mot · FY022114 · 1975-04-16 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975: 92 om sänkning av den statliga inkomstskatten, m. m. har under vart och ett av beslutat om vissa omläggningar av den statliga beskattningen. Reformerna har bl. a. haft som syfte att underlätta avtalsuppgörelser. En del av de årliga standardförbättringarna har bestått i sänkt skatt. Inkomstbortfallet för statens del har kompenserats genom höjningar av olika avgifter från arbetsgivarna. Omläggningarna har varit till fördel för alla parter, eftersom en viss nettolöneförbättring kunnat nås med lägre lönekostnader för företagen som följd. Den omläggning av den statliga beskattningen , varom överenskommelse träffats mellan regeringen, och , har samma motiv. En sänkning av den statliga skatten för de stora inkomstgrupperna är, inte minst på grund av den höga inflationen , en förutsättning för att parterna på arbetsmarknaden skall kunna nå fram till en tvåårsuppgörelse. Det står emellertid helt klart att dessa årliga omläggningar av skattepolitiken skapar en lång rad problem både för statsmakterna och för de avtalsslutande partema på arbetsmarknaden. har därför hävdat att den provisoriska omläggning som är aktuell måste bli den sista före en mera permanent skattereform. Detta krav har också skrivits in i den överenskommelse som träffats mellan regeringen, och centem om skatteomläggning 1976. I kommunikén sägs: Parterna är överens om att skatteutredningens arbete bör inriktas på att presentera ett förslag till ett mer varaktigt skattesystem , som kan träda i kraft . Beträffande inriktningen av en mer varaktig skattereform har hävdat att den bör ta sikte på att mildra marginalskatteproblemet för de stora inkomstgrupperna och bl. a. lägga om företagsbeskattningen från skatt på löner till skatt på knappa råvaror och energi. Även inriktningen av skattereformen berörs i den ovannämnda kommunikén. Där sägs: Möjligheten att åstadkomma en förskjutning i beskattningen av energi och eventuellt även knappa råvaror prövas av företagsskatteutredningen. Det är uppenbart att en rationell behandling av dessa stora frågor försvåras av att de är fördelade på tre olika utredningar. Utöver skatteutredning, som har att se över skattepolitiken för fysiska personer, arbetar parallellt företagsskatteberedningen med företagens beskattning och kommunalekonomiska utredningen med frågor som rör den kommunala utdebiteringen och kommunernas uppgifter. Eftersom kommunalskatten numera är den tyngsta delen i de flesta skattebetalares skatt, är det självklart att den senare utredningens arbete är av central betydelse för de båda andra utredningarnas överväganden. Arbetet i dessa tre utredningar måste därför nära samordnas. Om det skall vara möjligt att lägga fram ett förslag om en mer varaktig skattereform , i sådan tid att det efter sedvanlig remissomgång och riksdagsbeslut kan träda i kraft , måste utredningarnas kansliresurser och arbetsvillkor i övrigt förbättras. Även frågan om ev. utvidgning av den parlamentariska representationen bör ses över så att eventuella delegationer och arbetsgrupper inom utredningarna kan få en allsidig parlamentarisk sammansättning. Trots att de frågor som rör den framtida skattepolitiken är många och svåra, är det ändå en fråga om viljeinriktningen i reformarbetet. Om en grundläggande översyn av skattepolitiken framstår som angelägen, är det inte orealistiskt att hålla den tidsram som angivit. För är frågan om ett rättvisare skattesystem mycket angelägen. bör begära att regeringen utan dröjsmål vidtar de åtgärder beträffande samordning mellan utredningarnas arbete och förstärkning av utredningarnas kansliresurser som är nödvändiga för att skall kunna behandla ett förslag till mer varaktig skattereform. Med hänvisning till ovanstående hemställes att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande a) tidtabellen för de tre skatteutredningamas arbete, b) samordning av utredningarnas arbete och förstärkning av deras kansliresurser.