mot · FZ0256 · 1975-11-12 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:49 med förslag till lag om varningstext och innehållsdeklaration på tobaksvaror I motionen föreslås att får ta ställning till ett förslag till brett och långsiktigt åtgärdsprogram mot tobaksskadorna, grundat på tobaksutredningens betänkande. Vidare föreslås att för innevarande budgetår får de medel som tidigare ställts i utsikt för informationsverksamhet om tobakens skadeverkningar, i form av ett reservationsanslag på två milj. kr. I motionen påpekas att de medel som annars står till förfogande innebär en kraftig minskning av resurserna för tobaksinformation, i strid mot vad riksdag och regering tidigare uttalat. Motionärerna föreslår att i fem punkter uttalar vissa riktlinjer för det framtida arbetet mot tobaksskadorna. När det gäller förslaget till lag om varningstext och innehållsdeklaration föreslår motionärerna dels att även koloxidhalten i tobaksröken skall anges i innehållsdeklarationerna, dels att också snus och tuggtobak skall omfattas av märkningsplikten. () expertgrupp om rökning och dess effekter på hälsan säger i sin rapport att en minskning av cigarrettkonsumtionen skulle betyda mera för förbättrad folkhälsa och förlängt liv i industriländerna än någon annan enskild åtgärd inom den förebyggande hälsovården. Vad beträffar har det vid vetenskapliga utredningar som utförts vid vid i konstaterats att rökningen orsakar flera tusen för tidiga dödsfall, vilka tillsammans med översjuklighet och invaliditet medför ett årligt produktionsbortfall av samma storleksordning som trafikolycksfall eller yrkesskador åstadkommer. Ett förhållande av speciell betydelse för den svenska situationen är att den yngre och medelåders befolkningen har mer utbredda rökvanor än den äldre befolkningen. Eftersom huvuddelen av den översjuklighet och överdödlighet, som beror på rökning, inträffar bland äldre, kan man förutse en väsentlig ökning av de rökbetingade sjukdomarna , om inte den yngre och medelålders befolkningens rökvanor ändras. 1* 1975/76. 3 sam/. Den förväntade situationen har speciellt noggrant utretts vad beträffar lungcancer bland svenska män genom en vetenskaplig undersökning som vid den elfte internationella cancerkongressen i presenterades av direktören i tobakens skadeverkningar (NTS). Undersökningen visar att antalet dödsfall i lungcancer bland män kan förväntas uppgå till ca 2 300, om det inte sker någon förändring av rökvanorna. Antalet dödsfall var ca 1 300. Undersökningen innehåller också ett räkneexempel, där det förutsätts att andelen rökare halveras varje decennium. Då skulle det förväntade antalet dödsfall 1990 sjunka till ca 1 000. Enbart bland män i skulle sålunda - i denna enda sjukdom inte mindre än ca 1 300 liv kunna inbesparas genom en sådan minskning av tobaksrökningen som förutsattes i detta räkneexempel. (Den i räkneexemplet förutsatta minskningen av rökvanorna kan jämföras med den utveckling som faktiskt inträffat bland brittiska läkare. Där halverades andelen rökare .) Till dödsfallen i lungcancer måste läggas de många dödsfallen i andra rökningsrelaterade sjukdomar. Det är sålunda uppenbart att flera tusen liv står att spara om krafttag mot rökningen påbörjas. har, i varje fall bland män, en nedgång i andelen rökare kunnat konstateras. Detta tyder på att utgångsläget just nu är sådant att en kraftfull insats har goda utsikter att lyckas. Man vet att det är fullt möjligt att åstadkomma avsevärda förändringar i en befolknings rökvanor. Detta framgår t. ex. av erfarenheterna från , där den massiva informationsinsatsen resulterade i att ca en fjärdedel av dem som var rökare hade slutat röka . För att en anslagsmässigt stor satsning på åtgärder för minskad tobaksrökning skall kunna ge bästa möjliga resultat måste givetvis vissa grundläggande förutsättningar vara uppfyllda. Så är också fallet i , främst beroende på två omständigheter. Den ena är att det föreligger en i utarbetad och för svenska förhållanden anpassad plan för arbetet, i form av det åtgärdsprogram som utarbetades av tobaksutredning och vars huvudsakliga innehåll fått ett massivt stöd från ett brett register remissinstanser. (Det kan också konstateras att tobaksutredningens åtgärdsprogram tilldragit sig utomordentligt stor och positiv uppmärksamhet i andra länder, vilket bl. a. kom till starkt uttryck vid den tredje världskonferensen om rökning och hälsa i .) Den andra omständigheten är att det i redan finns ett väletablerat specialorgan för tobaksfrågor, speciellt upplysningsfrågor. har, genom att uppta detta som första punkt i sina åtgärdsrekommendationer, starkt betonat betydelsen av att det finns sådana nationella specialorgan. Det svenska specialorganet, tobakens skadeverkningar (NTS), har arbetat med statligt stöd och representerar en rik fond av sakkunskap och erfarenhet, vilket illustreras bl. a. av att dess direktör av WHO utsetts till medlem av om rökning och dess effekter på hälsan. Även inom , som samarbetat nära med NTS, finns en betydande erfarenhet av tobaksupplysning. uttryckte sitt intresse för ett samlat åtgärdsprogram för minskning av tobaksrökningen genom att begära en utredning. Efter upprepat krav från sida 1970 och från en av NTS organiserad uppvaktning för socialministern tillsattes en utredning, tobaksutredning. Den framlade 1973 ett förslag till åtgärdsprogram. begärde , med direkt hänvisning till tobaksutredning (socialutskottets betänkande SoU 1974:5, s. 23), att snabbt få ta ställning till ett åtgärdsprogram. 1 bilaga 7 till budgetpropositionen anförs (s. 92) att det under innevarande år skall läggas fram en proposition om bl. a. en informationskampanj med utgångspunkt i tobaksutredning. Med hänsyn till detta har förutsatt att den får ta ställning till förslag från regeringen, byggda på tobaksutredning (se socialutskottets betänkande SoU 1975:5, s. 37), och för den skull avvisat motioner i ämnet. byggde sitt ställningstagande till frågan om anslaget till hälsovårdsupplysning /76 på uppgiften från att den i budgetpropositionen aviserade, utökade informationskampanjen skulle tilldelas 2 milj. kr. under /76. för hälsoupplysning erhöll också ett uppdrag av att inkomma med en plan för användningen av 2 milj. kr. inom tobaksupplysningen /76. Den begärda planen inlämnades till och kan sägas representera en första fas i ett genomförande av ett sådant, långsiktigt program som föreslagits i tobaksutredningen. Regeringens proposition 1975/76:49 med förslag till lag om varningstext och innehållsdeklaration på tobaksvaror representerar ett viktigt steg i arbetet för minskad tobaksrökning. De i propositionen föreslagna åtgärderna utgör emellertid inte något sådant helhetsprogram som avsetts då vid upprepade tillfällen begärt ett samlat program för åtgärder till minskning av tobakskonsumtionen. Över huvud taget måste vi med beklagande konstatera att det i föreliggande proposition saknas väsentliga moment, speciellt den för /76 ökade medelstilldelningen för information om tobakens skadeverkningar, som haft anledning vänta sig enligt ovan lämnade redogörelse. Det finns sålunda nu anledning befara att den utvidgade informations verksamheten inte kan påbörjas under /76. Det är t. o. m. skäl att under detta budgetår befara en direkt nedskärning av informationsverksamheten om tobakens skadeverkningar, eftersom denna sektor, med hänsyn till den förväntade ökningen på 2 milj. kr., fått en speciellt återhållsam medelstilldelning inom ramen för det ordinarie anslaget till hälsovårdsupplysning. Sålunda har statsbidraget till NTS endast upptagits till , vilket visserligen utgör en nominell höjning med (från .) men som är en ren sänkning i reellt penningvärde räknat. Ännu mer drastisk är den sänkning från . som drabbar den av bedrivna informationen om tobakens skadeverkningar. Med hänsyn till angelägenheten av att det /76 kan påbörjas en utökad informationsverksamhet föreslår vi att det för /76 utgår ett reservationsanslag på 2 milj. kr. för utökad informationsverksamhet om tobakens skadeverkningar i enlighet med vad socialutskottet tidigare förutsatt. Det som kännetecknar det av tobaksutredning framlagda åtgärdsprogrammet är främst dess mångsidighet och långsiktighet. Ett viktigt drag är vidare principen att olika delar av programmet ömsesidigt skall stödja varandra. Därvid betonas emellertid starkt att de informativa åtgärderna är de bärande elementen i programmet, medan lagstiftningsåtgärder och konsumtionspolitiska åtgärder utgör sekundära inslag. Detta synsätt överensstämmer också väl med det som anförts av . Detta förtjänar att påpekas, eftersom vissa formuleringar i propositionen kan ge ett annorlunda intryck. Vi finner det för vår del angeläget att ansluter sig till tobaksutredningens och WHO-expertgruppens samstämmiga linje. En viktig konsekvens av detta synsätt är att tidpunkten för informationsverksamhetens genomförande inte behöver kopplas samman med den föreslagna lagens ikraftträdande. Den mindre del av informationsverksamheten som har till speciell uppgift att upplysa om själva lagen, och förhållanden i samband med den, skall naturligtvis tidsmässigt samordnas med lagens ikraftträdande. Detta får emellertid inte hindra att genomförandet av informationsverksamhetens huvudmoment påbörjas tidigare. Vi vill understryka kravet på långsiktiga insatser. Det är en illusion att tro att rökvanorna kan påverkas på ett bestående sätt genom en kortvarig kampanj, även om den görs omfattande. Vad som fordras är en väl planerad aktivitet under en följd av år. Detta bör komma till uttryck i beslut. I propositionen sägs att förslag till medelsanvisning för utökad tobaksinformation kommer att läggas fram med att frågan om alko holupplysning tas upp till behandling. Vi vill med anledning därav anföra att detta inte bör fä medföra sammankoppling av de två upplysningsverksamheterna. a. har uttryckligen påpekat att tobaksupplysningen bör vara en fristående del inom den allmänna hälsoupplysningen. Detta överensstämmer också med de mest aktuella strömningarna i vårt land som dessa kommit till uttryck t. ex. i yttrande över tobaksutredningen, i uttalanden från den speciella arbetsgrupp med representanter för , , NTS m. fl. Det olämpliga med en sammankoppling av tobaksupplysningen och alkoholupplysningen har också berörts av Nordiska tobaksarbetsgruppen i dess betänkande (Nuserien 1975:24). Den av utarbetade planen bygger också på att tobaksinformationen frigörs från upplysning om alkohol och övriga beroendeframkallande medel. Informationsverksamhet med syfte att minska tobakens skadeverkningar kan bestå av: a) verksamhet som i forsta hand syftar till att förebygga rökdebut hos barn och ungdomar, b) upplysningsverksamhet som syftar till att motivera rökare att sluta röka och stödja dem vid genomförandet av ett beslut att sluta röka. (I anslutning till denna form av upplysningsverksamhet bör också beaktas behovet av direkt behandlingshjälp åt rökare med speciellt stora svårigheter att sluta röka.) Informationsverksamheten har till övervägande del bestått av information till skolungdom. Detta område bör även i fortsättningen ges hög prioritet, vilket också synes förutsättas i propositionen. NTS viktiga roll på detta fält framgår av förutnämnda plan för tobaksupplysning. Där heter det: Speciellt kan nämnas att NTS särskilda erfarenheter från information i skolan utvecklas. Genom sin verksamhet med konsulenter för skolinformation har NTS kunnat samla stor erfarenhet på detta område. Detta tillvaratas och utvecklas bl. a. genom att NTS ingår i det ledningsorgan som inrättas för att hålla samman informationsinsatserna på skolområdet. NTS fortsätter sitt arbete på det opinionsbildande området. Genom materialproduktion ger NTS service åt enskilda och organisationer i det opinionsbildande arbetet. För massmedia ges service med faktaunderlag m. m. Myndigheter med särskilt ansvar såsom och arbetarskyddsstyrelsen föreslås fördjupa och bygga ut sina insatser i samarbete med . I en utökad informationsverksamhet är det viktigt att i ökande utsträckning stödja rökavvänjning. Här måste ett stort antal funktioner i samhället medverka. Av central betydelse är det samarbete som bedrivs av och . Om detta sägs i citerade aktionsplan: Genom nära samarbete i , i SATS (arbetsgrupp för upplysning om tobakens skadeverkningar) liksom kontinuerliga underhandskontakter har arbetet kunnat utvecklas efter gemensamma linjer och med undvikande av onödigt dubbelarbete. Således föreslås NTS även i fortsättningen fullgöra en central funktion som specialorgan för tobaksfrågor. Genom sin speciella funktion som specialorgan får NTS förutsättas medverka på skilda sätt i en rad enskilda projekt. Detta måste innebära att NTS får ökat ansvar och i relation därtill ökade resurser för att vidareutveckla sin verksamhet. Den föreslagna lagtexten torde kunna godkännas utan ändringar. Redan på detta stadium bör emellertid uppmärksamhet ges åt den förordning som anger hur lagen skall tillämpas. Det av tobaksreklamutredningen framlagda delbetänkandet innehåller också ett förslag till förordning. Emellertid har viktiga remissinstanser föreslagit vissa ändringar, som enligt vår mening bör genomföras. En sådan förändring gäller det av NTS uttalade kravet att det inte bara beträffande tjära och nikotin utan också beträffande koloxid ges sifferuppgifter om mängd eller halt. Det framgår klart av NTS remissvar att några tekniska hinder inte föreligger för en sådan ordning. Angelägenheten av en sådan angivelse framgår bl. a. av det i propositionen på s. 20 anförda: Ett märkningstvång med uppgifter om olika produkters halt av farliga ämnen kan också medföra en utveckling av mindre farliga tobaksvaror. Denna synpunkt väger speciellt tungt i fråga om koloxid, eftersom detta ämne på goda grunder förutsätts vara den farligaste av tobaksrökens beståndsdelar. Den andra viktiga punkt på vilken en skärpning i förhållande till tobaksreklamutredningens förslag bör ske gäller tuggtobak och snus. Även dessa varuslag bör redan från början omfattas av märkningsplikten, som dock i detta fall kan begränsas till upplysning om förekomsten av farliga ämnen samt allmän hälsovarning. Med hänvisning till det anförda får vi hemställa A. att ett reservationsanslag på 2 milj. kr. under innevarande budgetår ställs till förfogande för information om tobakens skadeverkningar, B. att uttalar sig för följande principer i fråga om det framtida arbetet för minskning av tobakens skadeverkningar: Regeringen bör för framlägga förslag till åtgärdsprogram mot tobaksskadorna, grundat på tobaksutredningens betänkande. Programmet skall vara allsidigt och långsiktigt och därför ges resurser under en följd av år. Åtgärdsprogrammets bärande element skall utgöras av en mångsidig informationsverksamhet. Dessutom skall ingå re striktionsåtgärder och konsumtionspolitiska åtgärder som stödjer programmets målsättning. I enlighet med vad som uttalats av WHO skall i centrum för verksamheten finnas ett för tobaksfrågor specialiserat fackorgan med behövliga resurser, varför det i redan befintliga fackorganet, tobakens skadeverkningar (NTS), bör ges väsentligt ökade resurser och ökat ansvar för speciellt informationsverksamhet. I enlighet med rekommendationer från bör tobaksupplysningen ha en fristående ställning inom den allmänna hälsoupplysningen och sålunda inte kopplas ihop med upplysning om alkohol. C. att i anslutning till antagande av lagen om varningstext och innehållsdeklaration på tobaksvaror uttalar: Innehållsdeklaration av cigarretter skall i fråga om koloxid ange rökens halt (i procent) av detta ämne, eller mängden koloxid (i mg) i röken. Tuggtobak och snus skall redan från början omfattas av märkningsplikt. () () (vpk) () () () () i Agnäs () i Skärstad