ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021210 · 1975-01-01 00:00:00 — 1975/76: 1210 av fröken m. fl. beslöt 1974 att bidragsdelen inom studiemedelssystemet skulle höjas till . Bidragsdelen hade varit oförändrad sedan studiemedelssystemet infördes. 1 samband med förslaget om en höjning av bidragsdelens storlek, diskuterades också frågan om eventuell värdesäkring. Utskottets majoritet skrev: Utskottet ... vill understryka angelägenheten av att bidragsdelen inom studiemedelssystemet - på samma sätt som förmånerna inom studiehjälpen - i fortsättningen blir föremål för mer regelbundna omprövningar och anpassas till förändringar i penningvärdet". Motivet för studiebidraget är tvåfaldigt. Det skall dels utgöra en allmän stimulans till studier, dels bidra till att hålla skuldsättningen nere och därmed medverka till att hålla tillbaka den rädsla för skuldsättning som alltjämt finns. Att positivt påverka förhållanden kan ske antingen genom att man höjer studiebidraget eller att man ytterligare liberaliserar återbetalningsreglerna. Fördelen med den senare metoden är att den kan utformas som en selektiv metod, vilken i första hand är fördelaktig för dem som efter avslutad utbildning får en inte alltför hög inkomst. Detta är dock en åtgärd på , och en naturlig uppgift för den tillsatta studiesociala utredningen. En höjning av bidragsdelen skulle däremot medföra en omedelbar positiv ekonomisk effekt för den studerande. Den 1974 genomförda höjningen medförde att bidragsdelen kom att motsvara 16,8 o av studiemedlens totalbelopp. I ett exempel antar CSN att basbeloppet den kommer att vara . Om studiebidraget inte höjs kommer det då att motsvara 14,2 "> av studiemedlens totalbelopp. Med hänsyn till riksdags uttalande och till utvecklingen av studiebidragets storlek i förhållande till de återbetalningspliktiga studiemedlen är det alltså nödvändigt att göra en uppjustering av studiebidraget. CSN föreslår att bidragsdelen höjs med . En sådan höjning innebär att men reellt återställer bidragsdelen till den andel av studiemedlens totalbelopp som den hade 1974, nämligen . Merkostnaden för statsverket blir enligt CSN:s beräkningar 18 milj. kr. Mot bakgrund av ovanstående hemställer vi att beslutar att studiebidraget inom studiemedlen höjs med . per läsår fr. o. m. . () i Nennesholm
mot · FZ021216 · 1975-01-01 00:00:00 — av m. fl. om fastställandet av delpensions storlek Lagen om delpensionsförsäkring antogs av och träder i kraft . Lagen innebär i korthet att arbetstagare skall ha rätt till delpension efter , om han eller hon efter fyllda haft inkomst av anställning under och under förutsättning att man minskar sitt arbete som anställd med minst 5 tim./arbetsvecka men dock att man efter minskningen arbetar minst 17 tim./arbetsvecka. En allvarlig brist gäller principerna för fastställandet av delpensionens storlek. Huvudprincipen är den att delpension skall utgå med ett belopp motsvarande av skillnaden mellan den inkomst vederbörande hade före övergång till deltidsarbete och den inkomst han får genom deltidsarbete, dvs. en person med en årslön på . som går ned till halvtidstjänst och sålunda får kvar en lön på . får då för den bortfallande inkomsten på . en delpension på . Emellertid föreslås den regeln, att den inkomstskillnad som ligger till grund för delpensionen inte får överstiga skillnaden mellan den sjukpenninggrundande inkomsten före och efter övergången till deltidsarbete. Detta innebär att löntagare med inkomster över 7,5 basbelopp får mindre än 65 96 av inkomstbortfallet, ju högre inkomsten är desto lägre blir delpensionen. Regeln kan enklast illustreras med ett par exempel. En person med en lön av exakt 7,5 basbelopp - f. n. ca . får om han går ned till halvtidstjänst ca . Den som har en inkomst av 8 basbelopp, i kronor räknat , får om han går över till halvtidstjänst en delpension som är ca . Den som har en inkomst på 10 basbelopp eller . erhåller på samma sätt ca . Minskningen fortsätter sedan på detta sätt, så att den som har en inkomst på 15 basbelopp över huvud taget inte kan erhålla någon delpension enligt den framlagda propositionen. I samtliga jämförbara socialförsäkringar gäller den regeln, att beloppen - exempelvis sjukpenningen eller tjänstepensionen - är maximerade till f. n. I lagen introduceras en helt ny princip, nämligen att ersättningen minskas vid högre inkomster. Detta ter sig än mer omotiverat, eftersom basbeloppstaket för avgiftsinbetalningarna slopats fr. o. m. detta år för samtliga socialförsäkringsavgifter utom ATP, varigenom avgifterna för arbetstagarna skall grundas på vederbörandes hela bruttolön. Att även mot denna bakgrund delpensionsförmånen sjunker vid stigande inkomst och 1 1975/76. helt upphör att gälla vid det dubbla basbeioppstaket måste betraktas som orimligt. Med stöd av ovan hemställs att hos regeringen begär förslag till innevarande om sådan ändring i lagen om delpensionsförsäkring att begränsningen av pensionen till skillnaden mellan den sjukpenninggrundande inkomsten före och efter övergången till deltidsarbete utgår. () ()
mot · FZ021309 · 1975-01-27 00:00:00 — 1975/76:1309 av om larmsystem för åldringar och handikappade Befolkningen i kommer att gradvis bli genomsnittligt äldre. Förklaringen till det är att antalet personer beräknas öka med 200 000 . har samma åldersgrupp ökat med ca 300 000. Denna åldringsexplosion innebär att vi i dagens läge har drygt 1,2 milj. människor . Vi har ett högt utvecklat socialt system i vårt land och en i många stycken väl fungerande åldringsvård. Men det ökande antalet åldringar ställer krav på nya åtgärder för att vi skall kunna ge våra pensionärer en i olika avseenden tryggad ålderdom, ett åldrande utan rädsla och fruktan, utan isolering och vanmakt. Ett klart mål för åldringsvården måste vara att få så många pensionärer som möjligt att bo kvar i sin naturliga miljö i sina hem . Det visar sig emellertid att en del pensionärer vill komma på institutioner bl. a. på grund av rädsla att vistas ensamma i en lägenhet. Man är rädd för att något kan hända i ens kropp eller att man kan ramla och inte kunna kalla på hjälp. Denna oro och ängslan kan förorsaka en ökad köbildning till ålderdomshem och andra institutioner. Det är alltså högeligen önskvärt även från huvudmännens synpunkt att ge den enskilda människan mesta möjliga trygghet i bostaden. I massmedia meddelas då och då att pensionärer eller handikappade råkat ut för olycksfall eller sjukdom som gjort att de fått ligga och ibland veckor innan deras nödsituation upptäckts. har döden kommit före hjälpen. Landets hemsamariter gör en utomordentlig insats. Problemet är att de inte kommer att räcka till. Pensionärernas trygghet bör kunna göras betydligt bättre genom komplettering med något larmsystem. Det finns olika s. k. aktiva larm direktlarm genom vilka hjälp kan tillkallas med olika knappar. Direktlarm kan även fungera som överfallsskydd och medverka till att nedbringa den tilltagande brottsligheten mot åldringar och handikappade. För de fall där en pensionär blivit liggande medvetslös och helt oförmögen att med en larmknapp kalla på hjälp krävs ett s. k. passivt larmsystem. Det fungerar så, att larm utlöses genom frånvaron av aktiviteter hos pensionären. En svensk forskargrupp har utvecklat ett passivt system som f. n. introduceras av . Ett 80-tal enheter finns redan installerade i inom kommun. finns ett 20-tal liknande installationer. Det är också känt att vissa utländska system är utvecklade och tillgängliga i . En omfattande utprovning och utvärdering av både passiva och aktiva larmsystem som finns tillgängliga borde göras med det snaraste. Utvärderingen bör göras av , och resultaten av utvärderingen bör på lämpligt sätt delges kommuner och landsting. Medel för dylik försöksverksamhet finns uppenbarligen tillgängliga inom ramen för anslaget A 3 Forsknings- och utvecklingsarbete samt försöksverksamhet under huvudtitel. Med hänvisning till det anförda hemställes att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att en omfattande utprovning och utvärdering av både passiva och aktiva larmsystem, avsedda för åldringar och handikappade, med det snaraste bör göras i regi. TRYCKERI 1*76 760043
mot · FZ021314 · 1975-01-01 00:00:00 — av i och tru om radioprogram på samiska på samiska i lokala program i norra . disponeras 1/, då man dels tar upp informativa program om och för samema, dels något lättare program. De många samer som bor utanför detta område, främst i Stockholms-, Uppsala- och har däremot ingen möjlighet att höra denna information om samemas problem och vardag. Vi anser att väldigt många andra svenskar också har intresse av att få veta mera om denna minoritet inom vårt lands gränser. Det sänds nu helt riktigt program för finner, jugoslaver, greker m. fl. Det borde finnas möjlighet att på riksnätet sända minst en kvart om samema. Detta program kunde vara en direktsändning eller repris av det informativa program som endast sänds i norra . Vissa delar av dessa program kunde sändas på samiska för att samer i förskingringen skulle ha möjlighet att höra sitt hemspråk. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att beslutar uttala att radio bör ges möjligheter att över riksnätet sända program på samiska i enlighet med vad i motionen anförs. . () () i
mot · FZ021355 · 1975-01-01 00:00:00 — av i Agnäs m. fl. om inrättande av en arkivarietjänst vid dialekt- och ortnamnsarkivet i Dialekt- och ortsnamnsakivet i åligger det bl. a. att insamla och tillhandahålla allmänhet och forskare uppgifter om svenska, finska och samiska dialekter samt om folkminnen och ortnamn i de fyra nordligaste länen. Som handläggande personal har arkivet två tjänster, en arkivchefs- och en arkivarietjänst. Det måste anses som självklart, att arkivchefen skall ha kompetens i nordiska språk; med tanke på materialets omfattning har också arkivarien kompetens bl. a. i detta ämne. Av personalen bör dessutom krävas kompetens i finska och samiska. Samiskan är inom området starkt heterogen och måste betraktas som i varje fall två helt skilda språk. Det är givetvis orimligt att av en befattningshavare fordra full kompetens i fyra språk; dessutom upptas med nödvändighet arkivchefens tid till en del av att leda arkivets verksamhet. För att arkivet skall kunna fylla sina primära uppgifter krävs att det får ytterligare en arkivarietjänst, då med kompetens i samiska. Vid en konferens i mellan representanter för ural-altatiska institutionen i , samiska vid i , finsk-ugriska institutionen vid , avdelningen för samiska vid , avdelningen för finska vid , i Kautokeino, Same-Ätnams språkutskott, Samehögstadiet i , dialekt- och folkminnesarkivet i och dialekt- och ortnamnsarkivet i beslöt deltagarna enhälligt att försöka förmå svenska riksdagsmän att verka för inrättandet av en arkivarietjänst vid dialekt- och ortnamnsarkivet i med krav på kompetens i samiska. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen föreslår att en arkivarietjänst i Fe 12 med kompetens främst i samiska inrättas vid dialekt- och ortnamnsarkivet i . () i Agnäs HANS () () PER () i Gäddvik
mot · FZ021397 · 1975-01-01 00:00:00 — 1975/76:1397 av m. fl. om intensifierad forskning i könsrolls- och kvinnofrågor, m. m. Ett samhälles utvecklingsnivå kan avläsas genom dess grad av jämställdhet mellan könen. är ett föregångsland i detta avseende. Lagstiftningen lägger grunden för ett för man och kvinna jämställt samhälle. När det gäller värderingar och allmänna attityder förekommer fördomar och förlegade tänkesätt. För att bryta dessa behövs målmedvetna och framsynta insatser inte minst inom utbildningens område. Vad beträffar forskning i könsrolls- och kvinnofrågor finns alltjämt bara en tjänst inom detta ämnesområde. Då fältet är mångfasetterat och innehåller ett mycket stort antal komponenter fordras ett fortlöpande forsknings- och utvecklingsarbete. För att det påbörjade arbetet skall kunna föras framåt i den utsträckning som krävs är det nödvändigt med inrättandet av åtminstone ännu en forskartjänst. I pågår akademiska 20-poängskurser (A-kurs) i könsrollsfrågor. Vid i startades ytterligare en kurs. Då ämnet har stor omfattning vore en 40-poängskurs (B-kurs) en naturlig uppföljning, eftersom jämställdhetsfrågorna behöver breddas och fördjupas. Lärarhögskolorna bär huvudansvaret för lärarutbildningen, och det är av synnerlig vikt att lärarkandidaterna bibringas en till innehåll och omfattning anpassad jämställdhetsideologi. Därför måste det ses som en självklarhet att på varje lärarhögskola inrätta minst en tjänst i könsrollsfrågor. Detta får emellertid inte leda till att frågorna tas upp isolerat; de måste integreras i så många ämnen som möjligt. Till tjänstens arbetsuppgifter bör även höra medverkan i fortbildningen. Lärarutbildare behöver beredas tjänstledighet med B-avdrag för att med tillräcklig kompetens kunna undervisa i könsrollsfrågor på utbildningsanstalterna. Påbyggnaden med en B-kurs borde kunna ge behörighet för dessa tjänster. De ovan anförda förslagen skulle vara ett led i en målmedveten strävan att inom utbildningsområdet föra ut jämställdhetsfrågoma. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar 1. att medel ställs till förfogande för intensifierad forskning om könsrolls- och kvinnofrågor i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att hos regeringen begära att påbyggnadskurser i könsrollsfrågor anordnas i enlighet med vad som anförts i motionen, 3. att hos regeringen begära att tjänster i könsrollsfrågor inrättas vid lärarhögskolorna. . () i
mot · FZ021410 · 1975-01-01 00:00:00 — av m. fl. om översyn av läroplanerna för grund- och vidareutbildningen av sjuksköterskor Nuvarande läroplan för grundutbildning av sjuksköterskor konstruerades . Med de förändringar som skett inom sjukvården och med den expansion som skett med nuvarande utbildningar inom vårdområdet fyller helt förklarligt nuvarande läroplan varken de pedagogiska eller praktiska krav som måste ställas. Läroplanen är i alltför hög grad inriktad på tjänstgöring inom sluten vård. Inte minst framgår detta av de krav på praktik som finns, med t. ex. ett oerhört tryck på praktikplatser inom barnsjukvården. Det område som inom överskådlig framtid kommer att kräva en allt större andel av vårdresurserna, nämligen långvarig kroppssjukvård, får däremot enligt de flesta planerna ej utnyttjas för praktikplacering. I ett av U 68 :s betänkanden lämnas förslag när det gäller vårdutbildningarna. I det avsnitt som behandlar sjuksköterskeutbildning framgår att man är helt klar över att utbildningen måste ha en annan målsättning än den har , då både sjukvården och socialvården kommer att förändras. Förslaget har många fina intentioner till förändrad läroplan men granskar man det närmare kommer det inte att innebära en minskning av praktikplatsbehovet. Undervisningen blir modernare och inte så bunden som . Men problemet med att ge alla eleverna en effektiv praktisk utbildning är därmed inte löst. Vad som krävs är en läroplan som är så pass flexibel när det gäller praktikutbildningen att man kan anpassa den efter olika lokala förhållanden utan att det inverkar menligt på slutresultatet. När nuvarande läroplan konstruerades var situationen på avdelningarna helt annorlunda än . Då kunde sjuksköterskeelevema placeras som enda elevkategori på många avdelningar och därmed komma åt olika arbetsuppgifter. med alla de elever som måste placeras har det blivit trångt på avdelningarna och arbetsuppgifterna därmed färre för varje elev. Det är således angeläget att en översyn av läroplanen för grund- och vidareutbildning av sjuksköterskor omgående och skyndsamt genomförs. Målsättningen bör vara att de nya läroplanerna finns framme för planering av starten då högskolereformen omsätts i praktiken, nämligen . I väntan på resultatet av denna centrala översyn av läroplanerna borde och kunna vara mindre restriktiva och lt 1975/76. övergångsvis medge vissa möjligheter för landsting och motsvarande att besluta om vissa lokala avvikelser från nu gällande läroplaner. Detta skulle medge ökade möjligheter för vårdskolorna att ytterligare utöka antalet intagningsplatser något. Mot bakgrund av ovanstående hemställer vi att beslutar 1. att hos regeringen begära en skyndsam översyn av läroplanerna för grund- och vidareutbildning av sjuksköterskor, samt 2. att i avvaktan på denna möjlighet lokala avvikelser från nu gällande läroplaner medges. () MAJ ()
mot · FZ021424 · 1975-01-01 00:00:00 — av fröken och fröken om utflyttning av Ingemundskolans verksamhet föreslog i sitt betänkande Bättre utbildning för handikappade (SOU 1969:35) att verksamheten vid dåvarande skulle avvecklas och ersättas med en riksgymnasieskola för svårt rörelsehindrade m. fl. elever med långt driven integrering beträffande boende och skolgång. Styrelsen för vårdartjänst och , som fr. o. m. /72 gemensamt ansvarar för den i försöksform bedrivna verksamheten, har ålagts ansvaret för denna utveckling. Som en första etapp i uppbyggnaden av den nya riksgymnasiala verksamheten har /75 i Stockholmsförorten prövats boende för ca 20 elever i tre elevhushåll och skolgång i det näraliggande gymnasiet. och styrelsen för vårdartjänst har i uppdrag att utvärdera verksamheten och har redovisat erfarenheterna i en särskild rapport dagtecknad . Av rapporten framgår att verksamheten i allt väsentligt är ändamålsenlig, såväl när det gäller skola som elevbostäder. Styrelsen för vårdartjänst har i samråd med utarbetat förslag till den framtida verksamheten med gymnasial utbildning för svårt rörelsehindrade m. fl. I enlighet med detta förslag och med stöd av det positiva resultatet av försöksverksamheten i begärde styrelsen för vårdartjänst i anslagsframställningen /77 att medel skulle beviljas för en fortsatt utflyttning av elever från Ingemundskolans internat till elevbostäder, integrerade i vanlig bostadsmiljö, samt föreslog att ytterligare 20 elevplatser skulle anordnas inom . Styrelsen för vårdartjänst disponerar f. n. lokaler för elevernas boende i det till hörande . Även den av kommun bedrivna skolverksamheten vid får sitt lokalbehov tillgodosett på detta sätt. Direktionen för har i flera sammanhang begärt att sjukhuset skall få tillgång till de lokaler som f. n. disponeras av Ingmundskolan och omvårdnadsverksamheten i anslutning till skolan. Styrelsen för vårdartjänst beräknade i sin anslagsframställning de ökade kostnaderna till följd av utflyttning av elevhushåll från sjukhusets område till ca , varav . för nyanskaffning av inventarier. Vidare tillkommer för en mer tidskrävande och geografiskt spridd elevmedicinsk verksamhet en kostnad på ca . Då en rapport om utvärderingen av försöksverksamheten i Skärhol men nu föreligger, och resultaten visat sig positiva, finner vi det synnerligen angeläget att den av handikapputredningen föreslagna och av styrelsen för vårdartj anst och planerade utflyttningen av verksamheten vid från nuvarande lokaler inom sjukhusets område genomförs och att erforderliga medel härför anvisas. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att hos regeringen anhåller om åtgärder för utflyttning av verksamheten vid från lokaler inom sjukhusets område och beviljar erforderliga medel härför.
mot · FZ021429 · 1975-01-01 00:00:00 — Motion 1975/76: 1429 av herrar i och i om ökad skolundervisning i ämnena biologi och ekologi Man bör vara överens om att lära de unga i tidig ålder att förvalta våra naturtillgångar, att bli intresserade av naturvård. Frånsett föräldrarnas betydelse i detta sammanhang måste skolans undervisning vara klart inriktad på att ge eleverna en övertygelse om riktigheten och nödvändigheten av att vara aktsamma om våra marker, vår fauna och flora eller med andra ord värdet av en ekologisk balans. De unga måste vara medvetna om att de i våra marker har fått ett arv som både fordrar vilja och kunnande att förvalta, till glädje för dem själva och kommande generationer. Detsamma gäller vårt kulturlandskap. Det talas ofta om det väldokumenterade intresset för naturvård i vårt land; vi vill inte förneka att man upplever det så i många fall, men tyvärr finns också bevis på motsatsen. Skall vi emellertid vara övertygade om att de unga har med sig i bagaget ut i världen en vilja att skydda vår natur så måste schemat för högstadie- och gymnasieskolan ha ett större utrymme i ämnen som ekologi och biologi. Det är av visst värde att intresseorganisationer vid sidan om skolan försöker att fånga de ungas intresse för de här ämnena. Närmast tänker vi på naturvårdsorganisationer med olika inriktningar, men det bör ju vara en skyldighet från samhällets sida att i den obligatoriska skolan ge ett sådant utrymme för ämnena ekologi och biologi att en grund att bygga vidare på föreligger. Skolans utrymme är alltför ringa i dessa ämnen. Även om vi är medvetna om konkurrensen på skolschemat mellan olika ämnen bör det inte råda något tvivel om att tid, avdelad i större utsträckning än nu för ämnena ekologi och biologi, är en god investering för att ge de unga en sådan grund, att viljan till bevarande av natur och förståelse för att balansen i densamma upprätthålles också är en förutsättning för deras eget välbefinnande. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att uttalar att ämnena biologi och ekologi ges större utrymme i undervisningen på högstadiet och i gymnasieskolan.
mot · FZ021454 · 1975-01-01 00:00:00 — Motion 1975/76:1454 av i Lane-Herrestad m. fl. om grunderna för statsbidrag till studie- och yrkesorientering, m. m. Enligt de allmänna intentionerna för studie- och yrkesorienteringens bedrivande skall varje elev i grundskola och gymnasieskola garanteras studieoch yrkesorientering (syo). Den enligt läroplaner och anvisningar planerade syo-verksamheten kan numera genomföras i full utsträckning, och till densamma utgår till primärkommun och landsting ett statligt bidrag (SFS 1974:390). Men för skolor som lyder under privatskoleförordningen saknas bidragsmöjligheter, trots att syo-verksamheten där måste ha samma omfattning som inom det övriga skolväsendet. Privatskolorna är förhållandevis små, och ingen av skolorna kan troligtvis heltidsanställa en syo-funktionär enligt normerna för statsbidrag till syoverksamhet vid kommunala skolor. Därför är det viktigt att för dessa skolor tillskapa ett statsbidragssystem som underlättar samordning av syo-verksamhet vid dessa skolor med primärkommuns eller landstingskommuns egen syo-verksamhet. Primär- eller landstingskommun, där privatskola är belägen och lyder under privatskoleförordningen (SFS 1967:270), bör efter samråd få inräkna eleverna i denna privatskola i det underlag som utgör grund för tilldelning av statsbidrag till syo-verksamhet. Med hänvisning till vad här anförts hemställs att beslutar 1. att primärkommun eller landstingskommun där privatskola är belägen, vilken lyder under privatskoleförordningen (SFS 1967:270), får inräkna privatskolans elever i det underlag som utgör grund för tilldelning av statsbidrag till studie- och yrkesorientering, 2. att för /77 anvisa . i Lane-Herrestad (c) georg Aberg (fp) ove nordstrandh (m)
mot · FZ021629 · 1975-01-01 00:00:00 — av i och om åtgärder för övergång till returglas Den alltmer ökande produktionen av engångsförpackningar har många negativa följder. Den innebär både ökad energianvändning och ytterligare slöseri med värdefulla metaller och andra råvaror. Burkförpackningar med aluminium är särskilt resurskrävande. De åtgärder som utnyttjats har främst varit inriktade på en ökning av skatt och pant. Av utvecklingen att bedöma har detta inte inneburit några särskilt radikala förbättringar. Tendensen har möjligen varit den att engångsglaset har slagits ut av burkförpackningarna. Så var fallet i samband med nedläggningen av glasbruk. Ett medel att komma till rätta med situationen vöre att söka nå en standardisering av olika förpackningar jag tänker i första hand på glasemballage. Det skulle räcka med ett mindre antal standardförpackningar, som kunde utnyttjas inte enbart för dryckesvaror utan även för andra produkter. Det borde också uppställas krav på att engångsglas inom en viss tidsrymd bör försvinna från de områden där det utan större olägenhet är möjligt att använda returglas. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos regeringen anhåller om utredning och förslag om en standardisering av glasemballage för en övergång till returglas i enlighet med vad som i motionen anförts. . () () i