mot · FY02811 · 1975-01-24 00:00:00 — av herrar i och i om förbättrad undervisning i gymnasieskolan. Målsättningen för gymnasieskolan var att av eleverna skulle välja att fortsätta sina studier efter . Det visar sig emellertid nu att andelen som fortsätter ligger avsevärt lägre. En siffra kring kan nu bedömas som realistisk. Andra siffror, som bl. tagit fram, visar att det framfor allt är elever med högre betyg som går vidare. Av elever med 2,9 eller lägre i medelbetyg går över till gymnasieskolan medan av eleverna med 3 eller högre går vidare. Eftersom skolan dimensionerats med avseende på lokaler, material och lärare enligt den högre nivån innebär det att en stor del av dagens platser i gymnasieskolan f. n. står tomma vilket i sin tur innebär ett slöseri med tillgängliga resurser. En andra bärande princip vid införandet av gymnasieskolan var integrationstanken. Trots att integrationen i och för sig inte definierats tillräckligt klart var ändå målsättningen att elever med olika studiebakgrund och studietradition och med olika framtida studie- och yrkesinriktning skulle arbeta tillsammans. Ofta sökte man lösa detta genom en lokalmässig eller organisatorisk integration. I praktiken har det visat sig att denna integration sällan fungerar som man tänkt sig. För att göra det möjligt att nå en verklig integration måste även gymnasieskolan få en fri resursanvändning som gör det möjligt att vidta anordningar inom^kolan som befrämjar integrationen. Det kan vara flexibla elevgrupperingar, möjligheter till studieresor, lärarbyten etc. på ett friare sätt än . Ett stort antal elever slutar gymnasieskolan. I samband med införande och debatten kring enhetsskolan kontra realskolan var en av motiveringarna för en enhetsskola att det förekom alltför många studieavbrott i realskolan. finns i gymnasieskolan en frekvens av studieavbrott som är avsevärt större än den som fanns i realskolan. Orsakerna till detta är många. Några kan nämnas: arbetar t. ex. med de flesta ämnen ur ren orienteringsämnessynpunkt. Eleverna saknar tillräcklig förmåga i och teknisk bearbetning av problem i t. ex. matematik, fysik och kemi och är ofta ovana vid att göra en hemuppgift eller att arbeta självständigt. Undervisningen består ofta i att ur en faktabok fylla i svaren i en studiebok. Det innebär att eleverna har starkt skiftande kunskaper och studievana när de går över till gymnasieskolan. saknas de resurser som fordras för att kunna erbjuda en undervisning avpassad efter spännvidden hos eleverna. Gymnasieskolan saknar i jämförelse med helt resurser för /klass på kan ställas i relation /klass på gymnasieskolan trots att gymnasieskolan måste ta hand om en stor del av elever som tidigare haft specialundervisning i . Gymnasieskolans anpassning till elevernas skiftande behov är mycket dålig. Inrättandet av en ny linje/utbildningsväg är byråkratiserat och gör det nästan omöjligt att snabbt erbjuda nya utbildningsvägar eller inriktningar av utbildningsvägar efter skiftande behov. En flexibel anpassning till såväl varierande elevönskemål som varierande önskemål från närings- och samhällsliv kring en gymnasieskola vore önskvärd. Gymnasieskolan kan inte erbjuda eleverna möjlighet att varva studier med yrkespraktik. En av de gymnasielinjersom f. n.gårbästärdistributionsoch kontorslinjen där eleverna är ute i arbetslivet och befinner sig i skolan. För den elev som slutar gymnasieskolan blir avbrottet totalt. Det skulle vara värdefullt med en möjlighet till två-tre dagars praktik i näringslivet inom många ämnen, som detta i sin tur skulle leda till att en tvåårig studiegång blir treårig eller treårig blir fyraårig. Med hänvisning till ovanstående hemställs att begär översyn och förslag till åtgärder av de i motionen nämnda problemen i gymnasieskolan.