ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ0287 · 1975-11-19 00:00:00 — Motion 1975/76: 87 av i m. fl. med anledning av propositionen 1975/76: 67 med förslag till terrängkörningslag En reglering av snöskotertrafiken är från många synpunkter angelägen. De förslag som föreläggs i propositionen 1975/76:67 hälsar vi i allt väsentligt med tillfredsställelse. De föreslagna restriktionerna är mest långtgående i fråga om snöskotertrafiken i vissa s. k. obrutna fjällområden. Där föreslås i princip totalförbud. Vissa undantag skall dock kunna göras. Föredragande statsrådet framhåller att undantag bör göras för sådan terrängkörning som behövs för renskötsel liksom körning för bl. a. polis-, ambulans- och räddningstjänst. Undantag från förbudet bör dessutom kunna medges när det annars föreligger särskilda skäl, t. ex. för den befolkning som kan vara bosatt inom områdena i fråga. Även turistintressen bör i detta sammanhang kunna beaktas, framhåller föredragande statsrådet. Av den föreslagna lagtexten framgår emllertid, i vad gäller ortsbefolkningens behov av undantag från förbudet mot snöskotertrafik i berörda fjällområden, endast att förbudet ej gäller körning som är nödvändig för utövande av renskötsel, jordbruksnäring eller skogsnäring. Det förefaller oss vara oklart om dessa bestämmelser i tillräcklig grad tillgodoser de, enligt vår mening, berättigade krav på undantag som den bofasta befolkningen ställer. Som exempel på ytterligare undantag som vi menar är berättigade vill vi peka på ortsbefolkningens behov av att med snöskoter kunna nå sina fiskevatten. Snöskotern är i dessa vägfattiga områden av utomordentligt stor betydelse, inte bara när det gäller den direkta yrkesverksamheten i jord- och skogsbruk. Det är därför enligt vår mening angeläget att undantag från förbudet mot snöskotertrafik i fjällområdena ges tämligen generöst till den bofasta befolkningen. Även när det gäller turisternas möjlighet att nyttja snöskotern i fjällterräng är det angeläget att restriktionerna inte blir för rigorösa. Det skulle kunna minska många turisters intresse för fjällvistelse och därmed få menlig inverkan på möjligheterna att i fjällregionerna utveckla turistnäringen. Därför är det angeläget att det nuvarande vinterlednätet kompletteras med ett rikt utbud av särskilda snöskoterleder. I detta sammanhang vill vi särskilt framhålla att snöskotern ger många äldre och lätt handikappade, som inte har förutsättningar för att göra längre skidutflykter, möjligheter att se och uppleva attraktiva områden i fjällvärlden. Med hänsyn till de mycket stora arealer som omfattas av förslaget till avgränsning av s. k. obrutna fjällom 1975/76: 87 råden bör även ett tämligen stort antal snöskoterleder inte innebära något nämnvärt intrång från naturskyddssynpunkt. 1. att ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande ortsbefolkningens i fjällområdena behov av undantag från förbud mot snöskotertrafik, 2. att ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande behovet av särskilda snöskoterleder i fjällområdena. GOTAB 75 10369 S Slockholm 1975
mot · FZ0291 · 1975-11-20 00:00:00 — 1975/76: 91 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:67 med förslag till terrängkörningslag I propositionen 1975/76:67 med förslag till terrängkörningslag har föreslagits ett generellt förbud mot körning med snöskoter i plantskog och ungskog. När det gäller den närmare utformningen av förbudet medges en skoteråkare i undantagsfall, nämligen när det är uppenbart att körningen kan ske utan risk för skada på skogen, rätt att passera över en skogsföryngring. Närmast avses sådana fall då skarsnön är bärkraftig eller då snötäcket är tjockt och skoteråkaren väl känner trakten. Om förbudet utformades utan udantag skulle det kunna föra för långt och kunna leda till att det inte respekterades ens i de fall då klar risk för skada på en skogsföryngring föreligger. Förbudet föreslås gälla till dess träden i en ungskog nått en höjd av över snötäcket. I de norra delarna av landet har särskilt storskogsbruket slutavverkat stora kalytor, vilka till en del planterats med skogsplant med godtagbara resultat, men i en del fall har återplantering icke givit önskade resultat eller helt misslyckats, särskilt på högt belägna kalytor och där besvärliga klimatförhållanden rått. De av storskogsbruket uppkomna kalytorna täcker ofta stora områden och utgör i många fall flera hundra hektar. Det finns exempel på sammanhängande kalytor på tusentalet hektar och mera. Stora kalytor finns i anslutning till bebyggelse på många platser i . Ett generellt förbud enligt propositionens förslag skulle i dessa fall på ett mycket besvärande sätt försvåra ortsbefolkningens möjligheter att med snöskoter komma till sina utfärdsmål, t. ex. vinterfiskevatten. På kalytorna finns i regel vägar, som använts av skogsmaskinerna vid avverkningarna, såväl över kalytorna som runt ytornas kanter. Det finns ofta gamla stigar eller vägar över kalytorna. Dessa stigar och vägar har ofta av sedvänja använts av ortsbefolkningen, och i många fall finns dessa stigar eller vägar utmärkta på karta. Med hänsyn till storleken på storskogsbrukets kalytor och de mycket långa och besvärande omvägar det föreslagna förbudet skulle innebära för ortsbefolkningen, bör möjlighet ges att vägar och stigar får användas av skoteråkare över kalytorna och bör, när så erfordras för nödvändig genomfart genom en större föryngringsyta, skoterled kunna upplåtas. I ett särskilt yttrande av ledamoten i arbetsgrupp, , , anförs att skoterled bör kunna upplåtas för nödvändig genomfart genom en större föryngringsyta. Inom har tidigare genomfört förbud för snöskotertrafik över föryng har därvid dock medgivit att snöskoter får framföras på föryngringsytor inom en zon utmed yttergränserna för områden med skogsföryngring. I regel finns, som tidigare påpekats, av skogsbruket använda vägar eller stigar i ytornas ytterkanter. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att undantag från förbudet i terrängkörningslagen att framföra terrängfordon på snö när det gäller körning på föryngringsytor på över 25 ha storlek införs så att 1. vägar och stigar över föryngringsytor får användas för sådan körning, 2. nödvändiga genomfarter genom större föryngringsyta upplåts för skoterled. PER () ()
mot · FZ0292 · 1975-11-20 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:67 med förslag till terrängkörningslag I propositionen 1975/76:67 med förslag till terrängkörningslag föreslås att i lagen tas in en bestämmelse att körning i terräng med terrängfordon eller motorfordon är förbjuden inom de delar av fjällområdet som regeringen bestämmer. Regeringen föreslås få bemyndigande att avgränsa förbudsområdena i fjällregionen efter närmare förslag från berörda myndigheter. Snöskotern är ett värdefullt hjälpmedel inom olika områden, framför allt som ett viktigt kommunikationsmedel i vägfattiga områden. Den har även ökat möjligheterna att bedriva fritidsaktiviteter. Fritidsanvändningen domineras av körning i samband med fiske, utflykter och färd till fritidshus. Vid vinterfiske i fjällen använder övervägande delen av fiskarna snöskoter. För att möjliggöra att snöskotern kan användas som ett värdefullt hjälpmedel inom dessa områden bör de avgränsade fjällområdena icke få för stor omfattning. Vid bestämmandet av storleken och omfattningen på avgränsade fjällområden, som förbjuds för snöskotertrafik, måste hänsyn tas till ortsbefolkningens rätt att få färdas till bl. a. de fjällfiskevatten som kan vara belägna inom dessa fjällområden. Detta kan lösas genom anläggande av skoterleder till de aktuella fiskevattnen. Det bör uppmärksammas att en mycket stor del av s. k. upplåtelse- eller kortfiskevatten kan komma att vara belägna inom sådana avgränsade områden och att de till stor del upplåts av kronan. I regel ligger dessa fiskevatten långt från vägar och bebyggelse, och övernattningsmöjligheterna är mycket ringa, varför det i regel blir fråga om endagsfärder ofta med hela familjen, således resa fram och åter . Ortsbefolkningens fritidsanvändning av snöskotern för utflykter och för färd till fritidshus kan även ordnas genom anläggande av skoterleder inom de avgränsade fjällområdena. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att ger regeringen till känna 1. att vid en avgränsning av särskilda förbudsområden i fjällregionen med förbud mot terrängköming på snötäckt mark och is dessa områden ges en sådan utformning och storlek att det icke försvåras eller omöjliggörs för ortsbefolkningen att använda snöskoter för färd till vinterfiske i fjällvatten eller utnyttjande av snöskotern för utflykter eller för färd till fritidshus, 2. att i de särskilda förbudsområdena i fjällregionen, som kan komma att bestämmas av regeringen och som ges en sådan omfattning och storlek att förbuden försvårar ortsbefolkningens möjligheter att använda snöskotern för färd till vinterfiske i fjällvatten i aktuella områden eller för annan användning av snöskotern för utflykter eller färd till fritidshus, skoterleder anordnas i de avgränsade fjällområdena för att möjliggöra dessa fritidsaktiviteter. () i Agnäs PER () i Gäddvik
mot · FZ0293 · 1975-11-20 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975/76:67 med förslag till terrängkörningslag I propositionen 1975/76:67 läggs fram förslag till en ny terrängkörningslag, som innebär väsentliga inskränkningar i rätten att använda terrängfordon. Sådana inskränkningar synes nödvändiga med hänsyn till att ohämmad körning med motorfordon i terräng inte endast vållar skador på mark, växande skog och villebråd utan också genom buller och nedskräpning är miljöförstörande för människor. Lagförslaget lider emellertid av den svagheten att det torde bli utomordentligt svårt att beivra överträdelser. Möjligheterna härför skulle emellertid öka om skotrarnas drivband försågs med registerplattor, vilka ger identifierabara avtryck. En sådan åtgärd skulle dels verka preventivt, dels underlätta uppspårning av lagöverträdare. Den föreslagna terrängkörningslagen bör därför kompletteras med regler om sådana registerplattors utformning och anknytning till skoterregistreringssystemet. Det bör ankomma på regeringen att förelägga förslag härom. Åberopande det anförda hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande krav på registerplattor på skotrarnas drivband. GOTAB 75 10379 S 1975
mot · FZ0298 · 1975-11-21 00:00:00 — Motion 1975/76: 98 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:61 om särskilt investeringsavdrag och statligt investeringsbidrag för inventarieanskaffning I syfte att stimulera näringsidkare, som driver rörelse jordbruk och skogsbruk, till investeringar i maskiner och andra inventarier framläggs i propositionen 1975/76:61 förslag om ett särskilt investeringsavdrag vid den statliga inkomsttaxeringen. Avdrag får göras av anskaffningskostnaden för investeringar i maskiner och andra inventarier, som sker . För samma slag av investeringar föreslås dessutom - för de näringsidkare som inte helt kan utnyttja avdraget - alternativt ett statligt skattefritt investeringsbidrag motsvarande av anskaffningskostnaden. Detta bidrag skall kunna utgå för en anskaffningskostnad av högst . Bidrag och avdrag kan inte utgå jämsides med varandra. Förslaget ingår i det stimulanspaket som aviserades vid början och står i överensstämmelse med uttalanden som har gjort på förslag från bl. Vi anser det särskilt värdefullt att investeringsavdraget den här gången kommer att kompletteras med ett motsvarande bidrag till företag som inte kan utnyttja ett avdrag. Förslag om detta har tidigare framförts från vårt håll men då avvisats. Med ett kompletterande bidrag skapas större rättvisa för bl. a. nyetablerade företag och stora grupper av mindre företag. Avdraget har utformats efter i stort sett samma principer som gällt för motsvarande avdrag under tidigare lågkonjunkturperioder. Enligt förslaget i propositionen kan avdrag resp. bidrag endast utgå för maskiner och andra inventarier. Vi anser att investeringsstödet på samma sätt som under den närmast föregående lågkonjunkturperioden bör utsträckas till att omfatta även byggnadsinvesteringar. Avdrag - och bidrag - för investeringar i byggnad bör dock inte utgå, om investeringen helt eller delvis har gjorts med ianspråktagande av investeringsfond, särskild investeringsfond eller arbetsmiljöfond. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi att vid behandlingen av propositionen 1975/76:61 beslutar att särskilt investeringsavdrag och statligt investeringsbidrag skall kunna åtnjutas för såväl maskiner och andra inventariersom investeringar i byggnad, dock inte för sådan bygg nadsinvestering för vilken investeringsfond, särskild investe ringsfond eller arbetsmiljöfond tagits i anspråk. () i Lane-Herrestad () i Glömminge GOTAB 75 10384 S Slockholm 1975
mot · FZ02145 · 1975-12-01 00:00:00 — O' ' y r ** s av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:61 om särskilt investeringsavdrag och statligt investeringsbidrag För inventarieanskaffning Ett drag i regeringens ekonomiska politik som blivit alltmer framträdande är de ökade direkta gåvorna och subventionerna till näringslivet, eller rättare sagt till kapitalägarna. Av skäl som anges som konjunkturpolitiska eller regionpolitiska har staten alltmer påtagligt inträtt i rollen som en inkomstomfördelare mellan arbete och kapital till kapitalets förmån. Förslagen i prop. 1975/76:61 motiveras av strävan att stimulera näringslivet till investeringar i maskiner och andra inventarier. Som förslagen är utformade är det en, frånsett tiden, blind stimulans. Det förekommer inga som helst krav i fråga om produktionens inriktning. Denna skall som tidigare styras av kapitalägarnas vinstförhoppningar. Beräkningar som gjorts, och som vi hänvisat till i motion 1975/76:101, visar att kapitalägarnas vinst på investeringsavdragen blir långt större än de extra investeringar de gör i anledning av dessa avdrag. Orsaken till detta är att kapitalisterna inte medvetet skapar en alltför stor överkapacitet. De investerar i den utrustning de anser sig behöva för att möta den efterfrågan de hoppas få. Särskilda avdrag eller tillfälliga bidrag ändrar således inte den långsiktiga investeringsmängden och inriktningen. De kan möjligen få fram en viss tidigareläggning av investeringar som i huvudsak ändå skulle göras. Som konjunkturpolitiska medel är därför både investeringsavdrag och investeringsbidrag direkt dåliga. De kostar staten långt mer än den effekt de i bästa fall kan få. Sammanlagt kommer avdragen och bidragen att innebära en minskad inkomst eller ökad kostnad för statsbudgeten på . (Såväl en minskad inkomst som en ökad utgift ökar statsskulden.) Dessa medel skulle kunna få en bättre och effektivare användning om de satsades på statlig industriverksamhet, förbättringar av den kollektiva trafiken eller den sociala servicen. Regeringens förslag är konjunkturpolitiskt ineffektivt. Det är dock effektivt som omfördelning till kapitalägarna. Med hänvisning till ovanstående föreslås att måtte besluta att avslå propositionen 1975/76:61. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · FZ02146 · 1975-12-01 00:00:00 — Motion 1975/76:146 av herrar Josefson och i med anledning av propositionen 1975/76:61 om särskilt investe ringsavdrag och statligt investeringsbidrag för inventarieanskaff I syfte att stimulera näringslivet till investeringar i maskiner och andra inventarier framläggs i proposition 1975/76:61 förslag om ett särskilt investeringsavdrag vid den statliga inkomsttaxeringen, motsvarande av anksaffningskostnaden för investeringar i maskiner och andra inventarier, gjorda 31 december 1976. För samma slag av investeringar föreslås dessutom - för de näringsidkare som inte helt kan utnyttja avdraget - alternativt ett statligt skattefritt investeringsbidrag motsvarande av anskaffningskostnaden. Som villkor för att erhålla detta investeringsstöd uppställs bl. a. att anskaffnings- eller tillverkningskostnaderna skall ha uppgått till . under ett beskattningsår. När avdrag av detta slag tidigare utgått, har denna gräns, som främst syftar till att förenkla taxeringsarbetet, varit . Enligt vår uppfattning bör den gränsen bibehållas, inte minst med tanke på att den period under vilken det nya avdraget resp. bidraget får utnjutas sträcker sig över två taxeringsår. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi att vid behandlingen av proposition 1975/76:61 beslutar, att särskilt investeringsavdrag resp. statligt investeringsbidrag får åtnjutas om anskaffnings- eller tillverkningskostnaderna uppgått till . under ett beskattningsår. () ()
mot · FZ02150 · 1975-12-04 00:00:00 — Motion 1975/76:150 med anledning av propositionen 1975/76:31 om ändrade beskattningsregler för pensionsförsäkringar m. m. I propositionen 1975/76:31 rörande pensionsförsäkringar föreslås ändrade beskattningsregler för pensionsförsäkringar och arbetsgivares kostnader för tryggande av anställdas pensionering. Individuell ålderspension med försörjningsränta är en försäkringsform som för efterlevande make eller maka, barn och barnbarn innebär ekonomisk trygghet. Försäkringsformen fyller alltså en viktig social funktion. Det kan med fog hävdas att försäkring avseende ålderspension med försörjningsränta utgör den inom individuell pensionsförsäkring mest ändamålsenliga motsvarigheten till pensionsskydd enligt allmän pensionsplan. Sådan försäkring utgör därför ett lämpligt komplement till ATP. Enligt min mening bör försörjningsräntan därför bibehållas, inte minst därför att den uppfyller stora krav på flexibilitet oavsett hälsotillstånd och har stor betydelse för försäkringssparande!. Detta sparande är synnerligen viktigt när det gäller att tillföra kapital för investeringsändamål i sysselsättningsbefrämjande syfte. Försäkringssparandet är av allra största betydelse - det kan inte nog framhållas. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att beslutar att försörjningsräntan bibehålls, med begränsning av förmånstagarkretsen till make, barn och barnbarn samt med möjlighet till dispens för annan förmånstagare enligt bedömning.
mot · FZ02151 · 1975-12-04 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:31 om ändrade beskattningsregler för pensionsförsäkringar m. m. Det är en i vårt land allmänt accepterad regel att retroaktiv lagstiftning på förmögenhets- och framför allt på skatterättens områden som huvudregel bör undvikas. Medborgarna har ett berättigat anspråk på att kunna planera sina förhållanden utifrån gällande rätt. Om lagstiftningen på dessa områden görs retroaktiv, finns en uppenbar risk för att människor förlorar förtroendet för våra lagar. I regeringens proposition 1975/76:31 föreslås en retroaktiv tillämpning av såväl de kvalitativa som de kvantitativa villkoren för pensionsförsäkringar. Detta motiverar departementschefen med att en presskommuniké från livförsäkringsskattekommittén utfärdats i vilken utredningens förslag tillkännagivits. Vidare sägs att försäkringsanstalterna frivilligt har inrättat sig härefter vid tecknandet av försäkringar fr. o. m. . Den som inte observerat kommitténs presskommuniké har således blivit uppmärksammad på den vid kontakt med försäkringsgivaren, heter det vidare. Om någon ändock har velat teckna försäkring i strid mot kommittéförslaget, har detta kunnat ske - men på vederbörandes eget ansvar. Något skäl att i efterhand gynna ett sådant förfarande finns inte, säger departementschefen, i synnerhet som detta skulle leda till att andra som lojalt följt rekommendationerna kunde känna sig missgynnade. Vi delar inte denna uppfattning utan anser att en samhällsmedborgare som lojalt följer gällande rätt inte i efterhand skall straffas för detta. Att som i detta fall ge en presskommuniké lags dignitet torde strida mot det allmänna rättsmedvetandet. Om denna tanke fullföljs, skulle det betyda att medborgarna inte kan lita på gällande rätt på skatte- och förmögenhetsrättens områden utan blir tvungna att hålla sig å jour med de presskommunikéer som utfärdas av olika utredningar. I detta fall är retroaktiv lagstiftning särskilt stötande, då den avser avtal som slutits helt i den gällande lagens anda och i det stora övervägande antalet fall inte inneburit någon form av skatteflykt. Vi vill också starkt understryka att det varken är utredningen eller regeringen som stiftar lagar på dessa områden utan riksdag. Tills denna sagt sin mening måste gällande rätt vara det rättesnöre efter vilket medborgarna skall bedöma sitt handlande. Med stöd av det anförda hemställer vi att beslutar att för pensionsförsäkringsavtal som ingåtts före skall gälla de kvalitativa och kvantitativa lagregler som var gällande vid avtalets slutande. 1975/76: 151 () ()
mot · FZ02155 · 1975-12-04 00:00:00 — Motion 1975/76:155 av i och med anledning av propositionen 1975/76:31 om ändrade beskattningsregler för pensionsförsäkringar m. m. I propositionen 1975/76:31 föreslås ändringar i bl. a. kommunalskattelagen, syftande till att reglera avdragsrätten för pensionsavsättningar och för pensionsförsäkringspremier. Propositionen bordlädes första gången , och motionstiden utgår . Med den arbetstid som har kvar måste uppenbarligen skatteutskottets betänkande justeras eller , om ärendet skall kunna behandlas i . Den undersökning som kunnat göras visar dels att propositionen i långa stycken avviker - bitvis i skärpande riktning - från det förslag som livförsäkringsskattekommittén presenterat i sitt betänkande Pensionsförsäkring (SOU 1975:21). På en rad punkter måste justering ske. Det säger sig självt att en tillfredsställande lagstiftning mot denna bakgrund inte hinner åstadkommas med nyssnämnda korta tidsfrist. Det är angeläget att lagstiftningen redan från början erhåller slutgiltig utformning. De försäkrade bör rimligen, innan de ingår så betydelsefulla avtal som tecknandet av en kanske mångårig pensionsförsäkring innebär, veta sina möjligheter för att erhålla den i det individuella fallet bästa lösningen. Vi anser därför att det skulle allvarligt skada anseende om inte fullgod lagstiftningsprodukt kan presteras slutgiltigt och redan från början. bör enligt vår mening inte riskera att det skall visa sig nödvändigt att göra ändringar i lagstiftningskomplexet . Vi hemställer därför att skjuter upp behandlingen av propositionen 31 till vårsessionen. Självfallet måste detta innebära att de regler med tillbakaverkande kraft som enligt vår mening helt felaktigt föreslagits i propositionen inte kommer att träda i tillämpning utan att de nya reglerna får gälla först sedan fattat sitt lagstiftningsbeslut. Till detta finns så mycket större anledning som diskussionen rörande vad som skall betraktas som pensionsförsäkring och vad som skall betraktas som kapitalförsäkring förts . Regering och har uttalat sig för att de fastslagna principerna borde gälla. Att nu i hast genomföra ett lagstiftningskomplex som innehåller betydande principiella avvikelser från vad som gällt och som medför risk för komplikationer till förfång för såväl arbetsgivare och anställda som försäkringsgivare och försäkringstagare finner vi helt förkastligt. 1975/76: 155 principen om att en icke avdragsgill post inom försäkringsväsendet skall motsvaras av en icke beskattningsbar inkomst har brutits i förslaget. Under åberopande av vad som anförts hemställer vi att uppskjuter behandlingen av propositonen 1975/76:31 till vårsessionen.