ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY02716 · 1975-01-24 00:00:00 — om tidsfristen för yttrande till taxeringsmyndighet. Då den enskilde skall avge yttrande med anledning av ifrågasatt ändring av deklarationsuppgifter inför taxering, eller vid annat infordrande av uppgifter från taxeringsmyndigheter etc., skall svar i allmänhet avges . Det är helt orimligt att sätta så korta tider för besvarande, särskilt som de flesta förfrågningar kommer när många är bortresta på semester. Men även vid efterkontroller sent , när slutskattesedel med anledning av taxering redan utsänts, så har det förekommit att man begärt svar på mycket omfattande frågekomplex. Detta upplevs av den enskilde som trakasserier. Det torde i de flesta fall finnas utrymme för en betydlig förlängning av tiden för avgivande av svar på förfrågningar från taxeringsmyndigheter. Denna tid bör vara och bör få underskridas endast vid enkla förfrågningar som man vet snabbt kan besvaras eller då synnerliga skäl föreligger för en kortare svarstid än . Regeringen bör vidtaga åtgärder i detta syfte. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förlängning av tiden för yttrande i taxeringsfrågor i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · FY02717 · 1975-01-24 00:00:00 — om ändrad tid för avgivande av självdeklaration. Tiden för avgivande av självdeklaration upplevs av många som alltför kort. Allt fler deklaranter, även vanliga löntagare med enkla deklarationer, vänder sig till deklarationsbyråer för att få hjälp med deklarationen. Eftersom tiden för avlämnande av arbetsgivaruppgifter utgår med januari månads utgång, så innebär det att endast ett fåtal deklarationer görs inom januari månad. blir därför för deklaranterna och deklarationsbyråerna när allt skall göras. Nattarbete och uttröttning gör att fel begås som i normala fall inte skulle göras. Dessutom blir antalet ansökningar om förlängd deklarationstid fler än de skulle bli med en generellt förlängd deklarationstid som de bidrar till ytterligare arbetsbelastning och ökad byråkrati. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att senaste dag för avgivande av allmän självdeklaration skall vara .
mot · FY02719 · 1975-01-24 00:00:00 — om efterlevnaden av bestämmelser om sårande av tukt och sedlighet. På de årliga marknaderna i vårt land har varietéföreställningar med akrobatuppträdande o. d. alltid varit mycket uppskattade inslag. De har inte gjort anspråk på att vara särskilt kulturella, men de har heller aldrig bjudit på några råheter. är situationen en annan. har de nämnda nöjesattraktionerna till stor del ersatts av pornografiska jippon, som de flesta marknadsbesökare uppfattar som ytterst smaklösa. Detta är emellertid en sak. Om någon vill kasta bort pengar på sådana avarter av nöjen, så är det vederbörandes ensak - speciellt som det här i landet ju tycks vara fritt fram för allt som salubjuds, sak samma om det är helt renons på kvaliteter. Men det värsta är att dessa attraktioner presenteras av högtalarutrustade utropare, som i sin påannonsering överöser besökarna med störtsjöar av de grövsta och anstötligaste oanständigheter. Ingen som besöker marknaden kan undgå dessa utropares vulgariteter, som på grund av högtalarnas styrka överröstar allt annat. Föräldrar som kommit till marknaden med sina barn blir ofta chockerade, först när familjen utsätts för obsceniteterna och sedan när de kanske får höra barnen använda runda ord och grovheter i sitt dagliga tal utan att ha klart för sig hur illa det låter. När en normalt känslig marknadsbesökare hämtat sig från den första chocken frågar han troligen spontant: det verkligen med myndigheternas goda minne som denna anstötliga påannonsering förekommer? Finns det inte några som helst lagbestämmelser som förbjuder sedlighetssårande uppträdande? Har vi här i landet så illa förvaltat arvet efter alla våra självuppoffrande och oförtröttliga kulturkämpar, föredragshållare och folkbildare - , , , , , och alla de andra? Och vems är i så fall skulden? Svaret är att vi alltjämt i vår lagstiftning har kvar ett stadgande som förbjuder anstötligt tal, nämligen i 6 kap. 6 § , där det - efter ett stadgande om att den som genom beröring gör sig skyldig till viss sedlighetssårande handling kan dömas till böter eller fängelse i högst ett år Detsamma skall gälla, om någon blottar sig för annan på sätt som är ägnat att väcka anstöt eller eljest genom ord eller handling som uppenbart sårar tukt och sedlighet uppträder anstötligt mot annan. Man bör kunna kräva att polisen får i uppdrag att övervaka att denna bestämmelse följs, så att den som på här nämnt sätt överöser allmänheten med anstötligt tal, för vilket man inte kan skydda sig, blir lagförd för detta. Det kan inte tolereras att normalt känsliga människor, i många fall föräldrar med barn i förskoleåldern, påtvingas något som de uppfattar som högst motbjudande och anstötligt. Det bör ankomma på de lokala polismyndigheterna att se till att en ordinär marknadsbesökare inte utsätts för sådana brutala, påträngande och högst anstötliga påannonseringar av dessa utropare av pornografiska jippon, när han eller hon rest in till marknaden med barnen för att låta familjen delta i en folklig fest och dela dess glädje. Med stöd av det anförda yrkas att hos regeringen begär att de lokala myndigheterna åläggs tillse att 6 kap. 6 8 efterlevs i offentliga sammanhang.
mot · FY02722 · 1975-01-23 00:00:00 — av i m. fl. om försöksverksamhet med ordningshållande i nöjesarrangörs egen regi. Det ordningshållande som sker genom vakter eller på annat sätt än genom polispersonal har ägnats uppmärksamhet. De s. k. vaktbolagens verksamhet har blivit föremål för utredning och ställningstagande av , och arbetar en utredning - ordningsvaktsutredningen - i syfte att lägga förslag beträffande ordningshållande vid offentliga tillställningar m. m. Motivet för tillsättandet av den senare utredningen har redovisats i justitieministerns direktiv; bland annat erinras där om framställningar från Folkets med flera dansarrangörer, i vilka man pekat på de problem som uppstått sedan den nya utbildningsplanen för ordningsvakter antogs 1968. Problemen rör såväl det oklara förmanskapet för dessa ordningsvakter som dessas uniformering, till synes godtyckliga regler för beslut beträffande antal vakter vid respektive tillställning och andra därmed sammanhängande förhållanden. Genom den nya ordningen har det tidigare systemet för ordningshållande - nämligen genom respektive arrangör själv, ofta genom utnyttjande av egna medarbetare eller, när det gäller samlingslokalägande organisationer, styrelsemedlemmar - omöjliggjorts. Detta system hade enligt ett stort antal dansarrangörer uppenbara fördelar. Det torde vara av värde att man , och utan att utredningens resultat avvaktas, ger möjlighet för försöksverksamhet enligt den tidigare ordningen. Denna behöver i och för sig icke utesluta att man för förordnande av ordningsvakter kräver viss av godtagbar utbildning. En försöksverksamhet borde kunna omfatta 3-4 län, inom vilka nöjesarrangörer finge möjlighet att efter framställning till polismyndighet ombesörja vakthållning i egen regi. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en försöksverksamhet med ordningshållande i nöjesarrangörers egen regi i enlighet med vad som anförs i motionen. () ()
mot · FY02723 · 1975-01-23 00:00:00 — om reglerna för återkallelse av körkort. Biltrafiken i kräver ett mycket stort antal i dödade och skadade och många av de skadade blir invalidiserade för återstoden av sitt liv. För att öka trafiksäkerheten har många åtgärder vidtagits och den senaste är bilbälteslagen som trädde i kraft . Den som allvarligt bryter mot väglagstiftningen får sitt körkortsinnehav omprövat. Detta kan innebära återkallelse för längre eller , varning eller ingen åtgärd. Innehav av körkort betraktas f. n. som ett förtroende från samhället. Orsak till återkallelse behöver inte alltid bero på att vederbörande gjort sig skyldig till trafikbrott utan kan vara t. ex. stöld, häleri, förargelseväckande beteende, enkelt fylleri m. m. frågor som i och för sig inte har med körskicklighet och trafiksäkerhet att göra. Brott av detta slag liksom ansvarsfrågan vid en del trafikförseelser avgörs vid domstol. Sedan kan det dröja upp till innan frågan om körkortsinnehavet kommer upp i länsrätten. Det är angeläget att sådana resurser ställs till länsrätternas förfogande att de omgående kan pröva ärenden som gäller fortsatt körkortsinnehav. I många fall blir de sociala konsekvenserna av en körkortsindragning orimligt stora i förhållande till de överträdelser som förekommit. Särskilt kännbart blir det för den som för sin utkomst är helt beroende av körkortet. Det är givetvis nödvändigt med bestämmelser angående körkortsinnehav som så långt möjligt främjar trafiksäkerheten. Däremot bör enligt vår uppfattning en översyn komma till stånd när det gäller grunderna för körkortsåterkallelse i anledning av brott utan direkt samband med trafiken. Möjligheterna att slopa bestämmelser om återkallelse av körkort i sådana fall bör övervägas. Vid trafikförseelser som inte kommer upp i domstol utan går till länsrätt sker inte någon personundersökning, och inställelse vid förhandlingen behöver inte ske. Det berättigade i en sådan ordning bör också undersökas vid översynen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begären översyn av reglerna angående återkallelse av körkort.
mot · FY02725 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om förbud mot koppling i hyresavtal av hyra av bostad och hyra av bilplats. 1 olika sammanhang då eventuella ändringar av hyreslagstiftningen diskuterats har frågan om kopplade avtal forts på tal. Förhyrandet av bilplats är ibland ett villkor i hyresavtal för bostadslägenhet. Tvånget att hyra bilplats måste enligt vår mening anses vara ett obilligt hyresvillkor då hyran för bilplatsen är oskäligt hög, men även i de fall då hyran i och för sig är skälig men hyresgästen inte har bil. I de fall hyran för bilplats kan anses oskäligt hög torde ändring av hyresvillkoren kunna erhållas genom prövning av hyresvillkoren enligt 54 och 55 §§ i allmänna hyreslagen. I de fall hyresgästen inte har bil är det emellertid mycket tveksamt, och avgöranden som domstolarna haft till prövning har lett till att hyresgäster utan bil tvingats att betala kostnader för oanvänd bilplats för att kunna få bo kvar i förhyrd bostadslägenhet. Problemen av karaktären att iordningsställande av bilplatser har utgjort ett villkor för byggnadslov, och andra problem som sammanhänger med den tilltagande biltätheten, får inte leda till att även icke bilägare tvingas att hyra bilplats genom kopplade avtal. Sådana förslag bör därför utarbetas och genomföras som ger klart uttryck för att villkor om förhyrande av bilplats är obilligt mot hyresgäst som inte har tillgång till bil. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om förslag till sådan ändring av hyreslagstiftningen att bostadshyresgäst utan bil inte kan tvingas att hyra bilplats genom kopplat avtal. INGA (vpk) (vpk) i (vpk) i (vpk) i
mot · FY02726 · 1975-01-23 00:00:00 — om ersättning för egendomsskada orsakad av intagen på vårdinrättning. Egendomsskador, som vållas av personer som avviker från statliga vårdanstalter eller som vistas tillfälligt utanför anstalten, kan i vissa fall ersättas med allmänna medel ur det s. k. rymlingsanslaget. Ersättning lämnas främst för skador vållade av personer som rymt från fångvårdsanstalter, ungdomsvårdsskolor och alkoholistanstalter eller som åtnjuter någon form av frivård. finns det också möjligheter att ge behovsprövad ersättning för personskador som uppkommit i samband med brott. Ingen av ersättningsformerna täcker däremot egendomsskador orsakade av patienter som är intagna på landstingsägda eller kommunala vårdinrättningar, t. ex. mentalsjukhus och barnhem. 1 en del fall har resp. huvudmän tecknat ansvarighetsförsäkringar som täcker skador av detta slag i avvaktan på att frågan om ett allmänt statligt ersättningssystem blir närmare utredd. Om huvudmannen inte har någon sådan försäkring, hårde drabbade i regel ingen möjlighet att få någon ersättning. Det är enligt min uppfattning angeläget att alla skadelidande får rätt till ersättning i situationer som de här berörda, oberoende av vem som är huvudman för verksamheten. a. rekommendationer till landstingen att teckna ansvarighetsförsäkringar inte i någon större utsträckning lett till resultat, anser jag det motiverat att överväga lagstiftningsåtgärder om inte en utbyggnad av det statliga ersättningssystemet till att gälla även verksamhet bedriven av landsting och kommun kan komma till stånd . Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till åtgärder som gör det möjligt för den som drabbas av egendomsskada vållad av person som är intagen på vårdinrättning med landsting eller kommun som huvudman att erhålla ersättning.
mot · FY02735 · 1975-01-24 00:00:00 — av herrar och i om anslag till svenska sektionen av , m. m. Den svenska sektionen av arbetar på ett energiskt och målmedvetet sätt för de mänskliga rättigheterna och särskilt för frigivning av politiska fångar, mot tortyr och dödsstraff. Förutom det angelägna och djupt medmänskliga arbetet med att bistå fångarna och deras familier, bevakning av rättegångar, vädjanden till regeringar etc. så bedriver de ett omfattande informationsarbete om de mänskliga rättigheterna i andra länder. Amnesty sysslaräven med utställningsverksamhet om det frihetsförtryck som förekommer i olika länder. Det visas i t. ex. bibliotek, skolor och personalmatsalar. Sektionen har också utgivit en serie skrifter som ger vidare upplysningar om gällande lagar, arresteringar, förhörsmetoder och övrig behandling av fångar i latinamerikanska länder. har tidigare publicerats om förhållandena i andra länder. i den totala informationsverksamheten. Dessa kostnader täcks delvis genom medlems- och gruppavgifter, prenumerationsavgifter och enskilda gåvor. vill fortsätta sin upplysningsverksamhet med skrifter, utställningar, faktablad o. d. Kostnaderna för /76 har beräknats till . Sektionen har ansökt om statsbidrag med . men har under rubriken i huvudtitel föreslagits få ett anslag av . mot föregående budgetår). Även om det utgör ett värdefullt stöd medger det tyvärr inte informationsverksamhet i den utsträckning som man tänkt sig. Vi anser att den svenska sektionen av utför ett arbete i humanitetens tjänst som inget annat organ kan bedriva med samma styrka. Organisationens betydelsefulla upplysningsverksamhet om de mänskliga rättigheterna anser vi så betydelsefull att statsbidraget åtminstone bör räknas upp i nivå med vad som föreslagits till och Svenska sektionen av för fred och frihet, vilket för Amnesty skulle innebära en ökning med . mot föregående år. Med stöd av det anförda föreslår vi 1. att beviljar Svenska sektionen av ett anslag på . 2. att till information om mellanfolkligt samarbete och utrikespolitiska frågor /76 anvisare» anslag på .
mot · FY02736 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om internationella åtgärder för bekämpande av tortyr. När diktaturregimen i föll öppnades en möjlighet att undersöka vad som hänt politiska fångar på polisstationer och i fängelser. De utredningar som giorts har visat att tortyren och misshandeln var mer allvarlig, mer systematisk än vad som rapporterats utomlands. De undersökningar som startats i tycks leda till samma slutsatser om förhållandena . nås vi av nya rapporter om svår tortyr av politiska fångar i bl. a. och . Trots att diktaturregimer fallit i t. ex. och tycks den allmänna tendensen vara att tortyren i världen fortsätter att spridas. Det var därför en angelägen resolution 3218 (XXVIII) som generalförsamling - bl. a. på svenskt initiativ - antog . Det är angeläget att de beslut som då fattades får en målmedveten uppföljning. Generalförsamlingen uppmanade en stor som kommer att hållas i (on the Prevention of Crime and the Treatment of Offenders) 1975 att ta upp en serie viktiga förslag för bekämpandet av tortyr. Ett sådant förslag gäller skapandet av internationellt överenskomna yrkesetiska regler för läkare och poliser som skydd mot tortyr. Ett annat förslag som kommer att behandlas på i är en internationellt bindande överenskommelse om att tortyr skulle ses som ett brott mot den internationella folkrätten. Några internationella organisationer, däribland , har vidare föreslagit att FN skulle tillsätta en utredning för att utarbeta texten till en konvention till skydd för fångarna. Det är viktigt att dessa förslag med syfte att skapa ett internationellt rättsskydd mot tortyr ges stor uppmärksamhet från den sida, inte minst inför konferensen i . Detta skulle också vara i linje med en uppmaning från den interparlamentariska unionen (IPU) som vid sin konferens i uppmanade regeringar och parlament att ge effektiva bidrag till ansträngningar att avskaffa tortyren. Med hänvisning till det anförda begär vi att i skrivelse till regeringen hemställer dels om att hög prioritet ges åt i om brottslighet och behandling av fångar, dels om ytterligare svenska initiativ för att stärka det internationella rättsskyddet mot tortyr. HANS ALSEN (s) ()
mot · FY02739 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om katastroflager av Fiskkonserver, m. m. I budgetpropositionen 1975 (bil. 5) förordas att regeringen skall begära bemyndigande att ställa upp till svenskt vete till förfogande för katastrofändamål. Detta lager bör enligt samma proposition förutom vete även kunna inbegripa mindre kvantiteter andra livsmedel. Med tanke på rekommendationer om ökad proteintillförsel till anses också att vetet ur detta katastroflager skall proteinberikas. Det är ytterst värdefullt att detta katastroflager kan tillskapas. Förutom ovannämnda vete bör katastroflagret emellertid utökas med andra proteinrika livsmedel. Så finns t. ex. mycket goda möjligheter att till relativt låg kostnad framställa högklassiga livsmedel av fisk, som dessutom ligger bland de allra främsta livsmedlen då det gäller proteinmängd och -kvalitet. ilandförs i betydande mängder fisk av olika slag som ej finner avsättning på den inhemska marknaden utan i stället måste användas för fiskmjölsfabrikation. En stor del av dessa överskott skulle lätt kunna beredas till människoföda, företrädesvis genom beredning av s. k. helkonserver. Sådan konservering förekommer visserligen redan för SIDA:s räkning men i mycket små kvantiteter beroende på kapitalbrist. De svenska konservfabrikerna besitter all nödvändig kunskap och erfarenhet för framställning av nämnda produkter och har dessutom en god kapacitet. Helkonserver är dessutom till skillnad från många andra livsmedel lätta att lagra och transportera, emedan de inte kräver kylutrymmen. De angrips ej heller av skadedjur eller insekter, varför beklagligt svinn kan undvikas. Helkonserver kan dessutom bevaras . Förutom ökad framställning av fiskkonserver för katastrofändamål bör även undersökas möjligheten att använda svensktillverkat fiskmjöl för uhjälpsändamål. Goda erfarenheter från bl. a. visar att raffinerat fiskmjöl kan användas för proteinberikning av andra livsmedel. Med stöd av vad sorn framhållits hemställs att beslutar att ge SIDA i uppdrag att upprätta ett katastroflager av fiskkonserver samt dessutom närmare undersöka möjligheterna till användning av raffinerat fiskmjöl för u-hjälpsändamål. () ()
mot · FY02741 · 1975-01-23 00:00:00 — av i m. fl. om värnpliktigas reseförmåner. De värnpliktigas reseförmåner har genomgått genomgripande förbättringar. Detta har noterats med tillfredsställelse hos de värnpliktiga. Rätten till fri resa eller starkt subventionerad sådan mellan förbanden och hemmet är ett grundläggande jämlikhetskrav som successivt håller på att uppfyllas. De nuvarande ledighetsresorna för värnpliktiga sker i första hand utifrån två system: dels viseringskort, dels VPL-10 biljett. Båda dessa system är uppenbara förbättringar gentemot tidigare reseförmåner. Systemen har klara fördelar, bland annat därför att de är lika för alla oavsett ekonomisk ställning. Värnpliktsresorna kanaliserar resandet till kollektiva samfärdsmedel samt ökar dessutom trafikunderlaget på de trafiksvaga järnvägarna i glesbygden. Viseringskortet har missbrukats i olika avseenden. Felangivelser av datum, utraderingaroch otillåtna överlåtelser av kortet är några problem. Detta har medfört att många ansett det vara befogat att finna nya former för de värnpliktigas resor på järnväg och andra kommunikationer. Även systemet med VPL-10 biljetten har visat sig ha brister i det avseendet att det skapar onödigt mycket extra arbete t. ex. vid förbanden, biljettförsäljningsställena och resebyråerna. Det visar sig även att det interna debiteringssystemet mellan försäljningsställe, SJ och det lokala förbandet medför extrakostnader som inte är önskvärda. Mot bakgrund av vad som här anförts finns det mycket som talar för att värnpliktigas ledighetsresor skulle göras helt fria. Därför borde ett frikort för varje värnpliktig införas. Frikortet för värnpliktiga skulle gälla i andra klass järnväg samt på SJ:s bussar. Kortet skulle gälla som den värnpliktige är inkallad. Ett system med frikort skulle innebära att kostnader för interndebitering och pappersexercis skulle minska. Systemet skulle även bidra till att minska ett otillbörligt utnyttjande av kortet. Systemet skulle ha trafikpolitiska fördelar, t. ex. genom att bidra tili att minska antalet trafikolyckor på våra vägar, då de värnpliktigas resor kanaliseras till offentliga kommunikationer. Trafikunderlaget på de svaga järnvägarna skulle öka vilket i sin tur medför en bättre trafikservice för glesbygd och trafiksvaga regioner i vårt land. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att uppdrar åt regeringen att komma med förslag till nya regler för de värnpliktigas resor under fritid. () ()
mot · FY02742 · 1975-01-23 00:00:00 — av herrar och i om statsbidrag till fritidssysselsättningar för värnpliktiga. Undersökningar av fritidssysselsättningen för de värnpliktiga i våra militärstäder har visat på betydande brister. Sålunda har tidningen , som utges av försvarsstabens personalvårdsbyrå, i flera reportage påvisat dessa brister i några militärstäder'. Man konstaterar att de värnpliktiga framlever sin fritid under stor tristess. Det värsta med lumpen är fritiden, är många värnpliktigas omdömen om sin vistelse i en rad av våra militärstäder. Lösningen av fritidsfrågorna för ungdomen är i första hand en angelägenhet, men trots en helhjärtad satsning på fritidssysselsättning har denna varit otillräcklig, beroende på att flera av våra militärstäder är för små för att ekonomiskt klara uppgiften på ett tillfredsställande sätt. Ett sådant exempel är kommun, där försvaret är den i särklass största arbetsgivaren. Minst hälften av invånarna i tätorten (gamla stad) är direkt eller indirekt beroende av de militära förbanden. Av en av kommunens fritidsnämnd redovisad sammanställning för framgår att kommunens totala nettodriftkostnader för bad- och idrottsanläggningar samt lokaler för kulturell verksamhet uppgår till ca 3,2 milj. kr. Vidare har redovisats ett aktuellt investeringsbehov i idrotts- och kulturverksamhet på ca 5 milj. kr. a. för att de värnpliktiga skall kunna erbjudas något så när motsvarande anläggningar som finns på de värnpliktigas hemorter. Många värnpliktiga kommer från storstadsområden, där utbudet av anläggningar och nöjesarrangemang är vida överlägset det kommun kan erbjuda. Det bör också konstateras att även om försvaret svarar för huvudparten av en sådan kommuns skatteintäkter, så är det med hänsyn till kommunens totala underlag otillräckligt för att ge den kommunala service som erfordras; en situation som råder i flera av våra små kommuner med militära förband. Eftersom det är synnerligen viktigt att den enskilde medborgaren känner trivsel i sin omgivning, måste ytterligare åtgärder till för att allmänt göra det trivsammare för ungdomen - inklusive de värnpliktiga - i kommuner med militär utbildning. En rimlig lösning vore därför att frågan om ett särskilt statsbidrag för detta ändamål till kommuner med militär utbildning blir föremål för prövning. Med anledning av vad som anförts hemställs att hos regeringen begär att försvarsutredning får i Uppdrag att pröva frågan om ett särskilt statsbidrag för ovan angivet ändamål. () ()