mot · FZ021305 · 1975-01-01 00:00:00 — av i om åtgärder mot prostitutionen Det har uppenbarligen gått raskt utför med sexualmoralen sedan 1970 trots starkt motstånd från moderata samlingspartiet och delar av utmönstrade den s. k. sedlighetsparagrafen ur tryckfrihetsförordningen jämte därtill hörande följdparagrafer ur . Vad oppositionen den gången varnade och hånades för har dess värre till övermått blivit verklighet. skyltningsförbud har i stort sett vare sig respekterats eller kontrollerats. Sexklubbar som erbjuder program med offentliga samlag och diverse perversiteter har i mängd öppnats både i större och mindre städer. Dessa s. k. klubbar har blivit nästen för bordellverksamhet, illegal narkotikahantering, misshandel, utpressning och annan brottslighet. Kvällstidningar utan självaktning har skaffat sig inkomster genom att upplåta sina spalter för en ymnig och provocerande annonsering utan någon som helst respekt för kvinnans människovärde. Prostitutionen har blivit en fullständigt ogenerad verksamhet på gatan. Bilburna kunder från kringliggande orter möter upp i långa räder, och köpslagan med unga flickor pågår nästan dygnets alla timmar. Detta kan inte vara någon nyhet för någon, och alla ansvarskännande människor måste uppleva situationen som en kvinnans, kärlekens och samhällets förnedring. Somliga försöker bagatellisera företeelsen och talar om mänsklighetens äldsta yrke. Ingenting kan emellertid ursäkta uteblivna åtgärder. Varje generation måste göra sitt för att bevara människans värdighet. Andra talar om att prostitutionen fyller en uppgift, och de angriper inte sällan den som söker ta itu med problemen. I oändligt övervägande antal fall är prostitutionen ett hänsynslöst utnyttjande av en grupp människor som inte förstår sitt sanna bästa. Andra åter försöker göra som strutsen försöker att inte se verkligheten förmodligen för att slippa engagera sig i problemet. Lagen ger våra sociala myndigheter och polisen få möjligheter till ingripanden. , närmare bestämt i kap. 6 om sedlingshetsbrott, angriper naturligtvis våldtäkt, frihetskränkande otukt, otukt med barn, koppleri och dylikt, men lämnar f. ö. fältet öppet. Den s. k. kopplerilagstiftningen riktar sig mot alla former av vinstmotiverat främjande eller utnyttjande av prostitution. Den prostituerade själv berörs inte direkt. Att detta innebär en diskriminering av kvinnan har bl. a. påpekats i en trebetygsuppsats av en utredare vid . Skattelagstiftningen låter också i stort sett prostitutionen gå fri, vilket naturligtvis inte bidrar att dämpa verksamheten. Polisen har vid sina upprepade razzior mot sexklubbarna som regel funnit brottslig verksamhet. Nästet har kunnat stängas och kopplare och bordellinnehavare anhållas. Lösningen på problemet ligger givetvis bara till en viss gräns i en mera skärpt lagstiftning gentemot kopplare och sexklubbar. Gatuprostitutionen är uppenbarligen förbunden med köpslagan i ordets bokstavliga mening. Därmed skulle den kunna vara underkastad 1968 om tillfällig handel, varom 3 § säger: Tillfällig handel får drivas endast efter särskilt tillstånd. Det är verkligen en affär som görs upp, och varan är en människa. Med meningsfyllda insatser skulle hithörande problem avsevärt kunna begränsas. De seriösa försök som gjorts har varit få och forskningen kring problemkomplexet blygsam. Den stora grupp män ur alla socialgrupper som frekventerar de prostituerades affärsstråk är naturligtvis inte homogen. Där finns alla åldrar . Motiven är naturligtvis också skiftande, men alla är desperata nog att utan minsta hänsyn utnyttja flickor, av vilka många ännu inte lämnat skolan. Har man studerat dessa flickor upplever man hur deras personlighet undan för undan brutits ned. Att betrakta prostitutionen som något pittoreskt i gatubilden eller som den resandes ensak är snarlikt smitandet från ett olycksoffer i trafiken. En avsevärd grupp av de bilburna kunderna är män som flyr från sina samlevnadsproblem till de prostituerades gata. Ofta är de i sin ensamhet förbluffande tillgängliga för samtal och röjer gärna sina kontaktbesvär och samlevnadssvårigheter. Här skulle något slag av kontaktpatruller bestående av positiva personer förtrogna med samlevnadsfrågor kunna göra en väsentlig insats. Ensamheten är oöverkomlig för många mitt i välfärdssamhället, och åtskilliga behöver en personlig inbjudan till något medmänskligt sammanhang. I de nämnda kontaktgrupperna, som naturligtvis inte på något sätt skulle ersätta samhällets övriga insatser, kunde ingå för uppgiften lämpade personer från den sociala förvaltningen men också från kyrka, samfund och ideella föreningar. Åtgärden vore tvivelsutan ett sätt att angripa problemets orsak. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om utredning av åtgärder mot prostitutionen med beaktande av vad i motionen anförts.