mot · FY022030 · 1975-04-09 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:30 om energihushållningen m. m. Under allmänna motionsperioden avlämnade en motion som redovisade partiets principiella ståndpunkter i energifrågan. Vidare har riksdagsgrupp i ett uttalande ytterligare redovisat sin syn på energiförsörjningen. Vi kommer i denna motion huvudsakligen att presentera alternativ till regeringens förslag angående energiförsörjningen . Vi redovisar vilka stimulansåtgärder som måste vidtas, hur energikonsumtionen kan beräknas se ut under dessa förhållanden, vilken inriktning investeringarna i energiproduktionen bör ha och hur energiforskningen och utvecklingsarbetet skall formas. Vi står inför ett val i fråga om den framtida energiförsörjningen. Antingen väljer vi en fortsatt kraftig utbyggnad av energiproduktionen med kärnkraft eller kraftfulla investeringar för hushållning med energi och för alternativa energihushållande åtgärder och alternativa energikällor. Regeringens proposition 1975:30 med beteckningen Energihushållning m. m. förutsätter mer än en fördubbling av elenergiproduktionen , dvs. en 6-procentig årlig ökning i elenergikonsumtionen. När det gäller den totala energiproduktionen och -konsumtionen räknar regeringen med en årlig ökning . Industriministern säger följande om de allmänna förutsättningarna för energikonsumtionen fram : Mot bakgrund av vad EPU och remissinstanserna har anfört är det troligt att en spontan, ostyrd utveckling kommer att innebära att energiförbrukningen ökar med i genomsnitt till 1985. Regeringens förslag med stimulansåtgärder för besparingar skulle däremot kunna begränsa ökningen i energikonsumtionen till . Dessa relativt sparsamma stimulansåtgärder kombineras med en mycket stark satsning på kärnkraft. Kärnkraften kommer att enligt regeringens förslag svara för av den totala energiproduktionen och för av eleneriproduktionen. Bara kärnkraftssatsningen måste komma att kosta fram i dagens penningvärde. Det är intressant att studera avvägningen mellan kärnkraftsutbyggnaden och de medel som avsätts för investering för hus hållning med energi. Det mest positiva i regeringens proposition är den uppbromsning som oljeimporten beräknas få. Den kommer att ligga nivå - men ökningen är obetydlig. I samband med detta kan vi inte undvika att påtala att en kraftfullare satsning på de alternativa, förnyelsebara energikällorna kan reducera denna import åren kring 1985 och därefter. Dessa möjligheter reduceras genom regeringens otillräckliga satsning på de alternativa energikällorna. En allvarlig brist i propositionen är att regeringen inte upprättat någon fullständig energibalans. Det finns balanser över energiproduktionen, men själva förutsättningen för hur mycket energi som måste produceras, nämligen en beräkning av energikonsumtionen saknas i propositionen. Det finns angivet vissa totalsummor såsom att en elenergiökning beräknas och att industrin kräver energitillskott . Visserligen redovisas det bakomliggande utredningsmaterialet men detta är i flera avseenden motstridigt. Regeringen synes bygga på energiprognosutredningens beräkningar med justeringar för den särskilda sparundersökningen som vidtagits genom industridepartementets försorg. a. energiprogramkommittén kommer till andra slutsatser i flera väsentliga avseenden. Det slutliga ställningstagandet från regeringens sida borde ha redovisats utförligare. Energipolitiken måste bygga på en långsiktig målsättning. Grunden för denna är ytterst jordens energibalans. Målet måste vara att i stort sett utnyttja endast de energiresurser som ständigt återskapas. De resurser som upplagrats i jorden i olika former får inte som förbrukas genom en exploatering som måste betecknas som rovdrift. En internationell hushållningsplan med sikte på sparsamt utnyttjande av jordens resurser måste upprättas. Energiförsörjningen skall bereda nuvarande och kommande generationer trygghet och säkerhet, arbete och utkomst. Energipolitiken måste formas för att tillfredsställa dessa välfärdsmålsättningar. En viktig förutsättning för att uppfylla dessa krav är att skapa handlingsfrihet för framtiden när det gäller valet av energikälla. En satsning på ett flertal alternativ och en god hushållning utgör grunden för en sådan handlingsfrihet. Energifrågorna har kommit i blickpunkten på ett helt annat sätt under de senaste två tre åren än . Detta beror på en allmänt ökad medvetenhet om de ändliga rersursemas begränsning. 01jeprisstegringama har gjort problemen även ekonomiskt påtagliga. Diskussionerna kring kärnkraften har också starkt bidragit till att öka engagemanget i frågorna kring energiförsörjningen. Vi står inför ett vägval mellan att bygga ut energiproduktionen med kärnkraft eller investera för hushållning med energi och för alternativa ener Ett övergripande politiskt beslut måste fattas om vilken väg som skall beträdas. Kärnkraften är den energikälla som regeringen i sitt förslag till energiprogram satsar mest på. Av energiproduktionstillskottet skall kärnkraften svara för över hälften. När det gäller utbyggnaden av energiproduktionen är kärnkraften således dominerande. På samma sätt är kärnkraften prioriterad när det gäller forskningsresurser. kan inte ansluta sig till regeringens kärnkraftspolitik. Den ytterligare utbyggnaden av kärnkraften är märklig mot bakgrund av de uttalanden som är gjorda angående kärnkraftens risker. Vi citerar här ett uttalande som återfinns både i statsministerns tal i och i energipropositionen: Erfarenheterna från kämkraftsstationer i drift är relativt begränsade. De framlagda beräkningarna är trots allt kalkyler, vilkas tillförlitlighet kan behöva prövas mot bakgrund av erfarenheter av praktisk drift. utgång kommer antalet driftår från reaktorer runt om i världen att mångdubblas. Därmed framkommer viktiga erfarenheter för kontroll av kalkylerna. Vidare sägs i Sundsvallstalet: Vi bör undvika långsiktiga bindningar och eftersträva en reell handlingsfrihet så att vi i en senare beslutssituation, då kunskapsunderlaget är säkrare, kan välja mellan alternativa framgångslinjer för att lösa vårt energihushållningsproblem. Det finns emellertid en rad skäl som manar till försiktighet och som talar mot att binda sig för en långsiktig politik när det gäller utbyggnaden av kärnkraft. Hit hör, för det första, de risker och osäkerheter som är förbundna med kärnkraft. Kärnkraftens riskbild kan koncentreras till två punkter. Den ena gäller kämkraftsreaktorernas säkerhet och den andra behandlingen av utbränt bränsle, inklusive aktivt avfall. De flesta är överens om att riskerna och problemen med kärnkraft inte är klarlagda och bemästrade. Eftersom det finns alternativa möjligheter för vår framtida energiförsörjning väljer ett alternativ som är miljövänligare och mindre riskfyllt - ett alternativ för hushållning med energi och en satsning på förnyelsebara energikällor för framtiden. En utbyggnad av kärnkraften innebär att handlingsfriheten förloras. Har vi 13 kärnkraftsaggregat och en situation där kärnkraften svarar för av elproduktionen är det praktiskt taget omöjligt att stoppa upp driften och avveckla kärnkraften. Det bästa sättet att bevara handlingsfriheten för framtiden är att stoppa ytterligare utbyggnad av kärnkraft och att för de medel som regeringen avser för denna utbyggnad i stället göra investeringar för hushållning med energi, för effektivare utnyttjande av oljan och för forskning och utveckling av alternativa, förnyelsebara energikällor. ökade energiförbrukningen och elenergiförbrukningen . Priserna på bränsle och elkraft sjönk i förhållande till andra varor och tjänster. Jämför man priset på tunn eldningsolja finnér man att det relativt sett sjönk till hälften. För elkraft gäller att det reducerades till 1/3 av nivå. Priset på elkraft skulle således behöva tredubblas för att nå nivå. Självfallet har detta starkt påverkat konsumtionsutvecklingen. () skriver bl. a. följande i en av sina bilagor: Mycket väsentligt för förståelsen av problematiken är att energi har haft ett relativt lågt pris. Energikostnaden utgör således inom industribranscherna inom område B 1 (dvs. malm-, järn- och stål-, metall- och verkstadsindustri) som regel en liten eller blygsam del av totalkostnaden varför den regelmässigt bedömts som relativt ointressant. Den FoU som bedrivs i större eller mindre omfattning har således inte haft någon direkt inriktning mot energibesparing. I de fall då en energi besparingseffekt uppnåtts har detta vanligen varit en bieffekt. Det bör också observeras att denna sektor 1971 svarade för av industrins hela energiförbrukning. Den kraftigt förändrade prissituationen och den helt avgörande förändringen i synen på energianvändningen kommer givetvis att ha en mycket stark inverkan på utvecklingen. upplevde vi effekterna av sparåtgärder. Energiförbrukningen minskade då med och elenergiförbrukningen enligt SCB. Detta berodde till stor del på rena sparåtgärder, dvs. a. noggrannare tillsyn av energiförbrukningen. kommer investeringar för hushållning att ge effekter på energiförbrukningen. Investeringar i byggnader för en effektivare energianvändning, investeringar i industrin för bl. a. energisnålare processer och bättre utnyttjande av spillvärme kommer också att minska ökningstakten i energianvändningen. Redan med nuvarande teknik kan stora förändringar åstadkommas. Vi skall i det följande redogöra för resultaten från några omfattande utredningar som visar hur ökningstakten i energiförbrukningen kan hållas nere. Det är huvudsakligen samma utredningsmaterial som regeringen bygger sina förslag på. Med stöd av detta vill gå längre med stimulanser för hushållning med energi. De typer av åtgärder som kommer i fråga i förslag är i många avseenden desamma som i regeringens. Det är omfattningen som skiljer. alternativ är en kraftigare satsning på investeringar för hushållning med energi i stället för fortsatt kärnkraftsutbyggnad. Nedan kommer några väsentliga utredningsresultat att redovisas för sek-* torerna industri, samfärdsel, uppvärmning och s. k. övrig energiförbrukning. Industrisektorn svarar för av landets energiförbrukning. () har undersökt energianvändningen inom industrin fram . (EPU) bygger delvis sina antaganden på IUI:s uppgifter. Även energiforskningsutredningen (energiprogramkommittén) har undersökt energianvändningen inom industrin, men det finns inga totalsiffror redovisade. studie (utredning ang. amerikanska förhållanden) redovisar också stora möjligheter till besparingar inom industrin. IUI har fyra alternativ där energiförbrukningen mellan och beräknas öka med mellan och . Alternativen utgår från två olika förutsättningar när det gäller produktionstillväxten () och två olika alternativ när det gäller minskningen i den specifika energiåtgången (använd energi per enhet producerad vara; och ). Dessa som lägsta alternativ skall jämföras med resultat. I ett lågalternativ beräknas att industrin kräver en ökning i industrins energiförbrukning . Sammanfattningsvis kan alltså sägas att både IUI och i sina lågalternativ hamnar på en ökning i industrins energiförbrukning med något . Det är särskilt intressant att beakta att IUI inte har räknat med några stimulansåtgärder från samhällets sida för att nå ned till denna lägre ökningstakt i energiförbrukningen. Man förutsätter att de prishöjningar som inträffat för energin medför att någon snabb återgång till tidigare energipriser inte kommer att ske. Man räknar också med att svensk industri kommer att tillgodogöra sig den energisnålare teknologi som man kan förmoda kommer att utvecklas runt om i världen. Sektorn samfärdsel svarar för av landets energianvändning. EPU beräknar en ökning i det lägre alternativet. Man räknar med att antalet personbilar skall öka från cirka 2,3 miljoner 1970 till 3,25 miljoner 1985. Bensinförbrukningen per bil skall däremot minska något - . Det finns inte särskilt många alternativa bedömningar för samfärdselsektorn. studie räknar i sitt lågalternativ med en ökning av . Samfärdselsektom kommer att bli allt viktigare när det gäller besparingsåtgärder. Åren kring 1985 kommer samfärdseln att svara för av landets hela förbrukning av oljeprodukter. Det är därför särskilt viktigt att med kraft försöka bromsa upp ökningarna i energiförbrukningen även inom denna sektor. Medräknas dessutom den indirekta energiförbrukningen för samfärdsel, dvs. framställningen av transportmedlen och trafikapparaten, stiger sektorns del av landets energiförbrukning betydligt. Utmärkande för samfärdseln är den mycket låga utnyttjandegraden av tillförd energi. Verkningsgraden ligger endast på något . a. visar att bensinåtgången kan minskas i personbilar genom effektivare och mindre motorer. En övergång till dieseldrift och nya bränslen är också medel för att minska energianvändningen. Kortsiktigt är det emellertid orealistiskt att räkna med avgörande förändringar. Det finns emellertid möjligheter att i viss utsträckning få en förskjutning i fördelningen mellan olika transportmedel. På kommer andra samhällsförändringar att påverka utvecklingen av transportsektorn. Hushållning med våra begränsade resurser och en decentralisering av samhället kommer att leda till lägre energiefterfrågan för transportsektorn. En jämnare fördelning av arbetstillfällen över landet och ett förbättrat tillvaratagande av smådriftens fördelar kommer att innebära förutsättningar för energibesparingar inom samfärdselsektorn. Närhet mellan arbete och bostad samt utnyttjande av kollektiva transporter kommer också att reducera energiefterfrågan. Uppvärmning och s. k. övrig energiförbrukning Denna sektor omfattar uppvärmning, ventilation, hushållsvarmvatten' och hushållsel inom byggnadsbeståndet samt gatubelysning och jordbruksdrift. Sammanlagt svarar denna sektor för över hälften av landets energiförbrukning. Här finns också de största besparingsmöjligheterna. har redovisat att en nolltillväxt för nettoenergiförbrukningen är möjlig för denna sektor (gatubelysning och jordbruksdrift är inte med i dessa beräkningar men de svarar för av de delar som räknas till denna sektors energiförbrukning). En nolltillväxt i nettoenergiförbrukningen innebär att mängden tillförd energi totalt sett kommer att kunna minska. Detta beror på att verkningsgraden i energianläggningarna kommer att förbättras och därmed bl. a. oljan kommer att utnyttjas effektivare. Att utnyttja fjärrvärme i stället för enskilda oljepannor ger exempelvis betydligt högre verkningsgrad och därmed lägre krav på energitillförsel trots oförändrad nettoenergiförbrukning. Regeringens förslag innehåller inga uppgifter om hur den bedömer energiutvecklingen för denna sektor. Vi förutsätter att man bygger på industridepartementets sparundersökning. (Ökningarna i totalförbrukningen är desamma i sparundersökningen och i propositionen. Samma gäller för industrin. Om ingen omfördelning skett måste detsamma gälla för samfärdseln, bostäder och övrig förbrukning.) För bostäder räknade departementets sparundersökning med en minsk ning i bruttoenergiförbrukningen . Detta medger att övriga delar av denna sektor får en ökning med . Observera att denna del huvudsakligen också gäller uppvärmning av byggnader. Det är därför anmärkningsvärt med sådana skillnader i bedömningarna när det gäller energiförbrukningen för uppvärmning av bostäder och för övriga byggnader. Det är snarare så att det för övriga lokaler ges större energibesparingsutrymme än för bostäder. För exempelvis industrilokaler finns stora möjligheter att ta till vara industrins spillvärme för uppvärmning av de egna lokalerna. Detta gäller för uppvärmning av byggnader i stort men självfallet för industrilokaler i synnerhet. Ett stimulansprogram för energibesparingar måste formuleras utifrån möjligheterna till samhällsekonomiskt lönsamma besparingar. Grundtanken är att nå energimässigt optimala lösningar och att med hänsyn till framtida energipriser nå vettiga resultat. En förstahandsåtgärd måste var att se till att finansiella förutsättningar skapas för energibesparande åtgärder. Lån måste ställas till förfogande. Därutöver måste ett bidragssystem skapas för att påskynda investeringarna. Regeringens förslag i propositionen innebär att nuvarande bidrags- och lånesystem fortsätter. Detta program är otillräckligt. Kärnkraftsutbyggnaden i enlighet med regeringens förslag kommer från och framöver att kräva mycket stora resurser - både energimässigt och ekonomiskt. alternativ innebär en omfördelning av dessa resurser. Det finns inga helt aktuella uppgifter på vad kärnkraftsutbyggnaden totalt kommer att kosta. chef har angivit att investeringarna i elenergiproduktionen totalt sett kommer att kräva . Det betyder 70 miljarder på en tioårsperiod. Av detta kommer kärnkraftsutbyggnaden att svara för en betydande del. Räknas det med en kostnad inklusive distributionsanläggningar på strax /kW och med avdrag för de investeringar som redan är gjorda (i de aggregat som påbörjats men ännu icke färdigställts) uppgår kärnkraftsutbyggnadens kostnader till . bedömer att ungefär 1/4 av de resurser som frigörs genom inställd kärnkraftsutbyggnad kommer att investeras i kraftvärmeutbyggnad och industriell mottryckskraft utöver regeringens förslag när stimulansprogram genomföres. För investeringar i energihushållning och alternativa energikällor återstår därmed avsevärda belopp utöver regeringens förslag. Till detta kommer kostnader för investeringar för omdisponering av de sex aggregat som ej skall tas i anspråk för kärnkraftsproduktion samt vissa andra kostnader. Industrin har svårt att få fram investeringskapital för energihushållande åtgärder som framför allt är samhällsekonomiskt lönsamma i konkurrens med företagsekonomiskt än mer lönsamma investeringar. Kommunerna har svårt att finansiera en kraftvärmeutbyggnad, och slutligen har de enskilda konsumenterna svårt att finansiera energihushållande åtgärder i byggnader. I de fall det ur samhällets synvinkel är berättigat med energihushållande investeringar måste samhället ställa investeringskapital till förfogande. Regeringens program för bostadssektorn kommer sannolikt att stimulera fram investeringar för hushållning med energi. Programmet är emellertid trots detta alltför begränsat vilket bl. a. framgår av att bostadsstyreisen har begärt betydligt större anslag. begär 450 milj. kr. utöver de sammanlagt 258,7 milj. kr. som redan avdelats för detta ändamål. Det finns dessutom anledning att vidga ramarna för lån och bidrag för varje enskild lägenhet. De gränser om . i lån och . i bidrag som finns kan i många fall vara otillräckliga. Det krävs ett omfattande bostadsförbättringsprogram för att nå riktigt goda resultat. Den organisation som är uppbyggd till stöd för energibesparande åtgärder bör utvidgas till att bedriva uppsökande verksamhet för att nå ännu bättre genomslagskraft. Självfallet kommer samtliga dessa åtgärder att ge betydligt större sysselsättning inom byggnadsbranschen. Den svacka som inträffat efter de senaste tio årens kraftiga bostadsbyggnadsprogram kommer att delvis fyllas med bostadsförbättringsprogram. För industrins och handelns byggnader är regeringens program helt otillräckligt. Det krävs avsevärt större summor för att stimulera fram tillräckliga investeringar för hushållning med energi. Regeringens program står inte i relation till de möjligheter till besparingar som föreligger i övriga byggnader. Nedan presenteras dels regeringens förslag till stimulansprogram för besparingar för byggnaders uppvärmning, dels alternativa förslag. Energibesparande åtgärder inom byggnader. förslag stimulerar således fram investeringar i byggnader som ligger minst 550 milj. kr./år över regeringens program. Till detta kommer de investeringar som ligger utanför ramarna och som indirekt stimuleras. Dessa åtgärder bör sättas i relation till bostadsbyggnadsprogrammet och . producerades cirka 107 000 lägenheter . redningen räknar med 90 000 nya lägenheter fram medan har beräknat 80 000 lägenheter . En minskning med för nyproduktion av bostäder är därmed trolig. Detta nämns för att visa det samhällsekonomiska utrymmet och även delvis det personella utrymmet för investeringar. För industrins del finns betydande investeringar att göra dels för installation av mottryckskraft, dels för att införa energihushållande processer. Regeringens program för investeringar i industriella processer uppgår till 40 milj. kr. Bidraget begränsas till högst av merkostnaden för åtgärden. Bidraget är också särskilt avsett för företag som inte kan disponera medel ur särskild investeringsfond. Ger investeringen vissa intäkter eller kostnadsreduktioner skall hänsyn tas till detta vid beräkning av bidragsunderlaget. Det beror mycket på tolkningen av dessa regler hur utfallet kommer att bli. Under alla omständigheter kommer bidragsstimulansen enbart en mindre grupp företag till del. För huvuddelen av industriföretagen bygger industriministern på förutsättningen att avsättningarna till särskild investeringsfond skall utnyttjas till energibesparande investeringar. Dessa avsättningar gäller företag med över 1 milj. kr. Detta gäller emellertid enbart för vinst . Det kommer därmed inte att säkerställas medel för energihushållande investeringar kontinuerligt på detta sätt eftersom dessa medel kan utnyttjas till investeringar i maskiner och anläggningar i allmänhet. Det finns också anledning att ändra villkoren för frisläppning av medel ur företagens investeringsfonder. Investeringar för energihushållning bör bli ett av de särskilda villkor som kan påkalla frisläppning av kapital avsatt till investeringsfonder för konjunkturutjämning. Stimulansprogrammet för energihushållande investeringar inom industrin måste byggas upp efter mer långsiktigt gällande principer. Avsikten måste vara att säkerställa tillgången till långsiktigt kapital för investeringar i energibesparande åtgärder. Dessutom bör vissa bidrag utgå för att påskynda investeringarna. En betydande del av de medel som kan tillföras investeringar för hushållning i stället för kärnkraftsutbyggnad måste gå till industrin. Förutom de medel som kan erhållas från investeringsfonder måste ett ytterligare låneprogram inrättas även för näringslivet. Till detta bör också komma ett bidragsprogram som är något annorlunda i förhållande till regeringens förslag. Främst bör inga begränsningar avseende antalet anställda gälla. Det är också rimligt att ta hänsyn till omfattningen av de extra intäkter som företaget kan beräknas fä av investeringen i form av bl. a. energibesparingar. En tolerant tillämpning måste användas för att verkligen nå stimulanseffekt. Den gräns på . som regeringen föreslår för bidragsdelen är alltför 1* 1975. Den bör höjas till . Bidragsprogrammet bör fl en omfattning av cirka 50 milj. kr. utöver regeringens förslag, dvs. totalt 90 milj. kr. Bidrags- och låneprogrammet bör totalt sett uppgå till 300 milj. kr. Programmet måste omfatta samtliga företagsstorlekar, men givetvis motiverar de möjligheter till frisläppning från investeringsfonderna, som i allmänhet gäller de större och vinstgivande företagen, att detta låne- och bidragsprogram särskilt skall inriktas på de mindre företagen. alternativ för energiförsörjningen fram bygger på ett kraftfullt stimulansprogram för att hålla ökningarna i energiförbrukningen på en låg nivå. Vi har ovan redovisat programmets omfattning och skall här redovisa våra bedömningar av energikonsumtionen inom olika sektorer fram . Regeringens bidragsprogram om 40 milj. kr. /76 skall ställas mot vårt förslag om ett låne- och bidragsprogram på 300 milj. kr. Till detta kommer vårt förslag om ändrade villkor för frisläppning av medel ur investeringsfonden för konjunkturutjämning. Dessutom kommer skatteökningarna både på oljeprodukter och på elkraft att bidraga till att hålla nere ökningarna i energianvändningen. Med stöd av de utredningar som vi tidigare refererat bedömer vi att industrin kan begränsa sina ökningar i energiförbrukningen till . Detta skall ställas mot regeringens bedömning på .