mot · FY022070 · 1975-04-16 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av propositionen 1975:46 om planering och samordning av samhällets insatser för rekreation och turism. Det rörliga friluftslivet och turismen är i motsats till badortsverksamheten av ganska nytt datum. Rörligt friluftsliv och turism är i stor utsträckning knutna till våra moderna kommunikationsmedel. Den förkortade arbetstiden och rätten till semester för alla har medverkat till att intresset för en egen sommarstuga och miljöbyte har ökat. Intresset för den verksamhet som tidigare hörde samman med societetssalonger, kuranstalter med hälsobrunnar o. d. har däremot nästan helt försvunnit. Även om mycket förändrats till det bättre när det gäller fritid och rekreation, så är för många semestervistelsen förknippad med så höga kostnader att önskan om miljöbyte inte kan förverkligas. Insatser från samhällets sida när det gäller både att säkerställa områden för fritiden och att lämna ekonomiska bidrag vid uppbyggandet av semesteranläggningar är ofrånkomliga, om alla skall få utbyte av sin fritid till rimliga kostnader. Enligt proposition 1975:46 skall 24 angivna områden utgöra primära rekreationsområden. De flesta av dessa är mycket frekventerade semesterorter och motsvarar också högt ställda krav på läge och vacker natur. Priset på tomtmark till fritidshus har ökat oroväckande, och fortsätter denna utveckling kommer endast kapitalstarka köpare att ha råd att skaffa sig ett fritidshus. Kommunerna inom de områden som berörs av den fysiska riksplanen och där de nu angivna primära rekreationsområdena är belägna ser i många fall med oro . I norra kustområde får endast icke miljöstörande verksamhet förekomma.Utnyttjandet av värdefulla hamnområden är begränsat. De traditionella näringarna jordbruk, fiske och konservindustri sysselsätter ett allt mindre antal människor. Stenindustri, som var en betydande näring i norra , förekommer numera i mycket ringa omfattning. måste tillföras ny industrisysselsättning, som ger den bofasta befolkningen möjlighet att bo kvar i denna del av länet. Den fysiska riksplanen får inte tillämpas så restriktivt att den omöjliggör etableringarav industri och utnyttjande av de värden som isfria djuphamnar utgör. Förutsättningen för att ett primärt rekreationsområde skall motsvara de förväntningar fritidsfolket har rätt att ställa är bl. a. att bygden hålls levande året runt. En avfolkad bygd kan inte erbjuda service och rekreation i tillräcklig omfattning och förlorar därmed i betydelse för dem som valt att tillbringa sin semester där. Erfarenheten har visat att industri- och rekreationsanläggningar utan tvivel är förenliga. Kommunernas inkomster av semesteranläggningar och rörligt friluftsliv är tyvärr ringa. Däremot medför en stor tillströmning av sommargäster kostnader för kommunerna. Såväl vattenförsörjning som avloppsreningsverk måste anpassas efter den fördubbling av befolkningen som sker . Kravet på renhållning, vägar, parkeringsplatser, badplatser och mycket annat ställer stora anspråk på kommunerna. Statsbidrag bör därför utgå till kommunerna i de primära rekreationsområdena för de extra kostnader dessa får vidkännas för alla anläggningar som har samband med rekreations- och turistverksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar ge regeringen till känna 1. att de primära rekreationsområdena inte eftersatts i fråga om lokalisering av lämplig industriell verksamhet, 2. att berörda kommuner erhåller statsbidrag till alla anläggningar som direkt eller indirekt betjänar rekreations- och turistverksamheten.