mot · FY021164 · 1975-01-25 00:00:00 — av herrar i och om internationellt bistånd genom folkrörelser, m. m. situation efter Caeta noregi mens fall kan illustrera behovet av en ny form av svenska insatser till förmån för fattiga och/eller förtryckta länders framtida utveckling. Ett demokratiskt samhälle kan byggas upp och leva vidare mycket tack vare en mängd fritt verkande ideella organisationer, en fri press osv. De behövs för att formulera politiska alternativ, hålla debatten levande, ta medansvar och utöva opposition. De behövs för att skola ständigt nya generationer av förtroendevalda. De behövs för mängder av rutinuppgifter i demokratins vardagsarbete. Fackföreningar, ungdomsorganisationer, kooperationspartier osv. har alla en viktig roll när det gäller att få folkstyret att fungera. I är deras aktiviteter något så naturligt att vi ofta inte ägnar dem någon större uppmärksamhet. En diktatur däremot kan existera bara om den systematiskt motverkar och river ner just det ideella föreningslivet och förbjuder den fria pressen att verka. Följderna av detta skapar givetvis stora svårigheter för ett land som håller på att lösgöra sig från ett totalitärt system och bygga upp en demokrati. Exempelvis hindrade den tidigare portugisiska regimen politisk, facklig och annan ideell verksamhet. Även sedan en chans till demokrati nu öppnats drabbas landet fortfarande av verkningarna av fascismens undertryckningspoiitik. Fria organisationer måste byggas upp från grunden eller nyskapas ur underjordiska sammanslutningar. Många av dem som måste ta ansvaret för t. ex. de fackliga organisationerna har hela sitt liv hindrats att skaffa sig erfarenheter av ideellt och politiskt arbete. Det saknas kort sagt aktörer till mångå väsentliga roller i det politiska skeendet, och det kommer att ta tid innan den bristen kan avhjälpas. En demokrati under uppbyggnad blir av dessa och andra skäl en svag och ständigt hotad demokrati. Det borde vara en självklar uppgift för att bistå dem som under sådana svåra omständigheter försöker skapa det organisationsväsen som behövs i en demokrati. Även i andra fall är ett ekonomiskt stöd till organisationer i andra länder utomordentligt välbefogat. I ett land som är på väg att resa sig ur underutveckling är problemen för ideell verksamhet till stor del desamma som diskuterades ovan. På sina håll gör enskilda sammanslutningar viktiga insatser för utbildning, hälsovård etc. stöder svenska organisationer i viss utsträckning broderorganisationer i , motståndsrörelser, exilorganisationer, humanitär verksamhet etc. Kristna samfunds stöd till kyrkor i u-ländema torde vara det främsta exemplet. När det gäller har initiativ tagits åtminstone av fackföreningsrörelsen och av socialdemokratiska partiet. Att Folkrörelsesverige på detta sätt förmedlar stöd till ideellt arbete i och till motstånd mot förtryck förefaller av flera skäl vara en mycket lämplig form för sådana insatser från svensk sida. a. kan det för en del mottagare vara besvärande att ta emot ekonomisk hjälp direkt från en främmande stat. De ideella organisationerna i har ofta goda kontakter med broderorganisationerna i andra länder. Vidare undviks en centralisering av valet av bidragsmottagare. Uppenbarligen är dock folkrörelsernas ekonomiska möjligheter till denna form av bistånd mycket begränsade. Därför bör det övervägas att staten anslår medel som fördelas mellan organisationerna. Dessa bör inom vissa ramar helt fritt kunna disponera pengarna för de ovan nämnda ändamålen eller för likartade aktiviteter, såsom flyktinghjälp, utvecklingsbistånd etc. Det måste understrykas att dessa medel definitivt inte får tas från u-hjälpsanslagen utan måste utgöra en ytterligare insats för utveckling och demokrati. Det finns ingen anledning att nu ta slutgiltig ställning till detaljutformningen av ett sådant system. Det följande är endast ett exempel på hur det skulle kunna konstrueras: Anslagna medel kan användas som bidrag till: O Fackliga, politiska, kooperativa, religiösa och andra ideella organisationers (inkl. befrielserörelser och exilorganisationer) allmänna verksamhet eller till speciella aktiviteter som sådana organisationer bedriver. O Stipendier och annat utbildningsstöd till medlemmar i sådana organisationer. O Utvecklingsbistånd och humanitär verksamhet. 0 Stöd till politiska flyktingar. Anslaget (till alt börja med kanske 10-20 milj. kr/år) delas i 5 lika stora delar, vilka 1 sin tur fördelas mellan: Fackliga organisationer (elter medlemsantal). Konsument- och producentkooperation, hantverks- m. 11. sammanslutningar (efter medlemsantal). Politiska partier, ev. även dessas (efter antal röster i senaste riksdagsval). (till ett samarbetsorgan eller efter lämplig fördelningsgrund, t. ex. missionsaktiviteternas omfattning). Övriga ideella sammanslutningar, vilka har minst ett visst antal medlemmar. Det bör eftersträvas att även relativt små organisationer får delta i systemet. Vidare bör det vara tillåtet att fondera anslagna medel innan utbetalning sker. Detta ger tillfälle till större samlade insatser och till noggranna kontakter med tänkbara mottagare. Alla ansökningar om bidrag ställs till respektive organisation. Svenska staten påverkar på inget sätt valet av bidragsmottagare. Bidragsförmedlande organisationer måste dock offentliggöra valet av bidragsmottagare. Avsikten är att denna form av biståndsinsatser främst skall komma rilander till del. Möjligen bör därför en övre gräns för mottagarlandets BNP/inv. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär tillsättandet av en parlamentarisk utredning beträffande ett system för stöd till organisationer i andra länder av det slag som skisseras i motionen och därvid uttalar att utredningsarbetet bör inriktas på att skall kunna fatta beslut i ärendet. () PER ()