ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY021528 · 1975-01-27 00:00:00 — Nr 1528 av fröken om restaurering och underhåll av vattenområden. Många sjöar och vattendrag är så allvarligt skadade av föroreningar, att de inte kan fungera ens om tillförseln av föroreningar upphör. 1 vissa fall är vattnen döende, och igenväxningen har gått så långt att åtgärder inte kan motiveras. I stor utsträckning har dock skadorna sådan karaktär och omfattning att det är angeläget att restaureringsåtgärder kan sättas in. Inventeringen av vattenområden har i olika delar av landet hunnit så långt, att praktiskt restaureringsarbete pågår eller kommer att inledas . Så är fallet i bl. Det statsbidrag som utgår till verksamhet av detta slag är emellertid otillräckligt för att stimulera en snabbt ökad omfattning av sjörestaureringsarbetet. I det genomförandeskede vi nu står inför måste det ske en effektiv samordning av åtgärderna för restaurering och underhåll av vattenområden. Många frågor återstår dock att lösa. härtill uppgift att behandla frågan om hur kostnadsansvaret skall fördelas inom miljösektorn. Detta utredningsarbete torde emellertid ta i anspråk. I avvaktan på utredningens förslag och de beslut dessa kan föranleda, finns det anledning att vidta provisoriska åtgärder för att påskynda arbetet inom vattenvården på områden som bl. a. har att göra med ansvarsoch kostnadsfördelningen tills vidare. Vissa regler och skyldigheter är redan nu angelägna att fastslå för att den nödvändiga stadgan skall åstadkommas i verksamheten, t. ex. i fråga om formerna för samverkan och sammanslutningars verksamhet i det inledande skedet. bör därför begära förslag från regeringen till åtgärder för att åstadkomma en bättre samordning och samverkan mellan berörda intressen i fråga om restaurering och underhåll av vattenområden, i avvaktan på slutliga ställningstaganden. Med stöd av det anförda hemställes att hos regeringen begär förslag om skyndsamma åtgärder för att åstadkomma en bättre samordning och samverkan mellan berörda intressen i fråga om restaurering och underhåll av vattenområden, i avvaktan på slutliga ställningstaganden.
mot · FY021529 · 1975-01-27 00:00:00 — av fröken m. fl. om statsbidrag till restaurering av förorenade vattenområden. De nuvarande statsbidragsbestämmelserna till restaurering av starkt förorenade vattenområden innehåller flera villkor som gör det svårt att utnyttja statsbidragen även för angelägna projekt. Ett villkor är t. ex. att restaureringen måste avse återställande av vattenområdet på lång sikt. Kortsiktiga åtgärder i underhållssyfte, såsom enbart begränsad vassröjning eller luftning för att upprätthålla syrebalansen, är inte bidragsberättigade. Kortsiktiga åtgärder kan emellertid vara angelägna som ett upprätthållande försvar vid allvarligt förorenade sjösystem i avvaktan på en mer fullständig avlastning från avloppsutsläpp eller mer fullständiga reningsåtgärder. Även projekt som inte kan förväntas i första hand ge värdefull erfarenhet i fråga om restaureringsmetodik bör kunna få bidrag. Utifrån dessa och även andra synpunkter finns det anledning att göra en översyn av det nu gällande bidragssystemet så att detta bättre motsvarar behoven och det ökade intresset som visats för vattenvårdsåtgärder. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om en skyndsam översyn av statsbidragsbestämmelserna för restaurering av starkt förorenade vattenområden med beaktande av de synpunkter som anförs i motionen. () ()
mot · FY02153 · 1975-01-16 00:00:00 — av m. fl. om ökat inflytande för anställda i fråga om arbetsmiljön m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1975:182 hemställs 1. att uttalar att det långsiktiga målet för arbetstidsförkortningen bör vara sex-timmars arbetsdag, 2. att begär att regeringen genom tilläggsdirektiv ger utredningen för översyn av semesterlagen uppdrag att i samråd med utredningen om översyn av socialförsäkringssystemet lägga fram förslag om rätt till längre sammanhängande ledighet, 3. att som sin mening ger regeringen till känna att en kommande arbetsmiljölag bör ges en sådan utformning att de anställda blir jämställda med arbetsgivaren i vad avser det reella inflytandet över arbetsmiljön i vid mening, 4. att begär att regeringen förelägger förslag i syfte att skapa förutsättningar för att lägga huvudansvaret för arbetsmiljön inberäknat företagshälsovården på företagsnämnderna, 5. att begär att regeringen förelägger förslag om principbeslut rörande obligatorisk företagshälsovård. PER () () ()
mot · FY021531 · 1975-01-27 00:00:00 — om förbud mot användning av freongas i vissa fall. har flera forskare pekat på risken att atmosfärens ozon kan förstöras av en gas som bl. a. används som drivmedel i sprayförpackningar. Den aktuella gasen freon anses ha nedbrytande effekter på det ozonskikt som finns i de övre luftlagren och som skyddar oss från det ultravioletta ljus som orsakar hudcancer. Även om all användning av freoner stoppas kommer enligt forskarnas hypotes de freoner som finns i atmosfären att göra slut på lika mycket ozon som den mängd av gasen som försvinner på naturlig väg. Skulle sprayandet fortsätta att öka i nuvarande takt kan avtappningen av ozon nå alarmerande proportioner. av ozonskiktet skulle enligt en fysiker vid Harward vara förbrukat . Ozonskiktet hotas också av överljudsplan och av defensiva kärnvapensprängningar i de övre luftlagren. Om kärnvapenproven hade utförts på högre höjd än vad som var fallet kunde det ha lett till en världskatastrof. En första åtgärd för att undanröja dessa risker för en minskning av ozonskiktet är att förbjuda användningen av freon som drivmedel i sprayer. Att klämma ut solkräm, att handspruta kläder och växter samt att pumpa ut hårfixeringsmedel för hand osv. är verkligen en rimlig uppoffring inför det fruktansvärda hot som experterna målar upp. Det är inte heller rimligt att kräva hundraprocentig bevisning för att freon skadar ozonskiktet. Det är snarare rimligt att kräva motsatsen: full bevisning för att ingen skada sker. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar förbjuda användning av freongas som drivmedel i olika slag av sprayer. () ()
mot · FY021532 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om information angående allemansrätten. 1 naturvårdslagen 1 § har genom riksdagsbeslut införts-utan någon precisering - att naturen är tillgänglig för alla enligt allemansrätten. I sin helhet innebär den nya NVL en förstärkt allemansrätt. Allemansrätten är en gammal sedvanerätt som ej heller tidigare preciserats. I propositionen 1972:99 finns intagna vissa normer. Det står bl. a. att allemansrätten inte får gå så långt att markens brukare "tillfogas nämnvärd olägenhet eller skada" och dessutom att den skall tillvarata allmänhetens intresse av rörelsefrihet i markerna "så länge markägaren inte tillfogas nämnvärd ekonomisk skada. Eftersom att allt fler människor på sin fritid behöver och vill utnyttja den rekreation naturen kan erbjuda och söker sig ut till den levande landsbygden ökar även förslitningen. Ju fler människor som behöver naturen som rekreation, desto starkare måste kravet om aktsamhet och hänsyn ställas på var och en person. Att vistas i naturen med omdöme och att visa hänsyn är ett givet krav. Tyvärr finns alldeles för många exempel på missbruk av allemansrätten. Många människor använder naturen tämligen hänsynslöst: grindar stängs inte, man river stängsel så att djur kommer lösa och förorsakar skada på bl. a. odlad jord och skörd, man krossar flaskor och lämnar efter sig föremål, inte minst av det slag naturen inte kan nedbryta. Allemansrätten innebär självfallet att man måste vara varsam och känna personligt ansvar för naturvärdena. Det kan inte finnas några motsättningar i ett sådant fullständigt ansvar. Alla är naturkonsumenter någonstans. Principen om allemansrätten innebär ju även ett individuellt ansvarstagande - inte någon rätt att missbruka eller bruka efter eget behag. Vunna erfarenheter av bruket av den vidgade allemansrätten motiverar en ökad upplysning om de förpliktelser och det ansvar som bör följa. Upplysning bör kontinuerligt gå ut i olika slag av massmedia och inte minst i skolorna. Vi slår vakt om vår allemansrätt och skyddar bäst våra naturvärden om varje enskild människa visar verklig hänsyn i sitt uppträdande i naturen. Med hänvisning till vad här anförts hemställs att hos regeringen begär åtgärder för ökad information om allemansrättens innehåll, med betoning på att med rätten följer skyldigheter. () () . () ()
mot · FY021533 · 1975-01-27 00:00:00 — av m. fl. om prisreglering beträffande fisk. Fisket är en för vårt land viktig näringsgren. Det har särskild betydelse som förvärvskälla för befolkningen på . Även längs syd- och ostkusten utövas fiske i inte oväsentlig omfattning. Mest betydande är fångsterna av sill på och strömming på ostkusten. har fisket i haft att kämpa med avsevärda problem. Det har medfört att antalet utövare av saltsjöfiske har sjunkit kraftigt. 1963 fanns det drygt 8 300 yrkesfiskare. 1973 hade antalet reducerats till knappt 4 650. Antalet båtar minskade från drygt 16 000 till knappt 6 900. Fångstmängden utgjorde 1963 men hade sjunkit till . Värdet av (ångsten steg från 217,7 milj. kr. 1963 till 269,9 milj. kr. 1965 men hade 1973 sjunkit till 235,8 milj. kr. Orsaken till denna utveckling är att söka i den kärvhet som präglat yrkesfiskarnas situation . Konkurrensen om fiskeplatserna med utländska fiskare har skärpts. Prisstegringarna på brännolja och andra motordrivmedel har drabbat fiskarkåren hårt, och även andra för fisket nödvändiga förnödenheter har stigit kraftigt i pris. Detta gäller nät, wire, fisklådor, is m. m. Däremot har priserna på fisk ej ökat i samma omfattning. Resultatet har blivit minskning av nettoinkomsterna för fiskarna. Det är inte möjligt att kompensera detta genom ökade konsumentpriser, då detta kan befaras leda till nedgång i konsumtionen. Från folkhälsosynpunkt skulle detta inte vara önskvärt. Enligt vår uppfattning måste effektiva åtgärder snabbt vidtas för att skapa förutsättningar för yrkesfiskarna att fortsätta inom sitt yrke under ekonomisk trygghet. Därför är det angeläget att fiskarkåren inte fortsätter att minska. Fiskarna fyller en väsentlig uppgift för vår livsmedelsförsörjning. Vidare är det av regionalpolitisk betydelse att gynnsamma villkor föreligger för denna näringsgren. Den utgör dessutom en värdefull rekryteringsbas för såväl sjöförsvaret som handelsflottan. Yrkesfisket är krävande och fordrar gedigen utbildning av utövarna. Man torde inte kunna räkna med att detta yrke kan vidmakthållas i längden, om dess utövare inte kan kompensera sig för de ökade utgifterna eller får ett ekonomiskt stöd på annat sätt så att de ökade omkostnaderna täcks. De åtgärder som vidtagits för att stödja fisket har sålunda inte varit tillräckliga. Mera aktiva insatser måste göras från samhällets sida. Målet måste vara att fiskarkåren skall vara ekonomiskt likställd med jämförbara Då det är angeläget att undvika konsumtionsminskningar, bör någon höjning av konsumentpriserna inte komma till stånd. Nuvarande prisnivå skulle kunna bibehållas genom att mervärdeskatten på fisk avskaffas. Då emellertid detta förfaringssätt är ganska komplicerat, bör i stället statsmedel ställas till förfogande på samma sätt som sker beträffande mejeri- och charkuteriprodukter. Därmed skulle fiskarna få en nödvändig inkomstförstärkning. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till prisregleringsåtgärder i fråga om fisk i syfte att höja yrkesfiskarnas inkomster enligt i motionen anvisade riktlinjer. () i Lane-Herrestad . () i
mot · FY021534 · 1975-01-27 00:00:00 — av m. fl. om statsbidrag för kalkning. kom det forsta meddelandet om atmosfärens fortlöpande försurning och inverkan därvidlag på mark, vatten och det biologiska systemet. Det skedde genom den statliga utredningen i betänkandet Miljöforskning (SOU 1967:43). Under har alltså försurningsfrågan hunnit bearbetas, och man känner nu de olika delproblemen. Mätvärdena varierar emellertid i olika miljöer både och från plats till plats. Våra 10-åriga vattenkemiska mätserier gör det dock möjligt att dels ställa prognoser beträffande vattenförsurning, dels bedöma markens tillstånd. Det kan noteras att det, med en fortsatt försurning i den omfattning som sker, inte dröjer innan en stor del av vårt lands vattendrag nått ett fiskeribiologiskt kritiskt pH-värde ,5. Mindre sjöar och vattendrag i sydvästra kommer att vara avsevärt surare än här angivna pH-värde, och för övriga kan man emotse samma situation inom . Effekterna av försurningen blir att fytoplantonfloran blir artfattigare, alger och växtrester ansamlas på bottnarna och bottenfaunan dör ut, vitmossan invaderar sjöarna, fiskrommen kläcks inte och fisken antingen svälter ihjäl eller utvandrar. och vatten hör intimt samman. Ett ökat syranedfall på marken leder givetvis till en ökad surhet, vilket i sin tur medför minskad näringstillgång, försämrad kvävefixering, ökad löslighet av tungmetaller och en minskad mineralisering. Att vissa växter är särskilt pH-känsliga är allmänt känt. Därtill kommer de biologiska skadorna av surt regn genom blad och barrdöd eller försvagning av plantorna, så att de lättare angrips av parasiter och sjukdomar. Jordanalyser för markkartering visar att kalkbehovet ökar, vilket är ett klart tecken på försurning av marken. Kostnaden för kalkning har emellertid stigit avsevärt, särskilt transportdelen, som har stigit till det dubbla på bara . Ur samhällets synvinkel är det angeläget att frågan om försurning av marken, vattnet och skogarna ägnas stor uppmärksamhet. Visserligen är frågan till betydande del av internationell karaktär, men i första hand måste åtgärder vidtas inom landet. Frågorna om rökgasrening och avsvavling samt politiska styrmedel har utretts av miljökostnadsutredningen, och proposition förväntas i ämnet. Vi vill här ta upp behovet av kalkning av marken och kostnaderna för detta. För att effektivt höja markens pH-värde behöver kostnaderna för kalkning nedbringas. I annat fall kommer försurning med alla dess följder att fortsätta. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär förslag om statligt bidrag till de markägare som efter markkartering kan bevisa att ökat kalkbehov föreligger. () i Lane-Herrestad GOTAB 75 8808 S 1975
mot · FY021536 · 1975-01-27 00:00:00 — om förbud mot tillverkning och import av giftiga kemiska stridsmedel. I liksom i en lång rad tekniskt avancerade länder pågåren intensiv forskning för att få fram skyddsmedel mot kemiska stridsmedel av olika slag. Denna forskning är tyvärr nödvändig. Erfarenheten visar att sådana stridsmedel, trots internationella överenskommelser, fortfarande används i krig och det vore mot denna bakgrund oförsvarligt att inte ha försäkrat sig om att effektiva motmedel mot förgiftning av olika slag finns tillgängliga också i vårt land. Denna forskning bidrar sålunda till att den enorma mängd gifter av olika slag som finns lagrad över hela världen ständigt ökar. De gifter som finns lagrade innebär redan i sig risker. På samma sätt som det t. ex. föreligger risker för läckage av radioaktivitet från lager av plutonium föreligger det alltid - hur rigorösa bestämmelserna än må vara - risker för läckage m. m. från lager av t. ex. gas, som vårt land tvingas hålla för att över huvud taget den forskning som omtalats ovan skall kunna genomföras. För att i största möjliga utsträckning skydda befolkningen mot de risker som skapas genom denna typ av forskning är det nödvändigt att tekniska och ekonomiska resurser och kunskaper finns för att kemiska stridsmedel skall kunna förstöras sedan de uppfyllt det forskningssyfte vartill de varit ämnade. Vi kan inte tillåta framställningen av sådana stridsmedel utan att på förhand med säkerhet veta hur de skall oskadliggöras. Krav måste sålunda ställas på att inga giftiga kemiska stridsmedel får framställas i landet eller införas hit utan att säkra garantier givits att gasen kan oskadliggöras och hur, dvs. göras helt ofarlig för människan, djur- och växtlivet etc. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer vi att beslutar att ge regeringen till känna vad i motionen anförts om förbud mot inhemsk tillverkning och import av sådana giftiga kemiska stridsmedel som inte med säkerhet på förhand kan konstateras möjliga att oskadliggöra.
mot · FY021538 · 1975-01-22 00:00:00 — av m. fl. om etableringskontroll inom husdjursuppfödningen. Inom den svenska husdjursuppfödningen pågår en stark utveckling mot allt större produktionsenheter och utslagning av de mindre enheterna. En växande del av husdjursuppfödningen sker i storanläggningar av industriell karaktär. Särskilt märkbar är denna utveckling när det gäller svin- och broileruppfödningen. Utvecklingen inom svinuppfödningen illustrerar situationen. 1968 hade av alla svinbesättningar mindre än 25 djur, medan hade 100 djur eller mer. hade andelen med mindre än 25 djur sjunkit till , medan andelen med 100 djur eller mer ökat till . Det är således fråga om en mycket snabb utveckling. hade antalet enheter med mer än 500 djur nästan fördubblats medan antalet småbesättningar med mindre än 10 djur nästan minskat till hälften. Den här utvecklingen inger betänkligheter från flera synpunkter. Husdjursuppfödningen är av stor betydelse som kompletterande inkomstkälla och sysselsättning för småbrukarna. Eftersom den svenska köttmarknaden är tämligen oelastisk och exportmöjligheterna begränsade, innebär etablerandet av stora industriella enheter för husdjursuppfödning att småbrukens möjligheter begränsas i ungefär samma mån. Detta påskyndar utslagningen av småjordbruk, med åtföljande allvarliga konsekvenser från sysselsättningssynpunkt, från landskapsvårdssynpunkt och med hänsyn till vår totala livsmedelsproduktion. De mycket stora enheterna för köttproduktion skapar dessutom ofta miljöproblem, eftersom de ofta sprider dålig lukt och medför besvärande avfallsproblem. Det finns också skäl att ifrågasätta massproduktion av djur från djurskyddssynpunkt och från kvalitetssynpunkt. De förhållanden under vilka djuren uppföds leder ofta till stressfenomen och hög sjuklighet. Stora mängder antibiotika måste sättas in för att undvika infektioner. Massuppfödning av husdjur inger också betänkligheter med hänsyn till den effektivare hushållning med livsmedelsresurser som den globala livsmedelssituationen framtvingar. I de stora produktionsenheterna används i stor utsträckning kraftfoder, baserat på proteinrika växter och fisk, dvs. proteinkällor som mycket effektivare skulle kunna utnyttjas som människoföda. I de små enheterna kan man däremot i större utsträckning utnyttja överskottsprodukter från jordbruk och hushåll. Alla dessa skäl gör det motiverat med en restriktiv inställning till mass produktion av djur. En etableringskontroll måste därför inrättas i syfte att begränsa etablerande av alltför stora produktionsenheter. Ansvariga för en sådan etableringskontroll bör lämpligen lantbruksnämnderna vara, och dessa bör tillämpa kontrollen utifrån mycket restriktiva direktiv. En övre gräns bör sättas under vilken en fri etablering får ske. Med stöd av ovanstående hemställes att beslutar att hos regeringen hemställa om förslag till etableringskontroll för stora produktionsenheter för husdjursuppfödning i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · FY021539 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar i Stenkyrka och i om statsbidrag till . Genom ett flerårigt forskningsarbete vid har en ny fårkontroll utvecklats, som är betydligt mera effektiv än den tilllämpade. Den är nu färdig att tas i praktiskt bruk. Detta sker genom . I en motion till förra årets riksdag (1974:1465) anfördes att föreningen behövde ett anslag på . för ettvart av och att förbundet . för vartdera året av regleringsmedel. Lantbruksstyrelsen hade tillstyrkt hela beloppet. Efter en redogörelse för styrelsens ytterst positiva yttrande i ärendet hemställdes i motionen om ett anslag till föreningen på . för /75. (1974:1 s. 9-10) inhämtade uppgifter om att föreningen dåmera lyckats få ytterligare . till denna verksamhet och förklarade sig inte berett att tillstyrka motionsyrkandet om ett statsanslag för det aktuella budgetåret. Utskottet ställde sig emellertid positivt till ändamålet och förklarade sig utgå från "att Kungl. Maj:t och vederbörande myndigheter överväger behovet av allmänna medel under /76 för att omläggningen av fårkontrollen skall kunna genomföras såsom planerat". godkände utskottets betänkande i denna punkt. 1 budgetpropositionen (bil. 11 s. 34) redovisas jordbruksutskottets uttalande och anförs att "lantbruksstyrelsen förutsätter att medel inom ramen för jordbruksprisregleringen kommer att ställas till förfogande för ändamålet. Emellertid är läget alltjämt det att föreningen endast fått . av regleringsmedel till detta ändamål för /76 och att den alltså saknar . Det har också konstaterats att verksamheten under det nu löpande budgetåret kommer att gå med en förlust av . till följd av uteblivna anslag. En ytterligare förlust av . kan föreningen inte klara. Då både jordbruksutskottet och lantbruksstyrelsen intagit en klart positiv hållning till den ifrågavarande verksamheten och förutsatt att kostnaderna skall täckas av allmänna medel hemställer vi till för den kontrollverksamhet som angetts i motionen. () i Stenkyrka GOTAB 75 8809 1975
mot · FY02154 · 1975-01-16 00:00:00 — av m. fl. om införande av 30 dagars semester. Kravet om en femte semestervecka växer sig allt starkare. Utvecklingen inom produktionslivet kännetecknas av en allt snabbare förslitning av människorna. Hetsen, jäktet och det allmänna arbetstempot har skruvats upp i betydande grad med påföljd att allvarliga hot skapas mot de arbetandes fysiska och psykiska hälsa. Allt medan effektivitetsjakten ökas utsätts arbetarna för olycksfallsrisker och allvarliga tillbud. Monotonin, rutinuppgifterna vid löpande band, oregelbundna arbetstider utgör stora påfrestningar. Den dagliga arbetsmiljön är i många fall omänsklig. Semestertidens längd måste anpassas till förhållandena på arbetsplatsen. Ett kroppsarbete skall ge rätt till lika lång semester som t. ex. ett kontorseller skrivbordsarbete. Något annat förefaller djupt orättvist. Trots den nuvarande lagstadgade fyraveckorssemestern finns stora skillnader mellan olika grupper när det gäller semesterförmåner. Dessa kvarstående skillnader måste utjämnas. De grupper som har mer än 24 dagars semester är bl. Mellan 400 000-500 000 anställda på löneplan hos stat och kommun har längre semester dels beroende på lönegrad, dels på ålder. Så är också fallet med mellan 60 000 och 100 000 personer som är anställda hos stat och kommun utan att stå på löneplan. Semesterns längd stiger med levnadsåldern. För omkring 50 000 tjänstemän i industrin medför högre lön längre semester. Cirka 40 000 anställda som tillhör , och har längre semester. Det är alltså stora grupper som har längre semester än den som semesterlagen föreskriver. Utöver dem som redan har förmånligare semesterbestämmelser finns nästan lika många som genom löneförhandlingar eller av åldersskäl får längre semester. Totala antalet som har eller kommer att fä bättre semesterbestämmelser överskrider en miljon, vilket motsvarar mer än en fjärdedel av alla förvärvsarbetande. Längre semester är även ett bidrag mot utslagning av arbetskraft ur produktionen och bereder lönearbetarna bättre levnadsvillkor. Mot denna bakgrund framstår kravet på en femte semestervecka för alla som en ytterst angelägen uppgift. Med hänvisning till det ovan anförda föreslås att 1. uttalar sig för en ändring av gällande semesterlagstiftning innebärande en förlängd betald semester, 2. hemställer hos regeringen att skyndsamt utarbeta förslag om härav föranledda lagtextändringar. (vpk) (vpk) (vpk) i (vpk) i (vpk) (vpk) GOTAB 75 8512 S 1975