mot · FY02372 · 1975-01-22 00:00:00 — av m. fl. om bättre anpassning av kollektivtransportmedel till handikappade. Ökad kollektivtrafik är till fördel för alla trafikanter och resenärer. Det är en uppfattning som vinner alltmer gehör i den trafikpolitiska debatten. Men givetvis finns det sociala grupper som särskilt gynnas av satsningar på bättre kollektivtrafik. Dit hör naturligtvis åldringarna men också många andra människor som av ekonomiska eller andra skäl inte har skaffat bil. Åtskilliga barnfamiljer tillhör säkert den kategorin. En grupp av människor som alldeles speciellt borde hälsa en utbyggnad av kollektivtrafiken med tillfredsställelse är de handikappade. Tyvärr kan man nog inte säga att dagens kollektivtrafikmedel är av den utformningen att de handikappade i större utsträckning kan begagna sig av dem. Detta problem behandlas bl. a. i en artikel i tidskriften information om rehabilitering, , som utges av . Där tas bl. a. upp den framträdande roll som bussen spelar i kollektivtrafiksystemet och de krav som handikappade kan ställa på deras utförande. Det betonas att det inte är tillfredsställande med några som helst steg mellan mark och bussgolv. 1 projektet tätortsbuss 1985 har man föreslagit låga insteg detta anses emellertid inte acceptabelt. Baskravet bör i stället vara att rullstolar och barnvagnar skall kunna rullas och inte lyftas in i och ut ur bussen. För att lösa det problemet måste troligtvis busstrafiksystemets samtliga delar studeras och behandlas i ett sammanhang, säger artikelförfattaren. Hur hållplatserna anordnas och utförs kan sålunda vara av betydelse för konstruktionen och utformningen av en buss som är utförd utan de steg som utgör ett svårt eller oöverkomligt hinder för in- och utpassage av handikappade resenärer. Det sägs vidare att projektet tätortsbuss 1985 framstår som ytterligt betydelsefullt eftersom det slutgiltiga resultatet av projektet kan komma att bli normerande för busstrafiksystemens utformning såväl i stort som beträffande de många små men i verkligheten ofta betydelsefulla detaljerna. Med hänsyn härtill förefaller det vara synnerligen angeläget att bl. a. de egenskaper och funktioner som bussen skall besitta och tillgodose blir föremål för mycket noggranna överväganden inte minst från resenärernas sida. Det synes sålunda vara nödvändigt att projektets fortsatta utveckling får ske i nära och aktivt samarbete med representanter och företrädare för alla handikappgrupper så att särskilt kraven från de rörelsehindrade, de syn- och hörselskadade och från åldringarna med allmänt nedsatta kroppsfunktioner garanteras bli beaktade och hävdade i erforderlig Också andra grupper såsom barnfamiljer med barnvagn bör ges samma möjlighet. Frågan om i vilken grad trafiksystemen anpassats till de handikappades krav berör framför allt systemens stationer, hållplatser och transportmedel. Vid hållplatser bör det vara möjligt att åstadkomma anordningar som underlättar för till exempel en rullstolsbunden att ta sig in i en buss eller spårvagn. Vid nybyggnad eller ombyggnad av stationsbyggnader gäller numera anvisningarna till S 42 a i byggnadsstadgan jämte senare tillägg. Av anvisningarna framgår vilka åtgärder som minst krävs för att en byggnad skall anses vara handikappanpassad. De anvisningar som styr planeringen av stationsbyggnaderna har ingen motsvarighet i fråga om transportmedlen. Bussar, spårvagnar eller tåg konstrueras alltså inte med tanke på att rullstolsbundna av egen kraft eller med hjälp dels skall kunna rulla in i eller ut ur fordonen, dels kunna färdas med betryggande säkerhet. Egentligen är det endast som uppfyller detta krav, bl. a. genom att stationsperrongerna har lagts i samma nivå som vagnarnas golv. Möjligheterna att resa ökade krav på handikappanpassning av offentliga byggnader ökade i och med tillkomsten av § 42 a i byggnadsstadgan. Fullt berättigat har också handikapporganisationerna och aktiva intressegrupper drivit på dem sorn har att efterleva byggnadsstadgans rekommendationer. En motsvarande regel för utformningen av alla kollektiva trafiksystem kan man vänta sig skall ha samma pådrivande effekt som S 42 a. Tiden borde därför nu vara mogen att också införa en motsvarande garanti att gälla vid utformningen av alla kollektiva trafiksystem och därigenom uppnå en anpassning till handikappades behov. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar hemställa hos regeringen 1. dels att anvisningar som garanterar handikappanpassning vid byggnation av kollektivtransportmedel och anläggande av hållplatser utfärdas. 2. dels att i motionen anförda synpunkterna överlämnas till ut redningen beträffande vissa frågor rörande det allmänna korn munikationsväsendets anpassning till de handikappades be hov för beaktande. C.-H (vpk) ' (vpk) (vpk) i (vpk) i (vpk) i (vpk) i