mot · FY02126 · 1975-01-16 00:00:00 — om rätt för kyrklig kommun att lämna u-landsbistånd. Intresset för svenskt biståndsarbete synes på ett glädjande sätt ha ökat. Detta har tagit sig konkreta uttryck såväl i förslag till ökade statliga bidrag till som i större frivilliga gåvor. Enligt nu gällande lag kan u-landsbistånd ges med statliga medel eller som frivilliga gåvor från samfund och ideella organisationer. Landsting samt borgerliga och kyrkliga kommuner har ingen möjlighet att delta i biståndsverksamhet. Den kommunala kompetensen tillåter inte detta. Då det gäller den kyrkokommunala kompetensen regleras denna i lagen om församlingsstyrelse (LFS) och korresponderar med 3 § i kommunallagen. Båda dessa lagar talar enbart om församlingens respektive kommunens egna angelägenheter. Såväl kommuner som landsting har genom beslut om u-landsbistånd visat sin önskan att vara med i det internationella biståndsarbetet. Dessa beslut har dock undanröjts av regeringsrätten under hänvisning till den nu gällande lagen om kommunens kompetens. Maj:t har emellertid bemyndigat chefen för att tillkalla sakkunniga och experter att utreda frågan om kommunala och landstingskommunala åtgärder i anslutning till den svenska internationella biståndsverksamheten. I Betänkandet om biståndsverksamhet (SOU 1974:86) säger kommittén bl. Särskilt när det gäller katastrofhjälp skulle kommuner och landsting enligt organisationerna under vissa förutsättningar kunna lämna en värdefull medverkan genom bidrag i form av varor, tjänster och pengar. Kommunerna torde ha de största förutsättningarna för medverkan i den internationella hjälpverksamheten vid katastrofer när det gäller tillhandahållande av utrustning. Men även när det gäller tjänstebiständ kan hos kommunerna finnas ett kunnande som kan komma till användning. Vad slutligen beträffar bistånd genom penningbidrag har de svenska hjälporganisationerna för sin del framhållit fördelarna med ett dylikt bistånd från kommunerna i katastrofsituationer. Penningbistånd innebär enligt organisationerna den bästa hjälpen i sådana situationer, bl. a. eftersom man därmed kan göra snabba insatser. Dessutom får de som organiserar hjälpinsatserna därigenom större valfrihet när det gäller den totala resursanvändningen. Kommittén säger i sitt förslag till lag om rätt för kommun att lämna internationell katastrofhjälp att hjälpen bör bestå i utrustning som kom munen kan avstå, särskilda medel för att ställa i ordning och transportera denna utrustning samt tillhandahållande och bekostande av personal för skötseln av denna. Kommitténs förslag innebär sålunda att kommunerna skulle ges rätt till katastrofinsatser i , medan motsvarande rätt inte skulle tillkomma den kyrkliga kommunen, dvs. Församlingen borde kunna samverka med den borgerliga kommunen då det gäller personinsatser samt i fråga om transportkostnader o. d. för viss materiel som kommunen ställer till förfogande. Enligt vår mening finns det därför inga skäl att i dessa hänseenden skilja på kyrkliga och borgerliga kommuners kompetens. Strävan måste i stället vara att därest den borgerliga kommunen ges rätt till katastrofinsatser i samma rätt också skall ges den kyrkliga kommunen. Det förslag som regeringen kommer att förelägga i anledning av utredningsbetänkandet om biståndsverksamhet bör därför utformas så, att samma kompetens för katastrofinsatser i kommer att gälla för såväl kyrklig som borgerlig kommun. bör ge regeringen detta till känna. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär förslag om sådan utformning av lagstiftningen om biståndsverksamhet att samma kompetens kommer att gälla för såväl kyrklig som borgerlig kommun beträffande katastrofinsatser i . () ()