mot · FY02780 · 1975-01-24 00:00:00 — av och om förlossningsvården och mödrahälsovården. Mödrahälsovården har en mycket stor betydelse i förebyggande, förberedande och informerande syfte. Man måste se den som en del av förlossningsvården. En rätt bedriven mödrahälsovård ger stora möjligheter att ge den gravida kvinnan hälsokontroll, hjälp och stöd. Den ger också möjlighet att upptäcka riskfallen som behöver remitteras till specialistvård. I mödraundervisningen ges kunskap om förlossningens förlopp bl.a., vilket i hög grad kan bidraga till större förutsättning att känna trygghet och därmed också mindre smärtupplevelse vid barnets födelse. Mödrahälsovården hängei intimt samman med förlossningsvården. kommer inte fullt av alla gravida kvinnor i kontakt med mödrahälsovården. Det kan inte anses vara tillfredsställande. Här behöver åtgärder vidtagas, syftande till att alla gravida kvinnor på ett tidigt stadium får information som klargör värdet av denna förebyggande vård. Informationen bör också intensifieras när det gäller mödraundervisningens betydelse för smärtlindring. Förlossning och föräldraskap är inte bara en kvinnans angelägenhet. Det borde vara naturligt att också männen, i större utsträckning än som är fallet, deltar i undervisningen och kurser som rör dessa viktiga områden, som väl mer än något annat får anses vara bådas gemensamma ansvar. De flesta fäder har numera möjlighet att vara med vid sitt barns födelse, vilket väl gör det särskilt betydelsefullt att de är väl insatta i vad som skall ske. Förutsättningarna att kunna vara ett välbehövligt stöd för barnaföderskan torde också vara större då. En av anledningarna till att inte fler kvinnor kommer i kontakt med mödrahälsovården kan vara svårigheten att passa mottagningstider. Givetvis bör man lägga ut dessa tider med hänsyn till förvärvsarbetande kvinnors möjligheter, dock kan det i vissa fall vara nödvändigt att de beviljas ledighet från tjänst för besök på mödravårdscentral och deltagande i mödravårdsundervisning. Den rätt till ledighet som beviljas för läkarbesök, bör kunna beviljas gravida kvinnor för detta som är synnerligen angeläget. Mödravårdens resurser torde variera mellan olika landstingsområden. 1 många fall föreligger behov av större möjligheter att kunna utnyttja obstetrisk expertis, ytterligare lid för läkarundersökning, mödragyinnastik och avslappningsövningar. Mödraundervisningen behöver också byggas ut sä att den omfattar undervisning i psykoprofylax för dem som så önskar. Genom att ge gravida kvinnor möjlighet till sådan undervisning, kunde behovet av andra tekniskt mer avancerade, och av specialistmed verkan beroende sniärtlindringsmetoder, nedbringas. Det har från läkarhåll påtalats hur små möjligheter den nyblivna mamman har att lära sig amningsteknik. Likaså att man alltför litet poängterar betydelsen av att barnet ammas. Amningen tillgodoser en mängd viktiga behov, både hos barnet oeh hos mamman. Man får inte vara så rädd för skuldkänslor hos den mamma som eventuellt inte kan amma, att man helt underlåter att tala om amningens fördelar. Mödravårdscentralerna bör kunna ge den första undervisningen här. Att ta sig an invandrarkvinnornas problem är en viktig uppgift för mödrahälsovården. Det kan vara nödvändigt att till dem, oeh inte minst till deras män, speciell information utarbetas, där värdet och betydelsen av mödrahälsovård framhålls. Olika vägar att förbättra informationen om mödravårdscentralernas verksamhet bör därför prövas. Om mödraundervisningen skall kunna förbättras och dessutom omfatta fler blivande föräldrar än , krävs förutom utökad information också personalförstärkningar. Det primära kravet på en god förlossningsvård måste vara: en frisk mor och ett friskt barn. Det är därför av stor vikt att forskning och utbildning på detta område inte eftersätts. I förlossningsvården såväl som i sjukvården bör man sträva efter att ge inte bara tekniskt välutrustad vård utan också personlig omvårdnad. Vetskapen om att man har vårdpersonal vid sin sida ger en trygghetskänsla som ofta kan minska behovet av smärtlindring. har i sitt yttrande över utredningen organisation framhållit att ingen kvinna bör ha längre restid till en förlossningsanstalt än , vilket innebär att för glesbygden måste ett lägre antal förlossningar per enhet än det som rekommenderar godtas. Vetskapen om att man inför sin förlossning har en orimligt lång restid oroar den gravida kvinnan. Man mäste räkna med att alla förlossningsanstalter då inte kan utrustas på samma sätt med specialistvård. God mödrahälsovård, där framför allt riskfallen blir observerade och remitterade till större förlossningsanstalt, är en förutsättning. Ett bibehållande av mindre förlossningsenheter med förstärkta resurser kan ge kvinnorna den trygghet de har rätt till. Återkommande utbildningsperioder med i första hand personal vid mindre förlossningsenheter bör vara regel. Repetitionskurser för barnmorskor med utbildning av äldre typ för att öka deras möjligheter att ge smärtlindring är nödvändiga. Barnmorskornas roll i den framtida förlossningsvården framstår som allt viktigare, eftersom den ändrade läkarutbildningen ger mindre utrymme för utbildning i obstretik och gynekologi. framhåller att en tillbakablick på mödra- och förlossningsvården under ger vid handen att en intensiv utveckling ägt rum av teknisk, medicinsk, social och psykologisk karaktär som påverkat förlossningsvården och ökat kravet på kunnande hos dem som arbetar inom denna vård. Som exempel nämns nya smärtlindrings metoder, metoder för mätning av livmodersammandragningar, fosterövervakningsmetoder, igångsättning av förlossning. Därtill kommer ett allt större behov av psykologiskt omhändertagande som gör sig märkbart inom många områden i dagens samhälle inte minst inom mödra- och förlossningsvården. Utvecklingen har ökat kraven på barnmorskornas kunnande och behovet av förbättrad utbildning måste understrykas. Kravet på smärtlindring vid förlossning blir allt starkare och måste mötas med större förståelse. Barnmorskornas utbildning och vidareutbildning har stor betydelse också för detta. Det är angeläget att barnmorskorna i sin utbildning görs väl förtrogna med alla förekommande smärtlindringsmetoder samt ges möjlighet att självständigt sköta vissa av dem. Behovet av ökat antal läkare till förlossningsvård är stort, men vi har också ett stort behov av fler barnmorskor. De personella resurserna torde på de flesta av våra förlossningsanstalter vara alltför knappa. Sedan riksdagsbeslutet , som innebar att resurserna för att ge smärtlindring vid landets förlossningsavdelningar skulle förstärkas så att varje kvinna som så önskar skall kunna få hjälp, har möjligheterna till detta på många av landets förlossningsavdelningar väsentligt ökats, men svarar icke mot förefintligt behov. Så gott som alla förlossningar äger rum på förlossningsanstalt. Vissa av dessa har ordnat med rooming-in-systemet, som möjliggör en utökad och mänskligare kontakt mellan mor och barn. Det är önskvärt att alla våra förlossningsanstalter skall kunna erbjuda denna möjlighet, titt annat önskemål är att man här också lägger större vikt vid att lära mammorna amningsteknik. Möjligheter att få stanna på lättvårdsavdelning eller större möjligheter till stöd från barnavårdscentraler efter hemkomsten skulle utöka möjligheterna för mammorna att klara amningen och vården av barnet. Vi har i vårt land en mycket låg mödra- och barnadödlighet. Likaså är antalet komplikationer i samband med graviditet och förlossning mycket lågt. Skall vår höga standard här kunna bibehållas krävs lyhördhet för tidens krav på forskning, utbildning, vidareutbildning, personella resurser, teknisk utrustning, information och förebyggande vård. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att beslutar ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om förlossningsvårdens och mödrahälsovårdens organisation. KI RSTI () /ENKEL (fp)