mot · FY021022 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar och om den ekonomiska politiken. Den kraftiga försämringen av den internationella konjunkturen påverkade i stort sett inte . Allt tyder emellertid på att den nu har fått effekt på exportsidan. Högkonjunkturen får därför anses ha kulminerat i vårt land . 1 sina bedömningar knyter regeringen enligt vår uppfattning alltför stora förhoppningar till en ny internationell konjunkturuppgång. Regeringens optimism avviker här starkt mot t. ex. bedömning. Vi anser att det finns anledning att räkna med att efterfrågan blir svagare än vad regeringen har räknat med både på export- och hemmamarknaden. Den ekonomiska politiken måste därför ges en expansiv inriktning . Utöver den internationella utvecklingen skapar läget på lönemarknaden osäkerhet. En snabb uppgörelse i de pågående avtalsförhandlingarna kommer att frigöra ny köpkraft. Skulle däremot förhandlingarna bli utdragna påverkas både konsumtionen och investeringar negativt. Vi anser att statsmakterna därför inte på detta stadium bör binda sig för stimulansåtgärder av någon bestämd omfattning eller för deras förläggning i tiden. Beslut bör dock redan nu fattas om en höjning och indexreglering av barnbidragen från och ett återinförande av det tidigare stödet till lageruppbyggnad inom industrin. Lättnader bör vidare genomföras i kreditpolitiken, något som kan möjliggöras genom bl. a. en ökad upplåning i utlandet. Jämsides härmed bör en konjunkturpolitisk beredskapsplan upprättas, som gör det möjligt att sätta in snabba stimulansåtgärder när konjunkturutvecklingen så kräver. Denna bör omfatta dels åtgärder som tar sikte på att stimulera industriinvesteringarna, dels insatser för att stimulera byggnadsverksamheten, dels insatser som gör det möjligt för kommunerna att vidmakthålla och förbättra sin service inom bl. a. vårdsektorn, dels insatser som syftar till att stödja den privata konsumtionen. Med denna uppläggning av den ekonomiska politiken och upprättandet av en konjunkturpolitisk beredskapsplan skulle de sysselsättningsstimulerande insatser som kan väntas bli nödvändiga i sina huvuddrag komma att omfatta följande åtgärder: Åtgärder för att främja industriinvesteringarna 1* 1975. - lättnader i kreditpolitiken, ökad utlandsupplåning - stöd till lageruppbyggnad - investeringsavdrag vid beskattningen i kombination med investeringsbidrag - återinsättande av stödet till miljövårdande åtgärder inom industrin - tidigareläggning av statliga investeringar, bl. a. inom SJ och andra delar av trafikapparaten - generella frisläpp av investeringsfondsmedel. Åtgärder för att främja byggnadsverksamheten - stöd till energisparande åtgärder - stimulans till ökad reparationsverksamhet och sanering. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder med särskild tonvikt på att förebygga Åtgärder för att stimulera den kommunala verksamheten på speciella områden - bidrag till utbyggnad av barntillsynen - bidrag till sanering av trafikbullerstörda bostads- och arbetsområden - bidrag till insatser för att förbättra bomiljön i befintlig bebyggelse. Åtgärder för att stimulera den privata konsumtionen - höjning av barnbidragen - tillfällig sänkning av mervärdeskatten. På vissa områden ligger planeringen redan väl framme. Andra delar av den skisserade beredskapsplanen kan sättas i kraft först efter visst förberedelsearbete. bör enligt vår uppfattning därför nu i princip anta den föreslagna planen och uppdra åt regeringen att vidta erforderliga förberedelser för att den skall kunna sättas i kraft. 1974 - ett bra år 1974 blev ett ekonomiskt bra år för . Hushållens realt disponibla inkomster steg med . Arbetslösheten sjänk med i genomsnitt 20 000 personer, medan sysselsättningen steg med 100 000. Tillväxten i ekonomin ökade med , vilket jämfört närmast innan är en fördubblad ökningstakt. Denna utveckling i vårt land står i bjärt kontrast till utvecklingen i de flesta andra industrinationer. För OECD-området totalt ägde i stort sett ingen tillväxt alls rum i produktionsvolymen mot att ha uppgått till . För de två största industrinationerna i , och , minskade den totala omfattningen av varu- och tjänsteproduktionen med dryga tre respektive knappa . Konjunkturutvecklingen i ligger alltså inte i fas med den internationella. Den kraftiga försämringen av den internationella konjunkturen påverkade i stort sett inte den ekonomiska aktiviteten i . Ännu visade varken industriproduktionen, den privata konsumtionen eller efterfrågan på arbetskraft några egentliga tecken på avmattning. Orderingången till exportindustrin har emellertid avtagit, och effekterna härav kommer successivt att göra sig gällande inom stora delar av näringslivet. Det torde därför vara alldeles klart att högkonjunkturen för del kulminerade . Det mesta tyder på att avmattningen kan komma att bli relativt långsam. Man kan emellertid inte utesluta ett snabbt omslag föranlett av sjunkande orderingång främst inom basindustrierna. Hög beredskap måste därför känneteckna den ekonomiska politiken . Det är ett trivialt påstående att konstatera att den ekonomiska gynnsamma utvecklingen i var en direkt följd av den förda ekonomiska politiken. När det ändå bör konstateras, är det därför att den ekonomiska politiken då, genom oppositionens medverkan, fick en annan uppläggning . Främst genom den temporära sänkningen av mervärdeskatten ökade den privata konsumtionen kraftigt mot att åren innan nära nog varit oförändrad. Konjunkturuppgången, som påbörjats genom en kraftig uppgång i exporten, riskerade att kvävas i sin linda genom den uppblossande oljekrisen. Det stod därför klart att om inte den höjda prisnivå som oljeprisstegringama framkallade och den under lågkonjunkturåren mycket svaga ökningen av hushållens disponibla inkomster skulle förorsaka en allvarlig dämpning av efterfrågan, måste köpkraften förstärkas på det ena eller andra sättet. Med det paket av åtgärder som mittenpartierna och regeringspartiet tillsammans fogade samman fick den ekonomiska aktiviteten den stimulans den behövde. Först när den privata konsumtionen förbättrades slog konjunkturen ut i full blom. Momsen som konjunkturpolitiskt medel Det kan i sammanhanget finnas anledning att särskilt uppmärksamma effekten av den temporära momssänkningen , eftersom erfarenhet av skattesänkning som konjunkturpolitiskt medel i stort sett saknas. Erfarenheterna måste betecknas som mycket goda. Utan att någon vetenskapligt hållbar analys ännu presenteras finns det skäl att anta att en mycket betydande del av den ökning av den privata konsumtionen som uppmätts till betydande del är en effekt av momssänkningen. Även sedd ur administrativ synvinkel måste erfarenheterna sägas vara mycket goda. De farhågor som restes för administrativt trassel och långa väntetider i butikerna måste i stort sett sägas ha kommit på skam. Ändå finns det utrymme för förbättringar på den punkten. Visst merarbete uppkom på grund av att tidpunkten för ändringar av skattesatserna inte stämde över ens med handelns redovisningsperioder. Detta problem påtalades från vår sida i de överläggningar som föregick överenskommelsen om momssänkningen. Erfarenheten visar nu att denna synpunkt måste beaktas när momssänkning nästa gång används för att stimulera efterfrågan. Vi tillmäter erfarenheterna av försöken med momssänkningen stor betydelse för den framtida konjunkturpolitiken. Vi konstaterar att man även från kretsar med en tidigare kritisk inställning till kraven på sänkt moms prestigelöst noterar att denna inställning var obefogad. Sålunda skriver i en ledande kommentar: Momssänkningen visade sig ju vara en betydligt effektivare stimulansåtgärd än de flesta föreställt sig och skulle åter kunna prövas. Oljekrisen har förvärrat omfattningen och djupet av den internationella konjunkturavmattningen. Denna utveckling har förstärkts av den ekonomiska politik som förts i de ledande , främst i och . Den ekonomiska politiken har i dessa länder varit mer inriktad på inflationsbekämpning än full sysselsättning och ekonomisk tillväxt. I andra länder, med vilka vi har omfattande handel, har betalningsunderskottet gentemot utlandet - förvärrat genom oljekrisen och de nämnda ländernas restriktiva politik - tvingat fram konjunkturdämpande åtgärder. Förutom är det i stort sett bara och som valt eller kunnat välja att föra en expansiv ekonomisk politik. Den svenska ekonomin är i hög grad utlandsberoende. av allt vi producerar säljs till andra länder, och inslaget av importerade varor och tjänster i det vi konsumerar är ännu högre. Det är därför av mycket stor betydelse för den ekonomiska utvecklingen i vårt land vilken ekonomisk politik våra stora handelspartners väljer att föra. har man valt att hämma importen och gynna exporten. Det har redan fått effekt på efterfrågan av svenska produkter. Avgörande för utvecklingen inom den svenska ekonomin blir därför hur länge man fortsätter med samma politik. Det har hävdats i olika bedömningar av den internationella politiken bl. a. i finansplanen - att det finns givna toleranströsklar för en ekonomisk stagnation i demokratiska länder. Vad som avses är att arbetslöshet över en viss nivå och utebliven ökning av realt disponibla inkomster leder till ett missnöje som ingen regering kan motstå. Detta antagande leder fram till slutsatsen att en omsvängning i den ekonomiska politiken förr eller senare måste komma i de länder som fört en restriktiv politik. En ansats till sådan omsvängning kan skönjas i och . I antog förbundsdagen ett regeringsförslag med vissa efterfrågestimulerande inslag . Det är emellertid tveksamt om omfattningen av dessa åtgärder kan få någon mera påtaglig effekt på den västtyska efterfrågan av svenska produkter. Även i har regeringen bytt fot. Om kongressen antar det förslag presidenten förelagt den kommer hushållen att tillföras viss köpkraftsförstärkning i två omgångar . Även om kongressen skulle besluta om en utvidgning av stimulansåtgärderna, kommer alltså effekterna av den politiken att låta vänta på sig till och motverkas dessutom i viss mån av indragning av köpkraft genom höjd skatt på oljeprodukter. Av betydelse för den internationella konjunkturutvecklingen är också tillgången till långsiktigt kapital för finansiering av de växande betalningsunderskott som följd av stigande oljepriser. cirkulerar stora summor - som erlagts som betalning för olja - inom det internationella betalningssystemet. På grund av den snabba prisstegringen har intresset för att binda kapitalet över varit svagt. Följden har blivit att korta lån till höga räntor både spätt på inflationen och mattat av investeringslusten. De överläggningar som slutförts inom den s. k. i syfte att stabilisera läget på den internationella valutamarknaden är därför av stor betydelse. Överläggningarna utmynnade i bildandet av en fond inom IMF för utlåning till länder med mycket stora underskott i betalningsbalansen. Utan internationell upplåning till rimliga ränte- och amorteringsvillkor finns små utsikter för dessa länder att komma ur den ekonomiska krisen. Det har i sin tur betydelse för utvecklingen av vår export. Även om det sålunda finns antydningar till omläggning av den ekonomiska politiken i expansiv riktning i de stora industriländerna, och även om det görs vissa försök att stabilisera läget på den internationella valutamarknaden, är riskerna för en stagnerande försäljning av svenska varor och tjänster överhängande. Vi menar att regeringen i finansplanen knyter alltför stora förhoppningar till en internationell konjunkturuppgång . Regeringens optimism härvidlag kontrasterar starkt mot t. ex. OECD.s bedömning. Den ekonomiska tillväxten antas i den reviderade prognosen i Economic Outlook bli . Det är högre än tillväxttakten . Denna ökning ger knappast utrymme för någon mer anmärkningsvärd omsvängning i den internationella prognosen. OECD-prognosen ger i sammanfattningen följande bild av den ekonomiska utvecklingen inom OECD-området : - BNP-tillväxten ökar från . - Inflationstakten avtar från till . - Arbetslösheten fortsätter att stiga och stabiliseras tidigast . - Det samlade bytesbalasunderskottet ökar med till sammanlagt . Osäkerheten är naturligtvis stor - och precisionen i prognosen endast skenbar. I kommentarer till prognosen kan emellertid knappast utläsas en ljusare bild än den som framgår av sammanfattningen ovan. Motsatsen är snarare fallet. Konjunktursvackan kan bli djupare, återhämtningen långsammare och inflationstakten högre än vad siffrorna anger. Sedan OECDprognosen upprättats har president aviserat de stimulansåtgärder som ovan berörts. Det kan motivera en uppräkning av tillväxtprognosen för hela OECD-området. Det är emellertid knappast troligt att det skulle motivera en så kraftig uppräkning av tillväxtantagandet som den som sker i finansplanen eller till . Denna uppräkning har för övrigt skett utan närmare motivering och innan uppgifterna om politik offentliggjorts. Regeringens bedömning av den ekonomiska utvecklingen framgår av den preliminära försörjningsbalansen. Den procentuella volymförändringen framgår av följande sammanfattning: - statliga myndigheter och affärsverk Denna försörjningsbalans innehåller flera svaga punkter. Det finns uppenbara risker för att den på de flesta punkter är en för optimistisk bedömning. Vi redovisar i det följande orsakerna för vår tveksamhet. Exportprognosen är den svagast underbyggda komponenten i regeringens försörjningsbalans. På kort sikt har ett litet land små möjligheter att påverka exportföretagens konkurrenssituation och inga möjligheter alls att påverka andra länders efterfrågan. (Sett på är däremot konkurrensläget beroende av hur framgångsrikt vi kan bekämpa inflationen och vilken behandling som ges exportindustrins kapitalförsörjning på kapitalmarknaden). Om exportutvecklingen skulle bli bara aningen sämre än den regeringen antar för det naturligtvis en lång rad följdeffekter, som alla leder till att arbetslösheten stiger. Som vi utvecklat ovan är utsikterna för en så påtaglig förbättring av den internationella konjunkturen att den skulle motivera en treprocentig tillväxt av exporten inte sannolik. Som jämförelse kan nämnas att man i den konjunkturprognos, som presenterade , räknade med oförändrad volym av exporten. Denna bedömning styrks av den offentliggjorda konjunkturbarometern från . Den förutser en snabbare avmattning av konjunkturen än som har bedömts sannolik. Orsaken är i första hand en snabbt sjunkande orderingång inom exportindustrin. Den privata konsumtionen antas öka . Den ökning av realt disponibla inkomster som ingår i regeringens förutsättningar räcker endast till en konsumtionsökning . Den resterande procentenheten förutsätts komma från sparkapital. Prognosen förutsätter alltså en sjunkande sparbenägenhet. Det senare antagandet menar vi är tvivelaktigt. Den enskilde spararens reaktion kan mycket väl bli det motsatta - dvs. ökat sparande - när tiderna försämras. Denna reaktion kommer att förstärkas om de pågående avtalsförhandlingarna drar ut . Det är dessutom mycket ovisst i vilken utsträckning hushållssparande! är tillgängligt för konsumtion. En stor del av sparandet sker nämligen i form av amorteringar och avbetalningar. Den offentliga konsumtionen väntas växa både beträffande den statliga och kommunala sektorn. Omfånget av den statliga konsumtionen kan direkt regleras med ekonomisk-politiska åtgärder. Antagandet på denna punkt kan därför snarare ses såsom en målsättning än som en prognos. Annorlunda förhåller det sig med den kommunala konsumtionen. Kommunernas ekonomier är i många fall utomordentligt ansträngda. Många kommuner har betydande budgeterade underskott och måste öka sin lånefinansiering. Både kan förutses en betydande kostnadsökning på lönesidan. Om förhandlingsresultatet ger en önskvärd förbättring för låglönegrupperna, kommer det i hög grad att belasta landstingens och kommunernas budgetar. Den kraftiga bruttolöneökning som inträffat och som även kan antas resulterar å andra sidan i förbättrat skatteunderlag. Denna förbättring får emellertid inte fullt genomslag på kommunernas inkomstsidor och 1977 på grund av den eftersläpning som finns inbyggd i det nuvarande avräkningssystemet mellan stat och kommun. För att kommunerna skall kunna uppnå en treprocentig konsumtions ökning måste därför deras ekonomier förstärkas. Det kan ske på flera sätt. Vi vill i det här sammanhanget endast peka på det önskvärda i att räkna upp det förskott på kommunalskatten som staten utbetalar. Det är alltid önskvärt att företagens lager kan fungera som buffert för svängningar i efterfrågan. Om företagen bygger upp lager av även gångbara varor när efterfrågan är låg, står man bättre när efterfrågan stiger. Det ger en jämnare produktion och därmed lägre styckkostnader. Det motverkar inflationen också därigenom att riskerna för överhettning minskar när efterfrågan stiger. Om företagen skall våga följa en sådan teoretisk idealmodell, måste de emellertid ha mycket god likviditet. Stora lager binder stort kapital. Löner och materialinköp måste kunna betalas innan produkterna är sålda och än mindre betalda. Eftersom en jämn produktion är önskvärd från samhällsekonomiska utgångspunkter är det av stort intresse för staten att i detta syfte hjälpa företagen med likviditeten. Det borde vara en tämligen lätt uppgift beträffande de stora vinstgivande företagen om de avsättningar som dessa företag kunnat göra av vinster får användas också för lagerinvesteringar. Det antyds i finansplanen att denna möjlighet skall stå öppen. Regeringen bör emellertid återkomma till med utförligare förslag i den riktningen. Även med särskilda stimulanser för lagerinvesteringar är det osäkert om storleken av investeringarna blir den regeringen antar. antog i sin höstrapport att lagren skulle växa med ca . Denna ökning räknar regeringen . Uppräkningen motsvarar en halv procents tillväxt i bruttonationalprodukten. Det är en anmärkningsvärd åtgärd, eftersom redan KI:s antagande kan vara tilltaget i överkant. Det mest glädjande inslaget i regeringens finansplan är förordet för prioritering av industrins investeringar. En stark ökning av industrins investeringar är önskvärd av flera skäl. Det växande underskottet i handelsbalansen kräver en expansion av industrins produktionskapacitet. Det är tillfredsställande att regeringen tycks instämma i åsikten att skall investera sig ur problemet med ett negativt bytesförhållande med andra länder - inte svälta sig ur. Det andra skälet för ökade industriinvesteringar är att vi endast den vägen kan göra oss mindre beroende av oljan som energikälla. Omställningar till energisnålare produktionsprocesser är kapitalslukande, men ändå ytterst välmotiverade. Ett tredje skäl är att stärka de importkonkurrerande företagens konkurrenskraft. Om svenska företag kan expandera på hemmamarknaden - inom ramen för vår traditionella frihandel - minskar i motsvarande grad behovet av import. Om sålunda skälen för en stark expansion av industriinvesteringarna finns är det inte liktydigt med att de kommer till stånd. För att investeringsbesluten skall fattas runt om i större och mindre företag måste företagen dels ha tillgång till kapital, dels ha bedömt att efterfrågan kommer att öka. Vi återkommer nedan med förslag till åtgärder för att förbättra företagens k red i t försörj ning. Bedömningen av marknadsutsikterna i företagen är sannolikt betydligt mindre optimistisk än regeringens. Sammanfattning av kommentarer till försörjningsbalans Med de förutsättningar som åberopas i finansplanen menar vi att aktiviteten i den svenska ekonomin blir betydligt mattare än vad regeringen antar. Avgörande för denna slutsats är företagens avsättningsmöjligheter. Både på exportmarknaden och på hemmamarknaden kan efterfrågan väntas bli svagare än vad som framgår av finansplanens preliminära försörjningsbalans. Det leder oss fram till slutsatsen att den ekonomiska politiken måste bli mera expansiv än . Mot den angivna bakgrunden måste den ekonomiska politiken ges en expansiv inriktning. Underskottet i statsbudgeten /76 blir visserligen enligt det framlagda budgetförslaget ungefär lika stort som för innevarande budgetår. Hänsyn måste emellertid därvid tas dels till att den nya budgeten har en större total omslutning än den löpande, dels till att den har upprättats efter något annorlunda principer . Som framgår av den preliminära nationalbudgeten (tabell 8:6, s. 170) väntas den statliga verksamheten inte påverka den samhällsekonomiska balansen åt något håll , under det att efterfrågeöverskottet 1974 motsvarade av BNP. Eftersom även bidraget från socialförsäkringssektorn väntas bli mindre 1975 än 1974, finns det ett klart behov av stimulansåtgärder, om sysselsättning och produktion skall kunna bibehållas på en hög nivå. Milen för den ekonomiska politiken Det är angeläget att de stimulansåtgärder som kan komma i fråga ges sådan inriktning att de även främjar mera långsiktiga mål. Det innebär bl. a. att åtgärder som kan främja näringslivets investeringar måste ges hög prioritet. Det är särskilt angeläget att förbättra de mindre och me delstora företagens förutsättningar att utvecklas både vad det gäller kapacitetsutbyggnad, produktivitetsförbättringar och möjligheter att förbättra miljö- och arbetsförhållandena för de anställda. Stimulansåtgärder inriktade på att ge kommunerna bättre förutsättningar att upprätthålla och bygga ut sin service beträffande bl. a. barntillsyn, åldringsvård, sjukvård och utbildning måste också ges försteg. Därutöver kommer också med säkerhet åtgärder som tar direkt sikte på att stimulera den privata konsumtionen att behöva sättas in. En svag utveckling av den privata konsumtionen skulle påverka även investeringsviljan inom näringslivet negativt. Osäkerhet - konjunkturpolitisk beredskapsplan Osäkerheten om den ekonomiska utvecklingen i betingas förutom av den internationella utvecklingen framför allt av utvecklingen på lönemarknaden. En snabb uppgörelse i de pågående avtalsförhandlingarna kommer att frigöra ny köpkraft medan produktion och sysselsättning med all sannolikhet ligger kvar på en hög nivå. Speciella statliga stimulansinsatser kan i den situationen skjutas något längre fram i tiden. Skulle däremot avtalsförhandlingarna bli utdragna, påverkas inte bara konsumtionen. Många företag blir då troligen benägna att senarelägga planerade investeringar med minskad efterfrågan som följd även inom denna sektor av samhällsekonomin. Enligt vår uppfattning bör därför statsmakterna inte på detta stadium binda sig för stimulansinsatser av någon bestämd omfattning eller när det gäller deras förläggning i tiden. Jämsides med vissa omedelbara åtgärder bör i stället en konjunkturpolitisk beredskapsplan upprättas, som möjliggör snabba insatser när bl. a. situationen på lönemarknaden kan överblickas bättre. Omedelbara beslut om stimulansåtgärder När det gäller behovet av omedelbara stimulansåtgärder framstår lättnader i kreditpolitiken, främst för de mindre och medelstora företagen, samt möjligheter att ge stöd till lageruppbyggnad i branscher där efterfrågan redan sviktar, t. ex. träindustrin, som angelägnast. Härutöver kan särskilda insatser för att lätta barnfamiljernas ekonomiska börda behövas. Denna fråga bör emellertid även ses i sitt principiella sammanhang. Barnfamiljerna har fått sin situation försämrad jämfört med andra grupper, inte minst till följd av den starka inflationen. a. har barnbidragen urholkats. Denna försämring har inte kompenserats av de ökade matprissubventionerna och det förbättrade bostadsstödet. En höjning av barnbidragen framstår därför som mycket angelägen. I enlighet med tidigare krav från oss bör en värdesäkring av barnbidragen komma till stånd. Barnbidragen bör därvid på samma sätt som folkpensionerna anknytas till förändringarna i det s. k. basbeloppet. Vi föreslår därför att det allmänna barnbidraget fr. o. m. skall utgå av basbeloppet vid årets början. Med nuvarande storlek på basbeloppet innebär detta en höjning av årsbeloppet från .