsten av filialerna stimulerat ett stort antal personer som inte annars skulle skaffat sig högre utbildning att göra det. Utbyggnaden av filialerna, framför allt de i och , har gått relativt långsamt. Under hela inledningsskedet var den också ensidigt inriktad på de vanligaste humanistiska och samhällsvetenskapliga ämnena, medan naturvetenskapliga och laborativa ämnen fick stå tillbaka. För Växjös och del gäller det fortfarande. UKÄ:s mångåriga begäran - upprepad i - att få inrätta kurser i fysik, kemi och biologi på dessa orter har fått klinga ohörd. Den minskade tillströmningen till högre utbildning har drabbat filialerna /71 har antalet nyinskrivna minskat med drygt 1/4 trots att antalet ämnen och kurser ökat betydligt. Eftersom antalet studerande var lågt i många kurser redan tidigare, har filialerna inte haft samma buffert som moderuniversiteten att möta nedgången med. Resultatet har blivit svårigheter för många ämnen att få ihop tillräckligt många studerande för att starta och genomföra avsedda kurser. Det gäller framför allt kurser av s. k. B-typ (40 poäng). Utrymmet för alternativa kurser har natuligtvis därigenom också blivit starkt begränsat. Filialernas nuvarande situation måste betecknas som krisartad och kan inte bara mötas med tillfälliga stödaktioner. När filialerna nu en gång kommit till gäller det att ta till vara den resurs som de representerar och se till att de utvecklas till fullvärdiga utbildningsalternativ. Till denna fråga återkommer vi i samband med vårt ställningstagande till propositionen om högre utbildning. beslöt att anslå särskilda medel för att garantera rimlig bredd i utbildningsutbudet vid filialerna samt vid och .