mot · FY02421 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om begränsning av svenska investeringar utomlands. Kapitalexporten från fortsätter att öka. översteg kapitalexporten från 2 . 1970 sysselsatte svensk industri 182 650 personer utomlands. 1973 arbetade runt 260 000 personer utomlands hos de 25 största svenska s. k. multinationella företagen. Genom denna utveckling har t. ex. i avancerat till att bli ett av de fyra största svenska industriområdena. Många svenska storföretag sysselsätter väsentligen flera arbetare utomlands än i . hade 1973 totalt nära 62 000 anställda, varav 49 000 arbetade i dotterföretag utomlands och nära 13 000 i företag i . LME hade något mer än 75 500 anställda, varav 47 000 arbetade utomlands och 28 500 i . sysselsatte totalt något mer än 51 000 personer: 29 000 utomlands, 22 000 i . Svenska tändsticksaktiebolaget hade totalt 37 600 anställda, varav 28 500 utomlands och 9 100 i . Medan den svenska ekonomins tillväxt är inne i en period av på lång sikt avtagande ekonomisk tillväxt och ökande arbetslöshet växer de svenska kapitalisternas aktiviteter utomlands. Det är inte heller bara så att kapitalexporten från ökar. De svenska imperialisterna formerar också sina tillgångar i utlandet. Det är som slag i ansiktet på svenska skattebetalare att de svenska storkapitalisterna kan vräka ut mängder av kapital ur landet, som såväl regeringen som vissa kommuner inte bara måste ta ut höga skatter från de arbetande utan dessutom måste vända sig till utländska banker för lån för att finanserna skall gå ihop. Detta sakernas tillstånd visar den motsägelsefyllda och krisartade utveckling imperialismen leder till. Den stora kapitalexporten är en följd av koncentrationen av kapital och monopolens dominans. Monopolen skaffar sig en maktställning över de varumarknader och sektorer av ekonomin de verkar inom. De kan ta ut monopolpriser och göra sig extravinster. De stora kapitaltillgångarna de tillväller sig måste de använda för att expandera. Men skulle dessa tillgångar användas inom det egna verksamhetsfältet på hemmaplan skulle snart möjligheterna till monopolpriser uttömmas. Därför måste detta kapital söka sig nya användningar. Dels försöker monopolen då tränga in på nya produktionsområden: se hur t. ex. har köpt in sig inom produktionen av vintersportutrustning. Men dels exporterar de kapital för att få närhet till nya marknader eller utnyttja förhållandena i andra stater. Sådana förhållanden är ofta att arbetarklassen hålls nere som i fascistiska stater. Ett av de skäl som brukar anföras till försvar för kapitalexporten är att den skulle stimulera varuexporten ifrån . Detta är emellertid bara en tillfällig effekt. På blir effekten den motsatta. Kapitalexporten minskar svensk export och sysselsättning. Inte är det väl ett uttryck för stimulans av svensk export att man nu i vid köp av kända svenska cykelmärken upptäcker ursprungsstämplar med made in "! kommunisterna har krävt skärpt restriktivitet vid tillståndsgivning för investeringar utomlands. Vi har också upprepade gånger krävt att ett direkt förbud skall råda mot svenska investeringar i stater under kolonialt förtryck eller som utövar sådant förtryck. Vi har också krävt förbud mot svenska investeringar i stater med fascistiska eller rasistiska regimer. Inget har framkommit som ger anledning till att dessa krav icke skall vidhållas. Vid den revision av valutalagstiftningen som riksdag genomförde beaktades icke dessa krav. Det är emellertid mot bakgrund av bl. a. den svenska imperialismens expansion i fascismens nödvändigt att frågan tas upp till förnyad prövning. Den reviderade valutalagen ger möjlighet för regeringen att förordna att industri- och sysselsättningspolitiska strävanden beaktas vid beviljande eller avslag på framställning om investering utomlands. Detta beredskapsstadgande ger möjlighet till ökad restriktivitet, även om det inte medför någon mera märkbar förändring mot tidigare praxis. Det är emellertid nödvändigt att möjligheterna till restriktivitet ytterligare ökas. Den 1974 antagna lagparagrafen innebär att kapitalexportärenden skall granskas från fall till fall. Men den faktiska utvecklingen visar att det av konjunkturpolitiska skäl kan vara motiverat att ett generellt förbud mot kapitalexport skall kunna utfärdas. Valutalagens paragraf 2 A bör ändras i enlighet härmed. I de fall kapitalexport kan tillåtas, t. ex. i form av investeringar i progressiva som begär det och där äganderätten är avsedd att övergå till den mottagande staten, bör fackföreningarna på företagen ge sitt godkännande. Kapitalexportörerna måste också själva kunna visa att den av dem begärda kapitalexporten icke medför sysselsättningsproblem i , att den icke har som mål att sänka företagets lönekostnader och därigenom är riktad mot den fackliga rörelsen, att den icke är led i någon form av kapitalflykt från , att den icke är skatteundanhållande eller föranledd av annan mot svenska folkflertalets intresse stridande anledning. En kapitalexportör måste också visa att hans export icke är till men för det mottagande landet, att den icke snedvrider mottagarlandets ekonomiska struktur eller är led i försök att vidmakthålla en regim som motsäger ekonomisk och social utveckling och utjämning. Också detta bör komma till uttryck i valutalagstiftningen. Skulle här föreslagna förändringar i valutalagstiftningen stå i strid med kapitalliberaliseringsstadga eller annat internationellt avtal, bör ställning härtill omprövas. Eftersom kapitalexporten är en följd av kapitalismens utveckling till monopolistisk kapitalism och en nödvändighet för monopolen om de skall kunna fortsätta ta ut monopolpriser, är begränsning och förbud mot kapitalexport inskränkningar i de stora kapitalägarnas makt. För att sådana inskränkningar skall vara effektiva fordras mer än lagstiftning. Det fordras politisk och facklig aktivitet på alla samhällslivets områden. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar följande ändring i valutalagen (1939:350): Nuvarande lydelse Motionärernas förslag (Ny paragraf) Svenska och utländska betalnings fordringar och värdepapper må icke utföras ur riket eller på annat sätt överföras till utlandet eller överlåtas på den som är bosatt i utlandet, för investeringar i områden under kolonialt förtryck, i stater som utövar sådant kolonialt förtryck eller har fascistisk eller rasistisk regim. För att utrikes investeringar eljest skall få äga rum jordras att den som skall göra investeringen nöjaktigt kan visa att investeringen icke är föranledd av strävan att sänka lönekostnader, icke medför sysselsättningsproblem i , icke är led i någon förm av kapitalflykt eller skatteundanhållande eller följd av syften som i övrigt strider mot folkflertalets ekonomiska, sociala eller politiska intressen och rättigheter. Den som ansöker om att få investera utomlands måste också kunna styrka att investeringen icke är till men för det mottagande landets ekonomi och arbetande befolkning eller utgör led i försök att vidmakthålla en regim som motsätter sig ekonomisk och social utveckling och utjämning. Förordnande enligt denna lag skall av ianspråk tagas för att främja penning- och valutapolitiken. Därvid får industri- och sysselsättningspolitiska strävanden beaktas. Hänsyn av sistnämnda slag får dock föranleda avslag på framställning endast då denna på grund av beloppets storlek eller andra faktorer skulle åsamka landets intressen utomordentlig skada. (Ny paragraf) (vpk) i (vpk) (vpk) Förordnande enligt denna lag skall av ianspråktagas för att främja penning- och valutapolitiken. Därvid skall industri- och sysselsättningspolitiska strävanden beaktas. Framställning skall avslås om den strider mot de arbetandes intressen. Generellt förbud mot investeringar utomlands kan förordnas . Före behandlingen i valutastyrelsen av ansökan om tillstånd för företag att företaga direktinvestering utomlands bör yttrande inhämtasfrån de i företaget företrädda fackliga organisationerna. (vpk) i