mot · FY021669 · 1975-01-23 00:00:00 — om bestämmelser i lagen om vissa mineralfyndigheter m. m. rörande intrångsersättning och jordägaravgäld. De antagna lagarna om gruvor och vissa mineralfyndigheter avviker på några viktiga punkter från gällande rätt. Trots att gruvrättsutredningen ansett att den s. k. jordägaravgälden borde bibehållas hade denna under departementsbehandlingen av de två lagarna borttagits, utan att några bärande skäl för denna avvikelse från de sakkunnigas uppfattning framförts. Under utskottsbehandlingen av lagen om vissa mineralfyndigheter förelåg enighet inom de borgerliga partierna om att detta institut borde bibehållas, även om olika uppfattningar om dess omfattning förelåg. Det synes rimligt att jordägaravgäld, i enlighet med gruvrättsutredningens betänkande, utgår för alla fyndigheter som omfattas av lagen om vissa mineralfyndigheter med undantag för dem som berörs i 1 § första stycket punkt 1. För denna ståndpunkt talar bl. a. att det är rimligt att de vanligen små och avlägset belägna jordbruken, som det här normalt rör sig om, även får behålla de rimliga inkomster som institutet med jordägaravgäld kan ge. Av samma skäl är det otillfredsställande att jordägarna vid ersättning för skada och intrång skall behöva nöja sig med de små belopp som en tillämpning av lagen om expropriation skulle medge. Ersättningen bör avse fulla markvärdet. Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar dels om följande ändringar i lagen om vissa mineralfyndigheter, m. m. 27 § Ägare av fastighet och innehavare av särskild rätt till fastighet är berättigade att av koncessionshavaren få intrångsersättning och ersättning för annan skada till följd av att mark tages i anspråk enligt 26 §. Vid ersättningens bestämmande gäller 4 kap. samt 5 kap. 23 §, 24 § och 27 § första stycket första punkten expropriationslagen 27 § Ägare av fastighet och innehavare av särskild rätt till fastighet är berättigade att av koncessionshavaren få intrångsersättning och ersättning för annan skada till följd av att mark tages i anspråk enligt 26 §. Ersättning skall avse fulla markvärdet. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse (1972:719) i tillämpliga delar. Vad som sägs i 4 kap. 3 § nämnda lag skall härvid tillämpas i fråga om värdeökning som ägt rum före det ansökningen om anvisande av mark kom in. Tvist om ersättningen prövas vid förrättningen för anvisande av mark. dels att 51 och 52 §§ betecknas 52 och 53 §§, dels att i lagen införs en ny paragraf, 51 §, med rubriken Avgäld till markägare och av följande lydelse: 51 § Markägaren är berättigad att av innehavare av bearbetningskoncession beträffande fyndighetsgrupp som avses i 1 § första stycket 2-5 erhålla en årlig avgäld, motsvarande en procent av värdet av de med koncessionen avsedda mineraliska ämnen som utvunnits inom koncessionsområdet. I fråga om varje fyndighetsgrupp gäller dock att avgälden ej skall beräknas högre än till och att den skall upphöra att utgå, sedan regelbunden brytning pågått under sammanlagt . Finns inom koncessionsområdet flera markägare, skall de ha del i avgälden efter sin del i området. Avgälden skall betalas inom mars månad påföljande år till markägen eller, om flera markägare finns, till den person som de har att utse. Uppstår tvist om beloppet, får talan väckas vid den fastighetsdomstol inom vars område marken eller större delen därav ligger.