ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY0257 · 1975-01-10 00:00:00 — om översyn av skördeskadeskyddet. Det skördeskadeskydd som infördes har visat sig behäftat med stora brister. Jordbrukarna har därigenom åsamkats betydande ekonomiska förluster, som det otillfredsställande skyddet inneburit ett avbräck för dem när det gäller framtidsplaneringen. Skördeutfallet bestämmer jordbrukarnas arbetsinkomster och skördeskadeskyddet motsvarar således arbetslöshetsförsäkringen för inkomsttagarna. var skördevädret ogynnsamt i hela landet. Höbärgningstiden var mycket nederbördsrik i stora delar av , vilket ledde till kvalitetsförsämringar på höet. En del hö var helt oanvändbart. finns betydande arealer obärgad spannmål. I t. ex. beräknas den obärgade spannmålen till ett värde av 12 milj. kr., och sammantaget uppskattas skördeskadorna inom länet till ungefär 20 milj. kr. Därtill kommer följdskadorna i all insådd som måste göras om och all halm som är obärgad. Höets lagringsskador börjar visa sig i juversjukdomar. Åtskilligt av den bärgade spannmålen var alltför blöt för att torka. Regeringen ingrep i detta läge och beslöt om särskilda ersättningsberäkningar inom ett skadeområde som omfattar de fem nordligaste länen. Man beslöt också att obärgade arealer av spannmål och våroljeväxter tillfälligt skall beaktas individuellt över hela landet. Skördeskadeskyddet har varit föremål för översyn av skördestatistiska nämnden och en del förbättringar har gjorts, men då skyddet fortfarande inte är till fyllest och stora variationer föreligger mellan gårdarna i en bygd är det nödvändigt med en utredning om principer och teknisk utformning för att åstadkomma en större rättvisa för de skadedrabbade jordbrukarna. Därvid bör i första hand undersökas möjligheterna till ett individuellt skydd och i andra hand indelning i mindre, mer enhetliga skördeuppskattningsområden. Normskördarna bör räknas om - de är alltför låga på många håll. Självriskens storlek bör omprövas. Likaså bör en tidigareläggning ske av skördeskadeersättningen. Med hänvisning till ovanstående hemställes att anhåller hos regeringen om en utredning angående principerna för och den tekniska utformningen av skördeska deskyddet, i syfte att åstadkomma större rättvisa och effektivitet. GOTAB 75 8581 S 1975
mot · FY02571 · 1975-01-23 00:00:00 — av och om normer för vägräckens konstruktion. kunde man läsa bl. a. följande notis under rubriken på järnbalk: "Bilén sladdade mot ett avbärarräcke. Ovanpå detta fanns en längsgående järnbalk som inte var sammansvetsad. Balken vek sig och trängde framifrån rakt in i bilen. Den träffade först 23-åringen som satt i framsätet bredvid föraren och fortsatte därefter genom 22-åringen i baksätet och ut ur bilen. Det var inte första gången en sådan olycka inträffade. Även i de fall överliggande vinkeljärn eller rör varit sammansvetsade har likartade olyckor inträffat, därför att sådan svetsning brustit. Avsikten med vägräcken torde närmast vara att hindra fordon att köra av vägen. Det synes därför lämpligast att vägräcken har en maximihöjd av fem å och att de består av kraftig balk, planka eller dylikt med en rundad profil mot vägbanan för att syftet skall uppnås. Vägtrafikolyckornas antal är många. Det kan dock synas onödigt att olämpligt utformade vägräcken skall utgöra orsak till särskilt svåra skador. Sådana borde med ganska enkla medel kunna hindras. Ungefär ovanstående innehåll hade motion 1973:182, väckt av oss. Orsaken till att vi nu upprepar motionen är att likartade olyckor har inträffat dels i utanför , dels på öster om , varvid ytterligare människoliv gått till spillo. Vi anser oss inte kunna slå oss till ro med den behandling som regeringen låtit vår förra motion fä. Genom att upprepa motionen vill vi understryka allvaret i vårt krav att det är onödigt att olämpligt utformade vägräcken skall ytterligare försvåra utgången av en trafikolycka. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att begär att regeringen skall låta fastställa normer för vägräckens konstruktion och höjd samt utfärda förbud mot vägräcken med överliggande balk eller rör. /ENKEL (fp)
mot · FY02572 · 1975-01-23 00:00:00 — av herrar i Skärstad och i Nennesholm om vägunderhållet. Till den allmänna servicen hör ett väl utvecklat vägnät av hög standard. Ett dylikt är nödvändigt för att medborgarna skall kunna färdas till bl. a. skolor, arbetsplatser, samlingslokaler, fritidsbebyggelse och kommunala serviceinrättningar, det sistnämnda något som inte minst de senaste årens kommunsammanläggningar i hög grad aktualiserat. För att upprätthålla en hög vägstandard förutsätts tillräckliga anslag från staten, som ju skattemässigt erhåller avgifter, vilka är att betrakta som ersättning för en dylik service. Eftersom ingen ökning av väganslagen ägt rum, är de nuvarande anslagen långtifrån tillräckliga. Detta har fått till följd att vägförvaltningarna har för avsikt att från allmänt underhåll indra vissa vägar, varigenom ansvaret och kostnaderna för detta underhåll övervältras antingen på kommunerna, vilkas resurser redan nu är ansträngda till bristningsgränsen, eller på de medborgare som använder sig av dylika vägar. Av hänsyn inte minst till skolskjutsarna, lantbruksprodukt- och skogstransporterna och fritidsstugeägarna är det viktigt att vägstandarden upprätthålls. Med hänsyn till vad ovan anförts hemställs att beslutar att sådana ekonomiska resurser ställs till förfogande att de aviserade indragningarna av allmänt underhåll för vissa vägar icke kommer till stånd. () i Skärstad () i Nennesholm
mot · FY02576 · 1975-01-23 00:00:00 — av herrar i Agnäs och Nisser om undantag för handikappade från vissa parkeringsbestämmeiser. Förståelsen för de handikappades problem har ökat väsentligt i vårt land under . En rad åtgärder har vidtagits i syfte att underlätta deras tillvaro och göra det möjligt för dem att i största möjliga utsträckning leva och arbeta som andra medborgare. I lagar och förordningar, finns emellertid ännu kvar en viss snävhet och restriktion, som t. ex. onödigtvis försvårar de rörelsehindrades arbete och existens. Med för samhället föga kostsamma licenser och lagändringar skulle en avsevärd förbättring för dem kunna vinnas. Ett område där en oförklarlig restriktivitet mot de handikappade kvardröjt är trafik-och parkeringslagstiftningen. Den som innehar ett handikappfordon hänvisas i vissa fall till ett fåtal reserverade parkeringsplatser i kommunerna och kan undantagsvis få rätt att stanna där andra trafikanter inte får parkera, men svårigheterna att utnyttja dessa parkeringsplatser är stora, och i de flesta fall måste den handikappade erlägga avgift på samma sätt som andra förare, vilket i många fall är mycket besvärligt och vid vissa handikapp praktiskt ogenomförbart, eftersom förmågan att lägga in ett mynt i parken ngsmätaren inte finns. Den riktiga lösningen av detta problem vore en lagstiftning som gåve den som innehar handikappfordon generell rätt att parkera där parkeringsplatser finns och alltid utan avgift, om fordonet har märke med uppgift om licens eller tillstånd därtill. Dessutom borde överallt där inte intensiv trafik är förhanden en handikappad ha rätt att stanna vid postlåda, kiosk eller butiksentré, vid apotek eller postkontor eller annan inrättning. De kommunala bestämmelserna är skiftande och svåröverskådliga, varför förhållandena bör regleras genom en lag som ger generell anvisning för hela riket och som i praktiken innebär en önskvärd och betydelsefull lättnad för de medborgare det här gäller. Med stöd av det anförda hemställes att hos regeringen begär förslag till sådan författning som möjliggör undantag för handikappade från parkerings- och anhaltsrestriktioner i enlighet med vad som anförts i motionen. () . NISSER (m) 1* 1975.
mot · FY02577 · 1975-01-23 00:00:00 — av i m. fl. om riktlinjer för den framtida väg- och transportplaneringen. Den statliga väghållningen utgår från en behovsinventering som utförs med vissa bestämda tidsintervaller. Som underlag för behovsinventeringarna används specificerade kriterier av främst teknisk och trafikekonomisk art. Inventeringen ger en uppfattning om de byggnads- och förbättringsåtgärder som krävs när det gäller vägnätet. De erforderliga åtgärderna listas utan prioritering, och de uppskattade kostnaderna anges. Den inbördes tidsordningen mellan åtgärderna behandlas i en långtidsplan för planering och projektering av vägbyggandet med en 10-årig planeringshorisont. På grundval av det generella trafikpolitiska målet och trafikutvecklingen sker en prioritering av objekten med hänsyn till angelägenhetsgraden inom ramen för den medelstilldelning som bedöms trolig . Enligt de direktiv och inom de ekonomiska ramar som regeringen anger upprättas en lagstadgad flerärsplan för byggande av vägar, innehållande de vägobiekt som beräknas bli utförda . Enligt vår uppfattning innehåller såväl behovsinventeringar som långtidsoch fierårsplaner alltför står överbetoning av de tekniska och trafikekonomiska bedömningarna för väginvesteringarna och ett för litet hänsynstagande till de regionalpolitiska motiven för vägnätets utbyggnad och dimensionering. Efterfrågan på vägtjänster kommer med andra ord att bli det avgörande, och vägnätets och transportnätets betydelse i övrigt för att utjämna regionala olikheter skjuts alltför mycket i bakgrunden. Stor risk föreligger att överbetoningen av de trafikekonomiska bedömningarna ger en spiraleffekt, så att redan tätbefolkade områden drar till sig verksamhet av olika slag just p. g. a. goda kommunikationsförhållanden. Sedan nuvarande vågplan antogs har beslutat om ett regionalpolitisk! handlingsprogram, som syftar till att skapa större jämlikhet mellan människorna i olika regioner. Det har i olika sammanhang framhållits kommunikationernas betydelse, där det har konstaterats att dessa i många fall är direkt dimensionerande för en orts eller regions utveckling. Skall det regionalpolitiska handlingsprogrammet genomföras, bör större hänsyn tas till de olika regionernas trafikpolitiska situation vid beslut och utformning av vägplanerna. Det vore därför av utomordentligt stort värde att som underlag för den lånsiktiga investeringspolitiken för vägar och andra transportleder ha en grundlig kartläggning av varje läns totala trafikkapacitet. En metod för att göra en sådan kapacitetsmätning borde därför utvecklas. torde det bl. a. inom ramen förden avslutade regionala trafikplaneringen finnas en rad basdata framtagna, som kan utnyttjas för ett dylikt kartläggningsarbete. Vi får därför hemställa att hos regeringen begär att t. ex. genom transportforskningsdelegationen låta utreda riktlinjer för den framtida vägoch transportplaneringen, varvid de synpunkter som ovan framförts om regionalpolitiska hänsynstaganden och skillnaderna i den totala trafikkapaciteten blir beaktade. () ()
mot · FY02578 · 1975-01-23 00:00:00 — av i m. fl. om ökat lekmannainflytande inom vägväsendet. I varje län finns som regionalt organ inom den statliga vägorganisationen en vägförvaltning med en vägdirektör som chef. Något medborgerligt inflytande på vägplaneringen genom en styrelse med ansvar för den vägpolitiska verksamheten i resp. län finns inte på annat sätt än att har beslutanderätt i vissa vägfrågor efter beredning. Som rådgivande organ på vägväsendets område finns i varje län en länsvägnämnd. Genom sina beredande funktioner har tjänstemännen i planeringsområdena och vägförvaltningarna i praktiken kommit att få ett avgörande inflytande på de av upprättade flerårsplanerna för länens väginvesteringar. Detta är enligt vår mening inte tillfredsställande, i synnerhet som vägväsendet av regionalpolitiska skäl samt på grund av trafikutvecklingen blivit en samhällsuppgift av vitalt intresse. Vi anser därför övertygande skäl finnas för att även vägförvaltningarna i likhet med flertalet andra länsnämnder (länsarbetsnämnd, länsbostadsnämnd, lantbruksnämnd m. ställs under ledning av en lekmannastyrelse, med en ordförande utsedd av regeringen. Även i den f. n. befintliga överregionala organisationen inom med sju planläggningsområden borde det finnas en lämplig form av medborgarinflytande. Skälet härför är som förut nämnts det nära samband som finns mellan samhällsplanering i allmänhet och den långsiktiga vägplaneringen. Enligt uppgifter som framskymtat ur en av tillsatt utredning med uppgift att se över den regionala organisationen kan en ytterligare centralisering av planerings-och byggnadsverksamheten m. m. komma att övervägas. Tankar om att organisera dessa verksamheter inom fyra regionavdelningar för hela landet tycks finnas inom utredningen, som inte har förutsatt något som helst medborgarinflytande. Det tilltänkta regionrådet skulle bestå uteslutande av teknisk och ekonomisk vägexpertis. En regionalisering av vägplanerings- och vägbyggnadsverksamheten på det sätt som föresvävat utredningen står enligt vår uppfattning i strid med de tankegångar, som bl. a. länsberedningen redovisat i sitt betänkande Stat och kommun i samverkan. Det är enligt vår mening otillfredsställande att den regionala vägverksorganisationen i länen inte står under sådant medborgarinflytande som är vanligt för motsvarande andra länsnämnder. Med det ovan anförda hemställes att hos regeringen begär utredning om hur lekmanna inflytandet lämpligen bör förstärkas i planerings områden och länens vägförvaltningar.
mot · FY02580 · 1975-01-22 00:00:00 — av i m. fl. om skyldighet för gångtrafikant att efter mörkrets inbrott bära reflexanordningar. Ökade krav på trafiksäkerheten har ställts och en rad åtgärder har vidtagits genom t. ex. hastighetsbegränsningar och obligatorisk användning av bilbälte. Men ännu återstår åtgärder för att skydda fotgängarna. inträffar i samband med mörkerkörning en mängd olyckor i vilka gångtrafikanter är inblandade. Flertalet vägar saknar belysning och som en följd av energisparandet har vissa inskränkningar skett i fråga om väg- och gatubelysning. Olycksorsakerna är i övervägande fall att gångtrafikant saknar reflexband/märke eller lykta. Effekten av reflex eller lykta från synbarhetssynpunkt är ovedersäglig, säger i sitt remissyttrande till kommunikationsministern över "PM med förslag till målsättning för arbetet för ökad trafiksäkerhet. Vidare säger man att skyldighet att bära reflex eller lykta synes därför böra gälla gående som ej färdas på särskild gångbana. I en SIFO-undersökning beställd av tyder svaren ovedersägligt på att allmänheten anser en lagstiftning i detta avseende vara synnerligen motiverad. Undersökningen omfattade 1 200 män och kvinnor i åldern i hela landet. av de tillfrågade ansåg att en lagstiftning på området var mycket bra. ansåg att det var ganska bra. Siffrorna visar att en lagstiftning är synnerligen motiverad. För motorfordonsförare är nämnda skyldighet av mycket stor betydelse. För fotgängare innebär det en ökad personlig säkerhet av samma betydelse som t. ex. bilbälte eller hjälp för motorfordonsförare. En bilförare som färdas med halvljus upptäcker gångtrafikant utan reflexer först vid ett avstånd av 25 m. Med reflex ökas avståndet till 125 m. Bilförare med upptäcker gångtrafikant utan reflexanordning på ett avstånd av med reflexer . Helt klart är att den informations- och propagandaverksamhet som förekommer inte ger tillräckligt resultat. En lagfäst skyldighet bör därför införas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till lag om skyldighet för gångtrafikant som under mörker färdas på väg utan särskild gångbana att vara försedd med godkänd reflexanordning eller lykta. () () ()
mot · FY02581 · 1975-01-22 00:00:00 — av och om hastighetsbegränsning vid vägarbete. har arbetarskyddsfrågorna fått allt större aktualitet. Den hårda press som många människor måste arbeta under utgör ofta ett hot mot deras säkerhet. Det är därför viktigt att företag och samhälle hjälps åt att så långt det är möjligt skapa en från arbetarskyddssynpunkt säker arbetsplats. Till dem som är särskilt utsatta för risker i arbetet hör vägarbetare som har att utföra arbetsuppgifter i nära anslutning till trafiken. Varningsskyltar med anvisning om att vägarbete pågår respekteras inte av alla trafikanter, och därför blir hastigheterna ofta alltför höga med minskad säkerhet för vägarbetarna som följd. Det är angeläget att åtgärder vidtas för att öka säkerheten i sådana sammanhang, och det torde inte kunna ske på annat sätt än att bilarnas hastigheter nedbringas. Enligt vår uppfattning bör vägmärke som upplyser om att vägarbete pågår också vara förenat med krav på att hastighetsbegränsning inträder på vägsträckan i fråga. En begränsning är önskvärd men också bör kunna övervägas. Olika hastighetsgränser med hänsyn till lokala förhållanden kan tänkas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen kräver att trafiksäkerhetsutredningen får i uppdrag att utreda frågan om hastighetsbegränsningar på vägsträcka där vägarbete pågår, på i motionen anförda grunder. () ()
mot · FY02583 · 1975-01-23 00:00:00 — av herrar i och i om stimulansåtgärder inom charterflygbranschen. I motion till förra årets riksdag (1974:316) hemställdes att hos Kungl. Maj:t skulle begära att en utredning skulle tillsättas, som skyndsamt skulle inkomma med förslag till åtgärder för stimulans av svensk företagsetablering inom charterflygbranschen i . I yttrande över motionen fann luftfartsverket att företagsetableringen inom charterflyget är av stor betydelse för utvecklingen av en tillfredsställande lösning av lufttransportproblemet och att behov föreligger att allsidigt utreda frågan, samt tillstyrkte motionen. anslöt sig för sin del närmast till den uppfattning luftfartsverket gett uttryck för. Dock fann utskottet det lämpligast att avvakta utgången av de förhandlingar som pågick mellan olika intressenter på området i syfte att skapa ett nytt svenskt charterflyg och hävdade att i denna förhandlingssituation var någon särskild åtgärd från sida ej nödvändig. Med hänvisning till ovanstående, till motivering i motion 1974:316 samt till de åberopade förhandlingarna, som inte gett något för svenskt charterflyg positivt resultat, hemställer vi att hos regeringen begär tillsättande av en utredning som skyndsamt inkommer med förslag till åtgärder för stimulans av svensk företagsetableVing inom charterflygbranschen i . HANS () i
mot · FY02584 · 1975-01-23 00:00:00 — av herrar i och om anslutningen av planerade datanät till utländska datanät. Datateknikens snabba expansion i vårt land har medfört att behovet av ett separat datanät har blivit alltmer påträngande. Detta har bl. a. påpekats av dataindustriutredningen, som lade fram sitt slutbetänkande . har därför byggt upp ett provnät för detta ändamål med tre s. k. koncentratorer i , och . Verkets aktuella planering innebär, enligt budgetpropositionens bilaga 8, s. 241, att ett allmänt datanät skulle finnas tillgängligt för kommersiell drift omkring . Eftersom utnyttjandet av det allmänna telefonnätet för datakommunikation är behäftat med tekniska nackdelar och vissa brister är tillkomsten av ett separat datanät att hälsa med tillfredsställelse. planering för ett allmänt datanät sker emellertid också med sikte på att kunna ansluta det svenska nätet till utländska nät, och det är på denna punkt det kan finnas anledning till vissa reservationer, inte minst från integritetsskyddssynpunkt. Den som haft tillfälle att följa datainspektionens verksamhet kan konstatera att inspektionen haft en restriktiv hållning till ansökningar om persondatabehandling i utlandet. Tillstånd har beviljats endast i ett mindre antal fall, där det varit fråga om ett fåtal, fögtf känsliga uppgifter. Bakgrunden till denna restriktiva inställning har varit dels att de flesta länder ännu saknar en inhemsk datalagstiftning, dels frånvaron av internationella konventioner på detta område. Tillkomsten av internationella datakommunikationsnät och anslutning till dessa torde komma att innebära såväl ett ökat tryck från svenska företag att få föra ut bl. a. personuppgifter ur landet som ökade möjligheter till en okontrollerad utförsel. Från integritetsskyddssynpunkt, och säkerligen också av säkerhetsskäl, skulle en sådan utveckling vara till stor nackdel. Vi anser därför att frågan om kontroll av den internationella datatrafiken med personuppgifter i syfte att förhindra brott mot den svenska datalagen måste vara löst, innan en svensk anslutning till internationella datanät kan komma i fråga. Med hänvisning till vad som anförts får vi därför hemställa att uttalar att någon anslutning av planerade datanät till utländska nät inte sker förrän frågan om en tillfredsställande kontroll av den internationella datatrafiken med personuppgifter har lösts genom internationella konventioner eller på annat sätt. () () i 1* 1975.
mot · FY02585 · 1975-01-23 00:00:00 — av herrar och om minskning av anslagsramen för kapitalbudget. Årets budgetproposition är i princip uppgjord efter samma system som tidigare vad beträffar kapitalutgifter inom verksamhetsområde. På kapitalbudgeten upptages ett belopp om sammanlagt 1 891,6 milj. kr. Investeringsanslaget upptages med beräknad medelsförbrukning under kommande budgetår, vartill kommer ett marginaltillägg på för att möjliggöra ökade investeringsramar, om så skulle erfordras av konjunkturmässiga eller andra skäl. I årets budgetproposition uppgår detta marginaltillägg till sammanlagt 171 milj. kr. Vi har tidigare vänt oss mot denna budgetteknik med upptagna marginaltillägg. När utvecklingen motiverar särskilda anslag för att exempelvis stimulera sysselsättningen vid vikande konjunkturer, så bör det ankomma på regeringen att förelägga förslag om ytterligare anslag på tilläggsstat, varigenom ges möjlighet att i sedvanlig ordning pröva de föreslagna anslagens behövlighet. Åberopande vad här anförts hemställer vi att beslutar att anslagsramen för kapitalbudget minskas med 171 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag.
mot · FY02586 · 1975-01-21 00:00:00 — av herrar i och i om åtgärder för att öka trafiksäkerheten vid färd med moped. Antalet trafikförsäkrade mopeder i landet är f. n. omkring 400 000. Moped får framföras av den som fyllt . Någon utbildning av förarna fordras Antalet dödade och skadade vid mopedolyckor är betydligt fler än vid olyckor med motorcykel. omkom enligt 100 mopedister vid trafikolyckor, och 648 fick svåra och 1 033 lindriga skador. De första mopederna i landet varén vanlig cykel med hjälpmotor. Moderna mopeder är däremot specialbyggda och kan lätt förvandlas till motorcyklar genom utbyte av delar eller s. k. trimning. Polisen har ej resurser för en kontinuerlig kontroll av mopederna. En stor grupp av mopedförarna, kanske den största, är ungdomar som börjar köra sedan de fyllt . Någon förarutbildning erhåller som regel ej ungdomarna förrän de tar körkort. kommer att införas en bestämmelse i vägtrafikförordningen om hjälmplikt för motorcyklister. Någon motsvarande bestämmelse är ej föreslagen för mopedister. Olycksfallsstatistiken är dock så allvarlig att hjälmplikt bör övervägas även för den som åker moped. Det bör även övervägas om det inte för tillstånd att köra moped bör fordras - av dem som ej har körkort - att de har gått igenom en kortare kurs i trafikkunskap. Sådan utbildning bör kunna anordnas av studieförbund, motororganisationer eller som fritidsverksamhet vid . Intyg över genomgången kurs bör utfärdas. Det är angeläget att minska antalet olyckor vid färd med moped. bör därför av regeringen begära ett samlat program för att begränsa antalet mopedolyckor. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär ett samlat program för att öka trafiksäkerheten vid färd med moped.