ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY02757 · 1975-01-23 00:00:00 — om införande av ett särskilt avgiftsbelagt läkarbesökskort som ger rätt till fria läkarbesök. Kostnaderna för läkarbesök har genom statens och landstingens åtgärder kunnat kraftigt sänkas. Genom uppgörelsen mellan staten och landstingen om den s. k. 12-kronan, som förordas bli höjd till , och genom den uppgörelsen som träffats med privatpraktiserande läkare om en kostnad av . för patientbesök hos privatpraktikerna har man åstadkommit en nedpressning av kostnaderna för patienterna som man gett möjlighet för landstingen och privatläkare att via fl ersättning för det ekonomiska bortfall som annars skulle blivit följden. Denna försäkringsreform är av utomordentligt stort värde och har på ett mycket betydelsefullt sätt nedbringat kostnaderna för läkarbesök. För dem som bara gör ett eller några få läkarbesök är kostnaderna numera ytterst ringa, och ingen behöver av den anledningen dra sig för att besöka läkare. Annorlunda ställer det sig emellertid för de människor som oftare måste besöka läkare. Detta gäller för patienter som hårdare än andra drabbas av sjukdomar. Det finns de som måste besöka läkare . För dem blir därför kostnaderna betydande. Särskilt som de också i regel får speciella medicinkostnader. För att göra det lättare för den kategorin av människor har man inom vissa landsting infört ett s. k. hundrakort, vilket innebär att hur många läkarbesök man än gör skall kostnaden för patienten inte överstiga . Enligt vad vi erfarit har bl. a. infört ett sådant läkarbesökskort. Även om det förefaller troligt att flera landsting kommer att följa exemplet så vore det sett från helhetssynpunkt riktigare att man via den allmänna försäkringen finansierar en sådan reform och införde ett hundrakort över hela riket. Det skulle inte röra sig om några större kostnader förden allmänna försäkringen, men för vissa enskilda som ofta besöker läkare skulle det vara ekonomiskt betydelsefullt. Det är möjligt att en reform av föreslagen art skulle vålla vissa administrativa besvär, men dessa bör inte bli speciellt betungande. Vi anser det viktigt att denna fråga blir föremål för en utredning. En sådan kan enligt vår mening göras snabbt antigen inom eller av . Med stöd av det anförda hemställer vi att hos regeringen begär en utredning om införande av ett s. k. hundrakort inom den allmänna försäkringen.
mot · FY02758 · 1975-01-24 00:00:00 — av herrar i Lane-Herrestad och i Skärstad om viss översyn av studiestödssystemet. Studerande som på grund av sjukdom tillfälligtvis tvingas avbryta sina studier har ett ofullständigt ekonomiskt skydd. Detta är en allvarlig brist i vårt sociala trygghetssystem. Studiemedel utgår dock med hänsyn tagen till sjukdom och med rätt att slippa återbetalning för som motsvarar sjukdomens längd. En gymnasiestuderande som blir sjuk har inga möjligheter att få ersättning vare sig från studiestödssystemet eller sjukförsäkringen. I förstnämnda fall förutsätts att studier verkligen bedrivs medan rätten till sjukpenning är beroende av en viss minsta inkomst från förvärvsarbete. Däremot kan förtidspension, sjukbidrag, invaliditetsersättning samt invaliditetstillägg bli aktuellt. Praxis för sjukbidrag eller förtidspension har numera utvecklats så att medel utgår om den studerande bedöms sakna förmåga att skaffa sig inkomst av förvärvsarbete. Ersättning utgår av basbeloppet. Det ekonomiska trygghetssystemet vid sjukdom för studerande förutsätter således antingen att den studerande uppbär studiemedel eller att sjukdomen är så allvarlig och långvarig att sjukbidrag eller förtidspension kan bli aktuellt. Enligt vår mening bör en utbyggnad av studiestödssystemet och en samordning med sjukförsäkringssystemet ske för att garantera alla studerande trygghet inför sjukdom. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär översyn och förslag till ändring av studiestödssystemet i syfte att skapa ekonomisk trygghet vid sjukdom för alla studerande. () i Lane-Herrestad () i Skärstad
mot · FY02759 · 1975-01-24 00:00:00 — av herrar Remgård i och om rätt till ersättning från allmänna försäkringen vid remiss av fö 1974 fattade beslut om genomförande av ett ersättningssystem för privatpraktiserande läkare, som från patientens synpunkt innebar en samordning av privatpraktiserande och offentlig vård. Sålunda skulle i patientavgiften ingå bl. a. remiss till röntgen- och laboratorieundersökningar samt remissbesök hos specialist. Vid sådana remissbesök skulle också resekostnad ersättas intill kostnader för resor till och från närmaste allmänna sjukhus där specialiteten finns företrädd. Det genomförda ersättningssystemet gäller för privatpraktiserande läkare, som är uppförda på en av allmän försäkringskassa upprättad förteckning. Däremot omfattar det inte läkare, som på heltid arbetar inom företagshälsovård. Detta innebär att en patient, som remitteras av en läkare inom företagshälsovården till specialist eller röntgen, själv måste betala specialistoch röntgenavgifterna utan att erhålla ersättning från . Inte heller får patienten resekostnaderna ersatta. Då enbart röntgenavgiften i dagens läge uppgår till ca . är det uppenbart att gällande regler kan få vittgående konsekvenser för den enskilde patienten. Det förefaller särskilt opraktiskt att en företagshälsovårdsläkare inte skall ha motsvarande remissrätt som en privatpraktiserande läkare även om han företrädesvis bedriver hälsovård och bör göra det. Av vad som ovan anförts torde framgå att det både rent praktiskt och från rättvisesynpunkt är viktigt att läkarvårdstaxan ändras så att ersättning utgår från den allmänna försäkringen till sjukvårdshuvudmannen vid remiss från företagshälsovårdsläkare och att resekostnader ersätts på samma sätt som vid remiss inom den offentliga vården. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts.
mot · FY0276 · 1975-01-14 00:00:00 — av herrar i och i om rätt till sjukpenning vid förlust av idrottsinkomst. För många idrottsmän utgör intäkter från idrotten - även icke professionell sådan - en icke obetydlig del av den totala inkomsten. Så är bl. a. fallet med fotbollsspelare och ishockeyspelare av hög klass! Vissa av dessa garanteras genom kontrakt ett visst belopp för att de spelar för klubben i fråga. I övrigt utgår matchpremier som varierar med bl. a. matchresultat och matcharena samt ibland också ersättning för förlorad arbetsinkomst. Dessa ersättningar beskattas naturligtvis som inkomst. Enligt hittillsvarande praxis har åsyftade ersättningar emellertid i normalfallet inte betraktats som förvärvsinkomster och därmed icke grundat rätt till sjukpenning. Något rättsfall till stöd för detta ställningstagande har dock icke förelegat. Som sjukpenninggrundande inkomst är enligt 3 kap. 2 § lagen om allmän försäkring (AFL) den inkomst i penningar eller naturaförmåner i form av kost eller bostad, som försäkrad antages för år räknat komma att tills vidare åtnjuta av eget arbete, antingen såsom arbetstagare i allmän eller enskild tjänst (inkomst av anställning) eller på annan grund (inkomst av annat förvärvsarbete). Av ovanstående framgår att inkomst för att vara sjukpenninggrundande måste ha karaktär av förvärvsinkomst. Man torde med fog kunna anse att för de idrottsmän som uppbär ersättning enligt kontrakt eller jämförlig ekonomisk uppgörelse och som utgör en väsentlig del av deras årsinkomst bör denna betraktas som förvärvsinkomst och vara sjukpenningsgrundande. Med hänvisning till ovanstående hemställs att begär förslag till sådan ändring av 3 kap. 2 § AFL att idrottsinkomster av i motionen omnämnt slag ger rätt till sjukpenning. . () i HANS () i
mot · FY02762 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om vidgad rätt till sjukpenning vid vård av sjukt barn. Enligt 3 kap. 9 § lagen (1962:381) om allmän försäkring har tvåförälderfamiljer där båda makarna förvärvsarbetar och ensamstående föräldrar som förvärvsarbetar rätt till sjukpenning per familj och år för vård av siukt barn . Denna reform har haft som utgångspunkt det viktiga ställningstagandet att barn i dessa åldrar vid sjukdom, läkarbesök och liknande har behov av föräldrars närhet och medverkan. Behovet av denna kontakt är självfallet störst hos barn i lägre åldrar. Barn med handikapp har dock detta berättigade anspråk på föräldrar i större utsträckning och i högre åldrar. Det är därför angeläget att lagen ändras så att sjukpenning till föräldrar till handikappade barn kan utgå till dess barnet fyllt . Detta bör gälla i första hand i de fall vårdbidrag utgår. Det bör dock övervägas om inte föräldrar till alla handikappade barn bör få möjlighet att hjälpa barnen på samma villkor. , som föreslog införandet av sjukpenning vid vård av sjukt barn, ansåg att antalet dagar då ersättning utgår till att börja med borde sättas relativt lågt och föreslog därför ersättning per familj och år. Erfarenheterna reformen varit i kraft visar att ersättningstiden bör vara längre i familier som har flera barn och familjer med barn med handikapp. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om en utredning angående vidgad rätt till sjukpenning vid vård av sjukt barn i enlighet med vad i motionen anförts. () () GOTAB 75 8672 S 1975
mot · FY02763 · 1975-01-17 00:00:00 — av i och om ändrade grunder för beräkning av sjukpenning. Sjukpenningen grundar sig på uppgift från den försäkrade om beräknad årsinkomst, vilket har följande nackdelar: I avtalssituationer där avtal kanske inte slutes förrän eller ännu senare kan knappast uppgift om den nya lönen lämnas till förrän avtalet är klart. Lönen betalas sedan ut retroaktivt från den nya avtalsperiodens början. Den som blivit sjuk som avtalsförhandlingar pågår sedan det gamla avtalet löpt ut får därför för låg sjukpenning eftersom den i motsats till lönen inte kan utbetalas retroaktivt. Sjukpenningen ändras dessutom först efter inkommen anmälan. Många människor glömmer att anmäla inkomstförändringar tills de blir sjuka och får då ofta för liten ersättning. Eftersom det tar att få den ändrad kan det röra sig om avsevärt inkomstbortfall. Inkomstuppgiften beräknas på uppskattad inkomst framåt. För människor med olika sidoinkomster liksom för egenföretagare kan det vara svårt att beräkna inkomsten någorlunda exakt. Även små avvikelser påverkar sjukpenningen. Vid sänkt inkomst eller vid beräkning av inkomst kan det naturligtvis också bli så att för hög sjukpenning utgår. Sjukpenningen är som bekant numera inkomstbeskattad. Försäkringskassorna skall såväl till den försäkrade som till taxeringsmyndigheterna lämna uppgift om utbetald sjukersättning samt redovisa preliminärskatteavdrag. Att fl rätt sjukpenning är viktigt även från den synpunkten att den numera också är ATP-grundande. Försäkrings- och taxeringsmyndigheter måste sålunda samarbeta. Det borde vara bättre om sjukpenningen baserades på självdeklarationen och att det skedde en definitiv reglering av sjukpenningen med den slutliga skatten, innebärande att om man fått får låg sjukpenning skulle man få tillägg och vice veras. Med datatekniken bör detta förfarande inte vara särskilt komplicerat. Däremot skulle det innebära följande fördelar: Den sju k försäkrade skulle alltid fl rätt sjukersättning. Den sjukförsäkrade skulle alltid fl rätt AT-poäng. Man skulle inte förlora på om man råkade glömma anmäla inkomstförändringar till . I praktiken skulle det väl innebära att man anmälde större förändringar men avstod från att anmäla mindre. Detta borde i sin tur medföra minskat arbete för försäkringskassorna. Deklarationsmoralen skulle påverkas positivt, eftersom utelämnade inkomster skulle medföra mindre ersättning vid sjukdom. Det här ovan skisserade systemet borde kunna bli rättvisare, smidigare och mindre byråkratiskt. Under åberopande av det framförda hemställs att hos regeringen begär ändring av gällande bestämmelser för beräkning av sjukpenning i enlighet med vad som i motionen anförts. () ()
mot · FY02764 · 1975-01-24 00:00:00 — om sänkt pensionsålder för fiskare. Yrkesfisket av kräver en mycket hård fysisk ansträngning där ordnade arbetsförhållanden och arbetstider är okända begrepp. Arbetet bedrivs under mycket svåra väderleksförhållanden. Det råder ingen tvekan om att en fiskare gör betydligt fler arbetstimmar än de flesta övriga yrkesgrupper, detta på grund av yrkets speciella beskaffenhet. En fiskare som t. ex. passerat 60-årsåldern har därför stora svårigheter att kunna hänga med i den takt som dagens yrkesfiske kräver. För yrkesfiskarna i flera andra länder har man därför ansett det nödvändigt med en relativt låg pensionsålder för denna ykresgrupp. För norska fiskare har t. ex. pensionsåldern . Då denna ålder uppnåtts ugår s. k. fiskarpension fram till , då den allmänna folkpensionen inträder. För sjömän i den svenska handelsflottan tillämpas exempelvis en pensionsålder under förutsättning att de varit till sjöss , varav 80 uppnåtts. För fiskets utövare är det i högsta grad angeläget att pensionsåldern nivå som gäller för andra yrkesgrupper med samma form av krävande kroppsarbete, t. ex. gruvarbetare. Med hänvisning till det anförda hemställs att i skrivelse till regeringen begär att lämplig utredning ges uppdraget att företa en översyn av yrkesfiskarnas pensionsålder i syfte att möjliggöra för dessa att erhålla pension vid samma ålder som andra yrkesgrupper med tungt och krävande arbete. 1* 1975.
mot · FY02765 · 1975-01-24 00:00:00 — om bidrag till uppehälle åt utskriven från fångvårdsanstalt. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1975:724 hemställs att hos regeringen begär utredning och förslag om att bidrag till uppehälle skall utges genom enligt vad i motionen 1975:724 anförts.
mot · FY02766 · 1975-01-25 00:00:00 — av fröken m. fl. om differentierade avgifter för utförsäkrade patienter i långtidsvår Flera landsting har fastställt regler för att ta ut differentierade vårdavgifter förs. k. utförsäkrade patienter i långtidsvård. Avgifterna skulle i det enskilda fallet bestämmas på grundval av patientens och i förekommande fall dennes makas ekonomiska förhållanden. har också rekommenderat ett sådant förfarande. Enligt rekommendationerna skulle patienten alltid få behålla ett visst garantibelopp för sina egna personliga behov. Liknande regler gäller för den primärkommunala åldringsvården. Sedan frågan genom överklaganden dragits inför regeringsrätten har landstingens beslut upphävts eftersom uttryckligt författningsstöd saknas för den beslutande differentieringen inom landstingens långtidsvård. Vi finner det angeläget att avgiftssystemet är likartat inom åldringsvården och långtidssjukvården. Avgörande för var en äldre person får vård och tillsyn bör vara vårdbehovet, och ekonomiskt bör det för den enskilde inte vara någon skillnad om han hänvisas till den ena eller den andra vårdformen. 1 propositionen 1971:121, med förslag till lagstiftning om rätt för kommunerna att ta ut efter betalningsförmåga differentierade avgifter för vård i ålderdomshem, förutsattes att samma rätt förelåg för landstingen. Med hänsyn till vad som anförts hemställer vi att hos regeringen begär förslag till sådan lagändring att landstingen får rätt att för s. k. utförsäkrade patienter i långtidsvården ta ut efter betalningsförmåga differentierade avgifter enligt samma principer som gäller för dem som vårdas på ålderdomshem. () i Öskevik () i Nennesholm
mot · FY02768 · 1975-01-24 00:00:00 — ökad effektivitet inom den offentliga sektorn och öka de anställdas tillfredsställelse i arbetet. Åberopande vad som ovan anförts hemställes1 att 1. hos regeringen anhåller om att en allsidigt sammansatt kommitté tillsättes med uppgift att kartlägga de bakomliggande orsakerna till den höga sjukfrånvaron samt ange förslag till åtgärder för att nedbringa denna, 2. hos regeringen anhåller om åtgärder i syfte att främja en internationell standardisering av arbetsmiljökraven på maskiner och kemisk-tekniska produkter, USe även motion 1975:932) 3. beslutar om en sådan ändring i arbetarskyddslagen att lokalt skyddsombud resp. medlem i skyddskommitté i första hand utses genom val av de berörda arbetstagarna. () () () () () G. () PER () ()
mot · FY0277 · 1975-01-14 00:00:00 — av m. fl. om ersättning enligt lagen om allmän försäkring för kostnad för glasögon. Antalet motioner i med varierande utformning av yrkanden om bidrag till kostnader för glasögon, införandet av ersättning enligt lagen om allmän försäkring för kostnader för glasögon etc. är ett påtagligt uttryck för hur angeläget tillgodoseendet av detta behov i verkligheten är. Några landsting har fattat beslut om bidrag för bestridandet av glasögonkostnader. Från dessa - exempelvis och - ges sådana bidrag . per barn , i det senare upp till . Enligt artikel i () ges bidragen även till pensionärer. Årskostnaden inom flerbarnsfamiljer sägs i inträffat fall ha uppgått till . Barnen väser och därmed uppstår behov av glasögonbyten. Dessutom händer det ofta att barn glasögonen sönderslagna. Glasögonkostnaderna är kännbara även för vuxna. I ett stort antal yrken ställs stora krav på synförmågan. Den avtar - inte enbart av åldersskäl. Arbetsmiljön kan i åtskilliga fall vara sådan att just den orsakar synförsämringar. En SPK-undersökning belyser bl. a. kostnadsproblemen och särskilt de höga priserna på glasögonbågar. Undersökningen påvisar att orsakerna beror på att bågar importeras från 35 olika grossister - från 200 leverantörer i 18 länder. SPK-undersökningen borde föranleda en skyndsam prövning av dessa förhållanden och vilka slutsatser som bördras därav i syfte att åstadkomma skäligare kostnader på detta område. Vid tidigare riksdagsbehandling har det bedömts som mest angeläget att frågan om införandet av bidrag till synhjälpmedel för barn och ungdom prövas. Det har därvid hänvisats till att sådan prövning pågår inom hjälpmedelsgruppen. bedömde det inte nödvändigt att vidga dessa uppdrag till att gälla kartläggning av behovet av glasögon och av bidrag till glasögon för barn och ungdom i skolåldern. anslöt sig till utskottets mening varigenom även vpk-motionen 1974:994 om att normalkostnaderna för anskaffandet av glasögon infogas i sjukförsäkringssystemet avvisades av . Det är angeläget att hjälpmedelsgruppen skyndsamt utformar och framlägger förslag om bidrag till glasögonkostnader för barn och ungdom samt pensionärer. I rådande kommunalekonomiska läge finns risken att de föredömliga initiativen i några landsting på detta område icke får efterföljd i någon större utsträckning. Det är likväl angeläget att sådana lättnader kommer barn och familjer i hela landet till del. Det är angeläget att frågan om en mera långsiktig lösning, genom att ersättning för glasögonkostnader tas in i den allmänna försäkringen, icke skjuts på en oviss framtid. Allt talar tvärtom för att denna fråga utan dröjsmål blir föremål för prövning och förslag om frågans konkreta lösning. Detta står på intet sätt i motsättning till en snar etapplösning genom införandet av bidrag enligt i huvudsak de linjer åberopade landsting beslutat. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen hemställer om en skyndsam prövning av frågan om att normalkostnaderna för anskaffandet av glasögon infogas i sjukförsäkringssystemet och lagen om allmän försäkring. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i
mot · FY02770 · 1975-01-22 00:00:00 — av m. fl. om arbetstidsförkortning för personer sysselsatta i kontinuerlig drift. har debatten om en arbetstidsförkortning intensifierats. Därför vore det naturligt att redan nu fattade ett principbeslut om en arbetstidsförkortning för de grupper av anställda som jobbar i kontinuerlig drift. De skiftarbetandes familjeliv begränsas väsentligt genom att de skiftgåendes dygnsrytm svårligen låter sig anpassas till övriga familjemedlemmars. Detta försvårar inte bara den skiftgåendes möjlighet till umgänge med sina barn och maka/make utan leder också till att välbehövlig vila åsidosätts. En arbetstidsförkortning för de skiftarbetande skulle väsentligt kunna förbättra samlivet i familjen, vilket är en stor fördel såväl för den enskilde som för samhället. Rationaliseringsprocessen har medfört att allt fler företag, och då framför allt inom järn-, pappers- och massaindustrin, har investerat i maskiner som fordrar kontinuerlig drift. Förde anställda betyder den kontinuerliga driftformen såväl svåra problem av psykisk och biologisk art som svårigheter att tillgodogöra sig samhällets service i normal omfattning, eftersom denna är uppbyggd för att passa en normal dygnsrytm. Orsakerna till dessa problem återfinns i nattarbete, helgarbete och omställningar i dygnsrytmen m. m., som blir konsekvenserna av att vara sysselsatt i företag med kontinuerlig driftform. Till detta kommer att de anställda i dessa företag har betydande svårigheter att ta del av rekreationsutbudet, kulturella aktiviteter m. m., vilket ytterligare ökar påfrestningen på människans biologiska och sociala förutsättningar att trivas med tillvaron. Utöver vad som ovan nämnts av problem för de anställda i företag med kontinuerlig driftform kan läggas att dessa människor har försämrade möjligheter att delta i föreningsarbete, inneha samhälleliga förtroendeuppdrag och liknande, vilket gör att de har svårare än andra grupper att hävda sina politiska och fackliga intressen. 1 samband med avtalsuppgörelse mellan LO och SAF utgick en rekommendation om införandet av en kortare arbetstid. Utvecklingen har emellertid visat att resultatet blivit ojämnt mellan de olika förbunden, och därför är det angeläget att tar initiativ så att arbetstiden för dem som arbetar i kontinuerlig drift generellt förkortas till . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om en förkortning av arbetstiden till från för dem som är sysselsatta i kontinuerlig drift.
mot · FY02771 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om förbud mot skadlig färgning av läkemedel. Färgning av livsmedel med skadliga färgämnen är förbjuden enligt SLV 1974:18. 1 linje med nämnda lagstiftning borde även annat som intages, däribland mediciner, vara underkastat liknande bestämmelser. Som motiv härför kan nämnas bl. a. att människor som besväras av allergi har det svårt i flera avseenden. Bland annat har de ett smalt urval av födoämnen att välja emellan jämfört med dem som inte lider av nämnda sjukdom. Detta föranleder att de ofta behöver extra vitamintillskott utöver vad deras kost innehåller. Om det då finns skadliga färgtillsatser i vitamintabletterna kan detta föranleda fortsatta stora besvär. Detsamma gäller även för annan medicin oavsett den är receptbelagd eller ej. Tyvärr råder det brist på resurser för testning av misstänkta fall av allergi, varför många allergiker nödgas experimentera sig fram på egen hand. Man beräknar att omkring 30 000 människor i vårt land är överkänsliga för vissa färgtillsatser i mediciner. Färgtillsatserna kan framkalla klåda, ödem, magbesvär, astma, andningsbesvär m. m. Detta är beklagligt och skulle kunna undvikas om skadliga tillsatser av färgämnen inte förekom i mediciner. En lagstiftning som förbjuder att såväl receptfria som receptbelagda mediciner färgas med allergiframkallande eller på annat sätt skadliga färgämnen synes vara nödvändig, eftersom fabrikanterna inte i tillräcklig omfattning avstår från skadlig färgning, trots att de är medvetna om vilka besvär vissa färgtillsatser kan föranleda. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära åtgärder för att förbjuda skadlig färgning av mediciner.