ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY02967 · 1975-01-24 00:00:00 — om översyn i vissa hänseenden av förköpslagen och expropriationslagen. Kommunernas markköp sker oftast genom förvärv på den öppna marknaden. I en del fall kan uppgörelse inte nås. I sådana fall har kommunerna möjlighet att genom expropriation överta marken. Expropriationsförfarandet är oftast omständligt, kan bli kostsamt och tar mycket . Genom den nya lagen om förköpsrätt har nya möjligheter öppnat sig, som kommunerna har hälsat med tillfredsställelse. Lagen har tillämpats , och man kan konstatera att den är behäftad med vissa brister, vilket kan belysas med följande exempel. Det första exemplet gäller ett äldre fritidshus på ca 5 000 m1 strandtomt. En fastighetsmäklare gjorde en förfrågan hos kommunen, om denna ämnade utöva sin förköpsrätt med anledning av att köpekontraktet på . Kommunen som hade intresse av att utöka en redan befintlig badplats beslutade, trots att köpeskillingen ansågs mycket hög, att utöva sin förköpsrätt. Då drogs köpekontraktet tillbaka, och från inskrivningsdomaren erhölls senare en anmälan om att fastigheten sålts till samma köpare för . Kommunen ansåg sig då inte kunna utöva förköpsrätten på dessa nya villkor. Ett hembud från en säljare till en kommun kan alltså enligt detta exempel dras tillbaka, trots att kommunen godtagit de först nämnda villkoren. I ett annat fall hembjöds för . en mindre jordbruksfastighet med 5-6 fritidshus på mark som låg i kommunen. Kommunen accepterade erbjudandet, men något avslut kom ej till stånd, då fastigheten i stället för . såldes till en ägare av ett av de fem fritidshusen. Kommunen beslutade att utöva sin förköpsrätt och blev därigenom ägare till fastigheten. Det framkom då att det mellan säljaren och köparen hade upprättats ett nyttjanderättsavtal , före försäljningen, på den tomt köparen hade sitt hus. Kommunen stämde nyttjanderättsinnehavaren för att få avtalet upphävt under förmenande av avtalet tillkommit i syfte att undandra kommunen förfoganderätten över marken. Ingen av de andra hyresgästerna hade erbjudits något nyttjanderättsavtal med säljaren. Kommunen förlorade målet i såväl tingsrätt som hovrätt. Och kommunförbundet, som biträtt kommunen vid rättegångarna, avrådde från att fullfölja målet till högsta domstolen. Dessa båda ärenden visar hur förköpslagens innehåll kan urholkas, och det finns säkert andra varianter på hur man på olika sätt söker kringgå Det är därför nödvändigt att en utvärdering av lagens effekt nu görs och att i lagen införs sådana bestämmelser att den får den betydelse för kommunernas markpolitik som den från början avsågs att få. Någon form av samordning mellan förköpslagen och expropriationslagen bör också eftersträvas. hindrar förköpslagen kommunerna från att använda expropriationsförfarandet så snart en anmälan om försäljning kommit in till kommunen, och den skälighetsprövning av köpeskillingen som finns i expropriationslagen är därmed satt ur spel. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär översyn av förköpslagen och expropriationslagen i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · FY02969 · 1975-01-24 00:00:00 — av i om skogsbrandsbekämpning från luften. Det går stora värden till spillo genom skogsbränder i . En av anledningarna är att skogsbränder ofta förekommer i svårtillgängliga områden, vilket försvårar bekämpningen. användes vid en del tillfällen flygplan och helikoptrar till att bekämpa skogsbränder genom besprutning från luften. Dessa försök tycks i stort ha givit positiva erfarenheter. Den använda flygmaterielen har emellertid inte varit anpassad för ändamålet, varför man kan förvänta att en ändamålsenligare utrustning torde ge bättre resultat. Det kan inte vara realistiskt att kräva att kommunerna skall skaffa fram lämplig flygmateriel och organisation för detta. Däremot synes det naturligt att staten står för sådan materiel och organisation. Förslagsvis skall staten inskaffa ett antal brandbekämpningsplan som kan placeras ut på lämpliga flygflottiljer. Om en flygbrandkår, enligt vad som ovan mycket kortfattat skissats, knöts till flygflottiljerna vore även pilotfrågan tämligen lättlöst. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen hemställer om förslag i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · FY0297 · 1975-01-15 00:00:00 — av i m. fl. om ändrade behörighetskrav för taxeringsnämndsordförande I ett flertal kommuner är taxeringsnämndsordföranden bosatt utanför kommunen. För kommuninvånarna - deklaranterna - skapar detta ofta problem och olägenheter när deras deklarationer skall behandlas, beroende på dyra resor och telefonsamtal, dålig lokalkännedom och över huvud taget dåliga kontaktmöjligheter, som blir sämre ju längre avståndet är mellan deklarant och ordförande. Skäl talar för att taxeringsnämndsordföranden bör vara bosatt i den kommun där han har sitt taxeringsdistrikt. Fördelarna med lokalkännedom och närkontakt med deklaranterna måste bedömas vara stora. Det synes därför vara påkallat vidtaga sådana förändringar författningsmässigt att den ordförande som utses alltid är boende i kommunen. att taxeringslagen (taxeringsförordningens 6 § 1 mom.) ges sådant tillägg att ordföranden i taxeringsnämnd skall vara mantalsskriven i den kommun där han utses till ordförande.
mot · FY02970 · 1975-01-24 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av proposition 1975:5 om allmän folk- och bostadsräkning , m. m. I proposition nr 5 föreslås att en ny folk- och bostadsräkning genomföres . Kostnaden för denna beräknas till totalt 63 milj. kr., varav 26,5 milj. avser /76. I motionen 1974:1678 av herrar och anfördes, att enligt vår uppfattning är det inte nödvändigt att genomföra en fullständig folk- och bostadsräkning . En stor räkning torde i stort sett täcka behovet av information för bl. a. planeringsändamål. I den mån kompletterande information på vissa områden är erforderlig kan denna erhållas genom mindre separata undersökningar till en väsentligt lägre kostnad. I motionen framhölls vidare: Många upplevde den senaste folk- och bostadsräkningen som ett alltför stort ingrepp i den personliga integriteten. Också detta är enligt vår mening ett skäl för att begränsa antalet räkningar. Intet har anförts i propositionen nr 5, som ger anledning att revidera denna uppfattning. Vi vill understryka vad anfört i sitt remissyttrande angående en ny folk- och bostadsräkning. Där heter det bl. Enligt RRV:s mening är även näringslivets utveckling, lokaliseringar och nedläggningar vitala komponenter för hela den regionala utvecklingen. Så länge denna utveckling inte låter sig fångas i entydiga planeringsdata vill RRV ifrågasätta om inte kraven på den typ av detaljerad information som erhålls från en folk- och bostadsräkning kan minskas. 1 de fall detaljerad information på låg nivå erfordras torde denna i större utsträckning kunna insamlas genom lokalt begränsade total- eller urvalsundersökningar eventuellt kombinerade med analyser av redan befintlig registerinformation. a. mot denna bakgrund skulle det enligt RRV kunna övervägas om inte det av FN:s statistiska kommitté rekommenderade intervallet för totalundersökningar av folk- och bostadsräkningens typ vore tillfyllest. synpunkter sammanfaller med andra ord helt med vad som gjordes gällande i ovannämnda motion 1974:1678. Med anledning av vad som ovan anförts hemställes att måtte avslå regeringens proposition nr 1975 angående allmän folk- och bostadsräkning . N. () i Trobro
mot · FY02972 · 1975-01-23 00:00:00 — av i m. fl. om vidgade möjligheter för kommun att förvärva fiskevatten. Kommunreformen har medfört att kommunerna åtagit sig ett ökat ansvar för den framtida utvecklingsplaneringen. Härvid spelar turismen och dess olika sidoaktiviteter en stor roll, särskilt för glesbygdskommunerna. Tillgången på bra fiskevatten för såväl bofast befolkning som turister är t. ex. ett nödvändigt komplement till de satsningar med statligt stöd som ofta görs för att utveckla attraktiva turist- och fritidsområden. Många fiskevatten på privata markområden upplåts icke för allmänheten. När sådana utbjuds till försäljning borde det vara möjligt för kommunerna, med stöd av lagen om förköpsrätt, att förvärva sådana områden, exempelvis för att öka tillgången på fiskevatten för ett näraliggande turistområde eller för allmänhetens behov i övrigt. Det synes icke vara möjligt att använda förköpslagen för sådana syften. Enligt § 1 i nämnda lag har kommun förköpsrätt vid försäljning omfattande sådan fast egendom som med hänsyn till den framtida utvecklingen kräves för tätbebyggelse, eller därmed sammanhängande anordning. Tolkningen av denna paragraf har åtminstone i ett fall, där kommunen ville begagna sig av förköpslagen för att förvärva ett markområde med enskilt fiske i syfte att göra detta tillgängligt i samband med en stor satsning på fjällturismen, lett till att kommunens framställning avslogs. Även i andra fall synes det oss riktigt att kommunerna ges större möjligheter att förvärva fiskevatten, eftersom allmänheten i många fall vägras rätt till fiske i vissa enskilt ägda vatten. Detta borde också leda till en förbättrad fiskevård. Eftersom fiskevattensutredning enligt sina direktiv har att utreda fiskelagstiftningen m. m. anser vi att en utvidgning av den kommunala förköpsrätten till att omfatta även markområden för fritidsfiske bör prövas av utredningen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar överlämna förevarande motion till fiskevattensutredning för beaktande i dess fortsatta arbete. V. () () () ()
mot · FY02973 · 1975-01-01 00:00:00 — av m. fl. om viss översyn av förköpslagen. Förköpslagen tillkom, enligt vad som anfördes i förarbetet till lagen, som ett komplement till frivilliga markköp och expropriationsförfaranden i syfte att förhindra markspekulation och att säkerställa fortsatt samhällsbyggande. Lagen begränsas dock av tillämpningsföreskrifter som i stort sett endast anger planskäl som motiv för dess användning. Bostadssociala skäl utgör således ej tillräcklig grund för ett kommunalt beslut om att utöva förköpsrätten. att beslutar att hos regeringen begära en översyn av den kommunala förköpslagen i syfte att ge kommunerna förköpsrätt till fastigheter även i de fall förvärven grundar sig på bostadssociala motiv. () ()
mot · FY02974 · 1975-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om höjt anslag till bidrag till översiktlig planering m. m. antog riktlinjer för landets hushållning med mark och vatten. Riktlinjerna skall enligt beslut fullföljas i en planering, som i väsentliga delar avses bli utförd av kommunerna. Av landets 278 kommuner har 272 upprättat program för tillgodoseende av den fysiska riksplaneringens intentioner. Regeringens beslut med anledning av den fysiska riksplaneringens programskede kommer att fattas . Efter kommer kommunerna in i ett mycket aktivt planeringsskede. är den del av landet som är mest berörd av den fysiska riksplaneringen. Behovet av en översiktlig planering är här särskilt påtagligt. Här föreligger mycket stora anspråk på både mark- och vattenresurserna. Stora delar av den kustnära marken är redan nu ianspråktagna av bebyggelse. Fritidsbebyggelsetrycket är här oförändrat starkt. Även industrin har uttalat sitt intresse att etablera sig på . Stora delar av har angivits vara av riksintresse för den vetenskapliga naturvården, liksom för det rörliga friluftslivet. I utgöres stora delar av kustzonen av mycket värdefull . Som framgår av exemplen ovan riktar sig många svårförenliga anspråk och intressen mot . För att kunna göra erforderliga avvägningar mellan motstående intressen och kunna fullfölja riktlinjer fordras en ingående, omfattande och kostnadskrävande planering av . För /75 har Kungl. Maj:t anslagit 3,2 milj. kr. i bidrag för sådan översiktlig planering, som hänger samman med den fysiska riksplaneringen. har i sin anslagsframställning 197408-23 för /76 (s. 14) föreslagit en höjning av detta bidrag till 7 milj. kr. Kostnaderna för enbart en översiktsplanering av kustzonen i har beräknats överstiga 1,5 milj. kr. till planverket inkomna statsbidragsansökningar för översiktlig planering som hänger samman med den fysiska riksplaneringen kan uppskattas till mellan 20 och 25 milj. kr. Kommunernas merkostnader till följd av riksplanearbetet synes sålunda väsentligt överstiga det av planverket föreslagna anslaget på 7 milj. kr. Det är angeläget att kommunerna ges ett starkt ekonomiskt stöd för den kommunala översiktliga planering. som från rikssynpunkt bedömts som angelägen. Detta gäller särskilt landets kuster, och då i synnerhet . Med hänvisning till det ovan anförda hemställes att beslutar att hos regeringen anhålla att anslaget för bidrag till översiktlig planering för tillgodoseende av den fysiska riksplaneringens intentioner ökas till 7 milj. kr. () AXEL () () ()
mot · FY02975 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om skyldighet för kommun att lämna förhandsbesked om förvärv enligt förköpslagen. Jämlikt förköpslagen (1967:868) har kommun förköpsrätt vid försäljning av viss fast egendom. I en partimotion från moderata samlingspartiet har upprepats tidigare ställt krav på ändringar i marklagstiftningen, däribland innebärande att förköpsrätten skall upphävas. Vi delar denna mening. Därest emellertid yrkandet om förköpsrättens upphörande icke skulle bifallas, anser vi förändringar böra ske i 4 § förköpslagen som gäller bestämmelser om hembud samt om beslut av kommun att inte utöva förköpsrätt beträffande viss tillämnad försäljning. Enligt 4 § andra stycket förköpslagen gäller att om kommun på förhand förklarat sig avstå från förköpsrätt i fråga om viss fastighetsforsäljning, detta får den verkan att hinder föreligger mot att förköpsrätt utövas i anledning av försäljningen. Underlåtenhet av kommun att lämna förhandsbesked är inte förenad med någon påföljd. Detta är icke tillfredsställande. Det har förekommit fall där kommun vägrat besvara en presumtiv fastighetsförsäljare förfrågan om kommunen avser att utnyttja sin förköpsrätt. Detta kan leda till att en från flera synpunkter lämplig fastighetsöverlåtelse inte kommer till stånd. Enligt vår mening bör stadgandet ändras så, att kommun åläggs att svara om den ämnar utnyttja sin förköpsrätt eller ej Det torde få ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. Åberopande det anförda hemställes att måtte besluta om sådan ändring i 4 § förköpslagen att kommun åläggs att lämna förhandsbesked huruvida den ämnar utöva förköpsrätt. () ()
mot · FY02976 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om återinförande av fri glesbebyggelserätt. Under åberopande av vad som anförts i motionen 1975:714 av m. fl. angående Norrlandspolitik och regionalpolitik m. m. hemställes att ger regeringen till känna att fri glesbebyggelserätt på landsbygden återinföres i syfte att underlätta för jordbruket att utnyttja den expanderande fritidssektorn som binäring. PER () i Gäddvik () i Agnäs
mot · FY02977 · 1975-01-01 00:00:00 — av m. fl. om höjning av förbättringslån och bostadsanpassningsbidrag till handikappade. Enligt gällande bestämmelser utgår lån för förbättring och i vissa fall uppförande av bostad för åldringar, handikappade m. fl. samt under vissa förutsättningar för förbättring av annan bostad. Lånet får vara ränlefritt och stående intill ett belopp av . per lägenhet, när det avser endler tvåfamiljshus som bebos av låntagaren, och intill ett belopp av . i övriga fall. Vidare utgår bostadsanpassningsbidrag för åtgärder inom och i anslutning till bostadslägenhet som behövs för att handikappad skall kunna utnyttja lägenheten på ändamålsenligt sätt. Bidrag utgår med högst , men kan beviljas med högre belopp om det föreligger särskilda skäl. nämnda lån och bidrag har varit oförändrade . Med hänsyn till de kostnadsökningar som skett, speciellt i avseende på arbetskraft och material inom byggnadsbranschen, är det motiverat med en höjning. Eftersom exempelvis bostadsanpassningsbidrag^ betraktas som otillräckligt av hyresvärdar, finns ett visst motstånd mot att hyra ut lägenheter till handikappade. Det är förståeligt, eftersom lägenhetsägaren inte får full täckning för de kostnader han har för att iordningställa en lägenhet, så att den kan utnyttjas av handikappad. Det vore rimligt att höja nämnda bidrag till högst , eller högre belopp om särskilda skäl föreligger. Det vore också rimligt att ändra reglerna för detta bidrag, så att viss ersättning kan ges till innehavare av lägenhet som utnyttjas som handikappbostad, om denna lägenhet senare skall återställas till sitt ursprungliga skick. Sådant återställande bör enligt vår mening räknas som särskilt skäl och alltså motivera bidrag. Med stöd av det anförda hemställer vi att beslutar 1. att höja den övre gränsen för förbättringslån till . när det avser en- eller tvåfamiljshus som bebos av låntagaren och till . i övriga fall, 2. att höja grundbeloppet för bostadsanpassningsbidrag till högst . eller det högre belopp som föranleds av särskilda skäl. () ()
mot · FY02978 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om beräkningen av låneunderlaget för småhus. höstriksdag (CU 1974:36, s. 82-83) hemställde om förslag om ändrade grunder för beräkning av låneunderlaget för småhus. Syftet var att låneunderlaget skulle motsvara pantvärdet, beräknat efter nuvarande principer, och att nuvarande maximering av låneunderlaget borde slopas. majoritet (s. 42) avböjde ett slutligt ställningstagande och förutsatte att frågan, som , följdes av regeringen. Därvid hänvisades bl. a. tili att förordad ändring medförde behov av ökad statlig upplåning och gav indirekta effekter på räntebidragsberäkningen, vilka rubbade relationerna mellan de olika garanterade räntenivåerna. Till de sistnämnda skälen för att avböja ett beslut om ändring hade kunnat läggas även det eljest godtagna syftet att jämna ut ytstandarden mellan flerfamiljs- och småhus och att inte stödja ytterligare höjningar av utrustningsstandarden. Inte heller synes utskottet ha prövat möjligheten av att begränsa ändrade låneunderlagsgrunder till småhus för uthyrning, en boendeform som i övrigt ansetts värd att stödja. Med hänvisning till det ovan anförda föreslås att uttalar att den för sin del inte nu påkallar en ytterligare översyn av grunderna för beräkning av låneunderlag för småhus. () () GOTAB 75 8707 S 1975
mot · FY0298 · 1975-01-15 00:00:00 — om höjning av försäkringsavdraget vid inkomsttaxeringen. Det kan konstateras att det nuvarande försäkringsavdraget . för ensamstående och . för gifta och därmed jämställda har varit oförändrat . Penningvärdets nedgång har minskat avdragets värde med ungefär hälften. Vidare kan konstateras att en avsevärd allmän standardhöjning ägt rum; det framstår som en självklarhet att detta förhållande även bör utgöra ett skäl för en höjning av försäkringsavdragen. En målsättning bör vara att omfattningen av sparandet generellt sett skall följa den allmänna ekonomiska utvecklingen och därmed att samhället också skall stimulera dylikt sparande. utgör, rent allmänt sett, eftersom det är fråga om långsiktighet, en sparform som stimulerar tili stabila sparformer. Även bostadssparandet kan där inräknas. Dessa typer av sparande utgör bland andra sparformer en grund som behövs för att trygga samhällets kapitalförsörjning även i lägen där mer eller mindre temporärt konjunktur- och konsumtionsstimulerande åtgärder anses nödvändiga. Det kan konstateras att försäkringsavdraget kom till för att stödja ett dylikt sparande, och det finns all anledning att fortfarande av samma skäl vidmakthålla och stödja den stimulans som ett försäkringssparande utgör. Det är inte mer än både rimligt och skäligt att de som ställer sitt sparande till samhällets förfogande, inte minst för den långa tid som ett försäkringssparande utgör, erhåller en viss kompensation för den penningvärdeförsämring som det här kan bli fråga om. En höjning av försäkringsavdraget till 600 resp. . är en åtgärd som utgör en kompensation för den penningvärdeförsämring som skett . Denna höjning skulle säkerligen bidraga till ett ökat försäkringssparande, framför allt bland småspararna. Detta skulle innebära att nya pengar skulle komma kapitalmarknaden till godo, vilket är betydelsefullt inte minst i nuvarande tidsläge med knapphet på kapitalmarknaden, som bl. a. tar sig uttryck i att utlandslån aktualiserats. Med stöd av det anförda hemställer jag att beslutar att försäkringsavdraget fastställes till . för ensamstående och till . för gifta och därmed jämställda.
mot · FY02981 · 1975-01-27 00:00:00 — av fröken m. fl. om åtgärder mot vägran att viga kvinna till präst. Genom beslut fick kvinna rätt att inneha prästtjänst. Inom kyrkan var meningarna då starkt delade i frågan. Den närmare innebörden av den s. k. samvetsklausulen är omstridd. Den ger i princip inte biskop rätt att vägra kvinnor prästvigning på grund av deras kön. Samvetsklausulen har också fått ett visst inflytande på personalpolitiken i stiften. Sålunda har man i allmänhet sökt undvika att kvinnliga präster placeras i pastorat där det finns en manlig präst som är motståndare till kvinnliga präster. Detta har på vissa håll lett till svårigheter att placera präster. Riksdagsbeslutet tillkom efter hörande av kyrkomötet. Vid regeringens utnämning av biskopar har getts företräde åt kandidater som kan förväntas viga kvinnor till präst. är elva av våra tretton stift öppna för kvinnliga präster. De prästvigda kvinnorna har visat sig väl fullgöra sitt arbete inom kyrkan, men trots att den kyrkliga menigheten reagerat positivt tycks motståndare till kvinnopräster inom kyrkan inte ha gett upp striden. justitieombudsman har i ett yttrande 1974 sagt att han ställer sig alltmer frågande inför det rimliga i att den s. k. samvetsklausulen om prästers möjlighet att vägra viga kvinnor till präst alltjämt skall gälla. yttrade JO i denna fråga att en allmän förvaltningsrättslig grundsats i vårt land, som rimligen borde vara tillämplig också vid biskops utnyttjande av här aktuella befogenhet, är att all ämbetsutövning skall grundas på objektivt godtagbara skäl. Ovidkommande hänsyn bör självfallet inte få spela in vid avgörandet av om viss person skall få bli vigd till präst. I en dagtecknad PM, refererad i KU:s betänkande 1972:26 har dåvarande kyrkoministern, statsrådet anfort: Det går en principiell, rentav kategorisk skiljelinje mellan den åsiktsfrihet som präster bör ha - liksom andra människor - när det gäller kvinnliga präster och det ämbetsansvar som vilar på innehavaren av en prästerlig tjänst. Den som åtar sig en sådan tjänst, det må vara som biskop eller annan präst, måste naturligtvis, liksom alla övriga innehavare av tjänst, vara beredd att fullgöra de uppgifter som foijer med tjänsten. Det hör till en biskops ämbetsplikter - men också endast till hans, ej andras - att viga till präst, och detta, lags tillkomst, utan könsdiskriminering. förekommer på sina håll inom kyrkan ett aktivt motstånd mot kvinnliga präster, ett motstånd som i vissa fall även förefaller ha fått en ökad utbredning. Enligt vår mening måste nu åtgärder aktualiseras för att allmänt vedertagna principer i vårt samhälle skall göras gällande också inom kyrkan. Med stöd av det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna att åtgärder bör aktualiseras för att den s. k. samvetsklausulen inte allt framgent skall kunna hävdas utgöra grund för en diskriminerande behandling av kvinnan. () ()