mot · FY022167 · 1975-05-28 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975:103 med förslag till ny aktiebolagslag, m. m. Vår nuvarande aktiebolagslag är drygt . Med hänsyn till utvecklingen inom näringslivet måste man med tillfredsställelse hälsa propositionens förslag, som i stort sett innehåller lätthanterliga regler på aktiebolagsrättens område. Propositionen bygger på ett förslag från aktiebolagsutredningen. Departementschefen har som föredragande yttrat att utredningens förslag gjorde ett verklighetsfrämmande och föråldrat intryck. Hans uttalande synes syfta på det faktum att utredningen inte behandlat frågan om det allmännas och de anställdas intressen i bolagen. Då dessa frågor emellertid inte ingått i direktiven till utredningen, är yttrandet anmärkningsvärt. Det aktualiserar emellertid ett ställningstagande beträffande ett fortsatt reformarbete inom aktiebolagsrätten. Vi finner det angeläget att redan nu framhålla som vår åsikt, att man i en framtida lagstiftning, liksom , håller isär frågor om det allmännas och de anställdas intressen i bolagen från de juridiskt-tekniska frågorna, vilka behandlas i aktiebolagslagen. Med tanke på kommande reformarbete framstår även ett annat ställningstagande som angeläget, nämligen beträffande samarbetet med andra länder. En huvuduppgift för aktiebolagsutredningen var att åstadkomma nordisk rättslikhet. Utredningen bedrev därför sitt arbete i nära samverkan med motsvarande utredningar i , och . Resultatet blev i allt väsentligt överensstämmande lagtexter. Under departementsbehandlingen förändrades emellertid inställningen till samarbetet från svensk sida. Orsakerna härtill var flera. I remissyttranden framhölls strukturella skillnader mellan de nordiska ländernas näringsliv, vilka borde motivera att svensk lagstiftning gjordes annorlunda än i övriga . anslöt sig till EG och förband sig därigenom att arbeta för en harmonisering av de danska lagarna med gemenskapens. Bland de områden, beträffande vilka man inte nått nordisk rättsenhet, vill vi framhålla det som angår aktier. De svenska reglerna för aktier är inte utformade för att underlätta en samnordisk aktiemarknad. Vi vill emellertid inte yrka på någon förändring i det nu framlagda förslaget med hänsyn till nordisk rättslikhet utan markera vår inställning beträffande kommande lagstiftning. Departementschefen har uttryckligen förklarat att ambitionsnivån i vad gäller nordiskt samarbete inte kan sättas så högt att slutmålet skulle vara att få till stånd en fullständig nordisk rättslikhet på aktiebolagsrättens område. Som skäl härför har han menat att i arbetet på lagharmonisering med EG-rätten kan komma att ändra ståndpunkt i frågor, som var aktuella för nordisk rättslikhet. Enligt vår mening talar inte eventuella framtida ställningstaganden i och för sig för en svensk negativ inställning till nordisk rättslikhet. Vi menar tvärtom att det är ett svenskt intresse att skapa regler som möjliggör ett nära samarbete med övriga nordiska länder. Utvecklingen inom såväl som EG kan i ett längre framtidsperspektiv ge anledning till närmanden även till EG. Ett annat skäl som anförts av departementschefen mot nordisk rättslikhet skulle vara att man inte kan anta att de nordiska länderna skall hitta fram till identiska linjer på de många och svåra företagsdemokratiska problem, som måste sätta sina spår också i aktiebolagslagstiftningen. Eftersom vi har den uppfattningen att regler om företagsdemokrati inte bör ingå i aktiebolagslagstiftningen, anser vi inte denna synpunkt vara ett bärande argument mot nordiskt samarbete. Emission till underkurs (2 kap. 2 § och 4 kap. 1 §) gäller ett absolut förbud mot att emittera aktier till en kurs som understiger det nominella beloppet. och har i en särskild framställning begärt undantag från det absoluta förbudet mot emission till underkurs när det är fråga om nyemission genom kontantbetalning. Förbudet mot emission till underkurs medför att enligt organisationerna ett börsregistrerat aktiebolag, vars aktier noteras under eller kring pari, inte har möjlighet att skaffa kapital genom nyemission, eftersom emissionskursen måste sättas så högt att emissionen inte kan placeras på marknaden. Mot den bakgrunden föreslår organisationerna att inom vissa ramar underkursemissioner skall tillåtas. Bristen i aktiekapitalet föreslås skola utjämnas mot fritt eget kapital eller i andra hand mot reservfond. Föredraganden (s. 223) vitsordar i och för sig vad och framhållit. Han anför att vad organisationerna närmast synes ha i åtanke är sådana bolag vilkas egna kapital i och för sig kan beräknas ha ett värde som överstiger det sammanlagda nominella beloppet av bolagets aktier, men där värdet på dessa enligt börsens uppfattning ligger lägre. Härvid medger föredraganden att börskursen kan påverkas av en mängd olika faktorer, t. ex. förekomsten av stora utbud respektive stora inköp, men kommer för egen del fram till att övervägande skäl talar för att man bör ge företräde åt den värdering som börskursen innebär. den härigenom hela de i förslagen till aktiebolagslag och bokföringslag uppbyggda värderingssystemen. Med hänvisning i huvudsak till att underkursemissioner knappast kan bli aktuella annat än i sällsynta fall och att det är osäkert om marknaden skulle ställa sig mer positiv till en underkursemission än en nyemission kombinerad med nedsättning av aktiekapitalet avvisar föredraganden organisationernas förslag. I vad först gäller frågan om vilka faktorer som påverkar en emissionskurs må framhållas att just det stora antalet nyemissioner naturligen minskat de sist tillkommande emittentemas möjlighet att få emissioner placerade till goda kurser. Det är säkert riktigt att underkursemissioner aktualiseras endast i sällsynta fall. De fallen kan utgöras av företag för vilka ett visst tillskott av riskkapital kan vara erforderligt för att åstadkomma en önskvärd utveckling. Det är självklart osäkert hur aktiemarknaden reagerar på en underkursemission. Sannolikt kommer underkursemissioner därför att vara riktade emissioner, där den som går in med nyteckning särskilt undersökt företagets utvecklingsmöjligheter. Föredragandens avvisande inställning till underkursemissioner synes framför allt grundad på en marknadsbedömning. Det kan emellertid ifrågasättas om det är lagstiftarens sak att på detta sätt förutse en marknadsreaktion och grunda sin bedömning därpå. Lagstiftarens ansvar borde snarare avse frågan huruvida underkursemissioner innebär särskilda risker för framför allt bolagets borgenärer. och förslag innehåller olika spärregler till skydd för borgenärerna. Förslagets syfte är att med bibehållande av borgenärsskyddet skapa de formella förutsättningarna för utveckling av företag som annars skulle befinna sig i en trängd situation. Då detta syfte är lovvärt och föredraganden ej anfört bärande skäl mot förslaget bör i aktiebolagslagen intas regler om underkursemissioner i huvudsak i enlighet med organisationernas förslag. Tjänsteman i moderbolag som revisor i dotterbolag (10 kap. 4 §) Enligt gällande lag kan i dotterbolag en av minst två revisorer vara tjänsteman i moderbolaget, utan hinder av gällande jävsregler. I förslagets 10 kap. 4 § har denna möjlighet borttagits. Skälen därför är enligt föredraganden att det är olämpligt att en revisor kan vara direkt underordnad personer vilkas verksamhet han skall revidera och att det är mycket angeläget att slå vakt om principen om revisors självständighet. Som föredraganden redovisat är det vanligt förekommande inom större koncerner att man utnyttjar den i gällande lag givna möjligheten att låta en tjänsteman i moderbolaget vara en av revisorerna i dotterbolag. Härmed kan, såsom bestämmelsen åsyftar, en sådan tjänsteman utöva en för moderbolaget och koncernen betryggande kontroll över dotterbolaget, och detta även om i dotterbolagets styrelse skulle finnas t. ex. någon som är ledamot också i moderbolagets styrelse. Systemet har visat sig medföra påtagliga praktiska fördelar, särskilt när det förekommer utländska dotterbolag, bl. a. därigenom att det gjort det i praktiken möjligt att få en revisor med överblick över förhållandena inom hela koncernen. Revisionskostnaderna har härigenom även kunnat hållas på en rimlig nivå. Föredraganden menar, att det icke kan vålla några praktiska svårigheter för ett moderbolag att ordna med effektiv kontroll över dotterbolaget genom internrevision utan en revisor vald av bolagsstämman. Detta må vara riktigt när moderbolaget innehar en stor majoritet av aktierna i dotterbolaget men kan ej anses gälla på samma sätt när majoriteten är obetydlig. Några olägenheter av det gällande systemet har ej redovisats. Tvärtom är det uppenbart att systemet fyller en funktion. Lämpligheten av att då, på huvudsakligen rent principiella grunder förbjuda detta förfarande synes mindre välbetänkt. En bestämmelse motsvarande 107 § 2 mom. 2 st. nuvarande aktiebolagslagen bör därför inarbetas i förslaget. Låneförbudet (12 kap. 7 och 8 §§) I 12 kap. 7 § återfinns med vissa jämkningar det 1973 införda förbudet mot lån till aktieägare och styrelseledamöter m. fl. 8 § innehåller dispensbestämmelsen. I motiven till dispensregeln uttalar föredraganden (s. 497) att ett särskilt problem uppkommer i detta sammanhang med avseende på anställda som med stöd av lagen om styrelserepresentation för de anställda utsetts till styrelseledamöter i sådana bolag. Föredraganden fortsätter: Låneförbudet gäller här utan undantag. Enligt min mening bör dispens från låneförbudet kunna ges i den mån långivningen kan anses betingad av personalpolitiska skäl och tillkomma styrelseledamoten i hans egenskap av anställd. Även andra anställda än arbetstagarledamöter kan inneha styrelseuppdrag. Frågan om dispens för sådana anställda behandlas i skriften Låneförbudet och 50 000 kronorsregeln (GustafsonFlagdahl) s. 17 f: Lagrådsremissen innehåller inget uttryckligt uttalande om hur dispenspraxis bör vara beträffande lån till andra anställda styrelseledamöter än arbetstagarledamöter eller till verkställande direktörer. Ser man till låneförbudets ändamål är det vilket framgår av den tidigare propositionen att förhindra skatteflykt och att skydda borgenärens intresse. Låneförbudet synes framför allt rikta sig mot skatteflykt i fåmansbolag. Man vill skydda skatte- och andra borgenärer mot manipulationer från verkställande direktörer och styrelseledamöter som har en sådan position att de relativt fritt skulle kunna utnyttja bolagets tillgångar för privata syften. Många verkställande direktörer och styrelseledamöter har emellertid inte en sådan ställning. Styrelseledamotskap i olika koncernbolag följer ofta med vissa arbetsuppgifter. En kamrer kan sålunda vara styrelseledamot i ett flertal namnskyddsbolag utan att för den skull utöva någon företagsledande funktion. Verkställande direktörer i dotterbolags ställning är ofta sådan att de i fråga om förmåner inte intar någon särställning jämfört med övriga befattningshavare. Det kan därför hävdas att om ett bolags lån eller ställande av säkerhet sker inom ramen för en etablerad personpolitik inom företaget och inte innebär någon skattemässigt otillbörlig fördel och ej heller äventyrar borgenärernas ställning föreligger inte omständigheter som kan sägas innebära att lånet eller säkerheten strider mot lagens syfte. Om dessutom enligt motivuttalandena omständigheterna är sådana att dispens skulle ha meddelats om lånet eller säkerheten skulle ha avsett arbetstagarledamot i styrelsen, framstår som om dispens bör beviljas även för annan anställd som omfattas av låneförbudet. I länsstyrelsernas praxis förekommer att dispens lämnas även andra anställda styrelseledamöter än arbetstagarledamöter i enlighet med allmänna grunder för vilka redogjorts ovan. Praxis har dock ännu ej helt stabiliserat sig. Det vore därför värdefullt med ett uttalande från lagutskottet om att alla anställda med styrelseuppdrag vare sig de är arbetstagarledamöter eller styrelseuppdraget följer av tjänst bör behandlas lika i ärenden om dispens från låneförbudet. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderliga författningsändringar. Åberopande det anförda hemställes 1. beslutar att emission till underkurs må äga rum vid kontant inbetalning; 2. beslutar att i dotterbolag som har minst två revisorer en må vara tjänsteman i moderbolaget; 3. uttalar att alla anställda med styrelseuppdrag vare sig de är arbetstagarledamöter eller styrelseuppdraget följer av tjänst bör behandlas lika i ärenden om dispens från låneförbudet; 4. uttalar att regeringen vid det fortsatta reformarbetet beaktar vad i motionen anförts angående det nordiska samarbetet på aktiebolagsrättens område och angående vikten av att skilja mellan aktiebolagsrättsliga regler och regler för s. k. företagsdemokrati. () () 1»7S 750043