ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY02335 · 1975-01-21 00:00:00 — av herrar och i om indexreglerade utryckningsbidrag åt värnpliktiga. Regeringens förslag i budgetpropositionen att höja de värnpliktigas utryckningsbidrag till . efter första tjänstgöringens slut är att hälsa med största tillfredsställelse. De värnpliktiga själva synes ha prioriterat denna förmån framför andra, och de anförda motiven för höjningen är välgrundade. För att i fortsättningen undvika ständigt återkommande resonemang om urholkning av värdet av denna utryckningspremie borde det vara välbetänkt att indexreglera bidraget. En lämplig anknytning vore i så fall konsumentprisindex. Vi föreslår att frågan om indexanknytning löses i samband med den nu föreslagna höjningen. Med anledning av det anförda hemställs att beslutar att de värnpliktigas utryckningsbidrag anknyts till konsumentprisindex och således blir föremål för automatiska, årliga höjningar. () ()
mot · FY02336 · 1975-01-22 00:00:00 — av m. fl. om fria hemresor för värnpliktiga. För de värnpliktigas trivsel är möjligheten till regelbundna besök i hemorten av stor betydelse. När det gäller tåg- och bussresor vore det från många synpunkter välbetänkt att tillerkänna de värnpliktiga helt fria resor. SJ har mot detta förslag tidigare anfört att man inte har möjlighet att klara den stora tillströmningen av värnpliktiga resande vid , då även den reguljära trafiken har toppbelastning. Dessa och liknande invändningar grundar sig på den felaktiga uppfattningen att skall drivas efter strikt affärsmässiga principer och inte efter de önskemål trafikanterna har. Det förhållandet att ett stort behov av resor föreligger bör enligt vår mening vara tillräckligt för att SJ skall dimensionera trafiken så att den svarar mot behovet. När det gäller de värnpliktigas resor torde det vara möjligt att genom anmälningssystem och kontakt mellan järnvägsmyndigheter och respektive militärförläggningar bilda sig en ungefärlig uppfattning om resandeströmmens storlek. De administrations- och kontrollåtgärder som företas i samband med värnpliktigas fria resor är kostnadskrävande och kan vara irriterande för personalen på förbanden. Ett system med fria resor för värnpliktiga skulle också innebära förbättringar för trafiksäkerheten. Olyckor inträffar i samband med de värnpliktigas hemresor. En resa med tåg är mera vilsam än en bilfärd. Med tanke på att de värnpliktiga ofta anträder sin hemresa mer eller mindre efter en hård tjänstgöring är det från samhällets sida motiverat att stimulera de värnpliktiga att färdas kollektivt. Därvid får självfallet busslinjer på många håll ersätta tidigare indragna järnvägsförbindelser. Det praktiserade systemet med ett schablonbelopp av . för hemresebiljett oberoende av resans längd kan otvivelaktigt anses innebära betydande framsteg från rättvisesynpunkt, men det kan starkt ifrågasättas om det inte hade varit riktigare att ta steget fullt ut och i enlighet med framförda motionskrav tillerkänna de värnpliktiga ett generellt gällande frikort för den tid tjänstgöringen omfattar. De kostnader som ansökan om biljetter, utskrivning och kontroll av dessa medför för den militära administrationen uppgår måhända till sådana belopp att de i stort sett försvinner. Inte heller får det anses osannolikt att medelsavräkningen mellan SJ och försvaret genom schablonisering kan göras mycket enkel. Vi föreslår därför att de värnpliktiga vid tjänstgöringens början erhåller ett för utbildningstiden gällande frikort för resor med SJ:s tåg och bussar. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att helt fria hemresor för värnpliktiga införes fr. o. m. .
mot · FY02338 · 1975-01-21 00:00:00 — av i m. fl. om vidgad rätt till sjukpenning m. m. vid värd av sjukt barn. Socialpolitikens främsta uppgift är att ge människorna trygghet i tillvaron. Steg för steg har den sociala tryggheten byggts ut i vårt land genom samhällets försorg. Inte minst har sociala reformer genomförts som ökat den sociala tryggheten. Den snabba utvecklingen på sociallagstiftningens område tycks emellertid på vissa områden ha inneburit brist på samordning mellan olika lagar inom den sociala sektorn. Enligt nu gällande bestämmelser kan sjukpenning utgå för vård av sjukt barn. Om exempelvis en av föräldrarna måste stanna hemma från arbetet för att ta hand om ett sjukt barn , kan sjukpenning erhållas under förutsättning att han eller hon är berättigad till sjukpenning på grund av förvärvsarbete. Sjukpenning utgår emellertid inte alltid för vård av sjukt barn. Är en av föräldrarna ledig från arbete, t. ex. semester, kan detta vara hinder för att erhålla sjukpenning. Detta förhållande är enligt vårt förmenande inkonsekvent i jämförelse med de bestämmelser som gäller för semesterledighet. Blir förälder, eller annan person med motsvarande vårduppgift, sjuk under semesterledighet kan såväl sjukpenning som kompensationsledighet erhållas. Det faktum att vederbörande tvingas avbryta semester för att vårda sjukt barn är enligt nu gällande bestämmelser inte kvalificerande för vare sig sjukpenning eller kompensationsledighet. Rimligen borde förälder som vid egen sjukdom under semester är berättigad till både sjukpenning och kompensationsledighet ha samma rätt vid vård av sjukt barn upp till stipulerade . Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen anhåller om sådan ändring i lagen om allmän försäkring och semesterlagen att sjukpenning och kompensationsledighet kan utgå till förälder som under semesterledighet vårdar sjukt barn. HANS () i () ()
mot · FY02339 · 1975-01-22 00:00:00 — av i m. fl. om viss översyn av stödet till folkpensionärernas boendekostnader. De gamla och handikappade i vårt samhälle har med rätta lått det allt bättre. Inte minst föregående riksdagsbeslut om höjning av folkpensioner och pensionstillskott har medfört en betydande standardökning för dessa kategorier. Standarden för pensionärerna är dock olika i olika kommuner, beroende på storleken av de kommunala bostadstilläggen - ett faktum som uppfattas som mycket orättvist för dem det gäller. Det är framför allt kommuner av glesbygdskaraktär som har de minsta bostadstilläggen, beroende på att pensionärerna som grupp betraktad utgör en förhållandevis stor andel av befolkningen. Bostadstilläggen blir därigenom en mycket betungande post i den kommunala budgeten. I en del fall kan också förmärkas en viss obenägenhet från de ansvariga i kommunen att höja de utgående tilläggen. För de berörda pensionärerna torde det vara likgiltigt vad anledningen till de låga bostadstilläggen är. har krävt ett bostadstillägg som motsvarar kostnaden för en bostad om två rum och kök. En del större och rikare kommuner har också nått detta mål, medan andra, framför allt då mindre med stor andel pensionärer, kanske inte ens når upp till tredjedelen av detta belopp. Vid den senaste höjningen av folkpensionen skedde en utjämning mellan gifta och ensamstående pensionärer på så sätt att den ensamstående fick en förhållandevis mindre del av höjningen än ett gift pär. Detta var välmotiverat under förutsättning att utgående kommunala bostadstillägg i stort svarade mot bostadskostnaden. Om så inte sker finns risker för att pensionär, vid makes frånfälle, tvingas söka sig en annan och billigare bostad för att kunna klara hyran med endast den egna pensionen. Detta förhållande motiverar ytterligare någon form av statlig stimulans för att få kommunerna att tillämpa i stort sett likartade kommunala bostadstillägg. De statliga utjämningsbidragen är det instrument som skall utjämna och om möjligt eliminera olikheterna i bärkraft och därmed i serviceutbud mellan de olika kommunerna. Klart är dock att detta inte räcker till då det gäller de kommunala bostadstilläggen och att ytterligare insatser måste till för att stimulera kommunerna till en satsning just på detta område. Särskilt måste, som framhållits, åtgärderna vara riktade på ett sätt som gör att de kommer glesbygdskommuner med markerade skevheter i befolkningens åldersstruktur till del. Man skulle exempelvis kunna överväga ett speciellt statsbidrag till kostnaden för kommunala bostadstillägg för pensionärer i de kommuner som har en andel pensionärer, vilken överstiger medeltalet för riket i dess helhet och dessutom en skattekraft som understiger medelskattekraften i riket. Med hänvisning till det anförda för vi föreslå att hos regeringen begär utredning och förslag, syftande till att åstadkomma ett såvitt möjligt likvärdigt stöd till pensionärernas boendekostnader enligt i huvudsak de riktlinjer som skissartat anges i motionen. 1* 1975.
mot · FY02340 · 1975-01-22 00:00:00 — av herrar i och Komstedt om ien obligatorisk begravningsförsäkring, m. m. Pensionärer som har liten eller ingen ATP är i många hänseenden en missgynnad grupp. Deras under ett långt liv hopsparade medel - oftast placerade i bank - har snabbt minskat i värde på grund av inflationen. I denna grupp människor finns åtskilliga som på ett tidigt stadium satt undan ett belopp för att kunna säkerställa en hederlig begravning. Förden händelse vederbörande inte tillhör någon begravningskassa eller på annat sätt tagit lämplig försäkring kan det ställa sig svårt för de efterlevande att klara begravningskostnaderna utan socialhjälp. I sådana fall blir vidare endast det absolut nödvändigaste ombesörjt. En lämplig åtgärd för dem som här åsyftas vore t. ex. att pensionen fördubblades för den månad under vilken dödsfallet inträffar. Därmed skulle åtskilliga bekymmer för begravningskostnader vara ur världen. En sådan ordning kan emellertid endast betraktas som ett provisorium. Vi anser nämligen att begravningskostnader egentligen alltid borde bestridas genom den allmänna försäkringens försorg, givetvis med ett enhetligt belopp som gav utrymme för enskild komplettering. En sådan utvidgning av försäkringens åtaganden torde förutsätta att begravningsentreprenad underställs samhällets överinseende. Detta kan rent allmänt motiveras med de principer som tillämpas beträffande huvudmannaskapet för s. k. allmännyttiga företag. Emellanåt brukar också som motiv för en sådan ordning åberopas att verksamheten torde kunna inbjuda mindre nogräknade till att utnyttja kunderna, dvs. de närmast sörjande, när dessa av emotionella skäl befinner sig i en ytterst ömtålig situation. Med stöd av det anförda hemställes att hos regeringen uttalar vad i förevarande motion anförts om bestridandet av begravningskostnader och den verksamhet som har anknytning härtill. () ()
mot · FY02341 · 1975-01-21 00:00:00 — av m. fl. om ersättningen för sjuktransport med egen bil. De kraftiga höjningarna av bensinpriserna drabbar såväl enskilda som kommuner i glesbygd särskilt hårt. Allmänna kommunikationer i glesbygder är som regel otillräckliga, vilket gör att den egna bilen är ett nödvändigt redskap. Orättvisorna som blir följden är många och svåra att lösa. Vi skall inte närmare gå in på dessa, endast nämna en, reseersättning för egen bil. Vid hastigt insjuknande, vid olycksfall, brådskande förlossningar o. d. är allmänna kommunikationer otänkbara. I områden där avståndet till närmaste taxibil är långt, och där taxibilar som regel svarar för skolskjutsar m. m., inträffar inte sällan att dessa bilar är upptagna av annan körning. Egen bil måste anlitas, och även om höjning av ersättningen skett från framstår det som synnerligen märkligt att man inte i sådana fall kan godkänna de framräknade faktiska kostnader för egen bil som tillämpas i andra sammanhang. Kontroll av behovet av egen bil vid sjuktransport sker enkelt genom intyg av läkare. Negativa verkningar av långa resvägar vid dåliga kommunikationer är särskilt kännbara vid sjukdom. Att ytterligare understryka detta genom en diskriminerande taxa är ovärdigt ett samhälle där man anser sig eftersträva jämlikhet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att gällande taxa för statens reseersättning för egen bil skall tillämpas av när sjuktransport måste företas med egen bil.
mot · FY02342 · 1975-01-21 00:00:00 — av och om vissa icke-kommunala förskolor. Propositionen 1973:136 om förskoleverksamhetens utbyggnad och organisation bygger på en allmän förskola för sexåringar, frivillig för barnen men med skyldighet för kommunerna att ställa plats till förfogande för alla sexåringar. , samfund och ideella organisationer bedriver en omfattande och uppskattad barnverksamhet, också bland sexåringar. Denna verksamhet är mycket värdefull både som stöd för föräldrarna och som komplement till den borgerliga kommunens förskoleverksamhet. I orter där kyrkan, fria samfund och ideella organisationer har en omfattande verksamhet bland sexåringar kan förslagen i propositionen inverka menligt på såväl föräldrarnas handlingsfrihet som bygdens kulturmönster. Detta kan inte vara riktigt, i varje fall inte så länge förskolan är frivillig för barnen. Lokalt bör kyrkan, samfunden, de ideella organisationerna och den borgerliga kommunen kunna finna lämpliga samarbetsformer och samordna sin kapacitet då det gäller verksamheten bland sexåringarna. Kommunen bör också, under förutsättning att icke-kommunala förskolor fyller samma krav som de kommunala och står under samma tillsyn, kunna inräkna dessa i sin plan för förskoleverksamheten. Med hänvisning till ovanstående hemställes att beslutar 1. att ge regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande kyrkans, samfundens och de ideella organisationernas möjlighet att bedriva barnverksamhet, 2. att uttala att kommunerna må ha rätt att under i motionen angivna förutsättningar inräkna icke-kommunala förskolor i sin verksamhet.
mot · FY02343 · 1975-01-20 00:00:00 — av m. fl. om skyldighet för sjukhusläkare att underrätta anhöriga om nyinskrivna patienter i vissa fall, m. m. Enligt 31 § punkt 2 i sjuk vårdskungörelsen 1972:676 skall sjukhusläkare tillse att de närmast anhöriga underrättas om en på sjukhuset intagen person avlider eller om hans tillstånd allvarligt försämrats. Underrättelseskyldigheten är sålunda kopplad till den omständigheten att en person redan är intagen på ett sjukhus. Om däremot en person t. ex. anträffas svårt sjuk på allmän plats eller skadats genom olyckshändelse och förs till sjukhus, föreligger alltså inte någon underrättelseskyldighet från legal synpunkt. Detta anser vi vara en brist. Tyvärr händer ofta olyckshändelser, framför allt i trafiken, som föranleder att skadade förs till sjukhus. Det är helt naturligt att anförvanterna blir oroliga om de inte får något meddelande från den som förts till sjukhus, oavsett om detta är långt borta eller inom deras eget sjukvårdsområde. För att förhindra att anhöriga ringer runt till sjukhusen med förfrågningar om personer inlagts, bör sjukhusläkare ha skyldighet att låta underrätta anhöriga, när person inskrivits. Eftersom inte någon legal skyldighet till underrättelse föreligger, har inte heller några anvisningar utarbetats om hur underrättelse i dylika fall skall lämnas. Sådana anvisningar bör utarbetas. Det är här frågan om en mycket grannlaga uppgift i många fall. Om underrättelseskyldigheten läggs på polisen, vore en instruktion gällande för hela polisväsendet av värde. Det kan finnas tillfällen då det kan vara lämpligare att annan än polisen framför meddelandet. Med hänvisning till det anförda hemställes att ger regeringen till känna 1. att sjukvårdskungörelsen bör innehålla bestämmelse om skyldighet för sjukhusläkare att tillse att i de fall person anträffats svårt sjuk, eller skadats genom olyckshändelse och förts till sjukhus samt inskrivits,de anhöriga underrättas därom, 2. att sjukvårdskungörelsen bör innehålla anvisningar gällande för polisväsendet om förfaringssättet vid framförande av meddelande om att anförvant förts till sjukhus och inte är i stånd att själv meddela sig. . () i
mot · FY02344 · 1975-01-21 00:00:00 — av i m. fl. om begränsning av övertidsarbete. Stoppa övertid och otid är en rubrik som återfinns i fackförbundstidningen nr 1975. Tidningen fortsätter: När det gäller dispenser för övertid fungerar arbetarskyddsstyrelsen mera som expedition för att effektuera beställningar från arbetsgivarna än som tillsynsmyndighet. Instruktionerna måste ändras kräver . Detta exempel är ett av många som påvisar svagheten i arbetstidslagen. Svagheterna påvisades redan när 1970 beslutade att arbetstiden skulle bli . I samband med denna reform förändrades arbetstidslagen på flera avgörande punkter. Övertidsparagrafen ändrades, så att den minskade övertiden från 200 under ett kalenderår. Vidare togs maximalregeln bort, vilket innebar att man bara fastställde en veckoarbetstid . Arbetarrörelsens gamla krav på att fastställa 8 timmars arbetsdag gjordes till en förhandlingsfråga. På så sätt är det möjligt att en genomsnittlig arbetstid kan läggas ut över en längre tidsperiod. kan bli , en annan osv. Vidare accepterades termen allmän övertid, vilket i sin tur är ett godkännande av övertiden som en normal företeelse. Detta synsätt har fått negativa konsekvenser. Arbetsköpama räknar med att de utöver den ordinarie arbetstiden har att utnyttja arbetskraften. Det finns exempel på företag som i sin planläggning räknar med viss övertid. Övertidsreglerna utnyttjas även för att slippa anställa ny arbetskraft. Kollektiv övertid för hela arbetargrupper är en på arbetsmarknaden allt vanligare företeelse. Förändringarna i arbetstidslagen 1970 när det gäller övertid urholkar lagstiftningen om en fast dag- och veckoarbetstid och gör den därmed illusorisk. 1 vissa kollektivavtal regleras emellertid uttaget av övertid, vilket i vissa fall något eliminerar de nackdelar som finns i lagstiftningen. Emellertid måste övertidsregeln i lagstiftningen få en ny innebörd. Övertid skall bara kunna tillgripas som nödfallsarbete, där eljest fara skulle hota person eller egendom. Denna övertid är en självklarhet för alla arbetare oavsett bransch. Övertidsparagrafen måste begränsas till att medge rätt till att då synnerliga skäl föreligger arbetarskyddsstyrelsen får medge övertid med högst under ett kalenderår. I instruktionerna för arbetarskyddsstyrelsens handläggning av övertidsuttag skall en av förutsättningarna vara att medgivande om övertid endast får ske i de fall den lokala fackliga organisationen eller den fackliga huvudorganisationen tillstyrkt. Med stöd av det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om förslag om att 10 § angående tillåten övertid i den allmänna arbetstidslagen begränsas till följande stadgande: När synnerliga skäl föreligger får arbetarskyddsstyrelsen medge övertid med högst under ett kalenderår. Undantag från detta stadgande kan endast göras vid nödfallsarbete, där eljest fara skulle hota person eller egendom. (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk)
mot · FY02347 · 1975-01-22 00:00:00 — av och om den psykiatriska vården. En av det industriella och postindustriella samhällets negativa effekter har varit och kommer att bli en ökad psykisk press på människorna. Den låga status som psykiska besvär behäftats med börjar så sakteliga närma sig det synsätt som man har när det gäller den somatiska sidan. Den psykiatriska vården har debatterats och kritiserats. Denna kritik är helt berättigad; den psykiatriska vårdens innehåll och organisation har ej följt samhällets utveckling och omstrukturering. Det finns naturligtvis många orsaker därtill. En av dessa är att psykiatrikerna haft och har så olika uppfattning om den psykiatriska vården. De har räknats som experter på området och därför själva fått planera vårdens innehåll. tillsatte en arbetsgrupp bestående av 11 läkare för att utreda och ge förslag till den framtida psykiatriska vårdens innehåll och organisation. Förslaget blev en kompromiss för att försöka överbrygga de motsättningar som finns mellan psykiatrikerna. Förslaget har varit ute på remiss, och en sammanställning och bearbetning av remissvaren pågår inom . Man kan dock på goda grunder antaga att förslaget i stället för att överbrygga motsättningarna ytterligare skärpt dem. Den psykiatriska vårdens innehåll och organisation är en viktig angelägenhet för många människor. Den är ej endast en medicinsk fråga utan i än större utsträckning en social och samhällelig sådan. Det är människorna som skall ställa sina krav och redovisa sina behov och utifrån detta skall innehållet i den psykiatriska vården utformas. Med stöd av det anförda hemställer vi att hos regeringen begär en utredning om den psykiatriska vårdens innehåll och organisation. () ()
mot · FY02348 · 1975-01-22 00:00:00 — av och om den psykiatriska specialistutbildningen för läkare. De psykiatriskt verksamma läkarna har en utbildning som ej motsvarar de krav, förväntningar och behov som människorna ställer. Detta förhållande kommer successivt att accentueras och blir naturligtvis en ohållbar situation. I nuvarande läkarutbildning är psykologidelen ytterst bristfällig. Sociologi, psykoterapi samt kunskaper om samhällsuppbyggnaden och arbetsmarknaden saknas. Alla dessa ämnen är utomordentligt viktiga för förståelsen och behandlingen av människor med psykiska problem. Av de ämnesområden som ovan angivits bör speciellt psykoterapins betydelse betonas. Under nuvarande förhållanden måste läkare på eget initiativ och på egen bekostnad skaffa sig den för såväl den behandlande som den som blir behandlad så nödvändiga utbildningsdelen. Detta faktum innebär givetvis att vi i landet har ytterst fl läkare med psykoterapikunskaper. Med hänsyn till att psykiatrikema har olika uppfattningar om hur den psykiatriska vården skall bedrivas har de helt följdriktigt även skiftande uppfattningar om utbildningens innehåll. Utbildningen bör utformas efter människans egna krav, förväntningar och behov, därför räcker det ej att endast den medicinska expertisen är representerad i en utredning. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen anhåller om en utredning för förbättring av den psykiatriska specialistutbildningen för läkare. () ()
mot · FY02349 · 1975-01-22 00:00:00 — av herrar och i om ökat anslag till information om abortförebyggande åtgärder. I bilaga 7 () till budgetpropositionen 1975/76 erinras om att i samband med beslutet om ny abortlag, vilken gäller fr. o. m. , anvisade medel för informationsverksamhet om abortförebyggande åtgärder och om preventivmedel. Departementschefen anser det angeläget, att denna informationsverksamhet kan fortsätta. Medel anvisas ur anslaget för hälsovårdsupplysning, som höjs från tidigare 5,5 milj. kr. till 7,5 milj. kr. Inom detta anslag ryms olika områden där kraftig upplysning är motiverad, t. ex. angående kost och motion, tobak och andra beroendeframkallande medel. Hur stor del av anslaget som kommer att användas för upplysningsverksamhet om abortförebyggande åtgärder och om preventivmedel anges inte. Det för innevarande budgetår beräknade beloppet - 2 milj. kr. för informationsverksamhet genom organisationer - anser vi emellertid måste höjas minst i samma proportion som den totala anslagsramen höjts. Regeringen föreslås äga besluta om den närmare fördelningen av tillgängliga medel under anslaget. Det är synnerligen väsentligt - inte minst med tanke på den nya abortlagen - att information inom området sexual- och samlevnadsfrågor bedrivs målmedvetet och engagerat. Utöver den informationsverksamhet som åvilar bör således betydande medel kunna ställas till olika organisationers förfogande. Vi är emellertid medvetna om att en alltför stor uppsplittring av medlen minskar effekten av insatserna. Det är väsentligt att folkrörelserna ges möjligheter att utföra en stor del av informationsverksamheten. Den yttersta målsättningen med informationen är att förmedla kunskaper om och motivera till preventiva åtgärder. Folkrörelsernas ideologier kan på olika sätt komplettera informationen med medmänskliga aspekter. Naturligtvis är det främst kvinno- och ungdomsorganisationer som kan göra betydelsefulla insatser. Folkrörelser utan speciell kvinno- eller ungdomsinriktning, det kan gälla exempelvis idrotts- och , religiösa samfund och organisationer, torde också ha möjligheter att medverka på detta område. Det kan också vara naturligt att stryka under, att de olika organisationerna har självklar rätt att utifrån ideologiska och verksamhetsmässiga synpunkter själva utforma materialet till sina medlemmar. Med hänvisning till vad ovan sagts får vi hemställa att ger till känna vad ovan anförts om anslag för information om olika abortförebyggande åtgärder m. m. () ()