mot · FY022071 · 1975-04-16 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av propositionen 1975:46 om planering och samordning av samhällets insatser för rekreation och turism. I propositionen 1975:46 hemställes om godkännande av de riktlinjer som regeringen förordar för planering och samordning av samhällets insatser för rekreation och turism. Propositionen är så vagt utformad att den knappast kan i oförändrat skick läggas till grund för ett riksdagsbeslut. Den allmänna riktlinjen att välbelägna, välutrustade och välskötta anläggningar skall stå till förfogande till låga priser följes inte upp med vare sig kostnadsfördelningsregler eller anslag. Det måste annars stå helt klart att den i vissa delar av landet starkt säsongbundna turismen inte kan uppfylla ovannämnda önskemål med mindre än att stora anläggningsbidrag och eventuellt även årliga driftbidrag ställes till förfogande. Propositionen går inte ens så långt att den ger investerarna i turistanläggningar ett med andra branscher likvärdigt kreditstöd. Vill man uppnå en utbyggnad av anläggningar som bättre motsvarar efterfrågan i de attraktiva områdena, måste åtminstone ett kreditgarantisystem införas. Det som finns beträffande hotellanläggningar är inte användbart för andra än utpräglade turisthotell. Inte heller kan man begära eller beräkna att kommuner, där rekreationsanläggningar i huvudsak betjänar andra än kommunens innevånare, skall ta avsevärda kostnader för investeringar och drift av anläggningarna och därmed belasta egna skattebetalare. För att man skall uppnå en tillfredsställande utbyggnadstakt för fjärrturismanläggningar måste det därför klarläggas ett statligt ekonomiskt ansvar för den icke lönsamma delen av investeringarna. Ett sådant ställningstagande synes också naturligt om man ser till de nackdelar som det kan innebära för annan verksamhet i en ort som utses till primärt rekreationsområde. Av propositionen framgår att de flesta områdena är belägna i glesbygdsområden och att rekreationsanläggningar då ofta är en sysselsättningsskapande investering. Planeringen skall samordna rekreationsintressena med naturvårdens, jordbrukets, fiskets, skogsbrukets och rennäringens intressen. Det finns även områden, t. ex. nr 8 , där planeringen för rekreation måste ta hänsyn även till näringslivets utbyggnadsbehov samt till havsfiskets intressen. Likaså måste i planeringen även ingå kommunikationer, befintliga servicenäringar etc. Planeringsriktlinjerna bör utökas med detta. I detta sammanhang vill vi också framhålla att utbyggnad av fjärrturistanläggningar inte bör ske i sådan omfattning, att respektive rekreationsområde i grunden förlorar sin karaktär. De riktmärken som varit avgörande när föreslagna områden utvalts som primära rekreationscentra bör också få prägla respektive område. Detta torde vara ett intresse såväl från turisternas som från kommunernas och ortsbefolkningens sida. Den näringsverksamhet i olika formersom finns i områdena bör enligt vår mening så långt som möjligt skyddas och ges möjligheter att utvecklas även . En annan fråga av väsentlig betydelse är mark reserven ng för ifrågavarande ändamål. I propositionen framhålls: 1 ett första skede är det viktigast att erforderliga markområden reserveras inom de primära rekreationsområdena för att möjliggöra en utveckling av rekreationslivet inom dessa områden. Här kan kommunerna komma att försättas i svåra situationer. Görs markreservationer alltför vidsträckta och under otillräcklig förplanering kan hinder uppstå för spontan utveckling genom att mark ej finns att tillgå. I vissa fall kan sådana hinder kvarstå om intresse och resurser för färdigplanering och utbyggnad av rekreationsområdena ej kommer till stånd inom rimlig tid. Reservering av mark måste därför enligt vår mening ske under stort hänsynstagande till en spontan och naturlig utveckling i respektive områden. Planeringsarbetet bör vara en angelägenhet. Att införa specialregler just för denna planeringsverksamhet, för länsstyrelsernas medverkan eller för inflytande för den särskilda beredningen för samordning av planeringen av rekreationsområden anser vi överflödigt. Deras rekommendationer hör mera hemma i detaljplaneringsarbetet sedan kommunen fastlagt sin markanvändningsplanering i den nu pågående fysiska riksplaneringen. Det för kommunerna utökade planeringsansvaret måste medföra möjlighet att få ett bättre ekonomiskt stöd från staten till detta arbete. Anslaget till planverket för bidrag till översiktlig planering bör därför ökas genom att ett nytt anslag införes, benämnt t. ex. Bidrag till planering av primära rekreationsområden. Anslaget bör utgå med . för nästa budgetår. Som ovan anförts kan kravet på att ett område skall svara för primära rekreationsbehov innebära begränsningar för vissa näringsgrenar. Det måste enligt vår uppfattning vara en felaktig princip att renodla ett områdes användning - speciellt i områden där turismen är starkt säsongbunden. Slutligen vill vi också uttala behovet av att beslutet om primära rekreationsområden inte förhindrar en utveckling av rekreation och turism även på andra områden och i mindre skala. Såsom departementschefen framhåller måste rekreationspolitiken ges en sådan utformning att den möjliggör för alla att få den avkoppling och motion som var och en har rätt att kräva. Därför är det viktigt att inte sociala och ekonomiska hinder bestämmer vilka som kan få del av utbudet av rekreations- och turistaktiviteter. Utbudet måste överensstämma med de önskemål stora grupper medborgare har. Skall denna målsättning kunna uppnås måste det inom varje kommun ges utrymme för det vardagliga rekreationsbehovet och närturismen. Dessutom måste det även i fortsättningen ges goda möjligheter att bygga enstaka och mindre grupper av fritidshus, och stöd måste kunna påräknas även för mindre semesteranläggningar av olika slag. bör göra ett uttalande härom. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att ansvaret för markanvändningsplaneringen för att tillgodose primära rekreationsområden åvilar kommunerna i den fysiska riksplaneringsomgången utan specialföreskrifter om och samordningsdelegationens medverkan, 2. att planeringen även skall innefatta avvägningen gentemot övrig näringsverksamhet, service, kommunikationer etc., 3. att för bidrag till kommuner med primära rekreationsområden inrättas ett nytt anslag. Anslag för planering av primära rekreationsområden, och att detta skall utgå med ., 4. att kostnadsfördelning för rekreationsanläggningar sker på sådant sätt att statsverket svarar för den del av kostnaden som föranleds av speciella föreskrifter och som medför att investeringen inte erhåller normal förräntning, 5. att kreditgarantisystem införs för enskilda investeringar i rekreationsanläggningar, samt 6. att uttala att stöd bör lämnas för utbyggnad av mindre anläggningar för rekreation och turism även i andra delar av landet än dem som ingår i primära rekreationsområden. . () i PER () () (c) () . () i