mot · FY0282 · 1975-01-14 00:00:00 — av m. fl. om förkortning av arbetstiden. 1974 var året då diskussionen kring 6 timmars arbetsdag tog rejäl fart. Man får nu nästan leta efter den politiker som öppet tar avstånd från en sådan reform. Men varför förblir då de flesta partiers stöd av 6-timmarsdagen endast en läpparnas bekännelse? En förklaring är följande: En bred opinion bland de arbetande - i synnerhet bland kvinnorna ser en kraftig förkortning av dagarbetstiden som en av de viktigaste förutsättningarna för uppnående av likställdhet mellan könen. 6-timmarsdagen innebär att även kvinnan kan arbeta full tid, då hon har en mindre trött man att dela hemmets och barnens skötsel med. Barnens tiotimmarspass på daghemmet blir till ett minne blott liksom mycket av allt tidigare gnäll . Samvaron blir trevligare, då alla i familjen trivs med sina dagliga sysslor. Den heltidsarbetande hustrun får ökad självkänsla. Hon får större möjligheter att delta i det fackliga och politiska arbetet. De båda makarna närmar sig varandra och får allt flera beröringspunkter. De har funnit en ökad gemenskap som också verkar berikande på barnen. Detta kan 6-timmarsreformen innebära för en familj. Ges förutsättningarna för en jämlikare tillvaro, talar mycket för en snabb förändring av det traditionella könsrollsmönstret. Kan detta vara ett av skälen till att borgerligheten och stora delar av socialdemokratin ryggar tillbaka, när det gäller att aktivt driva igenom den kortare arbetsdagen? De vackra orden förpliktar till just ingenting, när de uppvisar ett kompakt motstånd mot praktisk handling. Även de socialdemokratiska kvinnorna, som starkt förfäktar behovet av 6-timmarsdagen, har avhållit sig från att ta klar ställning när frågan ställts på sin spets. Så var läget , då hade möjlighet att ställa sig bakom kommunisternas reservation till socialutskottets betänkande angående arbetstidslagstiftningen. Vpk framhöll där, att tiden är mogen att staka ut vägen för genomförandet av den kortare arbetsdagen. Vi krävde att beslutar om en etappvis nedskärning av arbetstiden, så att 7-timmarsdagen är uppnådd och målet - 6 timmars arbetsdag för alla - senast . Ingen utanför vpk-gruppen var beredd att stödja detta förslag. Inte ens det socialdemokratiska kvinnoförbundets medlemmar, trots att förbundet med buller och bång lät publicera en stridsskrift med krav om 6 timmars arbetsdag. Borgerligheten värnar om arbetsmarknadens könsuppdelning Vi ser att det är för det borgerliga klassamhället heliga ting som sätts på spel i samband med det ökade trycket för en kortare arbetsdag. Kapitalisterna riskerar att förlora den reservarmé av arbetskraft som kvinnorna f. n. utgör. De riskerar också att gå miste om de fördelar som systemet med deltid erbjuder dem - med lagens goda minne - då ju kvinnorna med allt större kraft än nu kommer att kräva rätt till samma villkor i produktionslivet som männen den dag 6-timmarsreformen är ett faktum. Exploatörerna av kvinnan som konsument och arbetskraft kommer att stöta på ett större motstånd, då kvinnorna i realiteten ges möjlighet till ekonomiskt oberoende. Deras isolering från arbets- och samhällsliv kan brytas om nedtrappningen av arbetstiden kombineras med en nödvändig utbyggnad av den kollektiva barntillsynen. Skälen för en 6 timmars arbetsdag bör vid det här laget vara kända. Ett av de viktigaste skälen, som vi vill anföra, är att en generell arbetsdag onödiggör en uppsplittring mellan hel- och deltidsarbeten och följaktligen en könsindelad arbetsmarknad. Deltid - dvs. en kortare arbetsdag efter det att 6-timmarsreformen är genomförd - bör endast finnas för dem som av hälsoskäl eller annat inte anser sig kunna jobba full tid. Sådant är som bekant inte läget . Det är inte bristande hälsa eller ovilja till ett yrkesliv som utestänger kvinnorna från en lika ställning på arbetsmarknaden. Det är bristen på barntillsyn och kollektiv service i bostadsområdena. Det är det påfrestande tempot och de hårda arbetsvillkoren som försvårar för männen att ta lika del i ansvaret för hem och barn. Alla barn har rätt till daghemsplats 6-timmarsreformen i kombination med en kraftig utbyggnad av barntillsynen skulle utgöra ett viktigt steg framåt mot en utjämning mellan män och kvinnor. Dessutom reduceras tiden för barnen på daghemmen med all säkerhet med mer än de arbetstiden sänks. Daghemmen blir flera och placeras närmare hemmen än vad som är fallet. Målet måste vara att alla barn garanteras daghemsplats i det egna bostadsområdet, så att daghemmen blir till en naturlig del av barnens närmiljö. Det finns drygt 800 000 barn i förskoleåldrarna. Endast 63 000 av dem bereds plats på ett kommunalt daghem. Behovet av en skyndsam utbyggnad är alltså skriande. Radikala åtgärder måste till för att skapa reella förutsättningar för kvinnornas jämställdhet och inte minst för att erbjuda alla barn en kvalitativ social träning i samvaro med andra barn och vuxna. Vpk har under en följd av år föreslagit att staten övertar de för kommunerna mest betungande utgifterna, nämligen personalkostnaderna. Detta tycks vara den enda tänkbara lösningen för kommunerna att snabbt täcka silja behov av barnstugor. 6-timmarsdag lika viktig för männen Men lika viktigt som det är att se till kvinnornas och barnens rättigheter och behov är det att lindra de arbetsförhållanden som många av de äldre verkar under. Av totalt 1 600 000 arbetare inom industrin är över miljonen fyllda . Dessa upplever starkast de både fysiskt och psykiskt hårda arbetsuppgifterna. Riskerna för dem att slås ut i förväg, att tvingas avbryta sina arbeten innan pensionen, är stora. Åtta av tio LO-arbetare upplever sitt arbete som riskfyllt. Det säger sig självt att en kortare arbetstid och en bättre arbetsmiljö med skärpta bestämmelser för hur en arbetsplats får se ut minskar riskerna. En större fritid skapar större möjligheter för deltagande i det politiska och fackliga livet. Den omtalade demokratin är det inte mycket bevänt med, om den skall reduceras till att säga sin mening i allmänna val . Varje människa måste ges förutsättningar att sätta sig in i de politiska frågorna, att aktivt delta i föreningslivet. Den s. k. politiska fattigdomen, som låginkomstutredning blottade, kan inte brytas med annat än genom att villkoren på arbetsmarknaden förbättras och kvinnorna kommer ur sin isolering i hemmen. 30 timmars arbetsvecka för skiftjobbare m.fl. Många anställda kanske skulle föredra bara en halvtimmes kortare arbetsdag, men en längre helgledighet. Vi anser emellertid att det är ett felaktigt krav att ställa generellt. Detta av flera skäl: Med färre arbetsdagar skulle vi inte vinna det som den nedbantade arbetsdagen ger. Vi skulle ha samma svårigheter som att engagera oss fackligt och politiskt. Dubbelarbetet - i synnerhet för den heltidsarbetande småbarnsföräldern - förblir lika betungande som , barnens daghemstid lika lång och påfrestande. För många av de äldre arbetarna blir det lika svårt som att orka med de långa arbetspassen. Men det går inte att kategoriskt avvisa en längre sammanhängande ledighet. För enskilda arbetargrupper kan det ställa sig lämpligare att en förkortning av arbetsdagen. 6 timmars arbetsdag kan vara svår att praktiskt förverkliga för människor med regelbundet nattarbete, i kontinuerlig skiftgång, många anställda inom vård-, service- och transportsektorn. I dessa fall kan en längre sammanhängande ledighet vara att föredra. För dessa kategorier, i synnerhet dem som går i kontinuerlig skiftgång, är en omedelbar förkortning av arbetstiden en nödvändighet. Skiftarbetarna har redan genom förhandlingar drivit igenom en förkortning till 36 respektive . Nedtrappningen av veckoarbetstiden måste nu fortsätta i snabbt tempo. När frågan inte har lösts förhandlingsvägen, är det uppgift att se till att det berättigade kravet om förkortad arbetstid blir tillgodosett. För det är samhället som ytterst bär ansvaret för att vitala hälso- och arbetsmiljöintressen blir tillgodosedda. Ingen inskränkning i lönekraven Arbetstidsförkortningen får inte, i likhet med vad som ofta gjorts i borgerlig och facklig press, ställas i motsättning till kraven i lönekampen. De flesta lönarbetare inom LO- och TCO-områdena har redan nu fått sin standard naggad i kanten genom inflationen och de ständiga pris- och hyresstegringama. De procentuella lönepåslagen , då enligt låginkomstutredningens siffror hälften av alla heltidsarbetande män tjänade och kvinnorna låg på , har i själva verket till stora delar ätits upp av kostnadsstegringarna. En kraftig arbetstidsförkortning ses av mångå som den enda lösningen för att bana väg för likställdhet mellan män och kvinnor och för att minska förslitningen av de arbetande. 6-timmarsdagen ger männen en chans till ett rikare familjeliv. Den möjliggör för män och kvinnor att nå fler gemensamma erfarenheter och upplevelser. Den skulle medverka till att de attitydförändringar som alltmer gör sig gällande angående uppluckringen av mans- och kvinnorollen också försina avspeglingar i verkligheten. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer om lagförslag innebärande att 7 timmars arbetsdag med 35 timmars arbetsvecka är genomförd fr. o. m. 1977 och att 6 timmars arbetsdag med 30 timmars arbetsvecka är uppnådd , 2. att hos regeringen hemställer om utarbetande av en plan för en snabbare nedtrappning av arbetsveckan för skiftarbetare och jämställda grupper. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)