mot · FZ02887 · 1975-01-01 00:00:00 — 1975/76: 887 av m. fl. om kommunala förvärv av skogsfastigheter, m. m. Sammanfattning: Motionen tar upp en rad trängande aktuella problem inom jord- och skogsbruket: den hedjlösa spekulationen i fastigheter som drivit upp priserna, de multinationella företagens erövring av den svenska livsmedelsindustrin osv. En nyorientering krävs av jordbrukspolitiken eller följande framgångslinjer: Bildandet av sambruksföreningar bör på allt sätt främjas i de delar av landet där det är möjligt att driva ett modernt storjordbruk. Frågan om sambruksföreningar på samhällsägd mark bör skyndsamt lösas. En utvecklad regional- och näringspolitik, som garanterar kompletterande sysselsättningar, är det bästa stödet till småjordbrukama. Därutöver behövs ett särskilt stöd till småjordbruket i vissa delar av landet enligt likartad modell som föreslås för skärgårdsområdena. Kommunerna i skogsbygderna bör ha förköpsrätt och erhålla statlig ekonomisk hjälp för inköp av skogsfastigheter. De multinationella bolagens uppköp av den svenska livsmedelsindustrin måste stoppas och åtgärder vidtas mot de monopolföretag som fördyrar maskiner, konstgödsel, byggnadsmaterial etc. för jordbruket och skogsbruket. Sedan 1972 års jordbruksutredning tillsattes har ett av de problem, som ständigt åstadkom bekymmer tidigare, förlorat i aktualitet. Dåvarande jordbruksministern formulerade det i satsen att det är önskvärt att permanent överskottsproduktion som måste säljas till låga priser på världsmarknaden undviks. Hungerkatastroferna i , och ett halvdussin länder i och den samtidiga kraftiga prisstegringen på spannmål på världsmarknaden röjde på ett tragiskt sätt undan farhågorna för en svensk s. k. överskottsproduktion. Dessa internationella problem kräver en särskild analys, och vi ska inte här gå närmare in på dem. Vårt parti har en positiv hållning till hjälpsändningar för att rädda människor från svältdöd och undernäring i akuta situationer. bidrag vid rekordskörd kan vi få ett spannmålsäverskott på omkring för export och bistånd kan bli av stor betydelse för 1 1975/76. 1975/76: 887 att häva eller förebygga katstrofsituationer i begränsade områden, men spelar i världsmåttstock ingen avgörande roll. Vi vet också att dessa bidrag inte löser några grundläggande problem. Livsmedelsbristen i stora delar av världen har sin grund i feodala och halvfeodala ägande- och brukningssystem, korruption i förvaltningarna och den makt över dessa länders ekonomi och handel som de imperialistiska staterna och de multinationella företagen har. Den enda lösningen på något för folken i dessa länder består i att störta de inhemska förtryckarna, frigöra sig från imperialistiskt och neokolonialistiskt beroende, genomföra radikala jordreformer och slå in på en ickekapitalistisk väg. Sådana länder som Demokratiska republiken och har visat hur det trots två långa förhärjande krig i det förra fallet och en mångårig handelsblockad i det senare fallet är möjligt att resa ett helt folk ur bottenlös misär till ett allmänt relativt välstånd på under en framsynt och framstegsvänlig statsledning. I skarp kontrast härtill visar förhållandena i åtskilliga av de främsta kapitalistiska industriländerna att misären kan vara utbredd trots att alla förutsättningar utom en enda finns för att tillförsäkra alla medborgare en hög levnadsstandard. I går mellan nio och tio miljoner arbetslösa enligt den officiella statistiken. Men även före den aktuella och långvariga ekonomiska krisen räknade man med att 30 miljoner USAmedborgare levde under svältgränsen mitt i allt överflöd. Den förutsättning som saknas är en riktig ekonomisk och social politik. De problem som det svenska jordbruket brottas med har delvis en annan karaktär än i exempelvis de länder som tillhör vad som så oegentligt kallas den europeiska gemenskapen (EG). har tillkommit en serie åtgärder, som haft en positiv verkan och möjligen börjat bromsa den utveckling som pekade mot en total avfolkning av betydande delar av den svenska landsbygden. minskade antalet brukningsenheter (gårdar) med i genomsnitt 5 000 och med över 8 000 . fanns 136 000 brukningsenheter med mer än jord mot 420 1937. har den odlade åkerarealen minskat med en tredjedel, från till . Denna nedläggning av småjordbruken har varit mycket ojämnt fördelad och huvudsakligen ägt rum i de län och de delar av landet som inte tillhör de klassiska störjordbruksområdena. tycks som sagt utvecklingen ha bromsats något, säkerligen till en del som en följd av bland annat R-stödet i norra och stödet till begränsat utvecklingsbara jordbruk med mjölkproduktion i landet i öv 1975/76: 887 minskade antalet brukningsenheter med 5 000 respektive 3 000 företag. Och minskningen av den totala åkerarealen har upphört. registrerades till och med en obetydlig ökning, , den första, såvitt vi är korrekt underrättade, på fyra, fem decennier. Vi har från vårt partis sida inte vänt oss mot den strukturrationalisering som varit möjlig och nödvändig. I motion 1975: 2086 refererade och citerade vi kommunistiska partiets dåvarande ordförande , som utförligt och framsynt skildrade problemen och deras principiella lösning i (Arbetarkultur 1943). Renodlar man begreppet lönsamhet blir det till slut inget annat ... en fråga om rationalisering av jordbruket, med allt vad detta ord omsluter. Vi kan vara motståndare härtill, vi kan förresten tycka vad vi vill härom, men mot utvecklingens krav går det inte att rida spärr. (s. 161). Både jordbrukspolitiska program och de riktlinjer som beslutades av 1967 dominerades av tre riktmärken: 1. produktionsmålet (den 80-procentiga självförsörjningsgraden) 2. rationaliseringsmålet och 3. inkomstmålet (en bättre standard för jordbrukarna) Det första av dessa mål har förlorat sin aktualitet genom att överskottsproduktionen inte behöver dumpas utomlands till exceptionellt låga priser. Beträffande rationaliseringen med specialisering och övergång till drift i stor skala har statens medverkan enligt program inte begränsats till att bygga upp bärkraftiga familjejordbruk. Även andra företagsformer kan stödjas. Det mest påtagliga resultatet har väl varit den s. k. särskilda rationaliseringen (sr). Lantbruksnämnderna har för medel ur jordfonden (som f. n. uppgår till ) förvärvat fastigheter, som sedan vanligen sålts till lantbrukare som bygger upp familje*jordbruk. Trots att verksamheten med särskild rationalisering började /61 finns dock ännu inte mer än omkring 600 sr-jordbruk, därav 220 i , , och . Av kooperativa jordbruk sambruksföreningar har sedan den första lagens tillkomst 1948 bildats endast sex, varav endast tre återstår. Förhoppningsvis kommer den nya lagen om sambruksföreningar (prop. 1975: 70) och de stödåtgärder, som den åtföljs av, att stimulera till bildandet av många fler. De nya förslag om åtgärder inom skärgårdsområdena, som regeringen nu har lagt fram (prop. 1975/76: 88), kommer sannolikt att bidra till att avfolkningen av de mindre skärgårdsöarna kan hejdas. 1975/76: 887 Den hejdlösa spekulationen i skogs- och jordbruksfastigheter drabbar alla dem som vill etablera sig som jordbrukare. Kostnaderna för byggnader, maskiner etc. för ett modernt jordbruk är mycket höga, inte minst beroende på monopolens prissättning och profiter. För att köpa och utrusta ett minde familjejordbruk krävs nu vanligen en kapitalinsats på mellan en halv och . I stora områden, där småbruk är det enda möjliga eftersom förutsättningar att slå samman flera småbruk till exempelvis ett sr-jordbruk saknas, finns numera små eller inga möjligheter att som tidigare vanligen var fallet skaffa kompletterande inkomster från skogsarbete, deltidsfiske och andra verksamheter. På andra håll kan småbruk med rationella brukningsmetoder och specialisering på en enda eller ett fåtal produktionsgrenar gå att förena med exempelvis industriarbete, där sådant finns inom rimligt avstånd. Man bör dock komma ihåg att den fackliga rörelsen ställer krav på 6-timmars arbetsdag. För en sr-jordbrukare och hans familj och för småbrukare med industriarbete eller annan kompletterande reguljär sysselsättning blir arbetsdagen ofta den dubbla och arbetsveckan kan bli både 60 och . Även om ett litet jordbruk numera kan drivas med relativt liten arbetsinsats betyder det dock att den som har sin huvudsakliga inkomst från annat arbete får en fritid som är så begränsad att den sällan skulle accepteras av städernas arbetare och tjänstemän. Vårt parti har alltid varit för en politik till stöd för de jordbrukare som brukar sin egen jord. Vi har stött och vi stöder sådana åtgärder som syftar till att effektivisera familjejordbruken genom yttre rationalisering (komplettering med mera mark) och inre rationalisering (täckdikning, uppförande av moderna byggnader etc). Men vi har, senast i motion 1975: 2086, utförligt visat att den förda politiken inte är tillfyllest för att rädda jordbruket i stora delar av landet, som snabbt avfolkas. Och den har på intet sätt satt ett stopp för bolagens och de stora förmögenhetsägamas möjligheter att trissa upp priserna på jord- och skogsfastigheter och göra stora profiter, som tusentals jordbrukare och ungdomar intresserade av jordbruk i realiteten utestängs från möjligheten att fortsätta som eller bli aktiva jordbrukare. De multinationella företagen erövrar svensk livsmedelsindustri Vi har i andra sammanhang visat på den tilltagande koncentrationen av företagsenheter och kapital i det svenska näringslivet, en koncentration av makten till ett litet fåtal finansfamiljer. Vi har krävt åtgärder för 1975/76: 887 att bryta denna maktkoncentration. Monopol och storfinans måste bekämpas . I denna kamp har lönearbetare och arbetande jordbrukare samma motståndare och allt att vinna på ett samarbete. har de multinationella företagen erövrat nya områden i vårt land. Bland annat har de lagt sig till med livsviktiga och starkt expansiva delar av svensk livsmedelsindustri. Storföretaget ägs numera av multionationella . köptes av den engelska jättekoncernen . Holländsk-brittiska Unilever äger till , som gör margarin, olja och fetter och säljer via Margarinbolaget, som i sin tur ägs till hälften av Unilever och till hälften av svenska . Detta i sin tur äger och en tredjedel av Samfood. Unilever äger vidare till Novia, som säljer sina produkter under de kända märkena , , Bjäre rri. Unilever har vidare lagt under sig , som 1972 slogs samman med Glacebolaget, där Unilever då hade av aktierna. Försäljningen av till Cavenham väckte ingen nämnvärd uppmärksamhet i vare sig socialdemokratisk eller borgerlig press. När det gäller det internationella kapitalets rätt och möjligheter att fritt operera i vårt land intar både regering och borgerlighet en attityd av obekymrad liberalism, skrev professor i (). Det är inte alltid som borgerlighet och kapitalägare intar samma attityd av storslagen generositet när det gäller förändringar av äganderätten. Konsumenterna får betala denna stegvisa uppbyggnad av livsmedelsmonopol i den kapitalistiska världen. Jordbrukarna, producenterna av råvarorna, får också betala den. Och självfallet innebär de multinationella företagens erövring av vitala delar av den svenska livsmedelsindustrin ett hot mot och en underminering av jordbrukarnas föreningsrörelse, den producentkooperativa rörelsen. Vi har samma förhållanden på många områden vad gäller lantbrukets produktionsmedel och förnödenheter. De multinationella oljebolagen, cementmonopolen, de företag som tillverkar jordbruksmaskiner etc. har ett hårt grepp om marknad och prissättning. För en nyorientering av jordbrukspolitiken Förutsättningarna för det svenska jordbruket är så vitt skiftande på olika breddgrader, på slättlandet och i skogsbygderna att det inte är möjligt att formulera i detalj en likartad politik för hela landet. Vi har här velat anvisa några framgångslinjer, som kan sammanfattas i följande: I de delar av landet där det är möjligt att driva modernt storjordbruk bör bildandet av sambruksföreningar på allt sätt främjas. 1975/76: 887 nödvändigt att ge en bred information om de möjligheter som den nya lagen om sambruksföreningar ger. Utan tvivel finns förutsättningar även i , och för att etablera sambruksföreningar, men i stort sett är lagen om sambruksföreningar och stödåtgärderna för dem okända utanför en mycket begränsad krets. I motion 1975: 2086 hemställde vi att frågan om sambruksförening på samhällsägd mark skyndsamt utreds och att jordfonden ska kunna användas i syfte att tillföra staten eller kommunerna mark, som köps för rationaliseringsändamål. hemställde att detta förslag hänsköts till utredning om jordförvärvslagstiftningen, och detta blev beslut. I vissa delar av landet skulle det mest effektiva stödet till småjordbruket vara en sådan regional- och näringspolitik att brukarna av de minsta jordbruken och deras familjer alltid kan räkna med kompletterande sysselsättningar eller sin huvudsakliga försörjning i industrin, skogsbruket eller annan verksamhet i hemorten. I andra delar av landet, särskilt vissa områden av glesbygden i , , och är det av naturliga skäl omöjligt att slå samman små odlade arealer till större. I vissa av dessa trakter är det heller inte realistiskt att räkna med arbetsintensiva odlingar, t. ex. handelsträdgårdar. Där är det inte minst för att bevara eller återställa ett levande landskap nödvändigt med särskilt stöd till småjordbruket utöver de begränsade eller obefintliga stödmöjligheter som vi har . De åtgärder som föreslås till stöd åt skärgårdsområr dena (prop 1975/76: 88) borde kunna tjäna som modell för stöd också åt vissa delar av glesbygden. Den modema tidens baggböleri kan bedrivas på ett lagligt sätt med stöd av jordförvärvslagen och med lantbruksnämndernas bifall, hette det i en motion från VPK till Värmlandsdistriktet av VPK. Vi citerade utförligt denna motion i vår motion 1975: 2086. Lagen måste enligt vår mening ändras så att det ges möjlighet för småbrukare och skogsarbetare att förvärva en skogsfastighet. Och kommunerna i skogsbygderna måste erhålla förköpsrätt vid markförvärv. Men det hjälper inte bara med förköpsrätt. I det samhälle vi lever i är det pengarna som avgör ett köp. Därför bör de fattigaste kommunerna inom inre stödområdet erhålla statlig ekonomisk hjälp för inköp av större skogsfastigheter. Detta kan i många fall vara nödvändigt för att kunna trygga råvaran och därmed sysselsättningen till de statligtkommunala industrisatsningar som gjorts och kommer att göras. En snabb utredning i syfte att stoppa de multinationella företagens erövring av svensk livsmedelsindustri och förstatliga dessa industrier är nödvändig både för att skydda de aktiva jordbrukarnas och konsumenternas intressen. Utredningen bör även få i uppdrag att undersöka och föreslå åtgärder beträffande de monopolföretag som behärskar och ska 1976/77: 887 par enorma profiter på maskiner, konstgödsel, byggnadsmaterial etc., som krävs för det svenska jordbruket och skogsbruket. Vi förutsätter att vederbörande utskott vid behandling av motionen företar den närmare beräkningen om anslagsbeloppets storlek, som kan anses erforderligt för under yrkande punkt 1 avsett ändamål. Med hänvisning till vad som anförts i denna motion hemställs 1 att beslutar 1. att bevilja medel åt lantbruksstyrelsen för en bred informationskampanj om den nya lagen om sambruksföreningar för att stimulera till bildandet av sådana, 2. att uttala sig för att en arbetsgrupptillsättes för att skyndsamt föreslå åtgärder om särskilt stöd till småjordbruket i de delar av landet där förhållandena är väsentligt lika dem som råder i skärgårdsområdena, 3. att uttala sig för att jordförvärvslagen och/eller expropriationslagen ändras så att den möjliggör för speciellt kommunerna i det inre stödområdet att förvärva större skogsfastigheter till rimliga priser, 4. att uttala sig för att ekonomiskt svaga kommuner i det inre stödområdet erhåller statliga lån till låg ränta för förvärv av sådana fastigheter. (vpk) (vpk) ' (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk) 1 (Se även motion 1975/76: 888)