mot · FZ0297 · 1975-11-21 00:00:00 — 1975/76: 97 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:58 om anslutning till konvention angående upprättande av ett europeiskt rymdorgan, m. m. kommunisterna har tidigare avvisat rymdsamarbete i den form som ESRO representerat (motion 1972:1575). Partiet har vidare i en mer principiellt hållen motion rörande forskningspolitik och forskningsuppgifters prioritering utvecklat några av de riktlinjer partiet anser nödvändiga för den offentliga politiken rörande teknologi och forskning. Vi avvisar mot denna bakgrund regeringens förslag att på ett väsentligt mer uttalat och kvalificerat sätt än tidigare engagera forskare, tekniker och industrier i den västeuropeiska rymdpolitiken. För en sådan restriktiv hållning talar en rad olika skäl. Motiven för det vidgade samarbetet är främst industriella, trots att man i ord framhäver önskvärdheten av rymdtekniska tillämpningar. Detta framgår av regeringens egen beskrivning och motiveringar. Samarbetet innebär en formell bindning till västeuropeiska industrikonsortier. Många av dessa är viktiga delar av sagda länders militär-industriella maktsystem. Anknytningen innebär att man låter utländska intressen vara med och påverka den svenska industriutvecklingens långsiktiga inriktning - särskilt på teknologiskt avancerade områden. En rad industripolitiska bedömningar i kommer på så sätt att underordnas ett västeuropeiskt organ, som i sin tur domineras av vissa stora kapitalgrupper. De svenska satsningarna är en tvivelaktig form för industrisubventionering. erfarenheter av ESRO-programmen visar att bara en begränsad del av de svenska resurserna kommer tillbaka som utvecklingsoch produktionskontrakt till svenska industrier. Det svenska engagemanget kan ses som ett missriktat försök att stärka den svenska industrins konkurrenskraft. Den verkliga effekten riskerar bli den motsatta: 1 ett västeuropeiskt industrikonsortium med så starka kapitalgrupper drar de små ländernas industrier lätt det kortaste strået. 1 motsats till vad propositionen gör gällande är det sällan rymdtekniken har någon konkret effekt på andra teknologiska områden. Viktigare vore att satsa svenska resurser på sådana områden som passar in i den svenska industriprofilen och som kan ligga till grund för en framtida, självständig industri- och forskningspolitik i folkflertalets intresse och efter dess behov. Ytterligare ett skäl är samarbetets öppna karaktär av industrisubvention. Statliga miljoner skall pumpas in i samma bolag som har de militära miljardkontrakten. Via ett formellt sett fredligt rymdsamarbete knyts den västeuropeiska rustningsindustrin ytterligare samman - nu med de svenska som bihang. Resurserna för rymdsamarbetet kommer att tas från andra, mer angelägna forsknings- och utvecklingsområden. Det kan inte vara motiverat att de begränsade svenska FoU-resurserna används för denna typ av teknologisk utveckling. Bättre vore att kontraktsvis köpa vissa av de teknologiska tjänsterna direkt. Bilaterala tekniska och vetenskapliga avtal bör göras upp, där man bibehåller kontrollen över inhemsk rymdforskning och rymdteknologi. Samarbete kan då ske med en vidgad krets av länder. Inte minst bör det regionala nordiska samarbetet kunna utvecklas - särskilt emedan både och ställt sig utanför det av regeringen stödda västeuropeiska samarbetet. Formellt och reellt avhänder sig den svenska statsmakten det direkta inflytandet på de inhemska resurserna. De nationella planerna skall ju nämligen kopplas samman och harmonieras. De internationella planerna förutsätts bli accepterade av de i samarbetet ingående länderna. Hittillsvarande svenska insatser för västeuropeisk rymdforskning och rymdteknologi ligger nära 100-miljonersstrecket. Vidgad satsning kan leda till klara störningar i den officiella FoU-planeringen, särskilt om man får en demokratisering och offentlig styrning av denna. Stimulans av den teknologiska utvecklingen inom industrin kan ske med andra metoder än pengar åt ett internationellt organ, som detta organ möjligen kan komma att använda i - och då till redan understödda och subventionerade storindustrier. Politiska och militära skäl Samarbetet ökar bindningen till den västeuropeiska rustningsindustrin, låt vara att det sker via denna industris civila sektor. Det är i dessa industrier som det västeuropeiska krigsmaskineriet konstrueras. Samarbetet kan därför bakvägen och indirekt bli ett NATO-samarbete. Den svenska statsmakten avhänder sig en del av kontrollen över sina ekonomiska resurser och får sina handlingsmöjligheter begränsade. Detta kan skapa långsiktiga politiska effekter, som inte klart framgår . Inte minst viktigt är att notera att den del av rymdprogrammet som kallades ELDO och som uppgår i det nya programmet var öppet militärt orienterat. Det var fråga om militära projekt, låt vara till det yttre med civila tillämpningar. En närmare anknytning till program med inslag av nämnda typ innebär en urholkning av neutralitetspolitiken. Det markerar som en del av det kapitalistiska . I stället för ett brett vetenskapligt samarbete mellan ett mer omfattande urval länder, vilket kunnat främja avspänning och fredlig samverkan i vidare bemärkelse, har regeringen föreslagit anknytning till ett program vars roll i konkurrensen mellan militärblocken och de politiska allianserna är uppenbar och medveten. Detta är icke den roll en alliansfri stat bör spela i sådana sammanhang. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att avslår propositionen 1975/76:58, 2. att uttalar sig för att det svenska rymdsamarbetet bör ske i former som saknar de i propositionen föreslagna politiska bindningarna och som möjliggör ett bredare samarbete med olika länder, företrädesvis de nordiska. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)