mot · FY021088 · 1975-01-27 00:00:00 — av m. fl. om lättnader i äkta makars förmögenhetsbeskattning. skattepaket medförde en individuell beskattning av makars inkomster. borttogs de gamla ortsavdragen som var gemensamma för makar och i stället fick varje skattskyldig ett grundavdrag. Beskattningen av förmögenheter sker dock alltjämt efter sambeskattningsprincipen. Den beskattningsbara förmögenheten beräknas gemensamt för makar och eventuella barn. I motsats till den gamla sambeskattningen av inkomster, som både innebar dubbelt ortsavdrag för makar och en gynnsammare skatteskala vid beskattningen av den sammanlagda inkomsten, sker vid beräkningen av förmögenhetsskatt inget hänsynstagande till skatteförmågan. Skatten på en viss förmögenhet blir därigenom densamma vare sig den innehas av en ensamstående eller av två makar med eller utan barn. Kravet på likformighet och rättvisa vid beskattningen blir därigenom inte tillgodosett. En rörelse kan vara taxerad till . Innehas den av två syskon eller sammanboende behöver ingen av dem erlägga förmögenhetsskatt. Ägs rörelsen i stället av två makar har de att erlägga en förmögenhetsskatt på . med nu gällande förmögenhetsskatteskalor. Denna skatt skulle också drabba de sammanboende i exemplet, om de fick gemensamt barn. Inte bara rättviseskäl utan också kravet på neutralitet från samhällets sida talar för att förmögenhetsbeskattningen så långt möjligt utformas så, att äktenskapet inte missgynnas i förhållande till andra samlevnadsformer. Likaså bör tillkomsten av barn, med ty åtföljande lägre skatteförmåga, inte medföra en kraftig skärpning av förmögenhetsskatten hos icke gifta par. Ett sätt att öka rättvisan och likformigheten vore att låta skattepliktsgränsen för makars sammanlagda förmögenheter uppgå till ett dubbelt så högt belopp som för en ensamstående. Även sammanboende som sambeskattas, därför att de har eller har haft gemensamt barn, skulle därvid komma i åtnjutande av denna högre skattepliktsgräns. Systemet skulle inte medföra några kontrollproblem, eftersom förmögenhetema alltfort skulle slås samman innan det skattefria beloppet avräknades. Eftersom en sådan lösning skulle innebära ett relativt stort skattebortfall skulle reformen kunna ske i etapper, t. ex. så att skattepliktsgränsen för makar första året höjdes till . för att året därpå ytterligare höjas till . Skatten på förmögenheter som ligger över skattepliktsgränsen skulle därvid förbli densamma för ensamstående som för makar tillsammans. etapp vore det önskvärt att även justera uttagen av förmögenhetsskatt över det skattefria beloppet. I direktiven till skatteutredning framhålles att utredningens verksamhet huvudsakligen bör inriktas på inkomst- och förmögenhetsskatt m. m. för fysiska personer och därmed jämställda skattskyldiga. har således i uppdrag att behandla frågor rörande enskilda personers förmögenhetsbeskattning. Några riktlinjer för hur denna skall utformas föreligger dock inte. De fördelningspolitiska aspekterna betonas emellertid starkt i direktiven. har förflutit sedan inkomstskatten individualiserades. På förmögenhetsbeskattningens område består alltjämt en sambeskattning, som till sin utformning är än mer orättvis än den som gällde inkomstbeskattningen. Det synes oss därför angeläget att ge skatteutredningen i uppdrag att framlägga en plan för en successiv övergång till en förmögenhetsbeskattning där sambeskattningens orättvisor borttages och ökad hänsyn tages till kraven på likformighet och rättvisa. Med hänvisning till det anförda hemställes 1. att beslutar hemställa hos regeringen om tilläggs direktivtill skatteutredning om en plan för en successiv avveckling av sambeskattningens orättvisor inom förmögenhetsbeskattningen i enlighet med vad i motionen anföres, 2. att i avvaktan därpå beslutar att skattepliktsgränsen för makars förmögenhet höjes till . N. () i Trobro