mot · FY021699 · 1975-01-27 00:00:00 — om vidgad rätt för handikappad till statsbidrag vid inköp av bil. Det allmänna färdväsendet är på de flesta håll så konstruerat att det är svårt eller omöjligt för den handikappade att färdas ensam. På lång sikt måste hela färdväsendet utformas så, att det kan betjäna även handikappade. Det är därför bra att , som tillsattes efter påstötar från bl. a. folkpartihåll, väntas avlämna förslag . De alternativ som erbjuds den handikappade som vill arbeta, besöka släktingar och vänner, gå på föreningsmöten osv. är den kommunala färdtjänsten eller den egna bilen. Båda dessa alternativ är dock kringgärdade av snäva restriktioner. Dessa drabbar i särskilt hög grad hemarbetande handikappade. Det statliga stödet till handikappbilar har utgått och utvecklats från att gälla ett begränsat belopp, såsom invaliditetsförebyggande åtgärd genom pensionsstyrelsen, till ett instrument i arbetsmarknadspolitiken. Bidraget till bilar höjdes kraftigt i syfte att ge full kostnadstäckning i de fall den handikappade själv bedömdes icke ha egna medel att tillskjuta. Staten övertog i princip hela kostnadstäckningen för en bil, motsvarande priset på den mest förekommande svenska standardbilen. Högsta utgående bidrag har emellertid inte alls följt prisutvecklingen på bilområdet och är nu nere i en nivå där kompletteringsbidrag måste komma från andra instanser. Det bör därvid påpekas att det numera inte är möjligt för den yrkesverksamma gruppen att erhålla bidrag från fonder samt att kommun och landsting endast undantagsvis bidrar till bilanskaffning. Detta försvårar starkt handläggningen av dessa frågor och får negativa konsekvenser för rehabiliteringsarbetet. Det högsta beloppet vid bidrag genom har inte höjts och kvarstår sålunda vid . Priserna på bilar har emellertid ökat kraftigt. På grundval av arbetsmarknadsutredningens förslag infördes inkomstgränser för bidragen. Därvid uttalades att inkomst- och förmögenhetsprövningen bör ske efter generösa regler. Denna rekommendation har emellertid inte följts. har ingen ändring skett av inkomstgränserna för erhållande av bilbidrag. Sålunda gäller alltjämt att bidraget för sammanboende och ensamstående med barn börjaT avtrappas vid en årsinkomst . och att det helt upphör när denna överstiger . För annan sökande är gränserna . Detta måste ses mot bakgrund av den allmänna kostnadsstegringen och penningvärdets fall. Inkomstgränsen för bortfall av bidragen måste därför höjas väsentligt. Den övre inkomstgränsen bör höjas till . och den lägre inkomstgränsen i paritet med detta. Vi finner det icke skäligt att handikappersättningen räknas som inkomst, vilket nu sker på grundval av gällande anvisningar. Handikappersättningen skall ersätta löpande merkostnader och servicebehov och icke investeringar. Den nuvarande ordningen medför att många mister bilbidrag trots att de icke har en reell inkomst på . Handikappersättningen har ju beräknats för och används till andra utgifter. är också alldeles för lågt med hänsyn till såväl kostnadsutvecklingen som den situation som familjer med handikappade medlemmar lever i. Vi föreslår att avdraget höjs till . Även barnavdraget, som är , bör höjas. Vi anser det skäligt att det höjs till det dubbla beloppet. Vid beräkningen av den sammanlagda familjeinkomsten bör särskild hänsyn tas i de fall då båda makarna är handikappade och i behov av var sin bil. Enligt gällande regler skall AMS återkräva statsbidraget till bil, om en person är yrkesverksam, från bidragets utbetalande. Denna regel känns mycket besvärande för såväl arbetsvårdaren som den enskilde handikappade. En person som blir avskedad eller förtidspensionerad ställs plötsligt i en situation där han tvingas avveckla bilen eller ådra sig en skuld som han svårligen kan betala. För vederbörande är bilen en förutsättning för att kunna sysselsätta sig under den påtvingade fritiden och över huvud taget kunna leva med i samhället. En senare återgång till arbete temporärt eller på omöjliggörs. Ett pensionsbeslut blir härigenom ovillkorligt. föreslog att rätten till stöd vid inköp av bil för handikappade borde utvidgas. Även den som saknar förvärvsarbete utanför hemm et har berättigade önskemål att kunna förflytta sig utanför bostaden. Utredningen menade att bilen kan vara ett gott komplement till färdtjänsten. Vi delar denna bedömning och menar, som vi tidigare uttalat i , att utredningens förslag bör leda till resultat även på denna punkt. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen anhåller om förslag till höjning av statsbidraget till bil så att full kostnadstäckning uppkommer, 2. att hos regeringen anhåller om förslag till ändrade inkomstprövningsregler för statsbidraget till inköp av bil för handikappade så att a. den övre inkomstgränsen höjs till . och den lägre i paritet med detta, b. vid beräkningen av bruttoinkomsten handikappersättning icke medräknas som inkomst, c. makeavdraget höjs till , d. barnavdraget höjs till , 3. att hos regeringen begär förslag till slopande av b bestämmelserna om återkrav av bidrag till bil, 4. att hos regeringen anhåller om förslag till rätt till stöd vid inköp av bil även för hemarbetande handikappade. /ENKEL (fp) () GOTAB 75 8859 S 1975