mot · FY02259 · 1975-01-17 00:00:00 — av m. fl. om ökad rättssäkerhet för patienter inom sjuk- och hälsovården. Svensk sjukvård står tveklöst ekonomiskt och tekniskt mycket högt. Totalt satsas nästan en tiondel av bruttonationalprodukten på denna sektor. Vårdstandarden har höjts avsevärt, nya behandlingsformer infors ständigt och effektiviteten ökar. Allt fler svårt skadade patienter rehabiliteras. Specialistvård avhjälper sjukdomar och skador, som bara betraktades som hopplösa. Givetvis tenderar den enskilde patienten att komma i kläm i ett alltmer högeffektivt sjukvårdssystem. Den utvecklingen har i ökande grad uppmärksammats, och understryker i sitt strukturprogram fö" hälso- och sjukvården inför 1980-talet att de mänskliga kontakterna mellan patienten och sjukvården skall underlättas, liksom vikten av att kontinuiteten mellan patient och läkare så långt som möjligt skall upprätthållas. En central förutsättning för att samspelet mellan sjukvården och patienterna skall fungera friktionsfritt är att ett orubbat allmänt förtroende för sjukvården upprätthålls. Därvid intar omsorgen om patienternas integritet och rättsskydd en viktig förtroendeskapande funktion. Således har, bl. a. i anledning av ett flertal riksdagsmotioner, en särskild utredning tillsatts om rättssäkerhets- och informationsfrågor inom sjukvården, och vidare tecknar nu landstingen försäkringar för att kunna tillgodose skadeståndsanspråk som kan uppstå om patienter skulle få skador genom eventuell felbehandling. har också tidigare uppmaning till läkarna att anmäla läkemedelsbiverkningar skärpts till en skyldighet. I det sammanhanget finns det anledning att påpeka att ett värdefullt komplement vore att i läkarinstruktionen införa sådana föreskrifter som kan ge läkarna ordentlig ledning i vad avser skyldigheten att meddela sina patienter och/eller deras anhöriga riskerna för biverkningar av medicin, operationsrisker och liknande. Naturligtvis kan sådana skyldigheter med hänsyn till de omständigheter som kan föreligga inte vara undantagslösa. Men den allmänna strävan mot ett förtroendefullt samarbete mellan patienten och medicinalpersonalen motiverar ett sådant förtydligande. Det skulle också stå i samklang med läkarreglernas föreskrifter om patientens självbestämmanderätt. Frågan om förbättrad läkemedelsinformation tas också upp i motionen 1975:152, i vilken understryks vikten av att en betydligt förbättrad konsumentupplysning genomförs på detta område . Patienter, som drabbas svårt av läkemedelsbiverkningar eller erhåller andra skador i samband med behandling, bör kunna erhålla skadeståndsersättning även om skadan inte rimligen kunnat förutses och således oavsett om det inte är fråga om sådan felbehandling som åsyftas i t. ex. 5 mom. i sjukvårdskungörelsens 10 §. Genom att strikt skadeståndsansvar tillämpas besparas patienterna de nästan oöverkomliga besvär det för en lekman innebär att på egen hand söka utkräva sin rätt av t. ex. en läkemedelsproducent. Över lyivud taget bör strikt skadeståndsansvar generellt införas inom sjukvården. En försvårande omständighet då det gäller att skydda patienternas integritet utgör de risker den moderna datatekniken medför med avseende på patientjournalernas tillgänglighet för obehöriga. Vi förutsätter att sådana risker undanröjs som vi anser det önskvärt att man administrativt underlättar för patienterna - och deras anhöriga, när omständigheterna så föranleder - att ta del av sina patientjournaler när de så önskar. Det har nämligen visat sig att somliga patienter i sådana situationer sett sig tvingade att vända sig till utomstående för att erhålla hjälp. I en del fall har patienterna därvid råkat ut för ombud som uppenbarligen inte dragit sig för att dra otillbörlig ekonomisk fördel av situationen genom att betinga sig oskäliga arvoden. Vi föreslår att blanketter för rekvisition av patientjournaler utarbetas av och distribueras till försäkringskassorna. Givetvis måste sekretesskraven i sammanhanget ändå ställas oförändrat högt. Slutligen vill vi föreslå ytterligare en åtgärd syftande till ökad rättssäkerhet för patienterna, och det är att samma krav skall föreligga för förande av patientjournaler som för bokföring enligt bokföringslagen. Således skulle radering inte få förekomma utan ersättas av överstrykning, och därtill skulle oskrivna utrymmen slutas med särskild spärrmarkering. Givetvis skulle sådana krav förutsätta att journalförande läkare efter utskrift av dikterade band och liknande godkänner och signerar texten. att läkarinstruktionen bör förtydligas med avseende på skyldigheten att informera om bl. a. läkemedelsbiverkningar, att strikt skadeståndsansvar generellt bör införas inom sjukvården, så att t. ex. felbehandling också skall innefatta skador åsamkade genom medicin, även om de inte rimligen kan hänföras till felbehandling, att av utarbetade blanketter för rekvisition av patientjournaler bör finnas tillgängliga t. ex. på försäkringskassorna, att förandet av patientjournaler bör underkastas samma krav som bokföring enligt bokföringslagen. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller att medicinalansvarskommittén får i uppdrag att pröva de åtgärder syftande till ökad rättssäkerhet för patienter inom hälso- och sjukvården som i förevarande motion förordats. HANS () i