mot · FY021026 · 1975-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om AP-fondens placeringspolitik. När ATP-systemet kom till förutsatte man att reglerna för fondförvaltningen skulle ses över så snart man fått erfarenhet av hur de fungerade. menade att dess förslag närmast var avsett för en inledande period, som skulle ge erfarenheter och därefter på dessa baserade förändringar. som tillsattes 1968 skall bl. a. ge förslag till AP-fondens framtida verksamhet och kreditgivningens former. Utredningen skall också undersöka om det är önskvärt att ytterligare mellanhandsinstitut skapas. I direktiven heter det att en omfattande kanalisering av fondmedel genom bankinstituten är en mindre önskvärd utveckling. I och med förslaget om inrättande av en fjärde AP-fond som tillåts göra aktieplaceringar har en väsentlig del av utredningens arbete fullgjorts och även förverkligats. I budgetpropositionen aviseras den första rapporten till över fjärde fondens verksamhet. kommer enligt riksdagsberättelsen att slutföra sitt arbete . Därmed kommer sannolikt också förslag i den repeterade återlånefrågan och finansieringen av mellanhandsinstituten. I och med att översynen av dröjt så länge, har också fonden vuxit till mycket stora och på kapitalmarknaden dominerande belopp. Totalt utgjorde nominalvärdet av AP-fondens tillgångar per . Placeringsinriktningen framgår av att bostadskrediterna utgör 45,1 96 av samtliga placeringar. Näringslivet har erhållit 32,9 96, kommunerna9,2 96,staten 12,6 96 och återlånen från fonden uppgår till 5,7 96 per årsskiftet 1974-1975. Trots att delfondernas styrelser representerar de grupper som betalar avgifter till respektive delfonder kan man inte tala om någon automatisk återlångivning. En sådan bindning avstyrktes också av pensionskommitté. Likheten i placeringarnas fördelning medför också att nettoförräntningen för de tre delfonderna visat mycket små differenser. Avsikten med en fördelning av AP-fondens förvaltning på tre delfonder var ursprungligen att undvika en maktkoncentration till både staten och andra intressen. Det är en väsentlig målsättning att försöka uppnå. Enligt de regler som skapades för AP-fondens placeringar skulle större delen av fondmedlen tillföras kapitalmarknaden, dvs. utnyttjas för lån till bostäder och lån till kommunernas, statens och näringslivets långsiktiga kapitalkrävande investeringar. Så har också skett, och AP-fonden är den alltmer dominerande köparen av Fondens reglemente föreskriver att medlen skall förvaltas så att de blir till största nytta för tilläggspensioneringen, dvs. placeras med betryggande säkerhet och god avkastning och hållas lätt tillgängliga för inlösen. Också dessa regler är rimliga men är för den skull inte alldeles problemfria till sina konsekvenser. AP-fondens placeringspolitik kan exempelvis komma i konflikt med samhällets intentioner om att främja regional balans, om man vid utlåningen ensidigt anpassar sig till uppstående kapitalefterfrågan inom de valda placeringssektorerna. Det finns t. o. m. risk för att man den vägen främjar maktkoncentration i samhället som samhällets intentioner vid tredelningen av fonden var att undvika maktkoncentration via AP-fonden som helhet. I och med att den fjärde fonden inrättats med uppgift att köpa aktier och då främst i de stora börsnoterade industriföretagen ökar AP-fondens koncentrationsfrämjande effekt. Det är utomordentligt viktigt att varje konfliktanledning mellan det genom politiska beslut fastlagda samhällsintresset och AP-fonden i dess egenskap av kapitalplacerare undanröjs. Det är i det sammanhanget rimligt, att i första hand se till de försäkrades intressen, som bör sammanfalla med samhällets till övervägande delen och i varje fall inte strida mot dessa. För att kunna klargöra hur AP-fondens placeringspolitik fungerar i förhållande till samhälleliga målsättningar som regional balans måste AP-fondens hittillsvarande placeringar analyseras ur regional synpunkt, när det gäller såväl kreditgivningen till bostadsbyggande som näringsliv och kommuner. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära en utredning av överensstämmelsen mellan AP-fondens hittillsvarande placeringspolitik och samhällsmålsättningen att skapa regional balans. () ()