mot · FY02233 · 1975-01-20 00:00:00 — om avdragsrätt vid inkomstbeskattningen för kostnader i samband med vissa sjukdomar. Vissa förvärvsarbetande personer drabbas av icke ovanliga folksjukdomar, som kräver extra kostnader för att vederbörande skall kunna bibehålla sitt förvärvsarbete. De kostnader som här avses är sådana som uppkommer utöver medicin och andra hjälpmedel, ordinerade av läkare, liksom också sådana hjälpmedel som erhålls utan kostnad. En allergisjuk människa nödgas sålunda ofta - det kan förekomma vid både astma och hudsjukdomar - sanera själva boendemiljön för att förebygga anfall men tvingas också mera kontinuerligt vidkännas högre mat-, tvättoch klädkostnader, beroende på vilken art av sjukdomen vederbörande lider av. En reumatikersjuk måste ofta anlita hjälp till städning, matlagning, skötsel av personlig hygien, fotvård, färdkostnader m. m. På samma sätt kan extra kostnader erfordras för att en hjärt- och kärlsjuk person, en hörselskadad person eller en diabetiker skall kunna sköta ett förvärvsarbete. Behovet av extra stöd till sjuka och handikappade är i vissa fall tillgodosett. De som vanligen ingår under benämningen handikappade har handikappersättning. Synskadade har också handikappersättning intill 2/3 av ett basbelopp, såvitt jag kan förstå utan behovsprövning. Hörselskadade åtnjuter också handikappersättning fr. o. m. 1/7 1976 med 1/3 av ett basbelopp likaledes utan behovsprövning. För diabetiker finns möjlighet till extra avdrag, medgivet genom meddelande från RSV. Detta avdrag är inkomstprövat så till vida att det icke ges till ogift skattskyldig med inkomst . och gift skattskyldig, om makamas gemensamma inkomst överstiger . Detta är alltså behovsprövat. För övriga kategorier som nämnts ovan - allergisjuka, reumatiker samt hjärt- och kärlsjuka - finns i dagens läge ingen avdragsrätt eller stöd på annat sätt, trots att dessa sjukdomar tveklöst för med sig extra kostnader i det fall vederbörande söker uppehålla sin plats i produktionen. De kostnader som en förvärvsarbetande måste bestrida för att kunna sköta sitt arbete borde enligt mitt förmenande kunna hänföras till utgifter för intäkternas förvärvande i likhet med exempelvis kostnader för resor till och från arbetsplatsen, som ju får dras av oberoende av den inkomst deklaranten redovisar. Med hänsyn härtill bör diabetikeravdraget icke vara behovsprövat i det fall att vederbörande har inkomst av tjänst. derlätta arbetet för såväl deklaranter som taxeringsnämnder bör på samma sätt som sker för diabetiker ett schablonbelopp kunna fastställas, så att deklaranten endast behöver bifoga ett läkarintyg för att komma i åtnjutande av avdraget i fråga. Därest vederbörande anser sig ha utgifter som väsentligt överstiger det fastställda schablonbeloppet, bör dessa specificeras och styrkas på vanligt sätt för att avdrag skall medges. Schablonbeloppen för de olika sjukdomstyperna bör fastställas efter utredning och omfatta de utgifter som regelmässigt uppkommer. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning och förslag till schablonavdrag för sådana kostnadskrävande sjukdomar som diabetes, allergi, reumatism, hjärt- och kärlsjukdomar där handikappersättning ej utgår.