mot · FZ0220 · 1975-10-30 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:5 om åtgärder i fråga om sjöfarten till skydd av miljö, m. m. I propositionen föreslås på grundval av havsföroreningskonvention och Östersjökonvention åtgärder för att begränsa vattenföroreningar från fartyg. Dessa avser främst bestämmelser för att förhindra oljeutsläpp och utsläpp av annat avfall från fartyg. Därtill föreslås åtgärder för att i hamnarna på ett betryggande sätt tillvarata och behandla sådant avfall. Enligt vår mening innebär förslagen att möjligheterna att skydda miljön i känsliga vattenområden förbättras. Dock återstår ännu mycket att göra nationellt och internationellt på detta område. Det är således ytterst angeläget att omfattande ansträngningar görs från svensk sida för att få till stånd ett totalförbud mot oljeutsläpp till sjöss. Det är också angeläget att kraftfulla insatser görs för att möjligt lösa de problem som gäller omhändertagande av flytande kemikalier i bulk så att även denna del av havsföroreningskonventionen kan godkännas. Vi vill i denna motion huvudsakligen uppehålla oss vid efterlevnaden av konventioner och lagar som reglerar utsläpp av olja eller andra skadliga ämnen på havet. Detta är en fråga som vållat mycket bekymmer, i synnerhet som tillämpningen av dessa vållar direkta eller indirekta kostnader och därtill är svåra att övervaka och kontrollera. För att i möjlig mån säkerställa tilllämpningen innehåller här ifrågavarande konventioner för den skull klausuler som ålägger de fördragsslutande staterna att i sin nationella lagstiftning införa stadganden om påföljd vid överträdelse av konventionsreglerna, tillräckligt stränga för att avhålla från överträdelse. Såväl gällande oljeskyddslag som enligt i propositionen föreslagna lagbestämmelser innehåller i detta hänseende helt otillräckliga straffpåföljder. De stadgar böter (dagsböter med ett maximum av högst . i vanliga fall) eller fängelse i högst . Enligt nuvarande rättspraxis är frihetsstraff praktiskt taget uteslutet såsom påföljd för här ifrågavarande förseelser, och i realiteten har man blott att räkna med böter av förhållandevis ringa storlek. Eftersom de kostnader till följd av kursavvikelser och hamnuppehåll samt serviceavgifter som fartygen ådrager sig vid avlämning av oljerester vid mottagningsstationer i land kan uppgå till betydande belopp, är det begripligt att somliga tar risken av föga kännbara bötesstraff. Dessa förhållanden har föranlett lagstiftarna i vissa främmande länder att stipulera mycket höga bötesstraff. Sålunda motsvarar bötesmaximum i , och liknande bötesklausuler återfinns i t. ex. och . Även på andra håll utdöms mycket stränga bötesstraff, som drabbat svenska befälhavare vid överträdelse av oljeskyddsbestämmelserna. Upprepade gånger framförda förslag om kraftig höjning av den svenska lagens bötesmaximum har icke lett till någon åtgärd. Med hänsyn till de i våra farvatten ständigt fortgående olagliga oljeutsläppen - vilka enligt såväl rapporter som Nordiska Oljeskyddsunionens upprättade redogörelse uppgår till ett par hundra , ibland även fler är det emellertid uppenbarligen av nöden att kraftigt skärpa påföljderna. Insikten härom har föranlett att i samband med utredning om erforderliga lagstiftningsåtgärder vid svensk ratificering av havsföroreningskonvention med förenämnda utländska exempel för ögonen föreslå införande i lagen av en vattenföroreningsavgift för fartygets redare eller ägare att tillämpas så snart skadligt ämne utsläpps från hans fartyg i strid mot lagen. Avgiftens storlek föreslås skola beräknas med hänsyn till ämnets skadlighetsgrad, föroreningseffekten och fartygets storlek. Detta förslag har inte omnämnts i propositionen. Ehuru det föreslagna förfarandet uppenbarligen skulle rätt väsentligt försvåra domstolarnas arbete vid utdömande av adekvata rättspåföljder vid utsläpp, synes förslag dock värt att ta fasta på, eftersom en höjning av bötesmaximum efter de utländska förebilderna tydligen möter motstånd på doktrinärt juridiskt håll, oaktat konventionernas krav på ekonomiskt adekvata påföljdsregler uppenbarligen inte tillgodosetts genom gällande resp. föreslagna svenska straffpåföljder. Enligt vår mening bör en sådan bestämmelse införas såväl i lagen om åtgärder mot vattenförorening från fartyg inom som i lagen om ändring lag om åtgärder mot vattenförorening från fartyg (oljeskyddslagen). Eftersom det är angeläget att snabbt stävja det lagstridiga förfarandet att utsläppa föroreningar från fartyg till sjöss, bör den föreslagna bestämmelsen lag sättas i kraft , utan eventuellt avvaktande av ikraftträdande, som med all sannolikhet kan komma att dröja . Ytterligare ett spörsmål som sammanhänger med problemet att säkerställa tillämpningen av konventionsbestämmelserna genom effektiva metoder vid beivrandet av överträdelser gäller svårigheterna med avseende på bevisningen, vilka enligt sakens natur är särskilt stora i fråga om förhållandena ombord på fartyg till sjöss. I det inom IMCO utarbetade förslag till konventionstext som utgjorde underlaget för havsföroreningskonferensens förhandlingar angavs uttryckligen att under förberedelsearbetet allmän enighet rått bland delegaterna om önskvärdheten av att i konventionstexten inrymma ett stadgande som kunde underlätta beivrandet av förseelser mot förbudsbestämmelserna i konventionen. I detta syfte hade alternativa förslag framlagts rörande kraven på bevisning för fällande utslag. Innebörden av förslagen var i korthet den, att där synliga spår av olja funnits i närheten av ett fartyg och relevanta omständigheter, såsom väder och vind, fartygets kurs och fart etc., rimligen finge anses indicera att oljan blivit utsläppt från fartyget, detta skulle anses utgöra tillräckligt bevis om överträdelse av konventionen, såvida inte godtagbart bevis om motsatsen kunde förebringas. Med den allmänt omvittnade erfarenheten av bevissvårigheterna i fråga om förehavanden ombord på fartygen skulle en dylik regel utgöra ett förträffligt vapen för bekämpande av det utbredda oskicket att mot gällande lag och föreskrifter uttömma olja i havet. Men därav blev intet. Efter livligt meningsskifte på konferensen i den kommitté där frågan behandlades blev resultatet blott och bart en intetsägande klausul med anvisning om åtgärder för konstaterande av omständigheterna kring utsläppet (indicierna). Med den ställning som den fria bevisprövningen erhållit i modern rättspraxis borde det inte möta större betänkligheter att beträffande ifrågavarande förseelser tillerkänna indiciebevisning utslagsgivande kraft, om godtagbar motbevisning inte presteras. Att döma av den på många håll, även under konferensen, till synes framkomna uppfattningen om nödvändigheten att stoppa de olagliga oljeutsläppen, synes förnyade ansträngningar böra göras att inom IMCO söka åstadkomma en lösning av bevisfrågan i linje med de ovan relaterade förslagen. Initiativ härtill bör tagas från svenskt håll i samråd med övriga nordiska regeringar. Denna frågas karaktär nödvändiggör emellertid ingalunda någon internationell överenskommelse såsom förutsättning för nationell lagstiftning i saken. Det är uppenbarligen ett svenskt intresse av första ordningen att stävja den skadegörelse som sker genom utsläpp i våra farvatten av olja och andra skadliga ämnen från fartyg till sjöss. En bestämmelse av den innebörd som enligt ovan framkom under förberedelserna till havsföroreningskonferensen skulle helt säkert, förutom att underlätta beivrandet av överträdelserna, utöva en avhållande verkan med avseende på de avsiktliga utsläppen, vilkas förhindrande är konventionernas och lagstiftningens huvudsyfte. Lagförslagen bör enligt vår mening kompletteras med bestämmelser av här redovisad innebörd. utlyste genom sin naturvårdskommitté en pristävling för de ombordanställda, kallad En renare miljö. Detta initiativ föranledde en anslutning till tävlingen som enligt juryn visade ett glädjande engagemang hos sjöfolket för nödvändigheten att i möjligaste mån begränsa sjöfartens andel av nedsmutsningen av haven. Bland de prisbelönta bidragen fanns ett förslag att på varje fartyg skall finnas en person med ansvar för att hans båt håller rent efter sig både till sjöss och i hamn. Förslaget har vunnit gillande även inom . Ett genomförande av detta förslag skulle otvivelaktigt ge god effekt med avseende på begränsningen av havsföroreningen från fartygen. Såvitt känt har den goda idén stannat på papperet. Enligt vår mening finns det skäl att lagfästa den, lämpligen såsom ett komplement till bestämmelserna om förande av oljedagbok m. m. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att hos regeringen begär förslag om komplettering av lagen om åtgärder mot vattenförorening från fartyg inom samt av lagen om ändring i lagen om åtgärder mot vattenförorening från fartyg med bestämmelser om vattenföroreningsavgift vid utsläpp av skadligt ämne från fartyg, om bevisföring vid oljeutsläpp samt om förande av oljedagbok i enlighet med vad som anförs i motionen, 2. att som sin mening ger till känna vad som i övrigt anförs i motionen om åtgärder till skydd för havsmiljön. () ()