mot · FY021006 · 1975-01-24 00:00:00 — om förbättrad information angående personregister enligt datalagen, m. m. Den offentliga debatten kring datorerna, deras fördelar och nackdelar, har tagit ordentlig fart. Detta är till icke ringa del beroende av att tillsynsmyndigheten, datainspektionen, börjat sin verksamhet med tillstånd att kontrollera och inspektera persondataregister. I anslutning till att den nya datalagen trädde i kraft gjorde datainspektionen en informationskampanj bland allmänheten. Den kampanjen, kombinerad med massmedias stora intresse för den nya lagen, gjorde att många människor blev informerade om de rättigheter de har enligt datalagen. Men det är viktigt ått denna information fortsätter. Datainspektionen har dock inga resurser att göra tillräckligt omfattande kampanjer. Det är särskilt beklagligt, eftersom både myndigheter och enskilda företag inte anser sig ha någon skyldighet att delta i informationsarbetet till allmänheten utan hänvisar till datainspektionen. I datainspektionens budgetäskande för /76 beräknas informationskostnadema till sammanlagt . Av dessa medel är det endast meningen att 80 000 skall satsas på information riktad till allmänheten. Den summan är uppdelad på två informationsprojekt: a) Information om inkassolagen genom särskilda blad, ca 500 000 exemplar. b) Förteckning över vissa större personregister med lättillgänglig text om hur man utnyttjar insynsrätten enligt 10:e paragrafen datalagen m. m. Upplagan beräknad till 150 000 exemplar. Det innebär att inspektionen nästa budgetår satsar per invånare på informationsverksamhet! Detta är en helt otillräcklig ambitionsnivå. Ansökningarna till datainspektionen har visat att det finns tusentals olika persondataregister. Dessa är av olika omfattning i vad gäller antalet registrerade och i vad gäller "djupet, dvs. hur ingående uppgifter det finns om de registrerade. Enligt 10:e paragrafen i datalagen har den enskilde rätt att hos den registeransvarige kostnadsfritt få ett utdrag, som visar vilka uppgifter som finns registrerade om vederbörande. Men det finns ett par viktiga svagheter i den här rättigheten. Det är omöjligt för den enskilde att veta i vilka av dessa tusentals register han finns registrerad. Det blir därför mycket dyrt om man vill kontrollera ett större antal dataregister. , kuvert och inte minst besväret att ta reda på adresserna till dataregisterinnehavarna är ett betydande problem och ett hinder för många att begagna sig av sin rättighet enligt 10:e paragrafen. Rättigheten till kontroll bygger på människors egna initiativ och förmåga att aktivt ta reda på uppgifterna om sig själva. Denna förmåga är naturligtvis synnerligen varierande mellan olika människor, och det är rimligt att anta att de människor som är särskilt utsatta för negativ registrering i form av socialregister etc. i högre grad inte har förmågan att utnyttja rättigheten enligt 10:e paragrafen. Datainspektionen arbetar med att göra upp en lista, en klassning, på dataregistren. Den planeras innefatta ett hundratal personregister. Klassningen skall ha till syfte att redovisa de register där det är mest troligt att många finns registrerade och de register där det kan finnas känslig information om den enskilde. Men detta är enligt min mening inte tillräckligt. I stället bör datainspektionen ges i updrag att utarbeta föreskrifter om att klassa de register som datainspektionen anser innehålla s. k. känslig information. Dessa registerinnehavare bör åläggas att med viss periodicitet till samtliga registrerade skicka ut en kopia på de uppgifter som finns registrerade om den enskilde. Det skulle vara en väsentlig förstärkning av rätten enligt 10:e paragrafen och integritetskyddet för den enskilde. Datoriseringen av samhället är ett mycket omfattande projekt, som också innebä^ mycket positiva verkningar. Rationaliserings- och effektivitetsvinsterna kan i många sammanhang bli betydande. Men drar denna tilltagande datorisering med sig kostnader för såväl samhället som den enskilde. Medan tillverkare och användare av datasystemen gör vinster, så får skattebetalarna över statsbudgeten betala för de negativa bieffekterna av införandet av datasytemen. Datainspektionens budgetäskande för /76 uppgår till , som skall betalas med skattemedel. Visserligen får de som ansöker om tillstånd att inrätta persondataregister betala en av datainspektionen fastställd avgift för de kostnader ansökan åsamkat. Men det finns annan viktig verksamhet som datainspektionen bedriver, vilken således får betalas med skattemdel. Det finns många områden som fordrar skyndsamma utredningar av datainspektionen: ADB-säkerhet, rättsgrunderna för att avkräva medborgarna personuppgifter, minidatorers be tydelse, databasteknikens inflytande på integriteten, mikrofilm, optisk läsning, sjukvårdens dataregister, identitetskort, inkassokostnader, dataflykt till utlandet osv. Till detta kommer dessutom annan verksamhet, inte minst informationsverksamheten - speciellt till allmänheten. Från personregisterinnehavarnas och datortillverkarnas sida har inte kunnat skönjas något större intresse av att ta på sig ansvaret för att informera allmänheten om de rättigheter den enskilde har enligt datalagen. Den uppgiften skjuter man ifrån sig och över på datainspektionen. Men det måste ändå vara rimligt, att det är själva datasystemet - datortillverkare och användare - som skall bära kostnaderna för att upprätthålla kontroll över verksamheten, så att inte enskilda drabbas av systemets negativa sidor. Detta måste vara en rimligare princip än att objekten - de enskilda människorna - skall behöva stå för dessa kostnader via skattsedeln. Det torde få ankomma på att uppdra åt datainspektionen att skyndsamt utreda hur denna princip skall kunna utformas praktiskt. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställer jag 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts i avsnittet Information, 2. att begär att regeringen låter utarbeta föreskrifter om att vissa personregister åläggs skyldighet att med viss periodicitet till samtliga registrerade skicka ut en kopia på de uppgifter som finns registrerade, 3. att begär att regeringen låter utreda möjligheterna att överföra kostnaderna för datainspektionens verksamhet på datortillverkare och/eller datorinnehavare i enlighet med vad som i motionen anförts i avsnittet Utredning om kostnadsbärare.