mot · FY02879 · 1975-01-23 00:00:00 — av i m. fl. om stöd åt småjordbruken. Det beräknades att på några få årtionden mera matjord förslösats än under människans hela tidigare historia. Oavlåtligen förvandlas nya delar av planetens yta till öken och ödeland. (Landshövding vid Svenska lantbruksveckan 1974.) Tag vara på jorden! Det är ett fältrop som tycks gå in i människors medvetande med en styrka helt oanad bara . Det är inte bara bönder som höjer det. Vetenskapsmän och forskare varnar för en vårdslös exploatering av jordens naturtillgångar av vilka matjorden är den viktigaste. Vem vågar träda fram och tala om en lägre självförsörjningsgrad och en kraftig nedskärning av den svenska åkerarealen? Världens befolkning på ca 3,6 miljarder ökar med 70 miljoner , dvs. 8 000 personer . Tre fjärdedelar lever redan i svält, och de svältandes antal ökar ständigt. Tanken att överskottsländerna borde skära ned sin livsmedelsproduktion och i stället köpa maten där den billigast kan produceras måste överges. Vi kan inte i längden fortsätta att transportera livsmedel till överskottsländer, eller i huvudsak mellan överskottsländer. Ökade kunskaper om livsmedelssituationen i världen gör det omöjligt för oss att fortsätta med den trafiken, även om den ännu skulle skänka oss några procent billigare livsmedel. Det som sagts kan sammanfattas i tre punkter, som motiverar fältropet: Tåg vara på jorden!" Vår jordbrukspolitik måste utformas med hänsyn till en internationell livsmedelssituation med global brist och stigande världsmarknadspriser på livsmedel. Inom stora områden i vårt land, särskilt där terrängen är bruten, måste vi - om vi vill undvika en nedskärning av den totala åkerarealen - skapa förutsättningar även för mindre brukningsenheter. Dessa får inte ställas i strykklass i fråga om statligt stöd. Därför krävs en översyn av rationaliseri ngsbestäm melserna. Jordbrukets betydelse för naturvård och landskapsvård måste beaktas och värdesättas. Förhållandena inom jordbruket i skiftar mellan olika landsdelar. På många håll finns det människor som är intresserade av en begränsad jordbruksdrift vid sidan av annan verksamhet. Det kan vara fråga om jordbrukare som önskar övergå till industriarbete men vill behålla en del av sin gård för att genom jordbruksarbete på fritid eller med hjälp av hemmavarande få ett tillskott till sin inkomst och möjlighet att ge sina barn en god uppväxtmiljö. Andra jordbrukare kan vilja kombinera ett deltidsjordbruk med röjningsarbeten eller andra arbetsuppgifter i miljövårdens tjänst. En jordbrukare som säljer huvuddelen av sina ägor till fritidstomter kan vilja behålla en del av sin mark för att fortsätta en begränsad jordbruksdrift och jämsides därmed tillhandagå innehavarna av fritidshusen med tjänster av olika slag. Deltidsjordbrukaren kan på detta sätt bidra till att hålla en bygd levande. Enligt vår mening kan således välgrundade behov föreligga av att nybilda deltidsjordbruk. Dessa kan vara till betydande fördel för bygden, inte minst från miljö- och regionalpolitiska synpunkter och för att ge underlag för service. Vi anser det därför önskvärt att återinföra möjligheten att nybilda deltidsjordbruk. Det torde finnas skäl för att med skyndsamhet se över de problem som eventuellt kan vara förenade med att låta nya brukningsenheter - deltidsjordbruk - komma till stånd. har från sida framförts förslag om att satsa på småjordbruken. Detta avser bl. a. stöd till redan befintliga små brukningsenheter eller deltidsjordbruk och möjlighet att nybilda deltidsjordbruk. Genom fastighetsbildningslag försvann den tidigare befintliga möjligheten att nybilda s. k. stödjordbruk. Med stödjordbruk avsågs enligt den äldre lagstiftningen, 19 kap. 3§ jorddelningslagen, ett jordbruk som tillsammans med annat förvärvsarbete kunde ge brukaren en med hänsyn till ortens förhållanden tillfredsställande bärgning. Vid riksdagsbehandlingen föreslogs från folkpartihåll, såväl i motioner som i reservation till tredje lagutskottets utlåtande 1970:35, att möjligheten att nybilda stödjordbruk skulle bibehållas. I reservationen hävdades - i motsats till vad departementschefen och utskottets majoritet uttalat - att denna möjlighet måste anses föreligga även med den av regeringen föreslagna lagtexten. Reservationen vann emellertid inte majoritet vid omröstning i frågan. Efter det att riksdag ånyo avvisat yrkande, beslöt riksdag att låta jordbruksutredning se över denna fråga. Även om det som regel finns skäl att inte föregripa en utredning, så kan det i vissa fall vara motiverat att bryta ut några brådskande områden, något som knappast kommer att försvåra ett slutgiltigt ställningstagande. När det gäller möjligheten att nybilda deltidsjordbruk och att till befintliga sådana brukningsenheter erhålla stöd torde det finnas skäl att redan nu fatta beslut i dessa frågor. Med anledning av det anförda hemställer vi 1. att hos regeringen begär förslag som gör det möjligt att nybilda deltidsjordbruk, 2. att beslutar att rationaliseringsstöd skall kunna ges även till mindre brukningsenheter, t. ex. deltidsjordbruk och små familjejordbruk med kombination jord- och skogsbruk. HANS () i GOTAB 75 8693 S 1975