mot · FY021048 · 1975-01-27 00:00:00 — De båda kommunförbunden har i sina yttranden över skatteutredningens förslag till skatteomläggning uppskattat verkningarna av 1973/74 och 1974/skatteomläggningar på kommunernas ekonomi till sammanlagt 1 850 milj. kr. 1976 och 6 790 milj. kr. Beloppen inkluderar vissa dubbeleffekter, som uppstår dessa år till följd av själva avräkningssystemet för kommunalskattemedel. De kan ändå jämföras med de belopp som regeringen har ställt i utsikt i utbyte mot försäkringar om ett nytt kommunalt skattestopp . Regeringen har i det sammanhanget erbjudit kommuner och landsting 600 milj. kr. och lika mycket . tillkommer ytterligare 600 milj. kr. i enlighet med beslut om kompensation för inskränk ningar i det redan existerande skatteunderlaget till följd av 1974/skatteomläggning. Det är alldeles uppenbart att de belopp som regeringen erbjudit kommunerna inte är tillräckliga för att det både skall gå att vidmakthålla nuvarande skattesatser och att upprätthålla den nuvarande verksamheten. Risken är alltså att ett kommunalt skattestopp på de premisser som regeringen föreslagit antingen kommer att gå ut över socialt angelägen verksamhet eller - på samma sätt som det tidigare skattestoppet - kommer att följas av nya rekordstora höjningar av skattesatserna när skattestoppet på nytt hävs. De ekonomiska villkor som regeringen har erbjudit kommunerna i detta sammanhang gör det ännu mindre möjligt att bygga ut den kommunala verksamheten, trots att det föreligger behov av att bygga ut bl. a. den kommunala barntillsynen, åldringsvården, sjukvården och vuxenutbildningen. Det måste också anses förvånande att regeringen inte har velat gå in i några egentliga förhandlingar med kommunernas representanter utan ställt som krav att dessa måste anta eller förkasta de villkor som regeringen ensidigt dikterat. Detta står i dålig överensstämmelse med principerna om självbestämmanderätt. Det föreligger utan tvekan en mycket bred enighet om behovet av att hålla kommunalskatterna oförändrade . Höjda kommunalskatter får i mycket stor utsträckning bäras av inkomsttagare med låga inkomster. Det är också otillfredsställande om man inte får garantier för att sänkningar av statsskatten blir bestående utan äts upp av kommunala skattehöjningar. En överenskommelse mellan staten och kommunerna om ett kommunalt skattestopp blir emellertid helt meningslös, om den inte grundas på realistiska ekonomiska överväganden. Vi förutsätter därför att regeringen omprövar sin inställning beträffande villkoren för ett kommunalt skattestopp så att nya överläggningar kan komma till stånd med kommunerna. Skulle en ny skatteomläggning komma till stånd 1976, måste kommunerna få garantier för att deras intressen blir beaktade redan vid själva omläggningen. Därefter bör kostnadsfördelningen mellan stat och kommun kunna få en mera definitiv lösning på grundval av förslag från den arbetande kommunalekonomiska utredningen. Bakom det förslag till ändringar i skatteskala m. m. som skatteutredningen har lagt fram står socialdemokraternas, och representanter i utredningen. Utredningens förslag beträffande finansieringen har däremot fått stöd av en annan majoritesgrupp bestående av socialdemokraternas och kommunisternas representanter samt representanterna för LO, TCO och . En viktig förutsättning för att skatteomläggningar av detta slag skall bli av verklig betydelse i kommande avtalsförhandlingar är att omläggningarna accepteras och respekteras av de olika parterna. Förändringarna får inte heller gå ut över andra samhällsgruppers rättmätiga intressen. Mot den bakgrunden får det förutsättas, att det framlagda utredningsförslaget blir föremål för viss bearbetning innan det slutgiltigt antas av . Sådana förändringar får, som vi tidigare understrukit, inte innebära att utredningsförslagets ursprungliga låginkomstprofil går förlorad. Även de lägre inkomsttagarna måste den här gången få rättmätig del av de sänkningar av statsskatten som kan komma i fråga. Utöver vad som tidigare anförts bör det i detta sammanhang bl. a. framhållas att låginkomsttagarna i mycket stor utsträckning fått hjälpa till att betala de beslutade förbättringarna i det sociala trygghetssystemet utan att alltid själva få del av förmånerna. Inte minst den senaste avtalsrörelsen visade också svårigheterna att tillförsäkra låginkomstgrupperna en tillfredsställande del i det ökade produktionsresultatet utan stöd av skattepolitiska åtgärder. Med hänsyn till att såväl LO som TCO organiserar stora grupper av låginkomsttagare bör det vara möjligt att även /skatteomläggning uppnå en lösning som kan accepteras av bägge de stora löntagarkollektiven på basis av de utgångspunkter som här angetts. När det gäller finansieringsfrågorna anser vi det inte försvarbart, att förutsätta totalfinansiering än en gång. Som tidigare framhållits tillgodogör sig staten mellan skatteomläggningarna betydande inkomstförstärkningar genom den s. k. automatiken i det statliga skattesystemet. En totalfinansiering av de successiva skatteomläggningarna innebär därför i verkligheten en skärpning av den statliga beskattningen, delvis på kommunernas och landstingens bekostnad. Den kommande skatteomläggningen bör i stället avvägas så, att staten tillförsäkras oförändrad del av de samlade inkomsterna jämfört med . Med de antaganden om inkomstökningar och prisförändringar, som kan göras , bör en inkomstförstärkning på 1 700 - 1 800 milj. kr. vara tillräcklig för att klara en skatteomläggning med den omfattning som skatteutredningen har föreslagit. En sådan skatteökning bör enligt vår uppfattning i första hand bäras av de företag som under 1973-1974 kunnat notera stora vinster, i form av exempelvis höjd bolagsskatt och högre energiskatt för storförbrukare. En ytterligare höjning av löneskatten eller av socialförsäkringsavgifterna måste inte minst med nuvarande konjunkturutsikter /76 betraktas som direkt olämplig. Avslutningsvis finns det anledning att understryka angelägenheten av att de tre sittande stora skatteutredningarna (skatteutredning, företagsskatteberedningen och kommunalekonomiska utredningen) nu får möjligheter att inrikta sitt arbete på de mera långsiktiga problemen. Vi har i denna motion angett några viktiga principiella riktlinjer för reformverksamheten på skatteområdet , som vi anser bör ligga till grund för detta arbete. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen beträffande inriktningen av det fortsatta reformarbetet på skatteområdet. () i Glömminge GOTAB 75 8729 s 1975