mot · FY02905 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. Energipolitiken måste bygga på en långsiktig målsättning. Grunden för denna målsättning är ytterst jordens energibalans. Detta innebär att jorden skall avge lika mycket energi som den mottager av solen. Denna balans är störd genom uttag av långtidslagrad energi i form av kol, olja och naturgas samt kärnenergi. En framtida målsättning måste vara att i stort sett endast utnyttja de energiresurser som ständigt återskapas. De resurser som upplagrats i jorden i olika former får inte som förbrukas genom en exploatering sorn måste betecknas som rovdrift. En hushållningsplan med sikte på sparsamt utnyttjande av jordens resurser måste upprättas. Energiförsörjningen är av avgörande betydelse för möjligheterna att bereda nuvarande och kommande generationer trygghet och säkerhet, arbete och utkomst. Energipolitiken måste formas för att tillfredsställa dessa välfärdsmålsättningar. En viktig förutsättning för att uppfylla dessa krav är att skapa handlingsfrihet för framtiden när det gäller valet av energikälla. En satsning på ett flertal alternativ och en god hushållning utgör grunden för denna handlingsfrihet. Resursanvändningen och energikonsumtionen måste ses i ett globalt perspektiv. Nationella hushållningsplaner måste upprättas efter de globala förutsättningarna. Vidare måste internationella överenskommelser för en övergripande planering nås. syn pä resurshushållning har redovisats i andra motioner med krav om upprättande av en hushållningsplan. Dagens energianvändning bygger huvudsakligen på långtidslagrad energi i form av fossila bränslen. Av i förbrukad primär energi importerades 1973 och av importen utgjordes av råolja och petroleumprodukter. Detta förhållande går inte att förändra , utan övergången till kontinuerliga energikällor och energi producerad inom landet måste ske successivt och i den utsträckning forsknings- och utvecklingsarbetet kring alternativa energikällor utvecklas och ger resultat. Det finns emellertid anledning att se optimistiskt på detta utvecklingsarbete om erforderliga resurser ställs till förfogande. En fortsatt ökning av energianvändningen och särskilt ett stegrat uttag av långtidslagrad energi kan innebära risker för att en allvarlig miljöpåverkan uppstår. Människans verksamhet på jorden har knappast förmått rubba temperaturbalansen, men det finns gränser för hur stor energianvändningen får vara. En temperaturhöjning leder till nya klirnat1 1975. förhållanden, och det är svårt att förutsäga konsekvenserna av en sådan förändring. Växter och djur, som anpassat sig till nuvarande förhållanden, skulle få svårigheter, och människans villkor skulle i hög grad påverkas. Den mängd energi som används varierar mycket mellan länderna. De industrialiserade nationerna står för huvuddelen av världens totala användning. av mänskligheten förbrukar av all energi. Som ett exempel kan nämnas att använder 30 gånger mer energi per innevånare än . Den industrialiserade världens höga energianvändning beror bl. a. på god tillgång på billig energi. Energikostnaden har varit en underordnad faktor som lämnats utan hänsyn i många sammanhang. Industrialiseringen har inneburit förbättrade levnadsförhållanden och åtminstone för stora delar av befolkningen hög materiell välfärd. Trygghetssystem för hög social standard har också byggts ut. Den snabba materiella utvecklingen har emellertid lett till resursslöseri. Det gäller många av jordens begränsade resurser och i allra högsta grad de råvaror som utnyttjas för energiproduktion. Ett karakteristiskt drag i industrialiseringen är den snabba strukturomvandlingen. Den har inneburit hög energianvändning och hög resursförbrukning. Med samma inriktning på utvecklingen som måste vi förbruka alltmer resurser för att få ökningar i den materiella standarden. Den senaste tidens utveckling ger anledning att ifrågasätta sambandet mellan energiförbrukning och ökning av välfärden. Den snabba strukturomvandlingen och koncentrationen har lett till explosionsartad ökning av energiförbrukningen men uppvisar betydande negativa sociala effekter. Det är således möjligt att vi i de högt industrialiserade länderna har nått en nivå där utvecklingen av energianvändningen och social välfärd inte längre löper parallellt. När det gäller industrins ökade energiförbrukning beror den till betydande del på expansionen av processindustrin. Den del av energianvändningen som lett fram till en bättre arbetsmiljö och ett avskaffande av de tyngre arbetsmomenten är synnerligen värdefull. Många arbetsbesparande maskiner är dock inte särskilt energiförbrukande, varför denna betydelsefulla utveckling inte tärt särskilt mycket på energiresurserna. En grundpelare för välfärden är att skapa meningsfullt arbete och goda arbetsförhållanden. De monotona momenten i människors arbete har ökat. För många innebär detta stora svårigheter. Samhällets strukturella utveckling med centralisering av arbetstillfällen har inneburit ökad energianvändning inom transportsektorn. Vid persontransporter utnyttjas emellertid bilens kapacitet dåligt, och satsningen på kollektiva färdmedel har varit otillräcklig. Investeringarna i hela transportapparaten kräver också stora mängder energi. Det låga energipriset har självfallet haft stor betydelse för den snabba ökningen av energiförbrukningen. Detta gäller särskilt för industrin, men även transportsektorn och lokaluppvärmningssektorn har utvecklats utan större hänsyn till energikostnaderna. Den snabba ökningstakten i energiförbrukningen med är omöjlig att klara . (EPU) betänkande redovisar två alternativa utvecklingstrender, där ökningstakten är beräknad till mellan . EPU har i det lägre alternativet räknat med vissa åtgärder för att motverka en snabb ökningstakt. Vissa energibesparande åtgärder beräknas sättas in. Många tecken tyder emellertid på att med utnyttjande av redan känd teknik för hushållning i energianvändningen ökningen i energiförbrukningen kan bli lägre än dessa . Intressant i sammanhanget är utvecklingen . var den årliga energiökningen 4 . inträffade en markant förändring i energianvändningen. I stället för att fortsätta att öka sjönk förbrukningen med . oljeprodukter enbart låg användningen 1974 lägre än den gjorde . Dessa uppgifter bör ses i relation till en ökning i produktionen . energianvändningen inträdde främst på grund av det ändrade prisläget men även tack vare vissa ingripanden från samhällets sida. 1 ett längre perspektiv krävs målmedvetna insatser för att hålla nere energiförbrukningen. Dagens inriktning mot koncentration och centralisering måste stoppas. En starkare betoning av människors sociala behov och de icke-materiella värdena är nödvändig. Samhället måste formas inom de ekologiska ramarna och en global bedömning tillämpas. 1 detta ingår bl. a. hushållning med de begränsade resurserna. En målsättning måste vara att i det framtida samhället nedbringa energikonsumtionen. Energiförsöijningen måste bygga på de kontinuerliga energikällorna de som ständigt återskapas. Ett grundläggande medel för att nå ovanstående mål är ett samhälle uppbyggt efter decentralistiska principer. När det särskilt gäller energipolitiken måste vidare medlen vara: omfattande framtidsstudier, intensiv satsning på energiforskning, särskilt de nu s. k. alternativa främst de förnyelsebara energikällorna och besparingsåtgärder samt en kraftfull information för hushållning med våra energiresurser. Omfattande studier av de fysikaliska, biologiska, sociala och ekonomiska förutsättningarna för den framtida energiförsörjningen måste genomföras. De kortsiktiga besluten måste inordnas i ett långsiktigt perspektiv. Som ett hjälpmedel vid energi- och samhällsplaneringen bör energianalyser utnyttjas. Det ger förutsättningar för en överblick av energianvändningen. Energianalyser innebär att exempelvis för en bil energiåtgången beräknas för hela produktionen både för framställningen av råvarorna och halvfabrikaten och för själva bilproduktionen och för utnyttjandet av bilen. Dessa energianalyser underlättar en totalsyn och kan utgöra underlag och hjälpmedel i samhällsplaneringen. ser kan dras och utnyttjas för hushållning av andra råvaror än energiråvaror. Kommunala och regionala energiplaner utgör en viktig del i arbetet för att skapa hushållning med våra begränsade energiresurser. Det gäller att inte enbart göra prognoser utan också att genom samordning, förutseende och planering åstadkomma hushållning. Ett moment som är betydelsefullt i detta sammanhang är bl. a. ett effektivt samordningsarbete för att kommunerna skall kunna utnyttja industrins överskott av spillvärme. Industrisektorn svarade 1970 för () av landets energiförbrukning. EPU räknar med att andelen 1985 kommer att vara . Fram till energikrisen har energikostnaden svarat för ungefär 2 -av industrins sammanlagda kostnader. För vissa branscher har andelarna varit högre, exempelvis för cementindustrin och järn- och stålindustrin. Dessa låga andelar har medfört att industrin liksom övriga samhällsområden har tagit relativt liten hänsyn till ökningarna i energiförbrukningen. a.: Mycket väsentligt för förståelsen av problematiken är att energi har haft ett relativt lågt pris. Energikostnaden utgör således inom industribranscherna inom område B 1 (dvs. malm-, järn- och stål-, metall- och verkstadsindustri) som regel en liten eller blygsam del av totalkostnaden varför den regelmässigt bedömts som relativt ointressant. Den FoU som bedrivs i större eller mindre omfattning har således inte haft någon direkt inriktning mot energibesparing. I de fall då en energibesparingseffekt uppnåtts har detta vanligen varit en bieffekt. Denna sektor svarade 1971 för av industrins hela energiförbrukning. Energiförbrukningen ökade med av ökningarna i produktionsvolymen . Det blev därmed en svag sänkning av den specifika energianvändningen (mängden energi per producerat ton av en vara). I EPU:s lägre alternativ räknar man emellertid med att energiförbrukningen skall öka av ökningen i produktionsvolymen. Genomsnittligt skulle därmed energiutvecklingen vara proportionellt mer krävande än . Det måste betonas att detta är genomsnittssiffror och att vissa förändringar kan ske inom och mellan branscher som innebär övergång till produktion av mer energikrävande varor. Enbart denna enkla övergripande jämförelse visaratt EPU:s beräkningar i mycket bygger på trendframskrivningar och inte i tillräcklig utsträckning tagit hänsyn till möjligheterna att genom kraftfulla insatser begränsa ökningarna i energiförbrukningen genom utnyttjande av energisnål teknik. har till cnergiprognosutredningen gjort vissa beräkningar om industrins framtida energiefterfrågan. I ett alternativ antar man en tillväxttakt om för industrin och stimulanser till energibesparande åtgärder. Resultaten av dessa beräkningar pekar på ett energibehov som ligger betydligt under EPU:s bedömning . Enligt korrigerade uppgifter från ligger dess lågenergiprognos under EPU:s lågalternativ. Detta är en skillnad på över eller motsvarande cirka 89 kärnkraftsaggregat i full drift. För framtida industriinvesteringar kommer kraven på resurshushållning att få konsekvenser på investeringarnas inriktning. En sådan hushållningsplan kan kräva en förändrad produktionsstruktur. Skall hushållningsplanen kunna uppfyllas kan vissa varor komma att försvinna ur produktionen och ersättas med andra mindre energi- och råvarukrävande. Sålunda kommer t. ex. en utbyggnad av kollektivtrafiken att totalt sett spara energi och råvaror både ur investerings- och driftssynvinkel. En övergång från utnyttjande av begränsade resurser till de resurser som det finns mer rikligt av på vår jord och som återskapas måste ske. På samma sätt kommer de åtgärder som krävs i en annan motion från vårt håll om ökad återvinning att få konsekvenser på industrins produktionsapparat och förbrukning av energi. Som exempel kan aluminium nämnas. Omsmältning av aluminium kräver av den energimängd som åtgår för motsvarande nyproduktion. Ett utvecklande av återvinning av råvaror kommer att starkt bidraga till även en begränsning i energiförbrukningen. Detta exempel nämns endast för att belysa de möjligheter som ligger inom detta område. Här måste också betydande samhälleliga insatser göras. När den specifika energiåtgången nämns för en bransch är det betydelsefullt att beakta de avsevärda skillnader som finns mellan olika anläggningar som producerar samma varor. För exempelvis produktion av blekt sulfatmassa använder enligt tillgängliga uppgifter en anläggning, som utnyttjar en genomsnittlig teknik, mer energi än anläggningar som utnyttjar bästa teknik. Motsvarande siffror för cement är och för tidningspapper . Betydande skillnader uppstår också på grund av variationer i hur anläggningarna sköts driftsmässigt. Det finns enligt uppgift för massa-och pappersindustrin avancerade möjligheter att minska behovet av externt tillförd energi till noll. Exempelvis kan energibesparande konstruktioner, ett bättre utnyttjande av lutar, bark och annat vedavfall samt installation av mottrycksturbiner minska bränslebehovet med och elkraftstillförseln . Med hjälp av systematiska energianalyser kan på kort sikt relativt enkla åtgärder vidtagas inom industrin för att begränsa energiförbrukningen. Det gäller bl. a. en noggrannare bevakning av energianvändningen i allmänhet, genomgång och eventuellt byte av utrustning som har låg verkningsgrad m. m. För industrins del finns också avsevärda besparingar att göra avseende 1 * 1975. Detta berörs i motionen mer principiellt under rubriken uppvärmning och s. k. övrig energiförbrukning. En av de mest energibesparande åtgärderna för industrin är ett utvecklande av värmeåtervinning. a. järn- och stålindustrin finns betydande energimängder att spara genom tillvaratagande av spillvärme. En effektivare processtyrning med lägre toppkraftsbehov är en annan åtgärd som ger energivinster. För industrin måste särskilda energianalyser upprättas. Förutom industrins interna behov av energi är det väsentligt att utröna möjligheterna till ett effektivt energisamarbete mellan industri och kommuner. Exempel på sådant samarbete är det som utvecklas mellan industri och kommun i . 80 är också ett exempel på behovet av en sådan samordning för att nå ett samhällsekonomiskt optimalt resultat. Det är viktigt att redan planerade investeringar som bygger på ett lågt energipris på nytt noggrant övervägs ur energisynvinkel. För att frambringa energibesparande åtgärder inom industrin måste samhället stödja sådana investeringar. För ett effektivt genomförande fordras att ett stimulansprogram upprättas. Programmets storlek måste relateras till besparingsmöjligheterna, vilka uppgår till miljardbelopp. Drift av samfärdsmedel svarade 1970 direkt för () av energiförbrukningen. Inklusive indirekt förbrukning blir energiåtgången . Utmärkande för denna sektor är den mycket låga utnyttjandegraden av tillförd energi. Verkningsgraden ligger på , medan för industrin och hushållen motsvarande siffror är respektive . Denna sektor borde därför erbjuda stora möjligheter till effektivisering och bättre utnyttjande av energi. En övergång till kollektivtrafik och rälsbunden transport skulle ge energibesparingar. Det är också väl känt vilka betydande fördelar som uppstår på andra områden vid en sådan övergång. Kortsiktigt är det emellertid mindre realistiskt att räkna med avgörande förändringar. Det finns emellertid möjligheter att förbättra verkningsgrader och i viss utsträckning få en förskjutning i fördelningen mellan olika transportmedel. På kommer andra samhällsförändringar att påverka utvecklingen av transportsektorn. Hushållning med våra begränsade resurser och en decentralisering av samhället kommer att leda till lägre energiefterfrågan för transportsektorn. En jämnare fördelning av arbetstillfällen över landet och ett förbättrat tillvaratagande av smådriftens fördelar kommer att innebära förutsättningar för energibesparingar inom samfärdselsektorn. Närhet mellan arbete och bostad samt utnyttjande av kollektiva transporter kommer också att reducera energiefterfrågan. Uppvärmning och s. k. övrig energiförbrukning Enligt energiprognosutredningens definitioner svarar uppvärmning och s. k. övrig energiförbrukning för av landets totala energiförbrukning. Inräknas uppvärmning av industrilokaler stiger emellertid andelen till . Möjligheterna att begränsa energiförbrukningen inom denna sektor är helt uppenbart betydande. Detta gäller både på kort sikt och i ett längre perspektiv. Information och enklare justering av energianläggningar samt vissa energibesparande investeringar kan snabbt, enkelt och billigt ge resultat. Som ett andra steg bör komma en brett upplagd planering för att med en rad olika metoder minska energiförbrukningen. Detta gäller grundläggande regler såsom byggnormer och bostadslånebestämmelser m. m. samt åtgärder av typen värmeåtervinning, isolering m. m. Vidare måste forskningsverksamheten mångdubblas inom denna sektor för att frambringa framtida system med låg energiförbrukning. har räknat med en fortsatt ökning av energiförbrukningen inom sektorn lokaluppvärmning och s. k. övrig energiförbrukning. Prognoserna pekar på en ökning av mellan . () räknar däremot med att en nolltillväxt är möjlig för hela denna sektor (EPK inkluderar industrilokaler). Både EPU och EPK har huvudsakligen räknat med åtgärder i själva byggnaden och fjärrvärmeutbyggnad. Däremot är åtgärder för förbättrad drift utelämnade. a. kan en förbättrad skötsel av energianläggningar ge betydande besparingar, vid en försiktig beräkning. För att nå nolltillväxt krävs en rad åtgärder: stimulanser och skärpta normer. Den kan emellertid åstadkommas uteslutande med hjälp av redan känd teknik. Många av åtgärderna och investeringarna kan sparas in inom med dagens energipriser. Nämnas kan i detta sammanhang att statens råd för byggnadsforskning har finansierat FoU-insatser i . Där har man kunnat minska ett modernt bostadsområdes energianvändning och ett särskilt mäthus energianvändning . Observeras skall att detta har åstadkommits enbart genom förvaltningsåtgärder och nämnvärda investeringar. Insatserna innebär endast att man använder de tekniska system man har med större skicklighet och medvetenhet. En jämförande tabell mellan energiprognosutredningens alternativ och ett besparingsalternativ ger följande resultat: Energiförbrukning för uppvärmning och s. k. övrig sektor 1972 och två alternativ 1985, EPU (alt. 4) och en sammanställning över lägre prognosalternativ, TWh (bruttocncrgi). 1972 (enl. EPU) 1985 (EPU alt. 4) Sammanställning över lägre prognosalternativ 83,7 (EPK alt. 4) 55 (min.alte mat i v) 145,7 (Dvs. samma sorn 1970) Denna sammanställning bygger på skilda källor där energiförbrukningen har beräknats. För bostäder har EPK ett alternativ 4 som anger en förbrukning av och för sektorn övriga lokaler anger byggforskningsrådet . De övriga uppgifterna härrör från EPU alternativ fyra. Uppgifterna i ovanstående tabell bygger främst på energiprogramkommitténs beräkningar och byggnadsforskningsrådets yttrande över nämnda utredning. Med anledning av EPK:s betänkande har byggforskningsrådet rapporterat: har granskat EPK:s bedömning så noga som remisstiden medgivit. Det är inte orealistiskt att tro att vi kan komma i närheten av EPK:s O-alternativ. Om samhället vill. Det kräver ordentliga insatser av stimulans- och styrmedel. Men det finns också marginaler i EPU:s bedömning. EPU tycks ha överskattat energiåtgång och tillväxt i bebyggelsens lokaldel. EPU har också underskattat möjligheterna till energibesparingar i existerande bebyggelse. har för sektorn övriga lokaler anfört: Besparingspotentialen genom en rationell drift och ombyggnader av anläggningarna bedöms vara avsevärt större för sektorn 'övriga lokaler än för bostadssektorn. Åtgärder inom drift och förvaltning får genomslagskraft snabbt och berör hela det befintliga lokalbeståndet. Dessa förhållanden är av avgörande betydelse för bruttoenergitillväxten. Det finns sålunda goda förutsättningar att åstadkomma ett nolltillväxtalternativ. Detta kan inte frambringas helt utan stimulansåtgärder, utan samhället måste vidtaga åtgärder för att föra utvecklingen i denna riktning. Det är emellertid fullt möjligt att med känd och beprövad teknik åstadkomma en nolltillväxtutveckling inom sektorn lokaluppvärmning. som det kan konstateras att ett nolltillväxtalternativ är realistiskt måste arbetet föras vidare för ytterligare sänkningar av energiförbrukningen på uppvärmningssidan. Intensiva forskningsinsatser och omfattande försöksverksamhet måste initieras för att utveckla avancerade metoder för låg energiförbrukning. kan mycket stora förändringar åstadkommas. finns försöksanläggningar på flera platser, bl. a. i , med hus som i princip är självförsörjande med energi. Dessa idéer måste stödjas, utvecklas och noggrant prövas. Det är inte enbart själva energianvändningen i byggnader som är betydelsefull utan också de metoder som utnyttjas för att leverera energi till byggnader. Fjärrvärme, som t. ex. utnyttjar spillvärme från industrier, kan ur energisynvinkel vara synnerligen effektiv. 1 den utsträckning vi nödgas lita till fossila bränslen för uppvärmning är det ekonomiskt motiverat med kraftvärmeverk. Det är väsentligt att nybyggnation i större tätorter försörjes med fjärrvärme. Även befintliga flerfamiljshus måste i större utsträckning överföras till uppvärmning med fjärrvärme i stället för med egen oljepanna. Ett kortsiktigt program ett femårsprogram för de befintliga bostäderna måste upprättas. De bidrag och lån som finns för energibesparande åtgärder för övriga byggnader måste kraftigt utvidgas. Relativt enkla driftåtgärder kan ge betydande besparingar. Som tidigare refererats räknar bl. a. byggforskningsrådet med att av energiåtgången kan skäras ned med sådana åtgärder. Därför måste i första hand ett treårsprogram för information till hushåll och fastighetsägare om lämpliga åtgärder upprättas. Vidare måste bl. a. personal som sköter fastigheter vidareutbildas för att stimulera energibesparandc åtgärder. Detta treårsprogram bör uppgå till belopp som är avsevärt högre än dagens insatser. Det bör sättas i relation till de betydande mängder energi som kan sparas med dessa åtgärder. Energibesparande investeringar måste ytterligare stimuleras. Det gäller åtgärder såsom isolering, byte av pannanläggningar, mindre energikrävande ventilation och värmeåtervinning, rumstermostater m. m. Genom dessa åtgärder bör energiförbrukningen kunna minska med kring i befintliga flerfamiljshus och småhus, men även i övriga lokaler och industrilokaler i jämförelse med EPU:s lägre alternativ. Detta skulle innebära besparingar på belopp av storleksordningen minst 1 miljard också i jämförelse med EPU:s lägre alternativ. Dessa besparingar skulle kräva avsevärda investeringar . För att påskynda och stimulera dessa energibesparande investeringar måste nuvarande stimulansprogram avsevärt utvidgas. Principerna för bidragen och lånen kan vara utformade efter likartade riktlinjer som gäller med tillägget att det troligen är nödvändigt att höja beloppsgränserna för varje lägenhet. Bidragsdelen för bostäder är f. n. kr., och maximalt kan . utnyttjas per lägenhet. Vid maximalt utnyttjande är det därmed endast 40 000 lägenheter/år som kan komma i fråga. Det finns cirka 3,3 3,4 miljoner lägenheter varav 2 miljoner är byggda och som regel kräver åtgärder. Även för lägenheter som är byggda kan energisparande åtgärder vara effektiva. Det gäller exempelvis värmeåtervinning, installation av värmepumpar och solfångare. Den tidigare refererade Tenstaundersökningen visar att mycket finns att göra även i modern bebyggelse. De samhälleliga insatserna för energibesparande åtgärder i byggnader bör ökas mycket kraftigt. 1 första hand bör ett femårsprogram utformas för intensiva stödåtgärder. Dessa samhälleliga insatser måste sättas i relation till de besparingar som kan åstadkommas. Dessa besparingar kommer också för de flesta åtgärder att bestå under byggnadens hela livslängd.