mot · FY021203 · 1975-01-27 00:00:00 — av om medborgarbidrag. Skatte- och bidragssystemet måste ses som ett helhetssystem. Det består av en kombination av lösningar för att nå vissa fördelnings- och trygghetsmål som medborgarna i val uppdragit åt de politiska partierna i att förverkliga. Helhetssystemets olika delar är utformade så att de tillsammans skall försöka nå de politiskt uppställda målen. Ingen del får anses vara av mindre värde än en annan. Ingen del får anses ha mera karaktär av "understöd än en annan, såsom det ibland görs gällande från vissa medborgargrupper. En medborgare är t. ex. inte mera "understödstagare genom att få statlig arbetslöshetsersättning än en annan medborgare med . i årsinkomst, som har rätt att vid sin skatteberäkning göra ett grundavdrag med . Inte heller kan ett allmänt barnbidrag på . anses ha mer karaktär av "understöd än hemmamakeavdraget på , som makes skatt reduceras med om andra maken är s. k. hemmamake. Vad som gjort vårt nuvarande totala skatte- och bidragssystem så svåröverskådligt är mängden av olika avdrags- och bidragsmöjligheter. Det successiva uppbyggandet av systemet har skapat en mängd olika lösningar för skilda medborgarsituationer, alltefter de förhållanden under vilka problemen lösts och utan samordnande grepp från de beslutande organens sida. Exempel på olikheter - som av skilda medborgargrupper oftast ses som orättvisor - är t. ex. olika regler för bostadstillägg till förvärvsarbetande och till pensionärer, olika arbetslöshetsskydd beroende på olika yrkestillhörighet osv. Till detta kommer att stora medborgargrupper står utan ekonomisk trygghet i vissa situationer, t. ex. en medelålders kvinna utan yrkesutbildning som efter flerårigt äktenskap såsom hemmamaka plötsligt blir ensamstående genom skilsmässa, eller ungdomar som efter studier aldrig erhållit arbete. När man diskuterar det totala fördelnings- och trygghetssystemet är det nödvändigt att både se till skattesystemets effekter och till effekten av det sociala bidrags- och försäkringssystemet. Det stora lapptäcke av regler och förordningar som tillsammans reglerar trygghet och utjämning är så komplicerat att det är mycket svårt att föra diskussion om dessa frågor. Vi vet inte ens vilka effekter det nuvarande systemet har. Vilka människor gynnas, vilka missgynnas? många går miste om de förmåner de är berättigade till på grund av dålig information? Vilka grupper har lagstiftarna "missat när det gäller trygga ekonomiska förhållanden? Önskvärt vore att man kunde få ett skatte- och bidragssystem som gjorde det möjligt att förverkliga en klar, total målsättning. Ovan skisserade förhållanden med brist på överskådlighet och konsekvens i fördelnings- och trygghetssträvandena kompliceras av att varken skattesystemet eller bidragssystemet kan sägas förverkliga ens de mål man avsett. Den progressiva inkomstbeskattningen är avsedd att förverkliga målet: skatt efter bärkraft. Progressiviteten i kombination med varierande avdragsrätter möjliggör emellertid för högre inkomsttagare att på lägre inkomsttagares bekostnad öka sin förmögenhet eller sin trygghet osv. Bidragssystemet är också ur många synpunkter olämpligt utformat. Det ger inte alla medborgare i alla lägen en grundtrygghet. Det utgår ofta efter individuell ansökning, varvid de som är dåligt informerade blir utan. En för individen ibland obehaglig ekonomisk kartläggning av hans/hennes förhållanden måste ofta ske före utbetalningsbeslut osv. Bidragssystemet är heller inte neutralt till medborgarnas val av samlevnadsform och hushållstillhörighet. Två medborgare som bor var för sig får plötsligt helt andra ekonomiska förmåner om de flyttar samman osv. Dessa kritiska synpunkter mot det nuvarande skatte- och bidragssystemet är varken nya eller originella. De visar dock så pass klart att det nuvarande fördelnings- och trygghetssystemet lider av sådana brister att en allmän översyn är berättigad. Härvid bör även prövas alternativa, helt nya totallösningar, som kan leda bort från dagens "lappverksbetonade uppläggning. Det torde finnas ekonomiska möjligheter att genomföra en allmän medborgartrygghet. En sådan kan lämpligen utformas såsom ett till alla medborgare utgående grundbidrag, ersättande bl. a. det grundavdrag som majoriteten av skattebetalarna får göra. Ett sådant "medborgarbidrag skulle kunna få en storlek av t. ex. 1 basbelopp. För medborgare under myndighetsåldern kunde en reducering göras t. ex. så att medborgarbidragel för denna grupp genomsnittligt uppgick till ett halvt basbelopp. Det genomsnittliga basbeloppet beräknas bli . och ge en totalsumma medborgarbidrag om ca 67 miljarder. Stora delar av den nuvarande (loran av bidrag skulle kunna bortfalla eller minskas, grundavdraget på . Nedan följer en tabell som i grova drag försöker att visa vad medborgarbidraget kan ersätta: Reducering av sjukpenning och för Pensionstillskott som överstiger medborgarbidraget bör kvarstå, liksom tor övrigt pensionsbelopp enligt folkpensionen lill barnpensioner nr. Utgifterna lördetta torde uppgå till 1,7 miljarder. Bostadstillägg till pensionärer bör kvarstå. Vid införandet av medborgarbidrag kommer en stor del av familjens disponibla inkomst att kvarstå vid sjukdom och föräldraskap. En reducering av sjukpenningen med ger ungefär samma andel av tidigare inkomst vid sjukdom när medborgarbidrag är genomfört. 1 Uppskattat värde. Tabellen är en grov uppskattning! Bidrag och förmåner som bortfaller när medborgarbidrag genomföres får för inkomstgrupper med låg standard inte ge lägre standard . Fördelarna med medborgarbidrag är på en rad områden uppenbara. Vi skulle få en garanterad trygghet för alla medborgare. Medborgarbidraget utgår till alla utan prövning, vilket medför att ingen blir utan och att integritetsstörande moment undviks. Inga medborgare kan på grund av olämpligt utformade regler gå miste om tryggheten. Marginaleffekterna begränsas starkt eftersom ingen inkomstprövning görs. Medborgarbidraget är helt neutralt till individens val av samlevnadsform. - Ovanstående fördelar är inte okända! Den tyvärr ibland negativa inställningen till personer som får sin försörjning helt eller delvis genom individprövade bidrag bör helt kunna försvinna. Underlaget för sådan kritisk inställning kommer i stor utsträckning att falla bort om allmänt medborgarbidrag införes. Det kan också vara lättare att motivera en höjd social ambitionsnivå om den uppnås med hjälp av allmänt verkande åtgärder. Trots de stora fördelar som medborgarbidraget skulle medföra möter man genast invändningen att det inte är genomförbart på grund av att det ställer sig alltför dyrbart. Den totala kostnaden för ett medborgarbidrag vid ett basbelopp av ca . uppgår som ovan nämnts till ca . Även om inbesparingar sker genom att medborgarbidraget ersätter några av de nuvarande sociala utgifterna och generella avdrag inom skattesystemet blir ändå nettokostnaden ca 46 miljarder. Detta belopp kan vid första påseendet verka helt ouppnåeligt. Man bör då skilja på kostnader och överföringar av belopp. Medborgarbidragets administration kostar egentligen bara några miljoner, dvs. kostnaden för att en gång skicka ut avier till alla individer. Själva beloppet i medborgarbidraget är en ren överföring. Jämfört med dagsläget kommer man att göra en mängd inbesparingar i den omfattande apparat som distribuerar och handlägger olika typer av bidrag. Några bör kunna inbesparas. Socialarbetarna skulle kunna ägna sin tid åt verkliga sociala insatser i stället för att som syssla med bidragstekniska uträkningar och kontroller. diskuteras nya metoder att ta ut skatter, t. ex. produktionsskatter, och det är möjligt att man bör förskjuta tyngdpunkten från inkomstbeskattning till andra former av beskattning. Det vore att göra det för lätt för sig om man i detta sammanhang bara tog fram ett nytt skatteobjekt för att finansiera medborgarbidraget. Oavsett var man lägger beskattningen måste den i någon form betalas av de många vanliga medborgarna. För att ge en rättvis jämförelse mellan nuvarande skattesystem och det som här föreslås, tas här inte upp några nya skattetyper. Ca 46 miljarder behövs således för att finansiera medborgarbidraget. Genom medborgarbidrag införes en omfördelning av nettoinkomsterna. Det nuvarande progressiva skattesystemet har som en av sina målsättningar att omfördela inkomsterna. Denna inkomstomfördelning tar i första hand sikte på en omfördelning mellan hushåll, inte mellan individer. Hushåll med en tämligen hög inkomsttagare och t. ex. fem personer utan inkomst beskattas mycket hårt trots att inkomsten per individ är låg. Utjämningen inom skatte- och bidragssystemet bör enligt min mening sikta till utjämning mellan individer och inte mellan hushåll! Det progressiva skattesystemet kombinerat med det nuvarande avdragssystemet har påtagliga nackdelar som ovan påpekats. Den överföring av pengar mellan olika inkomsttagare som den progressiva skatten syftar till kan med bättre resultat åstadkommas genom medborgarbidrag. Genom införandet av medborgarbidrag bortfaller en av motiveringarna för det progressiva skattesystemet. Ett sådant resonemang gäller för inkomster i normala inkomstlagen. För inkomster över en viss gräns bör man tänka sig en speciell, högre skatt. Nettoeffekten av medborgarbidrag och en proportionell skatt motsvarar effekten i stort av en progressiv skatt. Införandet av en proportionell skatt ger oss möjlighet att kraftigt öka statens inkomster utan att marginaleffekterna behöver bli alltför höga. Med ett uppskattat skatteunderlag på 183 miljarder ger proportionell skatt 102,5 miljarder Beräknade skatteinkomster enligt nuvarande regler enligt RRV:s beräkningar summa stat och kommun -55,9 miljarder Ökade skatteinkomster för stat och kommun 46,6 miljarder (En höjning av medborgarbidraget medför en skattehöjning på av den proportionella skatten.) Man bör observera att hushållens sammanlagda disponibla inkomster är oförändrade vilken kombination av medborgarbidrag och skattesats man än väljer. Kommunerna bör även fortsättningsvis själva bestämma sin utdebitering men får då göra det på grundval av det betydligt högre beloppet av taxerad inkomst som en proportionell skatt på hela inkomsten medför. För att totalt få ihop de 46 miljarder som krävs för att finansiera den föreslagna reformen med medborgarbidrag krävs enligt ovan en proportionell skatt på räknat på hela inkomsten. Detta är summan av statlig och genomsnittlig skatt. Procentsatsen 56 kan varieras beroende på olika debitering. Det är intressant att notera att medborgarbidrag i kombination med proportionell skatt medför en minskning av marginaleffekterna för många inkomsttagare. Eftersom medborgarbidraget ersätter alla nu behovsprövade bidrag och det hittillsvarande allmänna grundavdraget på . kommer den sammanlagda marginaleffekten att bli på samtliga inkomsttagare. Undantag bör bli de högsta inkomsttagarna som har bärkraft nog att betala en hårdare beskattning. Det torde vara lämpligt att införa en proportionell skatt höjd till på t. ex. den del av inkomsten som överstiger 7,5 basbelopp, en gräns som används i annat sammanhang. Gränsen för sådan högre proportionell skatt bör fastställas i basbelopp och inte i krontal. Den nettoskatt som kombinationen av medborgarbidrag och proportionell skatt ger uppgår till för en inkomst på . och på en inkomst av . Beräkningarna grundar sig på ett basbelopp på ca . och avser ensamstående. En familj med fler personer får lägre nettoskatt eftersom de uppbär flera medborgarbidrag. Nedan visas i tabell exempel på den disponibla inkomst som vissa medborgare torde komma att få med kombinationen medborgarbidrag och proportionell skatt. Beräkningarna avser 1975. Tabellen visar disponibel inkomst i kr./år efter skatt och erhållna medborgarbidrag. Marginalskatten är 56 96. 1 vuxen kr. 2 barn1 kr. 1 vuxen och 1 barn' 1 vuxen och 4 barn' eller 3 vuxna kr. 'Familjer som består av en vuxen och ett eller Iler barn har i verkligheten större disponibel inkomst än som framgår ovan eftersom de normalt uppbär antingen underhåll eller bidragsförskott eller om den andra löräldern är död någon form av barnpension. Som framgår av tabellen får en familj med två vuxna och två barn med högre disponibel inkomst än bruttoinkomst upp till bruttoinkomsten ! Skatte- och bidragssystemet bör som framgått ovan inte diskuteras var för sig utan som en enhet. Båda systemen har inkomstfördelande effekter. Båda ger stöd till vissa grupper. På alla de punkter där inledningsvis det nuvarande skatte- och bidragssystemet kritiserades torde det ovan skisserade förslaget med medborgarbidrag och proportionell skatt vara betydligt bättre. Det ger den enskilde individen ökad grundtrygghet, neutralitet till människors val av samlevnadsform, neutralitet till människors val av konsumtion, förenklad administration, mindre byråkrati, minskad integritetsstörning, rimliga marginaleffekter i alla inkomstlägen, skattefri folkpension för alla osv. Systemet skapar också möjligheter debatt om omfördelningens storlek och ett instrument för att förbättra villkoren för dem som har det ekonomiskt sämst i samhället. Den totala omfördelningseffekten mellan olika hushållstyper i ovan föreslagna system blir inte särskilt drastisk jämfört med nuvarande system. Låginkomsttagare med stor försörjningsbörda får något högre disponibel inkomst medan höginkomsttagaren med liten försörjningsbörda fåren minskad inkomst efter skatt. Genom att ändra beloppet för medborgarbidrag, andelen medborgarbidrag för barn och skattesatserna i procent kan önskad utjämning mellan olika inkomsttagare och familjetyper åstadkommas. En möjlig kombination är ett medborgarbidrag på ett basbelopp och skatteprocenterna 56 och 80. En höjning av medborgarbidraget med 0,1 basbelopp kostar ca 3,6 96 i ökad skatt. Sedan 1972 års skatteutredning nu har avklarat sina olika, tidsbeställda och provisoriska reformförslag, är tiden inne för" den stora, allomfattande skatteöversyn som ingår i utredningens uppgifter. Den översyn av socialförsäkringssystemet, som förordades i socialförsäkringsutskottets betänkande 1974:36, har också anledning att göra en allomfattande översyn inom sitt uppdragsområde. Ovan skisserade system med medborgarbidrag och resp. skatt bör för båda dessa utredningar kunna utgöra ett diskussionsunderlag. Väsentligt är att de båda utredningarna - och eventuellt flera - samordnar sin översyn så att ett helhetssystem kan bli resultatet. Förslaget ovan får ses som en principskiss. En enskild riksdagsman har mycket begränsade utredningsresurser, och en mängd delfrågor har fått lämnas utanför denna motion. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer jag att hos regeringen begär att frågan om ett allmänt medborgarbidrag blir föremål för utredning. GOTAB 75 8754 S 1975