ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY02672 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om sekretesskydd för vallängd. En central fråga i en demokrati är medborgarens möjlighet att avge sin röst utan påtryckningar i viss riktning. Varje slag av beroende direkt eller indirekt av personer eller organisationer måste så långt möjligt motverkas och förhindras. Den personliga integriteten i detta avseende måste skyddas. I stort finns ingenting att anmärka på de nuvarande förhållandena. Den tillkommande förordningen om standardiserade valsedlar är en ytterligare förbättring. Utöver rätten att rösta på visst parti bör emellertid också finnas rättigheten att utan påföljd avstå från att rösta. Sådant skydd föreligger inte . Alltjämt kvarstår det förhållandet att en vallängd är en offentlig handling också efter ett förrättat val, varför det utan svårighet går att utpeka personer som icke deltagit i valet. röjs naturligtvis inte vederbörandes politiska hemvist med konstaterandet att han eller hon inte röstat. Men näst därintill ligger genom denna insyn det konstaterandet, att vederbörande i varje fall inte röstat på det parti som hennes omgivning människor som hon på ett eller annat sätt är beroende utav förmenat att hon borde gjort. Och enbart detta kan ju vara tillräckligt för att vissa människor otillbörligt skall komma i kläm, om inte förr så inför ett kommande val. För att ge ett fullständigt skydd mot avslöjande av politisk hemvist bör därför vallängden efter valförrättning ej vara öppen för insyn som är fallet. Det finns inget som helst motiv för en sådan öppenhet, medan det finns åtskilligt i argumentväg utöver det här redovisade mot densamma. Lämpligen bör vallängderna efter valförrättning insändas till , som bör ha att förvara desamma skyddade för insyn så länge ett bevarande är erforderligt, varefter de bör förstöras. Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar att vallängd efter förrättat politiskt val skall vara skyddat för insyn. () i Skärstad
mot · FY02673 · 1975-01-24 00:00:00 — av herrar i och om presstöd till tidningar på främmande språk. I utkommer det två tidningar som är att beteckna som allmänna nyhetstidningar av dagspresskaraktär, Eesti Päevaleht och Finn Sanomat. Dessa tidningar, liksom andra i utkommande, vänder sig i huvudsak till en i boende läsekrets. Det som skiljer dessa tidningar från andra likartade är att de utges på annat språk än svenska. Detta har medfört att Eesti Päevaleht har förvägrats presstöd, medan den nystartade Finn Sanomat i början hade svårigheter att bli distribuerad av Pressbyrån på samma villkor som de dagstidningar som utges på svenska. Det kan finnas anledning att tro att även andra invandrargrupper kommer att få nyhetstidningar på sina egna språk. Det måste från alla synpunkter anses vara viktigt att tidningar som utkommer i och huvudsakligen vänder sig till en i boende läsekrets inte diskrimineras på grund av att de utges på annat språk än svenska. Det finns därför anledning att man gör en översyn av lagstiftning och andra regler som rör pressen för att kontrollera att inga diskriminerande bestämmelser finns. För att hindra att i på annat språk än svenska utgivna tidningar diskrimineras i privata avtal, bör det även lagstiftas om förbud mot diskriminering av sådana tidningar som ovan nämnts. Med stöd av vad som anförts hemställs 1. att hos regeringen hemställer om en översyn av de lagar och regler som gäller pressen så att ev. diskriminerande bestämmelser avskaffas, 2. att hos regeringen hemställer om förslag till sådan lagstiftning som anförts i motionen.
mot · FY02675 · 1975-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om översyn av bestämmelserna om beljugande av myndighet. I tryckfrihetsförordningen finns fortfarande kvar en märklig paragraf om att den kan dömas för tryckfrihetsbrott som försöker undergräva aktningen för myndighet. Tryckfrihetsförordningen (7 kap. 4 §): Med beaktande av det i kap. 1 angivna syftet med en allmän tryckfrihet skall såsom otillåtet yttrande i tryckt skrift anses sådan enligt lag straffbar handling sorn innefattar: 11. spridande av falskt rykte eller annat osant påstående, som är ägnat att framkalla fara för folk försörjningen eller för allmän ordning och säkerhet eller att undergräva aktningen för myndighet eller annat organ, som äger besluta i allmänna angelägenheter. Denna paragraf hänger ihop med bestämmelse om beljugande av myndighet: (17 kap. 6 §): Om någon bland allmänheten sprider falskt rykte eller annat osant påstående, ägnat att undergräva aktningen för myndighet eller annat organ som äger besluta i allmänna angelägenheter, dömes för beljugande av myndighet till böter eller fängelse i högst . Formuleringen fick sin nuvarande form . har endast åtal skett en gång enligt denna paragraf. Det var målet mot Folket i Bild/Kulturfront . Tidningen frikändes av tryckfrihetsjuryn. I sin tidigare formulering användes paragrafen likaså en gång. Det var när professor åtalades därför att han hävdade att regeringen undanhöll allmänheten upplysningar om nationalsocialistiska stämplingar inom krigsmakten. frikändes av rådhusrätten men dömdes senare till dagsböter av . Syftet med paragraferna om beljugande av myndighet har uppenbarligen varit att under kris- eller krigstid ge t.ex. folkförsörjningsmyndigheterna ett visst skydd mot utifrån kommande ryktesspridning. är det uppenbart att paragraferna kan användas för att hindra i och för sig legitim kritik mot offentliga myndigheter. I ett samhälle där fri kritikrätt bör vara en bör speciell lagstiftning om beljugande av myndighet inte förekomma åtminstone inte i en form som gör att stadgandet kan utnyttjas i fredstid. Det bör därför vara naturligt att också dessa stadganden revideras i samband med det lagstiftningsarbete som pågår på massmedieområdet. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att begär att regeringen i sina förslag i samband med massmedieutredningens betänkande reviderar bl.a. de grundlags- och lagbestämmelser som berörs i motionen.
mot · FY02677 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om produktionsbidrag till tidningar på främmande språk. väckte representanter för moderata samlingspartiet en motion av följande lydelse: Jämlikt 13 § kungörelsen om statligt stöd till dagstidningar kan produktionsbidrag under vissa särskilt angivna förutsättningar utgå till allmän nyhetstidning av dagspresskaraktär som är s. k. andratidning. Jämlikt 17 § samma kungörelse kan undantag göras så att t. ex. andratidning ej erhåller bidrag om det är uppenbart att tidningen ej har samma svårigheter som en andratidning i regel har. Till presstödsnämndens bedömning har förelegat ansökningar om produktionsbidrag från tidningar utgivna i på främmande språk. Som exempel kan nämnas den på estniska språket utgivna tidningen . Nämndens majoritet har därvid tolkat bestämmelserna i kungörelsen så att dessa förhindrar bidrag till tidning som utkommer på främmande språk. En minoritet i nämnden (och ) har ansett det förhållandet att tidningen utges på annat språk än svenska icke vara hinder för produktionsbidrag om tidningen i övrigt uppfyller förutsättningarna därför. Övervägande skäl talar enligt vår mening för att minoritetens tolkning är riktig. Det har vid presstödets tillkomst ingalunda varit avsikten att diskriminera tidning som utkommer på annat språk än svenska. Vi anser därför en justering i presstödskungörelsen erforderlig så att där klart anges att det förhållandet att en tidning utkommer på främmande språk inte utgör hinder för bidrag. Ändringen synes angelägen och bör därför komma till utan avbidan på vad pressutredning kan komma att föreslå angående det statliga stödet till pressen. Erforderlig författningstext torde få utarbetas av vederbörande utskott. Då någon ändring i presstödsnämndens bedömning ej skett och motiveringen för vår fjolårsmotion helt kvarstår, får vi härmed upprepa vårt motionsyrkande. Med åberopande av det anförda hemställes därför att ger regeringen till känna att det i presstödskungörelsen bör anges att det förhållandet att dagstidning utkommer på annat språk än svenska inte utgör hinder för produktionsbidrag. () ()
mot · FY02678 · 1975-01-24 00:00:00 — om medlemskap i . Två företeelser i samband med lagen om rätt till utträde ur verkar att vara av en sådan art att de vållar svårigheter att fullt ut tillämpa den religionsfrihet som lagen avser att garantera svenska medborgare. De är därmed av principiell betydelse. Enligt 6 § religionsfrihetslagen (1951:680) kan endast svensk medborgare eller här i riket bosatt utlänning vara medlem av . I 11 § samma lag stadgas att medlem av som icke längre vill tillhöra kyrkan har att göra anmälan om detta hos pastor i den församling där han är kyrkobokförd. Detta lokalt anknutna anmälningsförfarande innebär att utlandssvenskar icke har möjlighet att utträda ur , då de icke är kyrkobokförda i församling. Svenska medborgare bosatta utomlands blir därmed tvångskvarhållna i , såvida de icke begärt utträde före sin avflyttning utomlands. En sådan inskränkning i religionsfriheten är icke i överensstämmelse med allmänt accepterade medborgerliga rättigheter. Det borde vara möjligt att inom kyrkan inrätta ett centralt organ för mottagande och registrering av utträdesanmälningar från personer som icke kan uppfylla vad som stadgas i 11 § religionsfrihetslagen. Uppgiften kunde alternativt läggas på Storkyrkoförsamlingen, som genom diplomathäftet redan bokför åtskilliga i församlingen ej bosatta medborgare. I 1 § lagen (1951:691) om viss lindring i skattskyldigheten för den som icke tillhör förordnas att person som är mantalsskriven i riket men icke tillhör skall erlägga avgift till med av det belopp som eljest skulle ha utgått. Följande situation kan inträffa som konsekvens av denna bestämmelse. En person, bosatt och mantalsskriven i , anmäler i vanlig ordning utträde ur . Den föreskrivna nedsättningen av församlingsbeskattningen inträder därmed. Om denna person skulle flytta ur landet och härigenom bli skattskyldig här endast för inkomst härrörande från , innebär kravet på mantalsskrivning i riket för lindring i församlingsbeskattningen att han under sin utlandsbosättning blir påförd full församlingsskatt trots att han icke tillhör . Detta verkar stötande för rättskänslan och kan knappast vara överensstämmande med andemeningen i denna lag. Även denna företeelse bör därför bli föremål för översyn. Med åberopande av det anförda hemställer jag1 att begär att regeringen företar en översyn av religionsfrihetslagen i syfte att undanröja här påtalade missförhållanden. 1 (Se även motion 1975:710.)
mot · FY02679 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om boksamlingarna m.m. i de kommunala biblioteken i , , och . Kulturvårdande myndigheter i vårt land inom den statliga sektorn, främst då museer, bibliotek och arkiv, har med oro kunnat iakttaga hur i stigande utsträckning utförsel sker från vårt land av privata kulturföremål, konstverk, sällsynta bokverk och arkivalier. I det nuvarande läget kan man konstatera, att oersättliga kulturvärden är helt tryggade för landet endast under förutsättning att de tillhör statliga institutioner. De fyra stifts- och landsbiblioteken i , , och har fr. o. m. kommunaliserats. Dessa biblioteks samlingar är synnerligen värdefulla, då de lämnar betydande bidrag till belysning av vårt lands äldre kultur. Sålunda kan för del nämnas de Benzelianska handskriftssamlingarna, ett rikhaltigt naturaliekabinett jämte specialsamlingar av äldre latindiktning och Birgittalitteratur. I förvaras värdefulla handskrifter samt rika samlingar av västgötalitteratur och av lärda veterinärmedicinska böcker. Till hör omfattande samlingar av graverade porträtt liksom specialsamlingar av gamla musikalier. Bokbeståndet i omfattar bl. a. donationer från stormaktstiden och delar av det s. k. Visingsöbiblioteket. uppdrogs åt att i samråd med och göra en bedömning av läget i fråga om utförsel av kulturföremål för att med ledning därav lämna regeringen förslag på åtgärder, som kan befinnas erforderliga. Att skyndsamma åtgärder erfordras kan utläsas av bl. a. siffror tagna ur statistiken över utrikeshandel. utfördes 18 lon antikviteter med en ålder av till ett värde av . 1974 redovisas för perioden januariseptember export av till ett värde av . uppgick de av handlagda utförselärendena till 66 ansökningar från 22 sökande, gällande 177 föremål. Den ännu icke avslutade statistiken uppvisar ett fördubblat antal ansökningar, 131 stycken, gällande 545 föremål. Siffrorna visar tydligt det påtalade intresset för svenska kulturföremål i utlandet. Men även inom landet torde föreligga intresse av att placera exempelvis kapital i ett förvärv av ett värdefullt bokbestånd. Då de nu tidigare statliga stifts- och landsbibliotekens samlingar icke längre är skyddade som statlig egendom synes det vara angeläget att ett skingringsförbud utfärdas möjligt för dessa kulturhistoriskt oersättliga samlingar. Med stöd av vad ovan anförts heniställes att beslutar att hos regeringen anhålla om att bestämmelser utfärdas om skingringsförbud för de ovannämnda, tidigare statliga, nu kommunala bibliotekens i , , och samlingar.
mot · FY0268 · 1975-01-13 00:00:00 — av m. fl. om införande av kvinnlig tronföljd. Den nya grundlagen förutsätter monarkins fortbestånd. Enligt grundlagens tronfoljdsregler är emellertid kvinnliga medlemmar av kungahuset utestängda från statschefsämbetet. Samhällsutvecklingen i liksom i flera andra länder har inneburit en ökad jämställdhet mellan män och kvinnor då det gäller offentliga värv. Kvinnlig tronföljd förekommer i sex av nio monarkier. Det finns enligt vår mening inget godtagbart skäl att utesluta kvinnor, när det gäller arvsrätt till tronen eller kompetens såsom riksföreståndare. Kvinnlig tronföljd bör därför införas. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen till nästa anhåller om förslag om sådan ändring av tronföljdsreglerna att även kvinnor kan bekläda statschefsämbetet. () () G. () PER () i Gäddvik
mot · FY02680 · 1975-01-24 00:00:00 — om annonsering om köp av premieobligationer. När staten emitterar premieobligationer brukar detta regelmässigt annonseras i pressen. skickar t. o. m. ut personliga brev med erbjudande om obligationsköp. Men om en tidningsläsare eller brevmottagare som den stort uppslagna annonsen stått att läsa i pressen ringer till sin bank får han till svar att det inte finns några obligationer att köpa. Åtminstone har detta varit fallet . Människor har tvärtom stått i kö i bankerna för att få köpa obligationer men ändå blivit utan. Att t. ex. annonserar om köp av dessa obligationer är en annan sak, eftersom man där har åtagit sig att sälja en viss del av obligationerna. Men det kan inte vara riktigt att staten genom lägger ut stora summor på annonser (över en och en kvarts miljon kronor) om köp av obligationer som säljer sig själva, dessa annonser förutan. Det får anses vara helt meningslöst att propagera och annonsera för någonting som inte kan köpas, därför att det redan har sålt sig självt. Här kan alltså och staten utan att göra någonting spara inte obetydliga summor. Med hänvisning till det anförda hemställes att anhåller om att regeringen vidtar åtgärder, så att all meningslös annonsering vid statliga obligationsemissioner upphör.
mot · FY02681 · 1975-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om regeringens finansfullmakt. Regeringen har i årets finansplan begärt bemyndigande att om arbetsmarknadsläget kräver det utan vidare hörande få disponera ett belopp uppgående till 1 000 milj. kr. Det åligger regeringen att i finansplanen redovisa sin syn på den ekonomiska politiken och föreslå de åtgärder som enligt dess uppfattning erfordras för att målen för den ekonomiska politiken skall realiseras. I anslutning härtill väcker de politiska partierna motioner med förslag till de alternativa eller kompletterande åtgärder, som enligt dessas uppfattning bör genomföras. I den mån konjunkturläget förändras, så att den ursprungliga ekonomisk-politiska bedömningen måste revideras och en omläggning av den ekonomiska politiken ske, ankommer detpå regering-» eh att genom en ny proposition till redovisa sin ändrade syn på läget och föreslå de nya åtgärder, som föranleds härav. Det är på motsvarande sätt möjligt för de politiska partierna att i ett ändrat konjunkturläge motionera om en omläggning av den ekonomiska politiken. Detta är det normala förfarande som följts. Sålunda har regeringen lagt fram propositioner, innehållande s. k. stimulanspaket. Vid inledningen av höstriksdagen 1971, var det de borgerliga oppositionspartierna, som var först med att lägga förslag om särskilda stimulansåtgärder. bör inte avhända sig sin del av ansvaret för den ekonomiska politiken. Det är ett mycket stort belopp, , som regeringen begär fullmakt att få disponera. Det torde långtifrån vara självklart vilken typ av åtgärder som i ett vikande konjunkturläge är bäst ägnade att stimulera sysselsättningen. Vi vet tvärtom att det i funnits betydande äsiktsolikheter härvidlag. Moderata samlingspartiet har i en särskild partimotion redovisat sin syn på den ekonomiska politiken och vilka åtgärder som erfordras. Om skulle komma fram till bedömningen att någon omläggning av den i finansplanen redovisade ekonomiska politiken inte bör ske innan konjunkturläget klarnar, men att det senare skulle visa sig att en omläggning icke destomindre erfordras, torde det från moderat håll på nytt komma att resas krav på åtgärder av i motionen redovisat slag. Det är sålunda vår uppfattning att regeringens begäran om en finansfullmakt på bör avslås. Med anledning av vad som ovan anförts hemställes att avslår regeringens hemställan att regeringen för /76 skall bemyndigas besluta om utgifter intill ett sammanlagt belopp av 1 . N. () i Trobro
mot · FY02682 · 1975-01-23 00:00:00 — om särskild ekonomisk information i riksdagsärenden rörande utökade uppgifter för primärkommun och landstingskommun. Kommunernas och landstingens ekonomi har varit föremål för en berättigad uppmärksamhet med tanke på den ständigt stegrade utdebiteringen. 1960 hade vi en sammanlagd kommunalskatt på . 1972 låg utdebiteringen strax . har vi som bekant haft ett frivilligt kommunalt skattestopp som skulle begränsa ökningen till sammanlagt högst . Höjningarna dessa år blev endast , varav föll på primärkommunerna och på landstingen. Innevarande år har däremot skatten kraftigt stigit i så gott som alla kommuner och landsting. Den sammanlagda utdebiteringshöjningen beräknas till ca och per skattekrona. En av de främsta orsakerna till de ständigt stigande kommunalskatterna är en fortlöpande kraftig övervältring av uppgifter från stat till kommuner och landsting utan att tillräcklig kompensation i form av statsbidrag lämnats. Som exempel kan nämnas gymnasieskolan, mentalsjukvården och läkarutbildningen. AMS-bidrag och tillfälliga, tidsbegränsade höjningar av vissa statsbidrag, s. k. stimulansbidrag, har också medverkat till ökade kommunala kostnader för drift av igångsatta anläggningar och andra åtaganden. Den absolut tyngsta posten i utgiftsexpansionen är dock personalkostnaderna. beräknas primärkommunernas lönekostnader springa . och landstingens till 9,2 eller sammanlagt 25,7 miljarder. Varje procents ökning av exempelvis arbetsgivaravgiften medför alltså en ökad årlig kostnad för kommuner och landsting på mer än 250 milj. kr. Beslutade och aviserade skatteomläggningar medför väsentliga konsekvenser för den kommunala ekonomin, och förhandlingar mellan staten å ena sidan och kommuner och landsting å den andra kan utmynna i överenskommelse om ett förnyat kommunalt skattestopp . 1974 tillkom lagen om arbetsmiljöfonder och lagen om investeringsfonder för att kapa de s. k. övervinsterna. Hur dessa två nya lagar kommer att påverka den kommunala ekonomin har knappast alls diskuterats. För den kommunala självstyrelsen som står inskriven i grundlagen är det utomordentligt viktigt att kommunalskatten hålls inom rimliga gränser. Dessutom är den som bekant till skillnad från statsskatten proportionell och drabbar därmed de lägre inkomsttagarna förhållandevis För personer med inkomster upp till 65 . är kommunalskatten kännbarare än statsskatten. Av det ovan sagda framgår att det är av stor vikt att , innan beslut fattats i frågor som berör den kommunala ekonomin, får en fullständig information om de ekonomiska konsekvenserna för primärkommuner och landsting. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär att förslag som kommer att beröra den kommunala ekonomin skall åtföljas av en redogörelse för de ekonomiska konsekvenserna för primärkommuner och landsting.
mot · FY02683 · 1975-01-23 00:00:00 — om grunderna för beräkning av skatteunderlag för kommunerna. har kunnat konstateras att den kommunalskatt som skattebetalarna erlägger inte ograverat kommer primärkommuner och landsting till del. Vissa förmåner som gjorts skattepliktiga har inte ökat det kommunala skatteunderlaget, utan denna kommunalskatt har behållits av staten. Man skulle med fog kunna tala om en statlig kommunalskatt och en kommunalskatt. Som exempel på denna statliga kommunalskatt kan nämnas sjukpenning, yrkesskadeersättning, stöd vid arbetslöshet, föräldrapenning samt utbildningsbidrag. På detta sätt har väsentliga belopp undandragits primärkommuner och landsting. När förmånerna från sjukförsäkring m. m. gjordes skattepliktig beräknade att kommunalskatten på dessa försäkringsförmåner skulle ha blivit inte . Det måste betraktas sorn mycket otillfredsställande att inte ha ett enhetligt inkomstbegrepp för den statliga och kommunala skatten. Åtgärder bör vidtagas för att rätta till detta missförhållande. Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att uppdrar åt regeringen att ge den kommunalekonomiska utredningen tilläggsdirektiv, syftande till att kommunalskatten ograverad skall tillfalla primärkommuner och landsting.