mot · FY021598 · 1975-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om hushållning med naturresurser. Vi blir alltmer medvetna om att vi alla lever på samma jord och i en enda värld. Med denna nya medvetenhet måste följa ett ökat ansvarstagande för denna enda värld, i och för framtiden. Den ökade kunskapen om levnadsvillkoren på jorden måste leda till kraftfull handling. Endast härigenom kan utvecklingen ledas in i nya banor och levnadsvillkoren bemästras. Ansvaret för framtiden måste gälla både de ekologiska förhållanden på jorden och hushållningen med knappa naturresurser. Här skall endast hushållningen med sådana resurser tas upp till behandling, men det bör framhållas att denna hushållning har nära samband med frågan om ekologisk balans på önskvärd nivå. Det är främst de industrialiserade länderna som misshushållar med världens gemensamma tillgångar. Misshushållningen ökar emellertid successivt även i de länder vi benämner . Bland annat medverkar vår utvecklingshjälp till att överföra vår resursförbrukande teknologi till dem. Än så länge är det dock i dessa länder endast vissa begränsade grupper som har råd med överförbrukning och misshushållning. Mycket av de knappa naturresurserna som det industrialiserade samhället tär på i allt snabbare takt är ojämnt fördelade på jorden. Befolkningsfördelningen följer i stor utsträckning ett annat mönster. En bättre världsordning innebär med nödvändighet en bättre fördelning av det uttag som sker, så att detta i första hand kommer till bruk för livsnödvändig produktion. Mot bakgrund av det som här anförts är det nödvändigt att snabbt nedbringa det totala uttaget av ändliga naturresurser och att bättre fördela mellan länder och folk de naturresurser av ändligt slag som tas ut. Det totala uttaget av ändliga naturreseruser måste nedbringas genom minskad användning av sådant som tar stora resurser i anspråk. Därjämte måste återanvändningen öka, så att resursuttaget ytterligare kan minskas. Dessa två målsättningar kan främjas av en ordning som innebär att konsumtionen av sådant som tar i anspråk mycket naturresurser blir dyrt, medan sådan konsumtion som baseras på förnyelsebara resurser blir relativt sett billig. Inom ramen för vår världsekonomi bör ett system införas som innebär att avgifter tas ut för alla uttag av naturresurser med begränsad tillgång. Därmed fördyras de varor som är baserade på sådana resurser och konsumtionen minskar av dem. ökar intresset för återanvändning. Avgifterna som tas ut användes lämpligen för utveckling av teknologier avseende liten resursförbrukning och återanvändning. Huvudparten bör dock kunna användas för utveckling i och inte minst i de länder som i förhållande till folkmängden har små inhemska råvarutillgångar av här avsett slag. Ett system med avgifter på uttag av knappa naturresurser leder till fördyring av de varor som i stor utsträckning tar sådana i anspråk för tillverkning och användning. För människorna uppvägs detta av att beskattningen på arbete och på användningen av resurssnål teknologi kan minskas i motsvarande mån. En förskjutning i konsumtionsmönstret följer härav. Genom ett system som det här förordade kan således målsättningarna om såväl minskade uttag som bättre fördelning av det uttag som sker främjas. En invändning mot det förordade systemet för en bättre hushållning i världen är att det kan bli svårt att få länder med rika råvarutillgångar att ansluta sig till det. Svårigheten att få dessa länder att ansluta sig är uppenbar, och det torde bli nödvändigt att gå fram i etapper. Svårigheterna får emellertid inte hindra att stora ansträngningar görs för att nå fram till en bättre hushållning i världen. som har rika råvarutillgångar och hög levnadsnivå bör gå före och för egen del införa avgifter på uttag av knappa naturresurser. För vårt vidkommande blir det i första hand fråga om avgift på av olika slag. Avgift bör också utgå på uttag av grus och liknande. Interna avgifter för ett land påverkar konkurrensförhållandet på världsmarknaden i vad gäller vissa slag av resursuttag. 1 andra fall har detta förhållande liten inverkan. I avvaktan på att avgiftsbeläggningen blir mer allmän och slutligen global blir det här fråga om att välja olika nivåer på uttag av skilda slag. Avgifter på förbrukning av sådant som grus torde kunna vara oberoende av omvärlden. Det innebär att sådana avgifter redan i utgångsläget kan sättas tämligen höga. Utöver åtgärder inom landet bör vi i vårt land kraftfullt medverka till att en bättre hushållning med ändliga naturresurser kommer till stånd i hela världen. För den skull bör initiativ tas i med syfte att en sådan ordning kommer upp till prövning. I avvaktan på detta bör redan en tvärvetenskaplig forskning - gärna med internationell medverkan - initieras i vårt land. En sådan bör verksamt kunna bidra till utformningen av ett system för bättre hushållning med knappa naturresurser i hela världen. Med hänvisning till vad som anförts hemställes 1. att uttalar sig för att en bättre hushållning med knappa naturresurser kommer till stånd i vårt land, 2. att hos regeringen hemställer om att en parlamentarisk utredning tillsätts med uppgift att utarbeta ett system för hushållning med landets naturresurser, 3. att hemställer att regeringen tar initiativ hos till en bättre hushållning med jordens begränsade resurser, samt 4. att hemställer om att regeringen initierar en tvärvetenskaplig forskning, avseende ett system för hushållning med landets och världens resurser. () ()