ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY021560 · 1975-01-27 00:00:00 — av m. fl. om ett regionkontor i för den statliga fiskeadministrationen. I betänkandet Ds Jo 1973:3, avgivet av fiskeadministrativa utredningen, föreslås att den statliga fiskeadministrationen organiseras i regioner. I utredningen anges att målet för fiskepolitiken bör vara att genom marknads- och strukturpolitiska åtgärder skapa stabila ekonomiska förhållanden för ett fiske som är väl anpassat till avsättningsmöjligheterna på den svenska marknaden och vid export. Målsättningen förutsätter enligt utredningen, bland annat, en effektiv organisation av de administrativa insatserna. Utredningen föreslår att en statlig fiskeadministration inrättas och att den indelas i regioner, i vilka , , och skulle ingå och bilda region 7. För att åstadkomma en effektiv organisation och därigenom bidra till att uppnå den angivna målsättningen för fiskeripolitiken krävs att organisationens regionala enheter lokaliseras till sådana orter där man från kommunikationssynpunkt mellan fiskeadministrationen och dess huvudsakliga avnämare yrkesfiskarna uppnår de största samlade fördelarna. Av utredningen framgår att de viktigaste fångstområdena för de svenska trålfiskarna är belägna i havet utanför och Hallands kuster samt och Blekinges Östersjökuster. Enligt uppgick totala antalet yrkesfiskare på hel- och halvtid i dessa län till följande antal: Län Saltvattenfiskare Sötv att enfiskare Inom regionen är det tre kommuner som har ett vid jämförelse med övriga kommuner stort antal fiskare, nämligen (234), (229) och (169). Med hänvisning till det anförda föreslår vi att lokaliseringen av denna statliga administration bör göras så att man kommunikationsmässigt kommer nära det stora flertalet av den kategori människor som i första hand måste komma att bli myndighetens avnämare. I detta fall bör följdriktigt därför regionkontoret i region 7 för fiskeadministrationen förläggas till . Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller om förslag om att ett regionkontor för den statliga fiskeadministrationen förläggs till . HANS () i GOTAB 75 8812 S 1975
mot · FY021562 · 1975-01-24 00:00:00 — av i Nennesholm m. fl. om statsbidrag till jordbruk för miljövårdande åtgärder, m. m. I enlighet med beslut vid riksdag utgår statsbidrag till jordbruk för miljövårdande åtgärder samt statligt stöd till mjölkproduktion vid jordbruk med begränsade utvecklingsmöjligheter. dessa bidrag utgått har de varit till stor nytta för de jordbrukare som erhållit bidrag. Tyvärr har lantbruksnämnderna fått avslå alltför många ansökningar på grund av olika orsaker. Även om avslagsprocenten skiftar från län till län torde den i genomsnitt ha uppgått till omkring en tredjedel av ansökningarna. Som grund för lantbruksnämndernas avslag ligger i första hand, när det gäller stödet till mjölkproduktionen, att företagen varit för små eller att kostnaderna varit för små. I vissa fall gäller att brukaren inte är ägare till fastigheten eller att ägaren inte är brukare eller att sökanden är för ung att erhålla bidrag. Det är alltså inte behovet som är avgörande om stöd skall lämnas eller inte. Kan detta vara riktigt? Vi behöver ha det mindre jordbruket kvar i vårt land på grund av många orsaker, både personliga och samhälleliga. Samhället behöver deras produktionsinsats. Tyvärr har vi just nu en tendens till att dessa mindre mjölkproducenter slutar med sin produktion av mjölk, ofta på grund av alltför arbetsamma kostall. Reparation och modernisering blir dyrbara. Därför vore ett ändrat bidragssystem, där jordbruk med mindre än i årsproduktion och där ägandeförhållande och sökandens ålder inte är avgörande för bidragsgivning, värdefullt. Mjölkproduktionen från det mindre jordbruket är och kommer med all säkerhet att bli ännu nödvändigare . Det har den senare tidens utveckling med all tydlighet visat. Nödvändigheten av extra stimulans för dessa mindre mjölkproducenter har också uppmärksammats i nu gällande jordbruksavtal då extra bidrag börjar utgå redan vid en årsproduktion av . En utökad bidragsmöjlighet skulle ge dessa mindre jordbrukare en stimulans till ökad personlig insats för att dels vara kvar som mjölkproducent, dels att öka sin årsproduktion, till gagn för hela folkhushållet. Detta gäller inte minst yngre sökande, ofta med stor skuldbörda. Därför bör nya regler för bidragsgivning på detta område utarbetas och föreläggas för beslut. Regler där man sänker gränsen för kraven på årsproduktion av mjölk från nuvarande till en lägre nivå och där bidragen skall kunna utgöra mindre belopp än . men ändå utgöra av investeringskostnaden samt där den sökandes ålder inte har någon avgörande betydelse. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär att jordbruksutredning får i uppdrag att skyndsamt utreda och föreslå nya och utökade bidragsregler till jordbruk för miljövårdande åtgärder samt statligt stöd till mjölkproduktion vid jordbruk med begränsade utvecklingsmöjligheter. () i Nennesholm () i Skärstad () i Heden
mot · FY021563 · 1975-01-27 00:00:00 — av i om stöd åt nyodling. har den brukade odlade arealen successivt minskat. inriktades jordbrukspolitiken påen krympande brukad åkerareal. är inte denna strävan starkt uttalad från något håll. Tvärtom torde allt flera anse att all brukningsbar åkerjord bör användas för livsmedelsproduktion. De senare årens jordbrukspolitik har också inriktats så att den ingett jordbrukets utövare större optimism . Detta har bl. a. tagit sig uttryck i högre investeringstakt inom jordbruket och efterfrågan på åkerjord. Även den tekniska utvecklingen har lett till att tillgången på åkerjord ibland är en begränsande faktor vid komplettering av ett lantbruk så att godtagbar lönsamhet ernås. har knappast någon nyodling förekommit i landet. Huruvida den är önskvärd för framtiden torde den sittande jordbruksutredningen komma att pröva. Endast när små jordlotter insprängda i åkerfält utgör brukningshinder har stöd utgått för uppodling. När åkerjord nyodlats utgår dock stöd till grundförbättring om åtgärden är förenlig med allmänpolitiska aspekter och den enskilde jordbrukarens rationaliseringsinsatser. I vissa fall kan en nyodling ha betydelse för enskild jordbrukares yttre rationalisering när åkerarealen är otillräcklig och mark inte finns att arrendera eller köpa. 1 sådana fall borde, enligt min mening, rationaliseringsstöd kunna utgå vid nyodling. I dagens läge torde omfattningen, totalt sett, av nyodling bli mycket liten. En nyodling med ovan skisserade inriktning kan ej ses som ett klartecken för en generell nyodlingsverksamhet. För att medge nyodling i de särskilda fall som angivits ovan i motionen och i avvaktan på jordbruksutredningens bedömning och förslag bör frågor av denna art överföras till lantbruksstyrelsen för prövning. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen hemställer att stöd till nyodling skall utgå efter lantbruksstyrelsens prövning i enlighet med de riktlinjer som anförts i motionen.
mot · FY021564 · 1975-01-24 00:00:00 — av herrar i och om jordbrukets inre rationalisering. Bidragen till jordbrukets inre rationalisering får ej överstiga . för uppförande eller ombyggnad av ekonomibyggnad eller . om byggnadsåtgärden från allmän synpunkt är av särskild betydelse. Dessa belopp har varit oförändrade . Därefter har byggnadskostnadsindex för jordbrukets byggnader stigit . Detta innebär att det statliga stödet till objekt i storleksordningen 200 000 och däröver minskat i betydande grad. Som exempel kan nämnas att byggnadskostnaden per båsplats beräknas till . Fullt bidrag kan vid nybyggnad således erhållas endast för så små objekt att lönsamhet endast undantagsvis erhålles på dessa investeringar. var investeringsviljan mycket låg inom jordbruket. Detta har medfört att byggnadsbeståndet nu mångenstädes är undermåligt och måste förnyas för att erhålla rationella och miljömässigt godtagbara ekonomibyggnader inom jordbruket. Det synes inte finnas anledning att avvakta jordbruksutredningens förslag för att återställa realvärdet i ifrågavarande rationaliseringsstöd. Bidragsbeloppens maximigräns bör därför enligt lantbruksstyrelsens förslag höjas till . Detta torde medföra ett ökat anslagsbehov av 3 milj. kr. Med hänvisning till det anförda hemställes 1. att hos regeringen anhåller om en sådan ändring av 22 § andra stycket kungörelsen (1967:453) om statligt stöd till jordbrukets rationalisering m. m. att bidrag, som avser uppförande eller ombyggnad av ekonomibyggnad, ej får överstiga . eller, om byggnadsåtgärden från allmän synpunkt är av särskild betydelse, , samt 2. att beslutar att till anslagstiden Statsbidrag till jordbrukets rationalisering under /1976 beviljas ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt belopp av . () SVEN-FIRIK ()
mot · FY021565 · 1975-01-24 00:00:00 — av i m. fl. har generellt sett varit ett gott år. Inom vissa områden i landet har emellertid nederbörden varit så riklig att grödan fått bärgningsskador. Stora mängder hö har på grund därav komposterats eller bränts. Stora arealer spannmål har heller inte kunnat bärgas på grund av regnet. Marken var på många håll så vattendränkt att den inte bar skördemaskinerna. Enskilda jordbrukare hotades av skördekatastrof, därför att skördeskadeförsäkringen normalt inte skulle täcka in dessa individuella bärgningsskador. I denna situation ändrades tillfälligt tillämpningen av skördeskadeförsäkringen så, att individuellt beaktande av obärgad gröda medgavs, dock inte för slåttervallen. Jordbrukarna fick på heder och samvete deklarera sina skördeskador. På grund därav, och efter granskning av lantbruksnämnden och dess ortsombud, gjordes så en ersättningsberäkning där totalskadorna individuellt beaktades. Vissa stickprovsundersökningar med särskilt noggranna kontroller har också företagits. Således har 43 gårdar varit föremål för sådan kontroll. 8 gårdar visade sig ha uppgivit för liten obärgad areal. 2 gårdar hade uppgivit för stor obärgad areal, varvid dock i båda dessa fall konstaterades att uppgifterna inte lämnats i oredlig avsikt. Vid övriga gårdar stämde uppgifterna med verkliga förhållanden. Undersökningen visade således att de lämnade uppgifterna stämde ganska väl med de verkliga förhållandena och att oärlighet för att tillskansa sig orättmätig försäkringsintäkt inte i något fall konstaterades. Möjligheterna till kontroll är förhållandevis goda i här berörda avseenden. Till grund har legat de arealuppgifter som lämnats . ortsombud känner som regel nästan varje jordbrukares arealförhållanden eller kan relativt lätt undersöka dem. Av naturliga skäl finns inte anledning misstänka att jordbrukare avsiktligt inte bärgar sin gröda. Den har föregåtts av plöjning och harvning, kostnader för gödning och utsäde jämte som regel även av besprutning. Tillhopa utgör detta jämte arbetsinsatsen en betydande investering i skördeförväntningen. Genom att bärga skörden även under ogynnsamma ekonomiska villkor erhålles ändå nästan undantagslöst bättre och säkrare kostnadstäckning än att avsiktligt låta den förspillas. Erfarenheten visar att detta förfarande ytterst sällan förekommer. Även praktiserades i begränsad omfattning individuellt beaktande av skador inom skördeskadeförsäk Erfarenheterna synes ha varit sådana att de inte ingett farhågor för missbruk. Den erfarenhet som erhållits härigenom och den erfarenhet i övrigt som vunnits ger, enligt vår mening, anledning till att i skördeskadeförsäkringen permanent införa ett individuellt beaktande av oförvållad skördeskada på grund av obärgad areal. Härigenom skulle en av denna mycket kritiserade försäkringsforms mera iögonenfallande svagheter i någon mån elimineras. Med stöd av vad som anförts hemställes att som sin mening ger regeringen till känna att, på grundval av gjorda erfarenheter, individuellt beaktande av oförvållad skördeskada genom obärgad skörd måtte permanent få ingå i skördeskadeförsäkringen. H. () () i Holmgården
mot · FY021566 · 1975-01-27 00:00:00 — av i Agnäs m. fl. om förbud mot nöjestrafik med terrängmotorfordon. Om man under företagit vandringar i de svenska fjällen och kan göra jämförelser mellan t. ex. och , undgår man inte att känna oro för dessa områdens framtid. Den moderna trafiken har dels krävt och fått nya vägar, dels lämnat vägarna. Terrängfordon tränger in i de skyddade och fridlysta marker som bevarats i stort sett oförändrade genom långa tider. Ökningen av skoterkörningen är skrämmande. Givetvis förekommer att trafikanterna visar hänsyn, t. ex. de som står för nyttotrafiken, men mestadels rör det sig om nöjeskörning utan ansvar. Under en fjällvistelse kan man snart konstatera att hotas av terrängmotorfordonen. Även marker med sällsynta och fridlysta växter, som fjällbrud och olika orkidéarter, utsätts för trafikens skadeverkningar när fordonen framförs på barmark, och de flesta växter skadas i högre eller mindre grad. Faunan utsätts också för störningar, och enligt uppgift förekommer olaga jakt i ökad utsträckning från motorvagnar av olika slag. Inte ens nationalparker och särskilt känsliga naturområden skonas. Fordonsförarna stöder sig på den allmänna färdselrätten. har debatten intensifierats. Är snöskotern ett nyttofordon? Har den kommit för att stanna? Inte minst i tidningarnas insändarsplater har uttryck för olika uppfattningar framförts, stundom med skärpa och hetsighet. Endast i undantagsfall är snöskotern till nytta. Det finns kategorier bland glesbygdens befolkning som i skotern har ett utmärkt hjälpmedel vid resor och transporter. För rennäringens företrädare, för skogsarbetare, för vissa tjänstemän vid olika verk och företag är den en tillgång, om än ej omistlig. Dessa grupper torde nästan undantagslöst använda skotern utan att naturen eller den allmänna trivseln lider avbräck. Det berättigade i att skotern får användas för nöjeskörning hävdas också, men med tanke på de många negativa verkningarna framstår det klart att sådan körning bör förbjudas. Ett skäl därtill är också nödvändigheten att begränsa energiförbrukningen och reservera så mycket som möjligt av allt dyrare importerade bränslen för nyttotrafik. Den i våldsam takt accelererande ökningen av antalet fordon av detta slag kräver omedelbara och effektiva åtgärder. 1 första hand måste ett förbud mot framförande av terrängfordon av denna typ på barmark införas, givetvis med undantag för t. ex. krigsmaktens fordon och räddningstjänstens. Andra undantag betingade av särskilda förhållanden kan prövas av länsstyrelser eller lokal polismyndighet. Med stöd av det anförda hemställes att hos regeringen begär förslag om åtgärder, syftande till ett i princip generellt förbud mot nöjestrafik med terrängmotorfordon i hela riket under barmarksförhållanden, i enlighet med vad i motionen anförs. () i Agnäs . NISSER (m) L. () i
mot · FY021567 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar i Trobro och Komstedt om normer för mätning av hällfasthet hos fisknät. Då det finns stadgat att en viss maximistyrka skall finnas för vissa typer av fisknät bör normer utarbetas för hur mätning av hållfastheten hos fisknät skall utföras. En förbättrad metod bör framtagas och mätning ske efter instrument och ej efter våg. Den mätningsmetod som sötvattenlaboratoriet i använt vid fastställande av maximal hållfasthet av hos nätmaskorna är att rekommendera. Man mäter styrkan mellan 2 maskstolpar och 1 knut. Maskhållfasthet och knutstyrka bör uppvisa i stort sett samma värden. Mätning efter ifrågavarande metod har redan tillämpats vid zon B i inre . Ovannämnda normer finns intagna i den nya fiskerilänsstadgan för , vilken trätt i kraft . Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen anhåller om förbättrade normer för mätningar av hållfastheten hos fisknät. N. () i Trobro
mot · FY021568 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar i Trobro och Komstedt om regionkontor i för fiskenämnd. Fiskeadministrativa utredningen har avgivit ett betänkande med förslag till ny statlig fiskeadministration. Enligt detta förslag skall landet indelas i nio fiskenämndsregioner. Den regionala administrationen skulle i princip omfatta kompetens i fråga om såväl havs-, kust- som sötvattensfiske. Service från fiskeritjänsteman skulle finnas tillgänglig på ett inte alltför långt avstånd från fiskare och fiskevatten. Lokalkontor skulle också upprätthållas till vissa nämnder. skall enligt förslaget ingå i region 7 som föreslås innefatta och vattendragen söder och öster därom till Bruatorpsån samt kusten i , och . föreslås bli kansliort för fiskenämnden, och skulle få ett lokalkontor. Enligt fiskestatistiken uppgick antalet yrkesfiskare på hel- och deltid i den föreslagna Kristianstadsregionen till 42 sötvattensfiskare i , 558 saltvattensfiskare och 4 sötvattensfiskare i , 298 saltvattensfiskare och 4 sötvattensfiskare i län samt 376 saltvattensfiskare och 17 sötvattensfiskare i . Inom regionen är det tre kommuner som har ett stort antal fiskare, nämligen 234, 229 och 169. I vad gäller valet av lokaliseringsorter för myndigheter av sådan speciell natur som det här är fråga om måste man undvika att välja orter med ett relativt litet antal fiskare. I finns 45 yrkesfiskare, i 11. Regionkontoret bör följaktligen placeras i samt lokalkontoret i . Det kan nämnas att yrkesfiskare har sin såväl fackliga som ekonomiska organisation i . En särskild fiskerikonsulent bör också finnas vid regionkontoret inom region 7. Denne skall kunna anlitas som rådgivare för yrkesfisket, för kustfisket som bedrivs av den bofasta befolkningen och för fritidsfisket samt vara sakkunnig vid handläggning av de speciella problem som uppstår vid . Med hänvisning till vad som anförts hemställes att hos regeringen anhåller om att vid beslut om ny fiskeadministration ett regionkontor för fiskenämnden skall förläggas till och ett lokalkontor till . N. () i Trobro
mot · FY021569 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar i Trobro och Komstedt om upprustning av Nogersunds fiskehamn. Nogersunds fiskehamn i storkommun är den största i sitt slag i . 12 fisketrålare för sin fisk till denna hamn. 14 större trålare och ett 20-tal mindre fiskebåtar är stationerade där. I Nogersund kommer också största järntrålare, som är under byggnad, att stationeras. har flera stora fiskeindustrier anlagts både i Nogersund och i närbelägna samhällen. I Nogersund finns tre fiskförädlingsindustrier med sammanlagt ett 70-tal anställda. Förutom dessa industrier finns också ett varv, ett vadbinderi och en isfabrik. väntas en ny industrietablering som ger ett 15-tal arbetstillfällen för Nogersund. Det är ett fiskrökeri som bl. a. skall förädla delikatessen Kanadalax men också röka andra fisksorter och därmed ge sysselsättning åt yrkesfiskarna i kommunen. Fiskeindustrin är en viktig del i kommunens ekonomiska verksamhet. Stora mängder fisk transporteras även från andra kuststräckor till Nogersunds hamn. Det har beräknats att det landas mellan 4-5 miljoner fisk i denna hamn. Därmed skulle Nogersund vara landets näst största fiskehamn endast kan uppvisa större siffror. Nogersunds hamn är byggd för båtar på omkring 30 ft; båtstorlekarna är nu 40- 80 ft. För att denna fiskehamn, som är en centralpunkt för det blekingska fisket, skall kunna fylla sin funktion på ett tillfredsställande sätt och fiskerinäringen i skall kunna utvecklas erfordras att Nogersunds fiskehamn förbättras. Hamnen bör fördjupas så att den inre bassängen får ett djup av 4,5 m. I samband därmed bör kajerna i norra hamnbassängen byggas om och förstärkas, så att även stora trålare kan tas upp på slip i hamnen. Slipanordningarna bör ges större kapacitet och den östra vågbrytaren repareras och förbättras. Med hänsyn till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att av medel från anslaget Bidrag till fiskehamnar m. m. skall bestridas kostnaderna för förbättring av Nogersunds fiskehamn i storkommun. N. () i Trobro GOTAB 75 8813 S 1975
mot · FY02157 · 1975-01-16 00:00:00 — av m. fl. om ökad trafikutbildning i . Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1975:166 hemställs att hos regeringen begär en utredning som syftar till att medel ställs till förfogande förökad trafikutbildning i grundskola. () ()
mot · FY021570 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar i Trobro och Komstedt om bevakningsfartyg till stöd för det svenska sill-, strömmings- och torskfisket i . Den totala fiskfångsten i har ökat med i runt tal till . Ökningen kan främst tillskrivas fiske efter sill/strömming och skarpsill. Öststatsfisket är inriktat på fångst för konsumtion. Finmaskiga parflyttrålar används. Fångstsammansättningen är likartad den i den svenska industrifiskfångsten. var andel av den totala fångsten av sill/strömming och skarpsill i , dvs. Därav var i runt tal skrapfisk, väsentligen industrifisk. Dessa uppgifter är hämtade ur meddelande nr 1974 från havsfiskelaboratoriet i . Meddelandet ger en utmärkt, både översiktlig och detaljerad bild av det svenska Östersjöfiskets nuläge och utvecklingsmöjligheter. Mot bakgrund av den internationella utvecklingen på havsrättens område med väntad inskränkning av det svenska yrkesfisket i är det nu hög tid att rikta blickarna mot Östersjöfisket. Av särskilt intresse är områdena i och utanför den svenska skärgården såväl på svenskt territorialvatten som inom den svenska fiskezonen därutanför. Inom dessa områden finns en riklig förekomst av sill/strömming och även skarpsill. Det moderna fisket med högeffektiva redskap har gjort det nödvändigt att på olika vägar skydda fiskbestånden. Det sker dels genom intern lagstiftning i de fiskande länderna, dels genom fiskekonventioner och internationella överenskommelser. Från svensk sida ägnas dessa skyddsfrågor stor uppmärksamhet, inte minst i vad gäller . har härvid ålagt sig större restriktioner än övriga Östersjöstater. a. har förbud utfärdats mot industrifiske på territorialvattnet i de särskilda, för trålfiske tillåtna områdena. Många av dessa sträcker sig långt in i skärgårdarna. De utgör livsviktiga uppväxtområden för sill/strömming och torsk. Förbudet har tillkommit efter framställning av ostkustfiskarena. Det visar hur medvetna de svenska Östersjöfiskarena är om vikten av att vårda fiskbestånden. måste med beklagande konstateras att övriga Östersjöstater inte ålägger sig samma återhållsamhet i sitt fiske. Nära den svenska , ibland ända in på svenskt territorialvatten, bedrivs avancerat fiske i stor skala som innebär allvarliga risker för fiskbestånden. Vidare är det inte ovanligt att svenska fiskares redskap skadas eller förstörs helt. Med hänsyn till här anförda förhållanden synes det angeläget att ett svenskt stödfartyg sätts in för att skydda de svenska Östersjöfiskarenas intressen utmed våra kuster. En lämplig väg kan vara att marinen avdelar ett av sina fartyg för ändamålet på sätt som sker beträffande Nordsjösillfisket. Uppgiften som bevakningsfartyg förutsätts kunna kombineras med rent övningsändamål. Ett intimt samarbete med bör givetvis ske. Med stöd av vad här anförts hemställs att under anslaget Främjande i allmänhet av fiskerinäringen på nionde huvudtiteln anvisar . till bestridande av särskilda kostnader för bevakningsfartyg till stöd för det svenska sill-, strömmings- och torskfisket i . N. () i Trobro
mot · FY021571 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar i Trobro och Komstedt om upphävande av viss svartlistning av fiske i . har beslutat att fr. o. m. utesluta utanför från verkets förteckning över vattenområden där fisk på grund av för hög halt av kvicksilver skall anses vara otjänlig som människoföda. Däremot kvarstår fortfarande otjänlighetsförklaring beträffande fiske av gädda och abborre i hela , som utmynnar i . En fortlöpande minskning har skett av kvicksilverhalten i . De stora industrierna vid detta vatten, t. ex. Fridafors, har ordnat med effektiv rening. Nya kontroller kommer säkerligen att visa att abborren och gäddan i numera är tjänliga som människoföda. Den nuvarande svartlistningen innebär ett mycket svårt avbräck för fiskerinäringen och de bofasta fiskarena vid . Det är också från en annan synpunkt av största vikt att gäddan får fiskas gäddorna utgör ett hot mot laxbeståndet som gjort så riksbekant. Det är synnerligen angeläget att detta förbud mot fiskning av gädda och abborre upphäves så att detta värdefulla fiskevatten till fullo kan utnyttjas. Med stöd av ovanstående hemställes att hos regeringen anhåller att svartlistningen beträffande fiskning av gädda och abborre i i upphäves. N. () i Trobro