mot · FY02246 · 1975-01-20 00:00:00 — av m. fl. Händelserna i världsekonomin har starkt påverkat utvecklingsländernas situation. Höjda oljepriser, råvaruknapphet och livsmedelsbrist har medfört omvälvande förändringar. Vissa har drabbats hårt. Oljeprishöjningarna innebär för de som inte själva är betydande oljeexportörer en kostnadsökning på . Till denna börda kommer höjda priser på livsmedel på grund av felslagna skördar, höjda priser på handelsgödsel och industrivaror. För andra har utvecklingen varit gynnsammare. Länder rika på olja eller andra eftertraktade råvaror tillförs i stället stora finansiella resurser. U-ländema är inte en homogen grupp. Där finns de nyrika oljeländerna, där finns länder rika på t. ex. koppar och socker, där finns halvindustrialiserade länder som , , , m. fl. och där finns länder som tycks sakna allt utom människor. De länder som av FN definierats som är i dagens läge nationella stater på mycket olika utvecklingsnivå och med ibland mycket olikartade intressen. Skillnaden i ekonomiska resurser är ofta större mellan många än mellan vissa och vissa i-länder. Ut ur den s. k. tredje världen har brutits den fjärde världen. Det är länder som saknar olja och andra råvaror, länder där torka eller översvämningar lett till massvält. 1 dessa länder har massfattigdomen stärkt sitt grepp . Till dessa de s. k. mest drabbade länderna hör följande 32 stater: , , , , , , , , , , , , , , , Republiken , , , , , , , , , , , , , , , Jernen, Arabrepubliken och Demokratiska . Hjälp åt de fattigaste Moderata samlingspartiet har länge hävdat att den humanitära principen måste vara vägledande för svensk biståndspolitik. Vi måste hjälpa de fattigaste människorna och de fattigaste länderna. Vi måste hjälpa där hjälpbehovet är störst. Utvecklingen i världen styrker denna uppfattning. Inför den jordens hungerkris som är ett faktum, inför svälten och fattigdomen är vår uppgift klar: vi måste först och främst bistå de människor och de länder som har det svårast. Att hjälpa de fattigaste är också bästa sättet att främja strävandena till internationell utjämning. i gav ett otvetydigt budskap: utvecklingssamarbetet måste i långt större utsträckning än hitintills inriktas på jordbruksutveckling och livsmedelsförsörjning. Med nuvarande trender för livsmedelstillgång och befolkningstillväxt blir dagens 400 miljoner svältande 700 till 800 miljoner 1985. Dagens brist på mellan vad producerar av spannmål och behöver konsumera beräknas bli . Det har framhållits bl. a. i att världen har en nådatid för att komma till rätta med befolkningstillväxten och öka livsmedelsförsörjningen. Energiska insatser måste göras i fråga om såväl befolkningsplanering som jordbruksutveckling. Ett primärt mål är att öka jordbruksproduktionen i . Men eftersom svältländerna kommer att vara beroende av livsmedelshjälp utifrån, måste även iländerna - däribland - satsa på sin jordbruksproduktion. Enligt konferensens generalsekreterares beräkningar måste stödet till uländernas jordbrukssektor tredubblas , från nuvarande till 5 miljarder. Investeringar måste ske i bevattningsanläggningar och konstgödselfabriker, i lagring och transporter, i utbildning och forskning. Inte minst viktig är den mänskliga faktorn. Landsbygdsbefolkningen måste få utbildning och analfabetismen brytas. Kvinnornas nyckelroll i försörjningen behöver uppmärksammas; de svarar för en betydande del av livsmedelsproduktionen i , dessutom ofta för handeln med jordbruksprodukter och tillagningen av den föda familjen konsumerar. Utbildningen av kvinnor är en effektiv väg för att förbättra befolkningens näringsstandard. måste i sin biståndspolitik anknyta till rekommendationer. Vi måste öka såväl vårt bilaterala som vårt multilaterala stöd till jordbruk. De av de bilaterala biståndsresurserna som avser stöd till jordbrukssektorn är klart otillräckliga. Andelen måste öka väsentligt. har goda möjligheter att göra en insats i kampen mot världssvälten på områden som organisationshjälp, utbildning, växtförädling, tekniskt kunnande m. m. I den satsning på u-landsforskning som vi länge pläderat för bör jordbruksområdet särskilt uppmärksammas. I beslöts om inrättandet av en internationell fond för jordbruksutveckling. bör för /76 utfästa sig att bidraga med minst 110 milj. kr. till denna fond. Skulle inrättandet av fonden komma att försenas kan medlen i stället ställas till Programmes förfogande. kommer att vara beroende av livsmedelshjälp. har tack vare sitt effektiva jordbruk möjlighet att tillhöra den länderkrets som förser med spannmål. har förklarat att bör kunna ställa vete till förfogande. Detta bör vara en riktpunkt. Jordbrukspolitiken måste läggas om så att den blir produktionsbefrämjande. Regeringens förslag att bör utfästa sig att tillhandahålla vete (35 000 till Programme och 40 000 i katastroflager) bör höjas till vete. Självfallet måste därvid hänsyn tas till utfallet av den svenska spannmålsskörden. Anslaget för livsmedelsbistånd för /76 bör räknas upp med 28 milj. kr. Ytterligare angelägna livsmedelsleveranser kan täckas med medel från katastroflagret. Det har beräknats att nära hälften av de 460 miljoner undernärda människor som finns på jorden är barn. Svälten ger dessa barn bestående skador. De får aldrig chansen till ett fullt normalt liv. Det kostar bara . att skaffa och protein till varje barn per dag. För att eliminera större delen av de sjukdomar som direkt beror på brist på vitaminer och vissa andra näringsämnen skulle kostnaden vara ca 200 milj. kr. SIDA bör tillsammans med de organisationer som har speciell erfarenhet på området - Rädda barnen, korset och - utarbeta och stödja särskilda födoämnesprogram för barnen och den undernärda befolkningen i de minst utvecklade länderna. Sådana program bör innebära såväl tillförsel av näringsriktig kost som upplysning i tillämplig näringslära. För /76 bör 25 milj. kr. avsättas för detta ändamål. Den kraftiga befolkningstillväxten utgör ett av de stora globala problemen. Alla åtgärder för att minska befolkningstillväxten ger effekter endast på lång sikt. Detta minskar inte kravet på att effektiva åtgärder sätts in så snabbt som möjligt för att dubbleringstiden av jordens befolkning (nu ) inte ytterligare skall förkortas. har här en stor uppgift. Genom inordnande av befolkningsfondens verksamhet under vidgas möjligheterna till samordning av t. ex. utbildnings- och familjeplaneringsinsatser. Enligt erfarenheter som redovisades på världsbefolkningskonferensen i måste familjeplaneringen för att kunna påverka befolkningsutvecklingen sättas in i ett större socialt sammanhang. Även om detta självfallet är riktigt är budgetpropositionens formulering om att de höga födelsetalen i u-ländema endast kan sänkas genom ekonomiska och sociala förändringar förvånande. Vi får inte bortse från det stora värdet av konkreta familjeplaneringsinsatser, särskilt när dessa kombineras med åtgärder på utbildningsområdet. Vi finnér det därför välbetänkt att utökar sina insatser när det gäller familjeplanering och de därtill hörande uppgifterna på barna- och mödravårdsområdet. Framsteg i fråga om familjeplanering är av stor betydelse för att klara jordens livsmedelsförsörjning. Läget i världen och då i synnerhet i de s. k. mest drabbade länderna nödvändiggör att katastrofhjälpen får ett vidgat utrymme i utvecklingssamarbetet. Mera katastrofbistånd behöver emellertid inte innebära - som det ofta hävdas - att det långsiktiga utvecklingsarbetet blir lidande. Begreppet katastrofbistånd täcker ett vitt fält av omedelbara räddningsaktioner, återuppbyggnadsarbete samt långsiktiga utvecklingsinvesteringar. kan uppgiften vara att rädda människor från hungerdöden, att förse dem med boskap och utsäde så att de själva kan klara sin försörjning. Det tredje året blir uppgiften att genom dammbyggnader och flod regleringsåtgärder eller bättre markanvändning, t. ex. i , förebygga nya katastrofer. Katastrofbistånd är i allmänhet en förutsättning för att ett u-lands hela långsiktiga utvecklingsansträngning inte skall lamslås när en katastrof inträffar. Såsom vi har understrukit bör i FN verka för att en bättre internationell samordning av katastrofhjälpen kommer till stånd samt att resurser ställs till den internationella katastrofberedskapens förfogande. Många har fått sina försörjningsmöjligheter kraftigt försämrade genom senare års ekonomiska händelser. Andra , framför allt oljeländerna, får stora finansiella resurser. Dessa senare bör nu kunna förväntas ge avsevärda bidrag till det internationella biståndssamarbetet. Målet för utvecklingshjälpen måste vara att stödja egna ansträngningar till ekonomisk och social utveckling. I praktiken är en ökad produktivitet och därmed sammanhängande ekonomisk tillväxt i såväl usom i-länder en nödvändig förutsättning för att avskaffa massfattigdomen i världen. Svensk samhällsekonomi måste utformas så, att vi i tillräcklig omfattning kan överföra resurser till . En resursskapande politik, som stärker den svenska ekonomin, är en förutsättning för att den svenska u-hjälpen skall kunna fortsätta att växa. De som har kommit förhållandevis långt i utvecklingsprocessen önskar få bättre villkor för sin handel och efterfrågar i-ländernas teknik i syfte att åstadkomma en snabb industrialisering och diversifiering av sitt näringsliv. För de allra fattigaste länderna har preferenser på handelsområdet eller i sjöfartssammanhang inte samma vikt. För dem är det traditionella utvecklingsbiståndet fortfarande av stor betydelse. Vi har länge hävdat att ett effektivt stöd åt mottagarländerna kräver en helhetssyn på den svenska biståndsverksamheten. Det statliga biståndet måste kompletteras med ökade insatser från näringslivet och enskild hjälpverksamhet. Helhetssynen måste omfatta åtgärder på det handelspolitiska området, stimulans åt näringslivets investeringar och missionens och de humanitära organisationernas verksamhet samt inte minst en samordning av dessa olika insatser. På ett naturligt sätt bör den svenska u-hjälpen inpassas i det internationella biståndssamarbetet. Det är mycket glädjande att enprocentsmålet uppnås kommande budgetår. Målet har fyllt en funktion som riktmärke under uppbyggnadsskedet av det svenska utvecklingsbiståndet. Målet för utvecklingen av svensk u-hjälp på bör vara att biståndsanslagen skall kunna växa i takt med att vår förmåga att ge bistånd ökar. SIDA anför för sin del i denna fråga följande: Den kritik för långsamhet eller bistande effektivitet, som ibland riktats mot ämbetsverket, har långtifrån alltid varit oberättigad. Men bristerna har sin främsta förklaring i kraven på anpassning till en snabbt utvidgad verksamhet. En något lägre expansionstakt efter nästa budgetår bör ge tillfälle till bättre utnyttjande av den gångna tidens erfarenheter och förbättrad arbetsfördelning mellan verkets olika enheter. Vid val av mottagarland bör hjälpbehovet och icke politiska bedömningar vara avgörande. Det väsentliga måste vara att biståndet i varje enskilt land utformas på ett utvecklingsbefrämjande sätt, så att det kommer den fattigaste befolkningen till godo. Synsättet att om bara rätt regim väljs så kan biståndspengar överlämnas utan vidare ansvarstagande från svensk sida kan inte accepteras. En biståndspolitik som grundar sig på samarbete med utvalda regimer innebär att en betygssättning av ländernas regeringar måste göras. Den innebär att när ett regimskifte inträffar som inte är i svenska ögon gynnsamt skall den svenska hjälpen upphöra. Den innebär att fattiga människor som tyngs av en dålig regering dessutom skall straffas med uteblivet utvecklingsbistånd. En politisering av den svenska u-hjälpen äventyrar inte bara en nödvändig kontinuitet i utvecklingsarbetet utan även en bred uppslutning bakom de svenska insatserna. Det är för övrigt förvånande att regeringen i sin politisering av ländervalet med rätta regeringar synes mena framför allt diktaturstater som och . Hjälpbehovet har varit bestämmande för svenskt biståndsarbete och bör återigen så vara. Svenskt bistånd bör i första hand gå till de fattigaste I enlighet med denna uppfattning anser vi att det är stötande att är ett huvudmottagarland för svenskt bistånd. tillhör de rikare , om man ser till bruttonationalprodukt per capita. tillhör också de länder som har gynnats av de senaste årens ekonomiska utveckling, Landets sockerinkomster har mångdubblats. har priset på råsocker nära nog tiodubblats. Anslaget till bör komma andra mera behövande länder till godo. är ett av jordens fattigaste länder och tillhör därtill de som får minst bistånd per innevånare. Den osäkra politiska situationen kan göra det svårt att besluta om nya långsiktiga engagemang. Det kan dock inte vara riktigt att biståndet till skall eftersättas på det sätt som skett . Så fort läget stabiliserats bör samarbetet med väsentligt byggas ut. bör få en betydande del av det svenska katastrofbiståndet. Landet befinner sig i en akut nödsituation. Även om fasthet och kontinuitet är önskvärd i det långsiktiga biståndsarbetet måste hjälpens innehåll och omfång kunna omprövas efter den skiftande utvecklingen i . Ett land där fattigdomen stärker sitt grepp måste kunna få ökad hjälp, medan det finansiella biståndet bör kunna minska till ett land där utvecklingen är gynnsam, t. ex. på grund av höjda priser på landets exportvaror. Tre av huvudmottagarländer har gynnats av de internationella prisstegringarna. har redan nämnts. De andra två är och . Prisutvecklingen på olja och fosfat och på koppar mer än kompenserar prisstegringarna på de varor de behöver importera. Vi vill förorda att den svenska u-hjälpen till dessa båda länder trappas ned. bör kunna fortsätta med att ge tekniskt bistånd, men den finansiella överföringen bör minska till förmån för ökat bistånd till andra mera behövande länder. I fråga om föreslår propositionen oförändrat bistånd nästa budgetår. Samma sak bör gälla . tecknade den ett avtal med Demokratiska Republiken angående ett svenskt stöd till ett skogsindustriprojekt. utfäste sig att ställa 770 milj. kr. till förfogande för detta ändamål. Nämnda avtal har aldrig underställts , mot konstitutionell sedvänja när det gäller avtal av denna storleksordning. När förhandlingar om liknande projekt anmäldes 1974 var det fråga om betydligt lägre belopp. 1 realiteten innebär avtalet att tar det fulla ekonomiska ansvaret för en industrianläggning som beräknas vara installerad med en kapacitet av papper . skall även stå för massaleveranser under de år när inhemsk råvara icke förefinns. Det kan ifrågasättas vad den slutliga kostnaden för kommer att bli. I beaktande av de många osäkra faktorer som föreligger är detta utomordentligt ovisst. Mot avtalat sjukhusprojekt i har icke gjorts någon erinran. Detta har ansetts ingå i en normal biståndsverksamhet. har emellertid blivit föremål för omfattande kritik redan under planläggningen. Att så betydande belopp av svenska biståndsmedel binds för ändamålet i fråga ger biståndspolitiken en slagsida. Inte minst mot bakgrund av svältsituationen i många finns det angelägnare uppgifter för svensk u-hjälp. Vi föreslår att i skrivelse till regeringen hemställer, att denna på nytt upptar förhandlingar med DRV angående skogsindustriprojektet. Dessa förhandlingar bör syfta till att möjlighet skapas att låta nordvietnameserna själva överta ansvaret för det fortsatta arbetet med projektets genomförande och därmed för ekonomi och finansiering, så att i varje fall inte drabbas av kostnader utöver de i avtalet beräknade. Därigenom skulle det svenska engagemanget snabbare kunna avvecklas, riskerna för en icke överskådlig prisstegring minskas och biståndskrafter inom eller utom SIDA kunna användas för andra och mera angelägna uppgifter. Såsom påpekats vid tidigare riksdagar är disproportionen mellan den humanitära hjälp som går till folk och den som går till anmärkningsvärd. Hjälpbehovet torde inte vara mindre i . En planering bör genast igångsättas för att åstadkomma en mera rättvis fördelning av svenska humanitära insatser och återuppbyggnadsinsatser mellan och samt mellan de av PRR och kontrollerade områdena. Under nuvarande oroliga förhållanden - stridshandlingarna har återigen ökat - finns det inget skäl att öka biståndet till PRR. Det föreslagna beloppet bör avse humanitära insatser över hela territorium. Det stöd ger s. k. nationella befrielserörelser skall vara av humanitär natur och jämförbart med de humanitära insatser som vårt land generellt medverkar i då behov därav föreligger och skall, i likhet med övrig u-hjälp, vara öppet redovisat. Att aktivt stödja revolutionära rörelser som sådana överensstämmer icke med den folkrättsliga noninterventionsprincipen och vår neutralitetspolitik. I och med det portugisiska kolonialväldets upplösning har situationen i södra , och därmed också många av de förutsättningar som tidigare gällt för svenska insatser i området, drastiskt förändrats. I har den portugisiska administrationen avlösts av en FRELIMO-administration, och i budgetpropositionen anvisar departementschefen ett svenskt bistånd under /76 om 50 milj. kr. Vi tillstyrker detta förslag och anser att samtal bör inledas med den nya regimen i syfte att utreda förutsättningarna för olika framtida svenska biståndsinsatser, vilka kan vara ägnade att stimulera den nya statens utveckling i riktning mot demokrati och ekonomiska framsteg. Ett avtal har slutits mellan företrädare förde tre befrielserörelserna FNLA, MPLA och Unita och företrädare för den portugisiska regeringen om att skall bli självständigt . Det svenska stödet till de olika befrielserörelserna i har hitintills varit inriktat enbart på den mer marxistiskt orienterade av dessa, MPLA, trots att det kunnat påvisas att åtminstone FNLA åtnjutit en väl så stark ställning i olika områden inne i . När de inre stridigheterna mellan de tre rörelserna nu förefaller att ha bilagts och de på likaberättigad bas har kommit överens om att gemensamt överta kontrollen över , vore det olämpligt om den tidigare ensidiga inriktningen av det svenska stödet fortsatte. Vi förordar därför att de i budgetpropositionen föreslagna medlen för stöd åt MPLA tills vidare inte utgår. I stället bör förhandlingar upptas med företrädare för den nya allsidigt sammansatta angolesiska administrationen om hur dessa medel bäst skall användas. Även i bör samtal inledas om framtida svenska biståndsinsatser ägnade att stimulera och understödja en utveckling i riktning mot demokrati och ekonomiska framsteg. Utvecklingen bekräftar att förhållandena inom kan skifta snabbt. Detta talar för behovet av finansiell flexibilitet i biståndsanslagen. I likhet med SIDA anser vi att ett betydande belopp bör avsättas för katastrofbistånd. Katastrofbiståndet kan användas för tillfälliga budgetförstärkningar till de länder med vilka har direkt utvecklingssamarbete och som är i ett särskilt svårt läge, t. ex. , , , , och det kan användas till katastrofinsatser i andra länder inom den mest drabbade gruppen. Vi föreslår därför att för direkta svenska katastrofinsatser för /76 avsätts 220 milj. kr. Med undantag för och , vilka har diskuterats ovan, tillstyrker vi de av SIDA föreslagna länderramarna, det vill säga: Planeringsram 1975/76 1 propositionen erinras på s. 38 om att regeringen erhållit bemyndigande att göra bilaterala utfästelser för fem framförliggande budgetår till ett belopp som förutom ingående ointecknade reservationer svarar mot högst fyra gånger det bilaterala anslaget för det löpande budgetåret. Detta skulle med utgångspunkt i nuvarande förslag till anslag ge regeringen fullmakt att göra bilaterala biståndsutfästelser om totalt nära 7 miljarder för perioden /76-1979/80. En fullmakt av liknande slag, ehuru av ringare omfattning, tillkom och var då avsedd att möjliggöra kreditutfästelser för längre perioder. borttogs skillnaden i detta avseende mellan gåvor och krediter, som bemyndigandets storlek utökades. Enligt då gällande grundlag var en sådan fullmakt näppeligen tillåten. Från gällande grundlag ger en möjlighet att besluta anslag än ett budgetår. Detta stadgande får dock betraktas som en undantagsregel avsedd att tilllämpas när särskilda skäl föreligger. Att regeringen skulle kunna binda kommande riksdagar på sådant sätt som åberopas i propositionen och till sådana belopp som där angives är självfallet icke rimligt. Då det visat sig att nämnda fullmakt enligt vår mening kommit till användning långt utöver vad som åsyftades, föreslår vi härmed att nämnda fullmakt återkallas. Vill regeringen begära ett annat och mer inskränkt bemyndigande kan den hos senare begära ett sådant. Bundet eller obundet bistånd I en av SIDA bekostad utredning om det svenska varubiståndets effekter konstateras det att varubiståndet har positiva resultat såväl för den svenska betalningsbalansen som för sysselsättningen. Självfallet är så kallat obundet bistånd den principiellt mest tilltalande linjen, men den är svår att förverkliga i en värld där industriländerna brottas med stora växande underskott i betalningsbalanserna. Även valutasituation är bekymmersam. De kraftigt höjda u-landsanslagen belastar vår betalningsbalans. Belastningen minskar om u-hjälpen knyts till inköp av svenska varor. En sådan bindning till upphandling i behöver inte vara till nackdel för mottagarlandet, då svenska varor i allmänhet hävdar sig väl i den internationella konkurrensen. För att utvinna bästa möjliga sysselsättningseffekt ur varubiståndet bör SIDA också ha i uppdrag att planera sina inköp av industriprodukter över en så att inköpen kan få en större omfattning under lågkonjunktur än eljest. Även om har gjort vägledande insatser på vissa områden, finns det fält där vi ännu gjort långt ifrån tillräckligt. Hit hör utvecklingsforskningen. Flera andra länder - exempelvis och - satsar en betydande del av sina biståndsanslag på forskning kring utvecklingsproblemen. 1 FN-strategin inför 1970-talet uppmanas industriländerna att dels stödja forskningen i utvecklingsländerna, dels engagera en del av sin egen forskning i sökandet efter lösningar på utvecklingsländernas problem. Moderata samlingspartiet har vid upprepade tillfällen i betonat forskningens betydelse för utvecklingssamarbetet. Målinriktad forskning kring utvecklingsfrågornas natur och biståndets mål och vägar är en av de väsentligaste förutsättningarna för att utvecklingssamarbetet skall lyckas. Såväl u- som i-land behöver i snabbt växande utsträckning tillgång till fakta och nya problemlösningar. har genom sin alliansfrihet och sin internationellt respekterade forskning goda förutsättningar att på detta område göra en insats. (SOU 1973:41) presenterade en rad övervägda förslag rörande organisationen och inriktningen av det svenska stödet till u-landsforskningen. Utredningen förordade ett kraftigt ökat stöd till ulandsforskningen: en rimlig minsta ram för svensk utvecklingsforskning bör vara av det totala biståndsanslaget. Utredningen föreslog också en med självständig ställning. Mot den bakgrunden är det en besvikelse att regeringen inte heller till detta års riksdag vill ge en klar angivelse för hur stödet till utvecklingsforskningen bör utvecklas. Frågan hänskjuts till en beredning för u-landsforskning nära knuten till SIDA. Denna beredning ges ingen självständig och beslutande ställning utan endast en rådgivande. Vi menar att organet för stöd till utvecklingsforskning bör ges beslutanderätt över sig tilldelade medel och förslagsrätt angående det fortsatta stödet. Dess självständiga ställning bör markeras genom att en majoritet av dess styrelse utgörs av forskare med erfarenhet av u-landsforskning och tvärvetenskaplig och mångvetenskaplig samverkan. Väsentligt för det fortsatta utvecklingssamarbetet är också utbildning om utvecklingsproblemen. Vi menar att u-landsutbildningen på högskolenivå bör byggas ut och att en nära anknytning till den vidgade u-landsforskningen är att eftersträva. I ser man mycket positivt på de regionala utvecklingsbankernas verksamhet.