mot · FZ02140 · 1975-11-26 00:00:00 — 1975/76: 140 av i m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:56 om ändring i byggnadslagen (1947:385) Propositionen 1975/76:56 innehåller förslag om ändring i byggnadslagen (1947:385). I propositionen uttalas att det är nödvändigt att hålla tillbaka åtgärder som innebär en ökad förbrukning av skogsråvara. Den ändring av byggnadslagen föreslås i propositionen syftar till att förbättra samhällets möjligheter att kontrollera och pröva åtgärder inom skogsindustrin som kan innebära ökad förbrukning av svensk träfiberråvara. Propositionens första del behandlar utförligt skogsindustrins råvaruförsörjning. Våra skogar har kommit att spela en allt större roll som råvarukälla för den svenska skogsindustrin. I början av detta sekel var industrivirkets andel av årsavverkningarna . har denna andel ökat till . De årliga bruttoavverkningarnas omfattning låg under en lång följd av år på en i stort sett oförändrad nivå av (m^k). har avverkningarna ökat hastigt och de uppgår nu till över . De svenska skogsindustriföretagen har i olika sammanhang redovisat planer på omfattande kapacitetsutbyggnader. Ökningen av avverkningarna har fram till kunnat ske utan att det totala virkesförrådet i våra skogar har minskat, då den årliga tillväxten har varit större än avverkningen. har däremot avverkningen i genomsnitt betydligt överstigit tillväxten. Den svenska skogsindustrin har, särskilt , expanderat i snabb takt. Massaindustrin har ökat sin totala produktion från till närmare . Produktionen av avsalumassan har ökat betydligt, från till . Produktionen av sågade trävaror har stigit med ca 6 miljoner m till omkring 14 miljoner m\ Även produktionen inom skivindustrin har ökat starkt. utmärktes av en omfattande strukturomvandling inom skogsindustrin. Omvandlingen tog sig uttryck i bl. a. ett stort antal nedläggningar av äldre produktionsenheter. Denna utveckling var särskilt markant sista hälft då ca 25 massaproducerande anläggningar lades ned. De nedlagda enheterna var i regel små. Sammantaget försvann dock genom nedläggningarna en kapacitet på totalt närmare 900 000 årston massa. Nedläggningarna har fortsatt . Nedläggningstakten har dock varit betydligt lägre än . Ett mindre antal, i regel stora anläggningar, har tillkommit . Inom sågverksindustrin har skett ett stort antal nedläggningar. Antalet sågverk har sålunda minskat med ca 3 000. Nedläggningarna har uteslutande berört småsågar med en produktion under sågade trävaror . Enligt skogsutredningens beräkningar överstiger skogsindustrins nuvarande förbrukning av vedråvara betydligt vad som f. n. kan bedömas vara möjligt att på lång sikt erhålla ur de svenska skogarna. Detta förhållande kommer givetvis att ytterligare förstärkas om de utbyggnadsplaner förverkligas som har tillkännagetts. Enligt sågverksinventering finns det ungefär 3 500 sågverk i . Men de egentliga sågarna, som har en produktion av är bara 900. Av dessa svarar 530 för av totala produktion. Av dessa 900 sågverk är 700 s. k. köpsågverk, dvs. sågverk som inte har egen skog utan i huvudsak är hänvisade till att köpa in all råvara. Dessa 700 sågar sysselsätter direkt i produktionen omkring 17 000 människor. Tillkommer kringarbete i form av transport, reparation, service och inte minst skogsarbete. Denna typ av sågverk är nästan helt lokaliserad till landsbygd (glesbygd). I anledning av proposition nr 56 kan man förvänta att ett antal industrier inom skogssektorn vill slippa lokaliserings- och etableringsprövning enligt byggnadslagen för utbyggnad. Härvid anser vi motionärer att dessa dispensansökningar i vad gäller massaindustrin bör behandlas med mycket stor restriktivitet. Med hänsyn till såväl råvaru- som miljöskäl måste en stark återhållsamhet tillämpas, och därför ansluter vi oss helt till föredragandens bedömning i fråga om nyanläggningar och utvidgningar. När det däremot gäller de sågverk, som ofta är belägna i områden med en undersysselsättning, kan det vara befogat med någon större generositet i fråga om beviljande av dispenser. Sågverken ger högre leveransvärde per m3 råvara, lägre investering, mindre oljebehov och ger också större sysselsättningseffekt än massaindustrin. I de enskilda fall där klart sysselsättningspolitiska skäl föreligger och råvarusituationen kan bedömas som mera gynnsam än riksgenomsnittet kan ifrågasättas om inte planerade nyanläggningar, eller åtminstone utvidgningar, skall kunna medgivas i större utsträckning än beträffande massaindustrin, speciellt i de fall då utvidgningsplaner innefattar en längre gående förädlingsprocess än den som råder vid företaget i fråga. Med hänvisning till det anförda hemställs att i skrivelse till regeringen framför som sin mening att utbyggnaden av sågverksindustrin inom inlandsregionerna, där speciella sysselsätta ngsskäl kan åberopas, bedöms på ett generösare sätt än inom massaindustrin.