mot · FY021997 · 1975-04-02 00:00:00 — av herrar i och i med anledning av propositionen 1975:21 med förslag till lag om ändring i civilförsvarslagen (1960:74), m. m. I propositionen föreslås ett nytt system för skyddsrumsbyggandet och finansieringen av detta. Nya uppgifter åläggs kommunerna, utan att dessa kompenseras ekonomiskt. Propositionens förslag bygger väsentligen skyddsrumsutredning, trots att förslagen från denna till stor del blivit inaktuella genom försvarsbeslut. Den ansvariga myndigheten - har avstyrkt att utredningsförslaget läggs till grund för en proposition, bl. a. just därför att förhållandena förändrats genom försvarsbeslut. Att regeringen nu förelägger förslag om lagstiftning och nya principer för skyddsrumsbyggandet är särskilt förvånande med tanke på att man därmed föregriper den pågående perspektivplaneringen års försvarsbeslut. Det förefaller vara ett kraftigt avsteg från det planeringssystem som införts på försvarsområdet, vilket ytterligare understryks av att propositionen i långa stycken tycks bortse från både perspektivplan för civilförsvaret och arbetet på nästa. tillsattes en totalförsvarsutredning,som skall ta ställning till frågor av den art som man i propositionen föreslår att nu binder sig för. perspektivplaneförslag för perioden /78- 1991/92 skall inlämnas . skall därefter granska denna - liksom motsvarande planer för det militära försvaret, det ekonomiska försvaret och övrigt totalförsvar och tidigt lämna förslag om de olika totalförsvarsgrenarnas uppgifter och principiella inriktning. Skyddsrumsbyggandet är direkt berört på en rad sätt, ty det påverkas bl. a. av bedömningar och förslag av följande art: Hur är hotbilden för jämfört med riskerna på . (Skyddsrum har ju livslängd, som det - bl. a. genom dispenser från skyddsrumsbyggandet i 14 stora kommuners innerområden - finns stora luckor i skyddsrumstillgången.) Vilka typer av aggressioner och anfall är mest sannolika för del? (Olika stridsmedel ställer olika krav på skyddsrum, och vidare påverkar bedömningen vilka delar av landet eller typer av orter som måste prioriteras i skyddsrumsavseende.) Vilken förvarningstid kan stridsledningssystemet ge till civilförsvaret? (Det är en fråga som blir avgörande för hur långt gångavstånd till skyddsrum som kan accepteras.) Vilken avvägning görs mellan utrymningsplanering och skyddsrumsbyggande? (försvarsbeslut innebar en klar nedtoning av utrymningsmetoden, vilket starkt ökade behovet av skyddsrum i de nu underförsörjda stora cityområdena.) Vilka ekonomiska ramar kommer att gälla för totalförsvaret, och hur stor del kommer på civilförsvaret? En rad av ovanstående och andra frågeställningar av betydelse för inriktningen av skyddsrumsbyggandet kommer alltså att vara belysta när totalförsvarsutredningen avlämnat sitt första betänkande, vilket skall ligga som underlag för regeringens inriktning av de femåriga programplanerna . Det är verkligt förvånande att regeringen nu förbigår både planeringssystemet och totalförsvarsutredningen och föreslår att skall fatta ett principbeslut om skyddsrumsbyggandet på grundval av en utredning som i väsentliga avseenden blev inaktuell redan genom försvarsbeslut. Skulle nu bifalla föreliggande proposition är risken alltså stor att skyddsrumsbyggandet får en inriktning som inte stämmer med vad totalförsvarsutredningen och 1977 anser rimligt. Det leder i så fall till felanvända resurser och sämre balans i totalförsvaret. Det föreslagna nya systemet skall enligt propositionen vara genomfört . Det kan sägas att har möjlighet att 1977 ändra inriktning utifrån den perspektivplan som regeringen antar 1976 och den programplan som fastställer 1977. Men det förefaller vara ett märkligt tillvägagångssätt, att fatta ett långsiktigt och principiellt beslut mer eller mindre i blindo, förslag till perspektivplan presenteras och innan totalförsvarsutredningen bedömt denna perspektivplan. Det enda rimliga är att får fatta beslutet i ett sammanhang då de väsentliga faktorerna finns belysta. Att nu acceptera regeringens föreliggande proposition vore att i praktiken underkänna det planeringssystem för försvarsområdet som statsmakterna beslöt om . Ty enligt detta skulle långsiktiga beslut fattas på grundval av den information som planeringssystemet gav. 1 den föreliggande propositionen har man på ett anmärkningsvärt sätt förbigått försvarsbeslut och ännu mer det pågående studiearbetet års försvarsbeslut. bör därför avslå propositionen och i skrivelse till regeringen begära att frågan om inriktningen för skyddsrumsbyggandet tas upp igen, antingen i samband med försvarsbeslut eller sedan totalförsvarsutredningen lagt sina förslag angående perspektivplaner för totalförsvaret för . Nya uppgifter för kommunerna Propositionen föreslår att kommunerna genom en ny civilförsvarslag åläggs betydande nya uppgifter. Den föreslagna kommunala skyddsrums planeringen skulle enligt civilforsvarsstyrelsen innebära en icke obetydlig ökning av kommunernas beredskapsuppgifter och kostnader. I propositionen visas inte att förslaget innebär några besparingar på annat håll. Genom det minskade bostadsbyggandet har skyddsrummens andel av civilförsvarets årliga kostnader gått ned från hälften till omkring en tredjedel. Att i detta läge bygga upp en ny administrativ process med krav på utbildning av många hundra funktionärer ute i kommunerna i fråga om skyddsrumsbestämmelser och detaljföreskrifter förefaller inte övertygande motiverat i propositionen. Skulle det likväl innebära besparingar på andra håll är det orimligt att staten drar nytta av dessa besparingar, som kommunerna helt utan kompensation åläggs nya arbetskrävande uppgifter. I flera sammanhang har betonats att staten inte bör ålägga kommunerna nya uppgifter utan att ekonomiskt ersätta dem. Här görs ett uppenbart avsteg från dessa önskemål om kompensation till kommunerna. bör i skrivelse till regeringen begära att förslag om utökning av kommunernas ansvar för skyddsrumsplaneringen inte framläggs utan att kostnaderna för detta redovisats samt att kommunerna fullt ut ersätts för nya kostnader. Av propositionen synes framgå att kommunerna också får ökade kostnader för skolskyddsrummen. 1 nuläget utgår statsbidrag med 2/3 av kostnaderna. I propositionen sägs att avgift skall tas ut även för sådana anläggningar som f. n. får statsbidrag till skyddsrumsbyggandet, t. ex. skolor och trafikanläggningar. För att inte kostnadsansvaret skall förändras bör dock alltjämt statsbidrag utgå. Detta torde innebära att kommunerna först får betala kostnaderna för anordnandet av skolskyddsrummen och sedan också får betala en avgift för dem, dvs. Får kommunerna sedan tillbaka 2/3 får de totalt betala 4/3 av skyddsrumskostnaderna mot 1/3. bör i skrivelse till regeringen begära att kommunernas kostnader för skolskyddsrummen inte ökar. Av avgörande betydelse för planeringen av skyddsrum är vilken förvarningstid som man kan räkna med. Ju kortare förvarningstid, desto snabbare måste människor kunna komma ner i skyddsrummen. Gångavståndet måste alltså vara mindre, vilket innebär att skyddsrummen måste finnas på närmare håll än nu är fallet. Kan man räkna med längre förvarningstid finns möjligheter att ha större skyddsrum men i gengäld glesare placerade. visar det sig dock att större skyddsrum än de nu vanliga blir dyrare per skyddsrumsplats. Saknas effektivt förvamingssystem måste alla eller åtminstone de som bor längre bort ständigt befinna sig i skyddsrummet då anfall kan väntas. Detta ger krav på större utrymme i skyddsrummet. Den nuvarande planeringen utgår från en beräkningsnorm av 0,75 m1 nettogolvyta l* 1975. Det motsvarar en halv . Det säger sig självt att så trångt kan människor inte vistas . Kraven på ventilation ökar också under sådana förhållanden. Civilförsvaret har inget eget förvarningssystem, utan det har att lita till försvarsmaktens stridsledningssystem, i första hand uppbyggt för jaktflygets behov. 1 sin perspektivplan 1972-1987 hade föreslagit att försvarsmakten skulle åläggas ett särskilt tilläggskrav (ett uttryck som i planeringssystemet anger vad olika grenar av försvaret skall klara utöver sin primäruppgift) avseende stridsledningssystemets utbyggnad för att civilförsvarets behov av förvarningstider och uthållighet skulle tillgodoses. försvarsutredning fann att det vid de aktuella ekonomiska ramarna (som likväl var högre än dem sedan beslutade om) var osäkert om tekniska och ekonomiska förutsättningar föreligger att tillgodose kravet, och utredningen ville därför inte fastlägga ett tilläggskrav. Utredningen ville dock att civilförsvarets behov skulle tas med i bilden vid utformningen av stridsledningssystemet och att vissa organisatoriska åtgärder borde övervägas. Utredningen sade att i vissa delar av landet och under väsentliga delar av ett stridsförlopp kan såväl förvarningstider som stridsledningssystemets uthållighet under alla förhållanden vara otillräckliga för att skyddsrummen skall kunna utnyttjas på tidigare planerat sätt. (SOU 1972:4 s. 214). Departementschefen sade i propositionen års försvarsbeslut: har uttalat att det är osäkert om förvarning kan ges före flyganfall. Det är enligt min mening ofrånkomligt att dra vissa konsekvenser av detta uttalande. Särskilt gäller detta vissa delar av landet och under väsenliga delar av ett stridsförlopp. Det finns skäl att utgå från att skyddsrummen inte under alla förhållanden kan utnyttjas på tidigare planerat sätt, dvs. uppsökas först vid förvarningstillfället. Användningen av skyddsrummen måste anpassas till möjliga prestanda hos stridsledningssystemet. Det innebär att skyddsrummen kan behöva tas i anspråk i viss omfattning även när skenbart lugn råder under ett krig. Frågan om förvarning är alltså av väsentlig betydelse för dimensioneringen av skyddsrum. De genom försvarsbeslut begärda studierna av skyddsrummens utformning bedrivs inom ramen för civilförsvarets perspektivplanering. Studier kring det framtida stridsledningssystemet bedrivs gemensamt av och ÖB. Att skall fatta ett beslut om framtida inriktning av skyddsrumsbyggandet utan kännedom om dessa frågor är helt orimligt. Ty resultatet av dessa bedömningar - som alltså till stor del kan väntas när perspektivplan överlämnas - påverkar bl. a. skyddsrummens belägenhet, utrymmesstandard och ventilationssystem. Det är förvånande att departementschefen redan nu anser sig kunna göra bedömningen att 0,75 m1 per person är rimligt också för framtiden - särskilt som han i realiteten skär ned utrymmet per person för genom att förutsätta att skyddsrumsbyggandet skall utgå från en framtida utglesning av befolkningen i resp. bostadsområde till följd av en framtida större lägenhetsyta per person. Om skyddsrummen måste nyttjas innan en dylik utglesning av bostadsområdena kommit till stånd blir det ju ytterst trångt. Särskilt förvånande är att departementschefen uttalar att i den mån risksituationen blir så extrem att alla utom arbetstid bör vistas i skydd, torde det bli ofrånkomligt att vidta åtgärder för att glesa ut befolkningen i orten för att därigenom minska utrym mesbehovet i skyddsrummen. Det betyder att departementschefen menar att utrymning i viss utsträckning skall ersätta och inte komplettera skyddsrumsbyggandet. Det strider helt mot försvarsbeslut, som i stället ville minska utrymningsbehovet och satsa mer på skyddsrum i de orter som haft den främsta utrymningsplanläggningen. Tvingas man planera för mer långvarig vistelse i skyddsrum kan det ske genom större golvyta per person, bättre ventilation och viss kompletterande utrustning. Att låsa just golvytan per person innebär därför att man tvingas välja en lösning med bl. a. förbättrad ventilation även om en ökning av golvytan skulle vara en billigare lösning. Det finns uppgifter om att en utökning av golvytan i själva verket är klart billigare än att förbättra ventilation och skaffa annan utrustning. De stora kostnaderna i botten - t. ex. schaktning, dörrar och reservutgångar, viss ventilation etc. - gäller tämligen oberoende av utrymmet per person. En utökning av utrymmet medför tämligen begränsade ökningar, främst för betong och armering. Kostnaderna för ett skyddsrum är därför ingalunda proportionella mot golvytan. En utökning av utrymmet per person från 0,75 till 1 m: har således beräknats medföra en fördyring på endast . Det vi här skrivit om förvarning och skyddsrummens dimensionering är alltså sådant som ytterligare understryker hur orimligt det vore att nu fattar ett långsiktigt beslut om skyddsrumsbyggandet just innan grundläggande material presenteras genom den perspektivplan som kommer och som totalförsvarsutredningen har att ta ställning till . i propositionen föreslås att staten tar över finansieringen av skyddsrummen i anslutning till bostadshus. Däremot undantas arbetsplatsskyddsrummen från statlig finansiering. För de statligt finansierade skyddsrummen skall särskilda avgifter tas ut för användning i fred, vilket synes medföra administrativa merkostnader som inte redovisas i propositionen. En betydande övervältring av kostnader sker dessutom på kommunerna genom att dessa åläggs en långtgående detaljplanering. Kommunerna får heller ingen ersättning för de skyddsrum de bygger för sina egna administrationslokaler. Reglerna för finansiering av bostadsskyddsrummen är oklara. I propositionen sägs att "reglerna bör också ge en garanti för att ägarna eller utnyttjarna av fastigheter som enligt skyddsrumsplan åläggs att anordna skyddsrum inte belastas extra men inte heller systematiskt tjänar på skyddsrumsfunktionen. Detta är naturligtvis en omöjlighet eftersom man även säger att ersättning skall ske enligt ett för hela landet gemensamt schablonbelopp. Om platskostnaderna varierar . och garanti skall ges för att de som åläggs att anordna skyddsrum inte belastas extra måste ersättningen ligga nära . Häremot kan då invändas att de som anordnar skyddsrum systematiskt tjänar på skyddsrummen. Utgår ersättningen med det högre beloppet skulle det medföra att det statliga bidraget innebär en viss subvention till bostadsbyggandet i det fall man lyckas finna ekonomiskt goda skyddsrumslösningar. Denna subvention är dock försvinnande liten jämfört med det statliga stödet i övrigt till bostadsbyggandet. Skulle ersättning endast avse en genomsnittskostnad (t. ex. . per plats) innebär detta en förlust för dem som tvingas bygga skyddsrum även för andra fastigheters behov - något som kan väntas bli mycket vanligt när det gäller att "bygga ifatt" i de 14 stora cityområden som haft dispens från skyddsrumsbyggande . Det skulle alltså innebära att hyresgästerna i ett hus på sina hyror tvingas betala andras skyddsrumsplatser. bör i skrivelse till regeringen begära att man vid statlig ersättning till skyddsrumsbyggande bör ta hänsyn till ovan anförda synpunkter. Som påpekat i sitt remissyttrande kan övergång till det nya finansieringssystemet "genomföras inom ramen för den lagstiftning som finns ". Lagförslaget innehåller också bestämmelser om skyldighet för kommun att förbereda och under civilförsvarsberedskap iordningsställa "provisoriska skydd. Med tillfredsställelse kan noteras att propositionen inte använder uttrycket "provisoriska skyddsrum, eftersom standarden på dessa skydd sannolikt inte kommer att vara sådan att de kan jämföras med ett skyddsrum. Man har tänkt sig att utnyttja befintliga lokaler, främst under jord, och förse dem med ventilationsutrustning m. m. Som vi nämnt ovan i fråga om kostnaderna för anläggandet av skyddsrum är själva betongen inte den avgörande kostnaden. Att göra ett rum lufttätt och förse det med ventilation och portar som står emot tryckvågor är i själva verket större kostnader. Det finns tecken som tyder på att det skulle bli klart dyrare att "göra om lokaler än att bygga helt nytt. Detta även om skyddskraven sätts något lägre i de omgjorda lokalerna. Det som inger oro i fråga om "provisoriska skydd är att de kan bli Koncentrationen av människor i ett slutet utrymme medför i sig risker för ökade förluster beroende på de egenskaper tryckvågor från bombdetonationer har. Denna ökade risk måste kompenseras med ordentliga förstärkningar av begränsningsytorna för att det skall vara meningsfullt att anordna skydd. Om ett "provisoriskt skydd inte har ett helt lufttätt rum - något som alltså är mycket dyrt att åstadkomma - kan skyddet bli en ren gaskammare om det brinner ovanför skyddet. Ty de giftiga gaserna är tyngre än luften och söker sig alltså nedåt. Om människor då finns inneslutna i en sådan lokal kan konsekvenserna bli förödande. Ett dåligt skydd kan alltså - både när det gäller tryckvågor och eld vara betydligt sämre än inget skydd alls. Förslaget i detta avseende har knappast föregåtts av någon utredning, och allt tyder på att åtgärder som hinner vidtagas i en krissituation är mycket begränsade. Att nu besluta om bestämmelser som ålägger kommunerna att planera för "provisoriska skydd förefaller inte tillräckligt underbyggt. Frågan bör tas upp först i samband med civilförsvarets kommande perspektivplan. Med hänvisning till ovanstående hemställes 1. att nu avslår proposition 1975:21 och i skrivelse till regeringen begär att frågan om inriktningen av skyddsrumsbyggandet tas upp antingen i samband med försvarsbeslut eller , sedan totalförsvarsutredningen lagt sina förslag angående perspektivplaner för totalförsvaret för , 2. att i skrivelse till regeringen begär att förslag om utökning av kommunernas ansvar för skyddsrumsplaneringen inte föreläggs utan att kostnaderna för detta redovisats samt att kommunerna fullt ut ersätts för nya kostnader, 3. att i skrivelse till regeringen begär att kommunernas kostnader för skolskyddsrummen inte ökar, 4. att i skrivelse till regeringen framhåller att frågan om sambandet mellan förvarning och skyddsrummens dimensionering och placering - ett problem som särskilt uppmärksammades vid försvarsbeslut - skall vara belyst innan regeringen förelägger nytt förslag om den framtida inriktningen av skyddsrumsbyggandet, 5. att i skrivelse till regeringen begär att förslag om framtida statlig finansiering av bostadsskyddsrum skall utformas så att inte vissa hyresgäster via hyran får subventionera andras skyddsrum, 6. att i skrivelse till regeringen framhåller att underlag inte nu finns för att ålägga kommunerna planering för s. k. "provisoriska skydd, varför den frågan bör aktualiseras först sedan civilförsvarets perspektivplan föreligger och risker och kostnader för dylika skydd belysts. HANS () i