mot · FY021189 · 1975-01-27 00:00:00 — av fröken och i om ersättning från den allmänna försäkringen för psykoterapeutisk Människor ur alla sociala grupperingar upplever ibland tillvaron så problemfylld att de söker psykoterapeutisk hjälp. Det kan gälla alkoholism, fobier av olika slag, stamning, ångest inför sina arbetsuppgifter, sexuella störningar, samlevnadsproblem m. m. Exemplen kan mångfaldigas. De är alla ganska vanliga problem som de flesta människor i sitt liv kommer i beröring med. Tendensen är att de här problemen ökar starkt. Detta ställer stora krav på hälso- och sjukvården. har betonat vikten av att den psykiska hälsovården byggs ut och förbättras. Trenden inom den psykiska hälsovården går alltmer från sluten till öppen vård. I samband med detta har man alltmer gått över till en psykodynamisk syn på de psykiska problemen. Detta har fört med sig att psykoterapin fått en allt centralare roll inom den psykiska hälsovården. Man har också betonat vikten av att psykisk hälsovård jämställs med fysisk för att människor med psykiska problem skall ha samma möjligheter till vård som somatiskt sjuka. Enligt lagen om allmän försäkring ersätts vissa utgifter för vård och behandling av . Lagen om allmän försäkring medger ersättning under förutsättning att vården eller behandlingen varit erforderlig på grund av sjukdom och föreskrivits av läkare. Ersättning kan på dessa grunder utgå för konvalescentvård, sjukgymnastik osv. När det gäller psykoterapi ersätts patienten endast om terapin meddelats av läkare. Psykoterapeutisk behandling ges oftast av läkare eller psykolog. trädde privatläkarreformen i kraft. Den innebär att besök hos privatpraktiserande läkare kostar patienten . Den resterande kostnaden står för. Denna reform gäller också psykoterapeutisk behandling. Det är naturligtvis bra, inte minst för den patient som får terapeutisk behandling hos läkare. För den som går i terapi hos en psykolog är läget emellertid oförändrat, och orättvisan framstår nu som ännu större. För den som går i terapeutisk behandling hos läkare utgår också reseersättning, medan den som går i terapi hos psykolog får svara för resekostnaderna själv. För den som bor i glesbygd kan denna resekostnad tillsammans med kostnaden för terapin bli en oöverstiglig utgift. Man bör också notera att de flesta privatpraktiserande terapeuterna finns i storstäder och på universitetsorter. Tillgången på psykoterapeutiskt utbildade läkare är också starkt begränsad. Detta för med sig att denna inte på långt när kan svara mot den efterfrågan på terapeutisk behandling som finns . Den behandling som ges av läkare och psykologer är exakt lika kvalificerad. Terapeut blir man inte på sin grundutbildning utan genom många års vidareutbildning, i vilken även egen terapi ingår som ett utbildningsmoment. Det paradoxala är att psykologernas femåriga grundutbildning, som också innehåller väsentliga moment av psykoterapeutisk utbildning, måste anses vara den bästa som grund för fortsatta studier till psykoterapeut. Utbildningen ger också den grund som är erforderlig för att bedriva viss kristerapi och stödjande terapi. För att bedriva insiktsterapi och psykoanalys krävs dock en flerårig vidareutbildning. Ändå behandlas psykologerna sämst när det gäller förutsättningarna för att bedriva sin verksamhet, vilket i sin tur går ut över deras patienter. Det måste upplevas djupt orättvist att denna psykiska vård skall vara beroende av var man bor eller i vilka ekonomiska omständigheter man lever. Det förhåller sig inte så att psykiska besvär av den art som är lämplig för behandling med psykoterapi skulle vara koncentrerad till en viss grupp i samhället, den välsituerade gruppen i storstäderna. Snarare finns det belägg för att förhållandet är det omvända. Det är de sämst ekonomiskt ställda som också har psykiska problem i störst utsträckning. På inga andra områden av hälso- och sjukvården har man motsvarande diskriminering av dem som saknar ekonomiska resurser. har tidigare avslagit motioner som begärt att ersättning skall utgå via för psykoterapi meddelad av kompetent psykolog. Argumenten har huvudsakligen varit svårigheten att fastställa kompetens för psykoterapeuten och svårigheten för samhället att kontrollera verksamheten. fick 1970 i uppdrag att utreda bl. a. utbildningen i psykoterapi. Enligt uppgift från kommer man därifrån att rekommendera övergångsbestämmelser som innebär att alla som genomgått specialutbildning i psykoterapi oberoende av yrkeskategori skall få ersättning genom . Övergångsbestämmelserna kommer sedan att ersättas av fasta regler när den statliga terapiutbildningen kommit i gång i full utsträckning. kommer att lägga fram sitt förslag tidigast . Vi finner det angeläget att frågan blir löst på ett sätt som kan minska den efter privatläkarreformen ökade orättvisa som patienter hos terapeuter utan läkarkompetens upplever. Vi anser att behandlingen hos psykoterapeut - efter remiss av läkare - bör berättiga till ersättning genom den allmänna försäkringen. Frågan om vilka psykologer som kan betraktas som kompetenta för utövandet av psykoterapi borde inte vara ett hinder för att lösa frågan. Sedan psykologutbildningen lades om 1971 finns nu en fastställd psykologutbildning med examen på två nivåer. fanns inte behörighet fastställd av samhället, men en stor grupp psykologer har på eget initiativ och på egen bekostnad genomgått en kvalificerad psykoterapiutbildning vid befintliga utbildningsinstitutioner. har enligt vissa regler utfärdat en behörighet för sina medlemmar. Denna av givna behörighet har allmänt accepterats på arbetsmarknaden. Verksamma psykologermed denna behörighet borde kunna accepteras som kompetenta också i försäkringssammanhang. De behörighetskrav som förbundet uppställt är fil. lic.-examen samt erfarenhet - för arbete med terapi längre erfarenhet. Självfallet måste samhället ställa krav på kompetens för ersättning genom den allmänna försäkringen. Emellertid torde det nu finnas grunder för att fastställa sådan kompetens. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär förslag som innebär att psykoterapeutisk behandling utförd av för uppgiften utbildade psykologer med behörighet - efter remiss från läkare - blir ersättningsberättigad via den allmänna försäkringen.