mot · FY022103 · 1975-04-16 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975: 87 om riktlinjer för ändrad skatteadministration och taxering i första instans, m. m. I propositionen 1975: 87 om riktlinjer för en ändrad organisation av taxeringen i första instans föreslås att alla deklarationer skall granskas av tjänstemän vid länsstyrelser och lokal skattemyndighet samt föredras inför taxeringsnämnderna. Taxeringsnämndernas beslutsrätt behålls vid all årlig taxering, och nämndernas beslutsområde utvidgas att även avse skattetillägg, förseningsavgift m. m. I propositionen diskuteras ingående frågan om hur granskningsarbetet skall fördelas mellan den regionala och den lokala skattemyndigheten. Lokalt finns 120 skattemyndigheter och regionalt 24. a. framhålls att de lokala skattemyndigheterna är en god kontaktyta med allmänheten i olika frågor inom skatteadministrationen och att möjligheten att ge ökad service bör bidra till bättre förståelse mellan de skattskyldiga och skattemyndigheten. Vidare framhålls behovet av att det inom granskningsorganisationen finns lokalkännedom samt geografisk närhet till de skattskyldiga. För granskning av mer komplicerade deklarationer betonas att det krävs specialistkunnande. Dessa skäl talar enligt min mening för en så långt möjligt lokal organisation av granskningsarbetet med en naturlig anknytning till den lokala skattemyndigheten. I propositionen föreslås däremot att flertalet av de deklarationer som behandlas i särskild taxeringsnämnd, dvs. cirka en miljon, skall granskas regionalt av vid länsstyrelserna placerade tjänstemän. Mot detta skall ställas det förslag på regional granskning av cirka 50 000 deklarationer som framlagts av den utredning på vilken propositionen bygger. Den i propositionen föreslagna fördelningen av granskningsarbetet innebär att flertalet rörelseidkare inte får tillgång till personer på lokal nivå med vilka de kan diskutera skattefrågor eller deklarationer. Även för skattemyndigheten innebär den föreslagna fördelningen av deklarationsmaterialet påtagliga nackdelar. Att granskningen av den skattskyldiges deklaration sker så nära dennes verksamhet som möjligt borde vara en självklarhet, inte minst med hänsyn till förslaget om partiella revisioner och den lokala kännedomen om den skattskyldige hos såväl granskaren som taxeringsnämnden. Tidsåtgången och kostnaderna för de partiella revisionerna blir uppen bart avsevärt större vid en koncentration av rörelsegranskningen till länsstyrelserna. Det finns också anledning att anta att bristande lokal förankring av taxeringsarbetet kommer att leda till en mindre effektiv granskning av rörelserna samt att det i propositionen beräknade antalet partiella revisioner inte kommer att uppnås vid den föreslagna fördelningen av granskningsarbetet. I sammanhanget bör heller inte bortses från att förutsättningarna för rekrytering av kvalificerad personal till lokal skattemyndighet för granskningsarbetet avsevärt ökar, om mer kvalificerat granskningsarbete förläggs till myndigheten. Från personalens synpunkt befordringsmöjligheter m. m. kommer lokala skattemyndigheten med propositionens förslag till granskningsorganisation inte att kunna uppfylla de krav som dagens arbetskraft ställer. Risken är stor för att myndigheten blir en tillfällig hållplats för vidarebefordran till med allt vad det för med sig av omställningsproblem för personalen och kostnader. I propositionen tas inte definitiv ställning till en mer exakt fördelning av deklarationsmaterialet på regional och lokal myndighet. Det föreslås att fördelningen av granskningen skall utredas vidare i nära samråd med . Med hänvisning till vad jag tidigare anfört anser jag det regionalpolitisk! och skattepolitiskt önskvärt att målsättningen för en vidare avvägning blir en mera lokal förankring än vad som presenterats i propositionen. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening uttalar att den nya granskningsorganisationen bör ges en mera lokal förankring än som antyds i propositionen.