mot · FY02392 · 1975-01-21 00:00:00 — av m. fl. om förbud mot försäljning av drycker i engångsförpackningar, m. m. Industrisamhället och dess sätt att fungera har börjat att ifrågasättas. Den kritik som framförts riktar sig främst mot den typ av industrisamhälle som vi har här i : industrisamhälle med marknadsekonomi. Miljö- och resursmedvetna människor har i detta samhälle sett ett tilltagande slöseri med resurser som inte är outtömliga. Marknadsföringen inriktar sig på att få konsumenterna att köpa alltmer. Stora kostnader läggs ned på marknadsföring och reklam oavsett varans verkliga nytta för konsumenten. Reklamen söker ofta förmå konsumenterna att köpa varor som inte bara är onyttiga och umbärliga utan till och med stundom skadliga. Det senare gäller ofta i fråga om konsumtionsvaror avsedda för barn. I reklamen och marknadsföringen av konsumtionsvaror ingår dessa varors förpackningar som en viktig del. Förpackningarna är nästan uteslutande engångsförpackningar, som producenten söker ge ett så tilltalande och säljande utseende som möjligt. Utvecklingen på förpackningsområdet har lett till att stora ekonomiska intressen numera är bundna inom detta område. Möjligheten att sälja umbärliga ting till höga priser i tilltalande förpackningar har i vissa fall resulterat i att kostnaden för förpackningen kan vara högre än dess innehåll. Ser man på förpackningsområdet utifrån samhällets och konsumenternas synpunkt kommer man säkerligen fram till andra slutsatser än vad marknadsförarna har gjort. Det är ett samhälleligt intresse att spara på råvaror och energi. Därför måste samhället medverka till att råvaru- och energiförbrukningen inom förpackningsområdet minimeras. Konsumenten är inte i första hand betjänt av en iögonfallande marknadsföring utan av en nyttig konsumentupplysning. Konsumenten är också intresserad av ett lågt pris på varorna. Sparar man råvaror och energi vid förpackning och distribution torde kostnaden bli lägre och varan därmed billigare för konsumenten. Samhälls- och konsumentintressena sammanfaller således här. Vilka slutsatser kan då dras i fråga om inriktningen på förpackningsområdet? En första slutsats måste bli att utvecklingen inom detta område inte kan lämnas oreglerad från samhällets sida, om samhälls- och konsumentintressena skall kunna tillvaratas. Om således en reglering ter sig önskvärd och nödvändig, vilken inriktning bör den då i första hand ha? Allmänt gäller också för detta område att en genomgående strävan måste vara att det material som används dels, och i första hand, skall utformas så att det kan användas , dels, då detta inte är möjligt, redan vid tillverkningen ges en sådan utformning att råvarorna i möjligaste mån och med låg energiförbrukning kan återvinnas. Konsekvensen av en dylik inriktning blir, i fråga om dryckesförpackningar, att returglas skall ersätta engångsglas, plastflaskor och plåtburkar. Detta gäller även om fabrikanterna av engångsförpackningar säger sig ha utarbetade metoder för återvinning av respektive material. Risken för att engångsförpackningarna hamnar ute i naturen, där de kan skada både människor och djur, är med säkerhet betydligt större än vad fallet är i fråga om returglas som beläggs med hög pant. Här sammanfaller kommunernas intressen av en låg avfallsmängd och allmänna intressen av en icke nedskräpad miljö med användandet av uteslutande returglas för drycker. Tillverkningen av förpackningar är också ett inte obetydligt industriellt sysselsättningsobjekt. I den mån förpackningsindustrin finns inom landet så påverkas således sysselsättningen inom den genom den förda politiken från samhällets sida. I vad gäller dryckesförpackningar så förefaller det sannolikt att ett förbud mot engångsförpackningar skulle inverka dämpande på sysselsättningen inom det området. Detta bör emellertid inte fl hindra samhället från att vidta riktiga åtgärder. Samhället måste i stället inrikta sysselsättningen mot produktionsområden som är önskvärda från allmän synpunkt. För övrigt fann ju regeringen det vara förenligt med allmänintresset att belägga vissa dryckesförpackningar med skatt i samband med en kompromissuppgörelse som syftade till att förstärka statens inkomster. Den ekonomiska tillväxten i samhället har ju börjat att ifrågasättas som sådan från visst håll, och man har pläderat för ett samhälle med nolltillväxt. Vilken uppfattning man än har om nödvändigheten av fortsatt ekonomisk tillväxt så borde det gå att enas om en sak: ska vi ha fortsatt ekonomisk tillväxt så bör den ske på områden där den ger social nytta och i former som sparar på råvaror och energi. Med utgångspunkt i ett sådant betraktelsesätt och med invägning av miljöhänsyn bör hela förpackningsområdet bli föremål för en översyn från samhällets sida. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen begär förslag om förbud mot tillverkning och försäljning av öl och läskedrycker i engångsförpackningar av glas, plast och metall inom läskedrycks- och bryggeribranschen. PER (vpk) (vpk) i (vpk) i (vpk) (vpk) C.-H. 1 * 1975.