mot · FY02968 · 1975-01-01 00:00:00 — av m. fl. om införande av hyresstopp. De stigande hyrorna har utgjort ett hot mot lönearbetamas levnadsstandard, och gränsen för hyresbetalningsförmågan har överskridits för många. Förväntningarna på en ny bostadspolitik innebärande hyresstopp och hyressänkningar har varit stora, och besvikelsen över beslut är därför också mycket stor. Bostadskostnaderna har fortsatt att öka år , t. o. m. mera än livsmedelspriserna och betydligt mera än konsumentprisindex. Samhällets hyreskontroll har successivt försvagats, och riksdagsbeslutet om att helt avskaffa hyresregleringen utan effektiva spärrar mot nya hyreshöjningar i allmänna hyreslagen gör det nödvändigt med snara åtgärder för att stoppa de ständiga hyreshöjningarna och pressa ned boendekostnaderna. Den förda bostadspolitiken har präglats av eftergifter för spekulationsoch monopolintressen, som finns i hela produktionsprocessen från marken till det färdiga huset. Resultatet har blivit att bostaden betraktas som en vanlig marknadsvara. Hyrorna stiger oupphörligt. Det statliga lånesystemet förutsätter också ständiga hyreshöjningar. De lägre inkomsttagarna drabbas hårdast. Varje hyreshöjning är liktydig med en lönemisnkning. Boendekostnaderna, främst i nyproduktionen, är så höga att en klar skärpning av klassuppdelningen i olika bostadsområden är märkbar. På grund av skattesystemets utformning gynnas villaboendet framför boendet i bostads- och hyresrättslägenheter. Avdragsrätten för skuldräntor gynnar först och främst höga inkomsttagare. Byggnationen av flerfamiljshus minskar. En sådan inriktning av bostadsbyggandet missgynnar lägre inkomsttagare, unga familjer och ensamstående. Så länge vi har en bostadspolitik som inte kan sänka boendekostnaderna kommer problemen med de tomma lägenheterna att kvarstå. Det är ofrånkomligt att samhället måste ta det ekonomiska ansvaret för de outhyrda lägenheterna och för en ordentlig lägenhetsreserv och att ett sådant stöd inte kan begränsas till den tid som varit. De lediga lägenheterna borde för övrigt upplåtas åt dem som bor i trånga och dåliga lägenheter och till en betydligt lägre hyra än den som begärts. Bostadsbidragen har varit och är nödvändiga i en social bostadspolitik. Dessa bör därför göras till en statlig angelägenhet. Nuvarande bostadstillägg måste också förbättras, så att ungdomar med egen lägenhet i åldrarna tillerkännes bostadstillägg efter samma grunder som övriga bidragsberättigade. Bostadsbidragen löser dock icke problemen med de höga hyrorna. Med nuvarande bostadspolitik hamnar dessa bidrag slutligen hos dem som spekulerar i människornas behov av en bostad. Markspekulationen, räntepolitiken och monopolprissättningen inom byggmaterialindustrin omöjliggör rimliga bostadskostnader. De höga ränteutgifterna överfor ständigt inkomster från de boende till bankkapitalet. kommunisterna hävdar att orsakerna till situationen på bostadsmarknaden måste angripas, inte bara följderna av den spekulation som pågår. Hyresgästerna och deras organisationer måste kämpa för en ny bostadspolitik, som berövar privatkapitalet rätten och möjligheten att profitera på bostadsbyggande och ägande av hyreshus. Hyrorna måste sänkas på kapitalets bekostnad genom samhällsingripande då det gäller kapital, mark, byggmaterial, det privata byggandet och de privata flerfamiljshusen. Det är därför nödvändigt att snabbt genomfora bl. a. följande krav: Hyresstopp och en ny bostadspolitik med hyressänkande åtgärder. En statlig bostadsbank för lån till bostäder och följdinvesteringar med låg och fast ränta. Kapital tillhandahålles av AP-fonder, affärsbanker, försäkringsbolag och andra kreditinstitut. Markspekulationen stoppas och endast samhällsägd mark får stadsplaneläggas. Skärpta bestämmelser för markvillkoret och ökade anslag till kommunernas markförvärv. Markupplåtelse endast med tomträtt. Staten övertar den tunga byggnadsmaterialindustrin. Privata hyreshus överförs i eller bostadskooperativ ägo. Bostadssanering med ovillkorlig återflyttningsrätt, planering och bra bostadsrdiljöer på de av de boende uppställda villkor. En förbättrad hyreslagstiftning med fasta värderingsprinciper och en samhällelig hyreskontroll som skyddar mot hyreshöjningar. Bostadstilläggen görs till en helt statlig angelägenhet och utökas till att omfatta även åldersgrupperna . En socialt inriktad bostadspolitik måste grundas på kravet att bra bostäder är en social rättighet som skall erbjudas alla medborgare till rimligt pris. För att tillgodose detta krav och kraven om en ny social bostadspolitik som skall ge billigare, bättre, tryggare och rättvisare boende måste helt andra och mera långtgående åtgärder genomföras än vad som skett genom beslut . I avvaktan på en bättre hyreslagstiftning, på mera effektiva åtgärder beträffande finansieringsvillkoren och för att göra slut på profitintressena och spekulationen i människornas bostadsbehov måste ett hyresstopp nu införas omfattande alla hyresbostäder. Hyresstoppet bör baseras på de gällande hyrorna. Med hänvisning till det anförda och övriga vpk-motioner till årets riksdag om mark- och bostadspolitiken hemställes att uttalar sig för ett införande av hyresstopp och hos regeringen hemställer om skyndsamt förslag om utvidgning av prisregleringslagen till att omfatta även hyresområdet, varvid hyresstoppet skall baseras på de gällande hyrorna. (vpk) i INGA (vpk) (vpk) i