mot · FZ0259 · 1975-11-12 00:00:00 — Motion 1975/76:59 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:57 med förslag till åtgärder för försörjningsberedskapen på beklädnadsområdet m. m. har snabbt stigande kostnader, ökad importkonkurrens, nya material, ändrad efterfrågan etc. skapat helt nya förutsättningar för en rad traditionella industribranscher i . Det har lett till ett stort antal företagsnedläggningar och/eller företagssammanslagningar. Till de branscher som mest markant berörts av denna utveckling hör textil-, konfektions- och skobranscherna. För deras del har förändringarna ägt rum i accelererande takt. Inom tekoindustrin försvann av antalet arbetsställen och under den därpå följande sexårsperioden (1968-1973). minskade antalet anställda inom branschen resp. . För skoindustrins del halverades antalet anställda , och därefter har ytterligare en halvering ägt rum. Antalet arbetsställen torde uppgå till mindre än 1/5 av antalet 1960. I olika omgångar har beslutat om branschstödjande åtgärder för utsatta industrigrenar. Det har emellertid skett först , och i flera fall har åtgärderna haft begränsad omfattning. Syftet har varit att skapa en företags- och produktionsstruktur inom de aktuella branscherna som gör svenska varor mer konkurrenskraftiga både i och utomlands. 1 propositionen föresräs ytterligare en rad åtgärder till stöd för beklädnadsindustrin. Det rör sig om stora statliga och kommunala beställningar, utbyggnad och förlängning av nuvarande branschprogram samt restriktioner beträffande importen. I fråga om det senare aviseras en direkt begränsning av skoimporten, medan man för textil- och konfektionsvaror enbart föreslår ett licenstvång utan kvantitativa begränsningar. En uttrycklig motivering för licenskravet är dock att det därigenom blir lättare om så bedöms nödvändigt att utvidga begränsningen av tekoimporten. De föreslagna åtgärderna kommer inte, enligt vad som sägs i propositionen, att ändra någonting i fråga om de begränsningar av importen på beklädnadsområdet som redan föreligger, bl. a. genom en rad bilaterala avtal. Propositionen innebär i stället att man nu tar steget fullt ut och begränsar sko- och, i ett senare skede, tekoimporten över hela linjen. Snabba och djupgående strukturförändringar innebär stora påfrestningar för både människor och bygder, socialt och ekonomiskt. Det är därför nödvändigt att staten medverkar till att begränsa verkningarna av omvandlingen och underlättar för dem som friställs att få nya jobb. Det är också viktigt att staten inte själv vidtar åtgärder som driver på förändringarna. 1 1975/76. 1975/76: 59 t. ex. är i det avseendet ett varnande exempel. Den har inneburit en extra belastning för arbetsintensiva, importkonkurrerande branscher. För deras del skulle en övergång till en mer allsidig produktionsbeskattning därför innebära vissa lättnader. Statens positiva insatser bör ske genom branschprogram, statliga och kommunala stödbeställningar, temporära produktionsbidrag etc. Genom branschfrämjande åtgärder skapas förutsättningar för att behålla utvecklingsbara och konkurrenskraftiga delar av utsatta branscher; genom beställningar och bidrag får man rådrum för mer långsiktiga insatser. Mot denna bakgrund tillstyrker vi förslagen i propositionen om utbyggda och förlängda branschprogram på beklädnadsområdet samt statliga och kommunala stödbeställningar. För skoindustrins del föreslår vi att man därutöver vidtar vissa speciella åtgärder. Till dessa återkommer vi nedan. Däremot yrkar vi avslag på de förslag i propositionen som innebär importbegränsningar för skor och tekoprodukter. Vi gör det framför allt av följande skäl: bör slå vakt om frihandeln Ett friare ekonomiskt utbyte mellan länderna är till fördel för den ekonomiska utvecklingen i världen och därmed också för vårt land. Frihandel gör det möjligt för varje land att inrikta sig på att ta till vara de egna naturliga produktionsförutsättningarna och i andra avseenden förlita sig på import. De senaste årens tendenser till nyprotektionism måste därför motarbetas. Protektionismen utgår från en nationell självtillräcklighet och egoism som är oss främmande. Den bortser från att många av de problem som ett ökat internationellt beroende skapar enbart kan lösas genom samverkan mellan länderna. Ensidigt vidtagna åtgärder blir lätt skenlösningar, för vilka invånare i andra länder dessutom måste betala priset. Avsteg från frihandelsprincipen kan därför accepteras endast när det gäller fattiga länder som försöker bygga upp en inhemsk industri. En fortsatt frigörelse av handel m. m. bör även i fortsättningen vara ett viktigt mål för svenskt vidkommande - ett mål vars förverkligande kan bidra till genom aktiva insatser i internationella sammanhang. Men det förutsätter att man från svenskt håll inte genom egna åtgärder skapar en kedjereaktion av handelsrestriktioner och andra protektionistiska åtgärder. Från den synpunkten är de i propositionen aviserade importbegränsningarna ytterst olyckliga. De öppnar vägen för motåtgärder av samma slag och kan locka andra länder att använda samma metoder för att lösa sina svårigheter med handels- och bytesbalansen. Reaktionerna från t. ex. Den europeiska gemenskapen och det s. k. rest-EFTA visar att det här inte rör sig om lösa farhågor. 1975/76: 59 bör leva upp till förpliktelserna mot de fattiga länderna Vid FN:s extra generalförsamling om råvaru- och utvecklingsfrågor biträdde den viktiga deklarationen om upprättandet av en ny internationell världsordning. I den uttalas den fasta föresatsen att arbeta för upprättandet av en ny internationell ekonomisk ordning baserad på rättvisa, oinskränkt jämlikhet, ömsesidigt beroende, gemensamma intressen och samarbete mellan alla stater, oberoende av deras ekonomiska och sociala system. Syftet är att rätta till ojämlikheter och gottgöra orättvisor, göra det möjligt att undanröja den allt större klyftan mellan utvecklade länder och och tillförsäkra dagens och morgondagens generationer en stadigt ökande ekonomisk och social utveckling under fred och rättvisa. Begreppet ny ekonomisk världsordning får inte bli bara en besvärjelseformel som åberopas i högtidliga sammanhang utan måste ses som en utfästelse från de rika länderna om konkreta insatser för ökad social och ekonomisk rättvisa mellan folken. En från synpunkt bättre fungerande världshandel var ett av de krav som underströks med särskild skärpa i den extra generalförsamlingens deklaration. I den till denna knutna handlingsplanen framhölls bl. a. att man bör underlätta tillträdet till i-landsmarknaderna genom att successivt avskaffa handelshinder och andra hinder samt restriktiv affärspraxis. Uttalanden med motsvarande innehåll gjordes av den extra generalförsamlingen . Det är viktiga uttalanden som bör följas. Försöken att via utvecklingsbistånd och andra åtgärder utveckla näringsliv blir meningslösa om industriländerna inte är beredda att tillåta ökad import från . Det ligger i sakens natur att dessa är särskilt konkurrenskraftiga när det gäller arbetsintensiv produktion. bör inte lösa sina problem med medel som drabbar länder med större ekonomiska och sociala problem än vi själva Vi ställer oss helt bakom de synpunkter som en rad ekonomer och andra sakkunniga på handel och bistånd framfört i ett brev till regeringen. Det är egendomligt att ett av de länder som drabbats minst av lågkonjunkturen och som är starkt beroende av frihandel tar ledningen när det gäller att bryta mot dessa önskemål och utfästelser. De föreslagna åtgärderna skjuter över anpassningsproblemen på de länder som är fattigare och som har större arbetslöshet än . Dessa synpunkter gäller inte bara . Också en rad länderi , som exporterar skor och tekoprodukter till , dras med arbetslöshet och andra ekonomiska problem som är avsevärt större än de svenska. Det är förståeligt att man i dessa länder reagerat med stor bitterhet mot regeringens förslag och söker efter möjligheter till motåtgärder. 1975/76: 59 Av de branscher som berörs i propositionen är läget mest allvarligt för skoindustrin. Det är närmast för dess del som beredskapsskäl kan åberopas för särskilda åtgärder. För tekoindustrin är det framför allt den svåra konjunktursituationen som motiverar temporära stödåtgärder vid sidan av mer långsiktiga branschfrämjande insatser. Utifrån de knapphändiga uppgifterna i propositionen är det dock svårt att få en klar uppfattning om hur allvarligt försörjningsberedskapen är hotad på skoområdet. 1972 bedömde försörjningsberedskapsutredningen produktionskapaciteten som tillräcklig för att klara försörjningsbehovet i ett avspärrningsläge. har ytterligare skoföretag lagts ner, men produktionen av skor ligger påen i stort sett oförändrad nivå jämfört med . Både överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF) och industriverket (SIND) är dock överens om att skoindustrins framtid i är mycket osäker. Av skäl som framgått ovan avvisar vi importbegränsningar som en väg att komma till rätta med skoindustrins problem. Vi gör det så mycket mera som det kan antas att det fordras mycket drastiska nedskärningar av skoimporten för att ge den svenska skoindustrin tillräckligt skydd. Sådana drastiska nedskärningar är inte ens regeringen av allt att döma beredd till. meddelade handelsministern i att importen skall begränsas på en nivå som är genomsnittet av importen 1972, 1973 och 1974. På den nivån kommer utrymmet för de inhemska skoföretagen inte att bli mycket större än . I nuvarande läge bör syftet med stödåtgärder vara att skapa andrum för en mer långsiktig lösning av hur man skall upprätthålla tillräcklig produktionskapacitet för avspärrningslägen. Industriministern hänvisar på den punkten till fortsatta s. k. omställningsfrämjande åtgärder genom konsultinsatser. Sådana åtgärder har industriverket redan bedömt som verkningslösa. Utvecklingen för skoindustrin har lett fram till en företagsstruktur som gör branschstödet föga användbart och helt otillräckligt för att förändra situationen. Verket rekommenderar därför att andra speciella åtgärder vidtas för skoindustrin för att trygga de försörjningspolitiska målen. I sitt yttrande över ÖEF:s framställning () om försörjningsberedskapen inom teko- resp. skoindustrin har industriverket pekat på några tänkbara "speciella åtgärder. Mot bakgrund av branschstödets uppenbara otillräcklighet för att trygga försörjningsberedskapen på skoområdet föreslår vi att industriverket och överstyrelsen för ekonomiskt försvar tillsammans med försörjningsberedskapsutredningen får i uppdrag att lägga fram förslag om åtgärder för att långsiktigt trygga den nödvändiga produktionskapaciteten på skoområdet. Resultatet av arbetet bör läggas fram för . I avvaktan på detta förordar vi att skoindustrin ges ett temporärt produktionsstöd inom en ram på 50 milj. kr. Denna ram torde, för återstoden av budgetåret, motsvara vad ÖEF föreslagit för direkta produktionsstödjande 1975/76: 59 Medlen bör kunna användas för produktionsbidrag i enlighet med vad ÖEF föreslagit, för uppbyggnad av beredskapslager av färdiga skor eller för andra åtgärder som bedöms nödvändiga för att förhindra omedelbara företagsnedläggningar. Stödet bör fördelas av ÖEF i samarbete med industriverket och endast utgå under innevarande budgetår. Det föreslagna licenskravet för import av tekoprodukter är inte knutet till några kvantitativa begränsningar. Först i ett senare skede kan sådana komma att införas. Vi vill likväl yrka avslag även på det föreslagna licensförfarandet. Det leder till en kraftigt ökad pappersexercis som inte på något sätt motsvarar de vinster som eventuellt uppnås. Inom kommerskollegium måste man bygga upp en särskild licensenhet. För detta fordras, enligt vad kollegiet beräknat, 43 nya tjänster. Till detta kommer sedan merarbete för importörer och andra. Det bör vara möjligt att tillgodose behovet av bättre importstatistik på andra och billigare vägar. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi 1. avslår propositionen 1975/76:57 i vad gäller importbegränsningar och licenstvång för skor och tekoprodukter, 2. anslår 50 milj. kr. för temporärt produktionsstöd till skoindustrin, 3. begär att statens industriverk och överstyrelsen för ekonomiskt försvar tillsammans med försörjningsberedskapsutredningen ges i uppdrag att lägga fram förslag om åtgärder för att långsiktigt trygga den från försörjningssynpunkt nödvändiga produktionskapaciteten inom skoindustrin samt att sådana förslag redovisas för , 4. i övrigt godkänner propositionen 1975/76:57. /ENKEL (fp)