mot · FY022031 · 1975-04-09 00:00:00 — Det är självfallet möjligt att kompensera hushåll och industri genom skattelättnader av annat slag. För att ge industri och hushåll möjligheter till smidig anpassning kan ett nytt skattesystem införas stegvis, efter en i förväg antagen tidtabell. Därmed minskas behovet av särskilda övergångslösningar. Som framgår av regeringsförslaget skall energibeskattningen nu ses över av en särskild utredning. Vi föreslåratt överlämnar motionen i denna del till den aviserade utredningen. Det är mycket angeläget att denna utredning tillsätts och arbetar snabbt. Utredningen bör komma fram . Nära samband med dessa frågor har taxorna för el. Taxorna är i egentlig mening inte något statligt styrmedel. Taxornas utformning och avgifternas storlek har främst varit en fråga för kraftproducenterna. fungerar som taxeledare. Taxoma utformas för att tillgodose kraftbolagens anspråk på kostnadstäckning, vinst etc. De är ofta mycket omsorgsfullt uppbyggda och betecknas som kostnadsriktiga. Distributionsföretagens taxor är varierande. När en ny energipolitik nu arbetas fram är det inte längre självklart att taxesystemet bör ha denna uppbyggnad. Taxesystemet bör utformas så att hushållningsmålen kan nås. Om det t. ex. - och det finns flera skäl som talar härför - anses angeläget att minska behovet av effektutbyggnad kan taxorna användas i detta syfte. Med hjälp av taxesättningen kan ett bättre utnyttjande av kraftsystemet under låglasttid främjas. Praktiskt kan detta ske med hjälp av ackumulerande system. Det har gjorts beräkningar som visar att bortåt 200 000 småhus skulle kunna försörjas med energi, vilken tas ut under lågbelastningstid och ackumuleras. Här finns redan de tekniska förutsättningarna. Energiåtgången minskar inte härigenom, men produktionssystemet kan utnyttjas bättre och effektutbyggnaden, som är dimensionerande, kan begränsas. Det är angeläget att frågor rörande eltaxornas utformning utreds, mot bakgrunden av att en ny energipolitik införs, med mål som skiljer sig från de tidigare. I detta sammanhang bör också påpekas, att kraftföretagen haft gynnsamma fmansieringsforhätlanden. Självfinansieringsgraden har varit förhållandevis låg. Här måste det bli ändring. Kraftföretagen bör i ökad utsträckning finansiera sina ivesteringar med sina egna avgiftsinkomster. På kort sikt finns det dock anledning att ge gynnsammare finansieringsvillkor för t. ex. anläggningar för industriellt mottryck, så att detta sätt att generera energi blir konkurrenskraftigt med kraftbolagens. I ett läge där energipriset stiger och statsmakternas energipolitik radikalt förändras är det naturligt att ekonomiskt stimulera övergången till en mer energisnål ekonomi. Sådana stimulanser bör utnyttjas för att främja bättre energiutnyttjande i äldre fastigheter, utbyggnad av fjärrvärme och förändringari industrins processer, som innebär bättre energiutnyttjande. Samhällsplaneringen måste inriktas på energihushållning. harenergiföljderna av olika beslut rörande samhällets utformning beaktats först i efterhand, som en konsekvens av andra bindningar. måste energiaspekterna med från början. Detta kommer att påverka den fysiska planeringen, trafikplaneringen etc. Ett stort ansvar faller här på kommunerna, som har ansvar för bebyggelseplaneringen men också för den lokala trafikförsörjningen. Ett viktigt inslag i denna verksamhet blir den kommunala energiplaneringen. Det är, som tidigare framhållit, viktigt att en sådan kommer till stånd. Vi delar propositionens uppfattning att utredningen om kommunala värmeplaner bör kompletteras med en utredning om kommunala energiplaner. Kraven på energihushållning har en sådan tyngd att de bör stadgas i en ramlag. Portalen i en sådan lag - "energisparlag" - bör vara ett generellt krav på användning av den bästa energihushållande teknik som kan tillgås till rimlig kostnad. Härigenom slipper man att i lag definiera konkreta krav som blir föråldrade, utan dessa kan successivt genom tillämpningsföreskrifter, förhandlingar etc. ställas allt högre i takt med att ny teknik drivs fram. Lagen kan utgöra en bas för förhandlingar mellan myndigheter och branscher och för de direkta initiativ, som kommer att behöva tas för att t. ex. få en industri att utnyttja en viss teknik, att förmå dem att samarbeta med kommunen beträffande användning av spillvärme etc. Med utgångspunkt från en sådan lag skulle t. ex. genom byggnormer krav på energisnålt byggande preciseras. Direkta föreskrifter om utnyttjande av viss teknik eller viss energibesparing skulle också kunna baseras på lagen. En utredning bör tillsättas med uppgift att utforma en sådan lag. Väsentligt är då att lagen utformas så, att den medger en öppen handläggning där argument redovisas och där olika intressenter får föra talan. Information är ett viktigt medel för att genomföra en effektiv energihushållning. I och med att energipriserna stiger får konsumenterna större intresse av att spara. Men då krävs också att de får information om hur man skall hushålla och vilka möjligheter som finns att pressa ned energikostnaderna. Det är önskvärt med en särskild informationssatsning i samband med höjningen av skatten på el och bränslen. Då är konsumenterna mest motiverade att göra sparinsatser. Som ett led i detta bör energisparkommittén utarbeta en energisparkaralog med praktiska förslag och information om vart man kan vända sig för att få rådgivning och bidrag. Katalogen bör distribueras till alla hushåll och företag. Energideklaration av energikrävande hushållsmaskiner bör också införas. Elförbrukningen varierar mycket mellan i övrigt likvärdiga fabrikat. Totalt sett ger detta i och för sig inte några avgörande besparingar, men det ger konsumenterna en möjlighet att själva påverka sin hushållsförbrukning och medverka till att tillverkarna tar fram mer energisnåla produkter. Informationen till kommuner och företag måste också byggas ut. och bör aktivt medverka till att kommunerna vid sin planering av bostadsområden tillämpar energisnåla lösningar. De största möjligheterna att spara energi finns inom området uppvärmning av lokaler. har här tidigare lagt fram en rad förslag som delvis tas upp i propositionen. Det finns redan nu tekniska och ekonomiska möjligheter att bygga bostäder och andra lokaler så att energiförbrukningen blir avsevärt mycket lägre än i normal nyproduktion. Detta kan ske t. ex. genom att utnyttja bättre isolering, bättre anpassad ventilation, genom tillvaratagande och ackumulering av solvärme. Utnyttjande av värmepump är ett annat medel för att begränsa förbrukningen av primärenergi. Vad som krävs är en snabb revidering av byggnormer, lånebestämmelser och andra regler som styr byggandet, så att det energisnåla byggandet inte förhindras utan stimuleras. Vidare krävs omfattande informationsinsatser för att motverka den tröghet, som finns när det gäller att införa nya byggnadsmetoder. Sålunda bör krav på treglasfönster, rumstermostater i småhus och bättre isolering (sänkta k-värden) ställas i svensk byggnorm. Lånereglerna måste utformas så, att investeringar som leder till lägre energiförbrukning inte förhindras. Det är angeläget att sådana ändringar görs snabbt. I avvaktan på att nya regler utarbetas för bostadslångivningen bör generösa undantag göras för sådan tillämpning av ny teknik som innebär lägre energiförbrukning. Kollektiv mätning och debitering av energi medför som regel hög energiförbrukning. Tekniska förutsättningar finns i flertalet fall för individuell mätning och debitering. Kollektivmätning bör därför inte få tillämpas i nyproducerade bostadslägenheter och gruppbyggda småhus. Värmepumpar från uteluft till varmvatten och radiatorvatten bör kunna ge väsentliga vinster såväl i nyproduktion som inom den befintliga bebyggelsen. Begränsning av ventilationsvärmeförluster bör vidtas i nyproduktion genom ventilation vid behov eller värmeväxling. Det är angeläget att teknik av detta slag stimuleras och att krav ställs på anläggningar av denna typ så fort praktiska förutsättningar finns. Det äldre fastighetsbeståndet är onödigt energiförbrukande. Här finns mycket stora möjligheter att begränsa energiförbrukningen. De enklaste åtgärderna kostar mycket litet och betalar sig mycket snabbt. Hit hör trimning av oljepannor och annan värmeutrustning, inreglering av värmesystem i flerfamiljshus, kontinuerlig tillsyn av värmeanläggningar och ventilation etc. Sådana åtgärder har erfarenhetsmässigt kunnat leda till minskning av energiförbrukningen med tiotals procent. Utbyte av äldre pannanläggningar mot nya med högre verkningsgrad är ofta ekonomiskt lönsamt, liksom komplettering av värmepannor med anordningar som höjer verkningsgraden. Det finns på marknaden t. ex. automatiska spjällregulatorer, som leder till minskning av oljeförbrukningen med mellan tio och tjugo procent. Rökgastermometer bör krävas vid alla oljeeldade pannor. Ett särskilt sparprogram, innefattande sådana enkla insatser som är föga kostnadskrävande, bör genomföras. Detta förutsätter bl. a. ökad utbildning och bättre information för dem som sköter värmeanläggningar. Kommunerna bör se till att kompetent personal finns att tillgå för dem som önskar information. Denna verksamhet bör också vara uppsökande, så att alla fastighetsägare nås och informeras. En särskild service- och kontrollverksamhet bör byggas upp. Den kan lämpligen drivas genom skorstensfejarorganisationen. Målsättningen bör vara att en sådan organisation finns för kontinuerlig tillsyn av värmeanläggningar. Det äldre fastighetsbeståndet är som regel dåligt isolerat. Tilläggsisolering av fastigheterna och byte till treglasfönster ger mycket betydande energibesparingar och ger god lönsamhet. Ett program för tilläggsisolering och andra liknande åtgärder med syfte att spara energi bör genomföras. Det kan ske på frivillig basis, men då förutsätts att fastighetsägarna får information och möjlighet att få behovet av åtgärder, kostnaderna för dessa etc. bedömda. Varje kommun bör ställa expertis till förfogande som fastighetsägarna kan vända sig till, och denna bör ha tillgång till bl. a. värmekameror för kontroll av isoleringsstandard. Denna service bör erbjudas till självkostnadspris. Målsättningen bör vara att hela det äldre bestående fastighetsbeståndet - i princip hus byggda - nås av denna service och att huvuddelen av beståndet får en energistandard som huvudsakligen motsvarar nyproduktionens. Det bör vara fullt möjligt att genom åtgärder av detta slag spara in tiotals TWh. bör uttala att stödet under anslagsrubriken "Vissa energibesparande åtgärder inom bostadsbeståndet m. m. "bör utgå . Mera målmedvetna insatser för energibesparingar inom det äldre fastighetsbeståndet gör det möjligt att pressa energiförbrukningen inom denna sektor mer än vad regeringen förutsätter. Investeringsbehoven blir givetvis betydande. De bör dock jämföras med de investeringar utbyggnad av produktionsanläggningar kräver och de ökade kostnaderna för bränslen som annars skulle drabba de boende. I propositionen föreslås att pannbyte undantas från stöd. Detta är motiverat i området där fjärrvärmeutbyggnad kan bli aktuell. Stöd bör dock tills vidare kunna utgå för dessa ändamål, där det är uppenbart att fjärrvärmeutbyggnad inte kommer till stånd. 1** 1975. Forskning och utveckling rörande energianvändning för lokalkomfort är oerhört angeläget. har framlagt förslag på detta område. Regeringens förslag innebär dock en nedskärning av det program, som EPK förordade. För att möjliggöra genomförandet av EPK:s program föreslår vi, att anslaget till programmet Energianvändning för lokalkomfort uppräknas med 10 milj. kr. för /76 i förhållande till regeringens förslag. Motsvarande ökningar krävs för de därpå kommande budgetåren. Energibesparande åtgärder inom industrin Även inom industrisektorn är besparingsmöjligheterna mycket betydande. På kort sikt kan med enkla åtgärder vissa besparingar göras. Inom många industrier har man när energipriserna ökat genomfört sådana besparingar, som mycket snabbt ger effekt. Nästa steg är utbyte av utrustning som är onödigt energikrävande. Flertalet större företag har gått igenom sin produktionsapparat och beräknat vilka besparingar som är möjliga att göra, vad dessa kostar, hur som krävs för att de skall bli ekonomiskt lönsamma etc. Ett mycket stort behov av investeringar finns här, som mycket snabbt skulle bli lönsamma rent företagsekonomiskt. Marknadsmekanismerna fungerar snabbt inom näringslivet, som ju är starkt kostnadsmedvetet. Problemen ligger i att snabbt få fram kapital för sådana investeringar. På något kan mycket betydande besparingar göras genom att äldre industrianläggningar byggs om eller byts ut. Den specifika energiförbrukningen varierar starkt mellan nya och gamla anläggningar. Som exempel kan nämnas att nya massafabriker har en energiåtgång per ton massa som ligger under genomsnittliga anläggningar. Redan ett allmänt utnyttjande av tillämpad och lönsam teknik skulle ge mycket stora besparingar. Det finns också inom flera branscher nyare teknik, som är tekniskt och ekonomiskt fullt möjlig och som det finns all anledning att främja. Avgörande för hur snabbt besparingar kan göras inom industrin är den takt i vilken industrin kan utvecklas. De största besparingarna kan göras i samband med nya stora investeringar. God lönsamhet inom industrin är en förutsättning. Tillgång på kapital är en annan. Andra faktorer av avgörande betydelse för industrins energiförbrukning är möjligheterna att återvinna material. Det krävs mycket mindre energi för att använda t. ex. järn- och aluminiumskrot som råvara än jungfruligt material. Utnyttjande av överskottsvärme och mottryckskraft innebär också en minskad förbrukning av primärenergi. Överskottsvärme bör också utnyttjas för uppvärmning av lokaler. Samordning mellan kommuner och industri är här mycket väsentlig. Vi vill här hänvisa till den partimotion från som väcktes under den allmänna motionstiden (1975:289), där förslag i dessa syften framlagts. Vi finner det utomordentligt angeläget att dessa förslag genomförs. Självfallet gäller samma förutsättningar för energibesparingar inom industrins byggnader som inom lokalbeståndet i övrigt. Uppvärmningskostnaderna utgör en betydande del av industrins totala energikostnader. I en rad företag svarar de för huvudparten av driftskostnaderna. Bättre lokalkomfort inom industribyggnader, lager, förråd etc. ger förutom energibesparingar även betydande förbättringar av arbetsmiljön. Industrins behov av kapital för investeringar för bättre energiekonomi är stort. Företag som gjort avsättningar till de s. k. övervinstfonderna bör få möjlighet att utnyttja dessa medel för sådana investeringar. "Bidrag för energisparande åtgärder inom näringslivet m. m. föreslås i propositionen utgå med 80 milj. kr. under nästa budgetår. Det är angeläget. bör begära att stöd av detta slag skall utgå . Därigenom skulle investeringarna kunna ske snabbt och bättre förutsättningar för industrins egen planering skapas. Möjligheter att begränsa ökningstakten i förbrukningen finns uppenbarligen också inom transportsektorn. Det kan ske genom en trafikpolitik som ger större utrymme för kollektiv trafik. Vi vill erinra om de krav på en ny järnvägspolitik som driver och som syftar till att ge SJ en ökad andel av transportarbetet såväl vad beträffar persontrafik som godstrafik. Energisnåla transporter med båt och på järnväg bör främjas. En regional och trafikplanering som leder till förbättrad kollektiv transportförsörjning bör också komma fram. Förbrukning inom denna sektor beror också på i vilken mån motorerna kan göras mer energisnåla. Det finns få skäl som talar för stora energislukande bilar. Redan nu gör sig marknadskrafterna gällande. Med de högre bränslepriserna blir små personbilar med låg energiförbrukning populärare. Det finns starka skäl att främja en utveckling av nya motortyper med lägre energiförbrukning. Nuvarande bilmotorer har en låg verkningsgrad. De låga bränslepriserna har gjort att utvecklingsarbetet har gått tämligen långsamt. Ekonomiska styrmedel bör utnyttjas för att påskynda utvecklingen av energisnåla fordon. Detta kan ske t. ex. genom att fordonsbeskattningen läggs om, så att en större del tas ut efter fordonets bränsleförbrukning. Fordonsskatten kan också på någon sikt delvis baseras på motorns verkningsgrad. riksdag begärde en översyn av vägtrafikskatteförordningen, i syfte att skattemässigt gynna användningen av energisnåla och miljövänliga fordon. Vi föreslår att hos regeringen begär att denna översyn också måtte omfatta möjligheterna att genom genomgripande om läggningar i fordonsbeskattningen främja utvecklingen av energisnåla motorfordonstyper. Möjligheterna till bättre energihushållning inom transportsektorn har behandlats kortfattat i de utredningar som gjorts liksom i propositionen. Vi föreslår därför att ytterligare studier görs av möjligheterna att begränsa energiförbrukningen inom denna sektor. Detta är särskilt angeläget, eftersom en fortsatt ökad energiförbrukning inom denna sektor till större delen innebär ökat behov av fossila bränslen. Vi vill i detta sammanhang erinra om vårt gamla krav att utskott skall ges möjligheter att anordna offentliga utskottsutfrågningar. Energipolitiken är ett utmärkt exempel på ett område där detta skulle vara synnerligen motiverat. Energidebatten har med all tydlighet visat på behoven av medinflytande över energipolitiken av möjligheter till bättre information från fristående organ och av alternativa utredningar. Regeringen har i sin proposition visat mycket litet intresse för dessa önskemål. Om energiproducenterna nu har fått dela med sig av inflytandet har det skett till förmån för regeringen eller industriverket. Energipolitik är en samhällsfråga av stor vikt. Strävan måste vara att skapa ökad öppenhet. 1 propositionen föreslås att # 136 A byggnadslagen kompletteras, så att regeringen får möjlighet att pröva även tillkomst och utbyggnad av industri och liknande verksamhet, som är av väsentlig betydelse från energihushållningssynpunkt. Det kan finnas motiv för någon form av sådan prövning. Utbyggnaden av kraftigt energikrävande industrier påverkar givetvis energiplaneringen. Utformningen av denna prövning inger dock betänkligheter. Dessa gäller enligt vår mening inte i och för sig att energiförhållanden beaktas utan formerna för beslutsfattande enligt S 136 A över huvud. Vi eftersträvar ökad insyn och öppenhet såväl inom energipolitiken som inom miljöpolitiken. Den nuvarande tillämpningen av den aktuella paragrafen har inte lett till öppenhet. Tvärtom är det oklart efter vilka grunder regeringens bedömningar sker, vilka argument som åberopas och vilka underhandsöverenskommelser som träffas. För att (å till stånd en önskvärd ökad insyn och klarare redovisning av för- och nackdelar med vissa utbyggnader föreslår vi, att en särskild nämnd med uppgift att bredda beslutsfattandet tillsätts. Nämnden bör ha till uppdrag att vid vissa slag av planeringsärenden lämna rekommendationer beträffande tillåtlighet och lokalisering. Den bör inte kopplas in på alla de ärenden som enligt paragraf 136 A förs upp till regeringen för avgörande. En avgränsning bör göras efter vissa kriterier. Nämnden bör således avge rekommendationer t. ex. beträffande lokalisering av större kraftverk, utbyggnad av raffinaderier och petrokemisk industri, där flera sökande finns. Byggnad av borrplattformar, som varit aktuell i , liksom samlade beslut om framtida utbyggnad av skogsindustrin är andra exempel på principiellt viktiga ärenden, som nämnden skulle kunna behandla. Nämndens arbete bör utformas så, att olika intressegrupper får möjlighet att delta och även kalla egen expertis. Nämnden bör anordna offentliga utfrågningar. Nämnden bör utgöras av fristående experter. Dess utlåtande skulle endast vara rådgivande. Beslutsrätten och det politiska ansvaret skulle ligga kvar hos regeringen. En sådan handläggning skulle klarare än vad som sker redovisa argument, målkonflikter och konsekvenser av olika beslut. Vi föreslår att ger regeringen i uppdrag att tillsätta en nämnd av detta slag. bör få en fyllig redogörelse för energiläget. Detta kan ske genom en utbyggnad av avsnittet om energi i budgetpropositionen eller genom en särskild rapport. Alternativa energiprognoser med förutsättningar och mål som skiljer sig från producenternas och regeringens bör kunna utarbetas. Dessa kan göras som beställningsarbete exempelvis hos FOA, som har kompetent personal för ändamålet. Studier om energins roll för den svenska ekonomin kan göras av olika forskningsinstitutioner eller forskargrupper fristående från berörda intressen. Energihushållningsintresset måste ges en institutionell ram. Det bör lämpligen ske genom att energisparkommittén görs till ett permanent organ. Kommittén skulle få tillgång till egen expertis och ha till uppgift att i olika sammanhang företräda hushållningsintresset. Kommittén bör ställa upp konkreta mål för hushållningsinsatserna. Den skulle medverka i de energistudier som industriverket och industrin skall genomföra. Den skulle ansvara för och samordna den information som utgår till företag, kommuner och enskilda direkt från kommittén eller från myndigheter. Den skulle avge yttrande innan regeringen tar ställning till utbyggnad av energikrävande industri. Den skulle kontinuerligt följa arbetet med energihushållning, ta egna initiativ, fästa myndigheters uppmärksamhet på behov av åtgärder etc. Till kommittén bör knytas ett sekretariat för energiinformation, med i huvudsak de uppgifter som föreslagits i den promemoria som utarbetas av den sakkunnige som medverkat i studieförbundens energicirkelarbete och sorn redovisas i propositionen. Detta förslag har avvisats i propositionen. Vi anser att förslaget bör genomföras. Till sekretariatets förfogande bör finnas en allsidigt sammansatt teknisk-vetenskaplig referensgrupp. Till referensgruppens uppgifter bör höra att granska olika utredningar på energiområdet för att bedöma saklighet, urval av fakta, redovisa de motargument som är relevanta etc. Till problemen inom energipolitiken hör onekligen att olika intressegrupper baserar sina fakta på uppgifter från olika forskare med ofta helt skilda uppfattningar. Referensgruppens verksamhet skulle kunna leda till ökad klarhet i debatten och till att ett mer allsidigt underlag kommer fram. Sekretariatet skulle kunna medverka till att utredningar och fakta presenteras på ett sätt som gör att de är begripliga även för icke-experter. En central uppgift för energipolitiken är givetvis att se till att nödvändiga energibehov kan täckas. Som vi tidigare framhållit finns här en rad olika mål som måste nås. Vi måste ha en säker tillgång till energiråvara. Produktionsanläggningar måste planeras och byggas ut i en takt som motsvarar nödvändiga behov. Avvägningar måste göras mellan olika energiråvaror och mellan olika produktionssätt, som alla har sina nackdelar. En konsekvent genomförd hushållningspolitik påverkar produktionssidan på flera sätt. Den gör oss mindre beroende än vad vi annars skulle vara. Den gör det lättare för oss att undvara stora och sårbara tekniska system. Tillskott från alternativa energikällor som annars skulle vara tämligen marginella blir mer intressanta. Genom en bättre energihushållning får vi en tidsfrist som gör det möjligt att säkrare bedöma olika energikällor men också att söka utveckla nya produktionssystem. Vattenkraften är vår största inhemska energiråvara. Den har också vissa fördelar. Den är kontinuerlig. Produktionen leder inte till utsläpp av föroreningar. Men nackdelarna med en fortsatt möjlig exploatering är omfattande. Den leder till skador på miljön som är praktiskt taget omöjliga att reparera. Regleringsmagasinen dämmer över stora områden. Gamla älvfåror torrläggs. Vetenskapliga och rekreativa värden går till spillo. Ingreppen sker oftast i orörd natur. Vattenkraftsutbyggnaden har gått mycket långt i vårt land. Endast fyra stora älvar återstår praktiskt taget opåverkade.