mot · FY021322 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar i Agnäs och Nisser om renovering av Vasabiblar. En ny skrivstil skall införas i den svenska skolan . Ja, men egentligen mycket gammal! Den anknyter till den lärobok i handskrift som italienaren utgav anno Denna renässansstil har varit idealet för många , både för den anglosaxiska skrivstil som gör t. ex. engelska brev prydliga och i allmänhet lättlästa, och för den nu aktuella svenska skolstilen. Bakom låg den romerska bokstavstyp som fått benämningen antikva och som också kunde skönjas bakom skriften i de första svenska böckerna i tryck liksom deras föregångare på kontinenten. Det var man började trycka böcker i Västerlandet. namn står över ingången till den nya tid som därmed begynte. Det var en revolution som börjat - den skulle förändra världen. Det tryckta ordet blev en maktfaktor utan jämförelse. Och det som trycktes var i första hand och delar av den. I kom 1526 och hela 1541. Den , som kallats Vasabibeln, ligger till grund för samtliga översättningar . II och kan betecknas som lätt reviderade upplagor av Vasabibeln, och som en ny översättning. Vi har i en som skall översätta och efter hand delar av . Med anledning därav har den svenska pressen visat intresse för Vasabibeln och bidragit till att i stadsarkiv nu finns en förteckning över ca 150 ägare av denna första svenska Bibel. Det visar att vårt folks historia är intimt förknippad med . Det var bibelöversättningen som formade det svenska skriftspråket, det är som varit läsebok för folket, dess bilder och språk har präglat folklivet och gett återklang i vår litteratur. De gamla böckerna tryckta på svenska här eller utomlands med de i många fall vackra stilarna var inte så många och av dem är få bevarade. Det är därför så mycket viktigare att bevara dem, inte minst biblarna som ju är relativt stora verk och stundom hade en påkostad typografisk och konstnärlig prägel. Av de 1 50 exemplar som stadsarkiv har förteckning över finns hälften i kyrkor, arkiv och bibliotek, medan hälften är i enskild ägo. De privatpersoner som äger dem har visat sig vara vanliga svenskar och inte samlare. En stor del av dessa värdefulla Vasabiblar är i mindre gott skick, några i starkt behov av omedelbar konservering, ombindning, förstärkning av blad och ryggar. Det kan anses vara en nationell angelägenhet att bevara dem och det måste vara att föredra att de stannar hos de enskilda ägare, som oftast erhållit dem genom arv, framför att samlare förvärvar dem i spekulationssyfte. Risken är stor att en del av dem kommer att köpas av utländska intressenter som ger höga bud. En annan aktuell synpunkt på vikten av Vasabiblarnas räddning är det stora intresse allmänheten visar utställningar av gamla böcker. De biblar som finns i arkiv och bibliotek räcker inte till för utställning och utlåning med nu rådande efterfrågan. Kyrkornas Vasabiblar är genom sitt ofta fina utförande och på grund av att församlingarna äger dem knappast tillgängliga för utställningar och liknande arrangemang. Däremot lånar de enskilda ägarna ut sin Bibel när betryggande garantier finns för dem , men eftersom så få exemplar är oskadda räcker de inte till för ändamålet. Renovering- av gamla böcker av detta slag är ett mycket kostsamt arbete, och de flesta av dem som äger en Vasabibel har själva inte den ekonomiska ställning som gör det möjligt för dem att låta utföra vad som är nödvändigt. För att detta kulturellt värdefulla arv skall kunna räddas bör kostnaderna bestridas av statliga medel. En lämplig åtgärd vore att uppdra åt att med ledning av stadsarkivs förteckning utröna behovet av renovering och på lämpligt sätt låta utföra den. Med stöd av det anförda hemställes att hos regeringen anhåller om att den ger i uppdrag att vidta åtgärder som i möjligaste mån garanterar bevarandet av den oersättliga svenska litteratur som i denna motion aktualiserats. () i Agnäs PER-ER1K C. NISSER (m)