mot · FY021235 · 1975-01-27 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att underlätta barntillsyn vid vuxenutbildning. Trots ett mer än hundraårigt reform- och upplysningsarbete förekommer alltjämt i dagens samhälle många inslag av bristande jämställdhet mellan könen. Detta har i stor utsträckning sin grund i en äldre tids samhällsförhållanden och arbetsfördelning mellan man och kvinna samt därtill anknutna beteendemönster. För att eliminera detta måste förutfattade meningar brytas ner. Detta kräver opinionsbildande insatser och information. Mannens och kvinnans beteendemönster påverkas i vissa fall av biologiska skillnader. Men det är inte om detta debatten bör handla, utan om möjligheter att undvika att dessa olikheter leder till en bristande jämställdhet, som inskränker såväl kvinnors som mäns frihet att utifrån egna önskningar och förutsättningar forma sina liv. Jämställdhet innebär inte absolut likhet mellan man och kvinna, inte heller att man och kvinna skall byta roller. Jämställdhet innebär valfrihet för individen oavsett kön. Det betyder samma rättigheter och samma skyldigheter, inte minst i förhållande till barnen, vilkas trygga uppväxtmiljö både män och kvinnor har ett ansvar för. Strävan efter jämställdhet mellan män och kvinnor manifesteras detta år genom det av FN förklarade of Women. Förutom av FN diskuteras frågor om män och kvinnor i andra mellanstatliga organisationer - , och den Europeiska gemenskapen (EG). I flera länder har särskilda organ tillsatts i syfte att stärka kvinnans ställning i arbetslivet och i samhället. FN har uppmanat medlemsländerna att uppmärksamma internationella kvinnoåret bl. a. genom att bilda allsidigt sammansatta nationella kommittéer med uppgift att granska, värdera och rekommendera åtgärder och prioriteringar för att säkerställa jämlikhet mellan män och kvinnor. a. och har sådana nationella kommittéer tillsatts på parlamentarisk grund. I har det ofta varit den parlamentariska oppositionen som under hårt motstånd från socialdemokratisk sida lagt fram konkreta förslag i dessa frågor. Det är därför utomordentligt uppseendeväckande och inte ägnat att gagna saken att regeringen i vårt land valt att låta partipolitiska intressen gå före en nationell samling kring jämställdhetsproblemen. Delegationen för jämställdhet mellan män och kvinnor-bestående av enbart socialdemokrater - har fått utgöra kommitté för FN:s internationella kvinnoår. Jämställdhetsdelegationen är knuten till statsrådsberedningen och således ett regeringens organ. För att uppnå en bred samling kring åtgärder mot diskriminering av kvinnor och män måste emellertid arbetet med översyn av rådande förhållanden och bevakning av jämställdhetsaspekten i kommande reformförslag anförtros åt en parlamentariskt sammansatt kommitté, vilken också bör fungera som nationell kommitté med anledning av internationella kvinnoåret. Mannen och kvinnan i utbildningen Förskola, grundskola och gymnasieskola Vår uppfattning om vad som är manligt och kvinnligt grundläggs i de tidiga barnaåren. Långt före skolåldern får pojkar och flickor sina intressen inriktade på skilda områden. Inte sällan förstärks sedan dessa intresseinriktningar . Tidigt i börjar den process som skall leda fram till studieoch yrkesvalet. Före högstadiet har flertalet av eleverna redan gjort sitt fortsatta utbildningsval - medvetet eller omedvetet. Olika faktorer påverkar valet: naturlig fallenhet och inriktning, miljömässiga och ekonomiska förhållanden, betygspoäng etc. Vaga uppfattningar om vad olika yrken och arbetsvillkor innebär bidrar till att valet ibland blir orealistiskt och styrt av schablontänkande. Ungdomens val av tillvalsämnen på högstadium liksom val av linjer i gymnasieskolan följer i hög grad de konventionella könsrollerna. I gymnasieskolan är det företrädesvis pojkarna som väljer naturvetenskaplig och teknisk utbildning, medan flickorna främst väljer linjer med språklig-humanistisk, vård-, kontors- och distributions- samt serviceinriktad utbildning. Valet av utbildningslinje i gymnasieskolan ligger som regel till grund för studievalet vid universitet och högskolor. Den som genomgått en humanistisk eller samhällsvetenskaplig gymnasielinje väljer att studera vid motsvarande fakultet på universitet. Detta är dock inte lika markant för dem som läst naturvetenskapliga ämnen i gymnasiet. Särskilt vanligt är det att flickor, sorn i gymnasiet genomgått naturvetenskaplig utbildning, söker till humanistisk eller samhällsvetenskaplig fakultet vid . Nya krav på skolan och utbildningen Skolan har stora möjligheter att genom upplysning förändra könsrollsattityderna hos barn och ungdom. Trots att man i läroplaner och undervisning nu anstränger sig att bryta könsrollsfördomarna bland elever och lärare, finner man vid genomgång av de läromedel som används i skolundervisning och yrkesvägledning att föråldrade uppfattningar inte helt försvunnit. Även den omgivande vardagsmiljön i skolan har stor betydelse för elevernas könsrollsidentifikation. Den kvinnliga dominansen av lärare i förskolan och på låg- och mellanstadiet bidrar till att inpränta hos eleverna att undervisning av barn är en kvinnlig uppgift. Även indelningen i manliga och kvinnliga sysselsättningar bland skolans övriga personalkategorier ger anledning till sådana slutsatser. En jämnare könsfördelning inom olika personalkategorier i skolan är från denna synpunkt angelägen. Eftersom tendensen att både män och kvinnor i stor utsträckning förvärvsarbetar under större delen av sitt liv snarare förstärks än avmattas, måste skolan förbereda alla elever för både föräldra- och förvärvsarbetarrollen. Målet för en sådan undervisning bör vara att ge eleverna reella möjligheter att förbereda sig för såväl yrkesverksamheten som familjelivet och föräldrauppgiften, samt att ge eleverna möjlighet att se sambandet mellan förhållandena i hemmet och föräldrarnas möjligheter att hävda sig på arbetsmarknaden. ges elever viss undervisning i barn-, hem- och familjeinriktade ämnen. Denna undervisning är emellertid inte anordnad på ett tillfredsställande sätt. Den bör ges formen av ett obligatoriskt praktiskt-teoretiskt ämnespaket, som förmedlar kunskaper i barnkunskap och barnpsykologi, familje- och vuxenpsykologi, konsument- och hushållskunskap samt textil-, trä- och metallslöjd. och gymnasieskolans timplaner för tillvals- och linjekonstruktioner bör i högre grad utformas så att både flickor och pojkar får kontakt med ämnen som traditionellt räknats till det andra könets intresseområde. och gymnasieskolan bör därför ge alla elever någon utbildning - såväl teoretisk som praktisk - inom sociala, ekonomiska och tekniska områden. Det är angeläget att i den fortlöpande läroplansöversynen har uppmärksamheten riktad på att undervisningen i dessa ämnen samordnas och förmedlas till både pojkar och flickor i högre grad än vad som f. n. är fallet. Ökade kunskaper hos eleverna om könsrollsfrågans betydelse förutsätter att undervisningen rörande jämställdheten mellan könen ingår i utbildning och fortbildning av alla lärarkategorier. En studieplan för utbildning i könsrollsfrågan bör upprättas för lärarutbildningen vid lärarhögskolorna. Det är väsentligt att ali skolans personal informeras om dessa problem. Pedagogiskt forsknings- och utvecklingsarbete rörande könsrollsproblematiken bör skjutas i förgrunden och det är därför med tillfredsställelse vi noterar att regeringen prioriterat dessa frågor i årets budgetproposition. Ett av de största hindren för kvinnan att återinträda på arbetsmarknaden och att erhålla kvalificerade och välavlönade arbetsuppgifter är ofta bristande utbildning eller en utbildning som inte svarar mot dagens krav. Flertalet av de kvinnor som är har liten eller ingen utbildning utöver När det blir aktuellt för dem att söka arbete utanför hemmet möter de - med de krav som ställs - stora svårigheter att hävda sig på arbetsmarknaden. För att råda bot på detta förhållande är en väl fungerande vuxenutbildning ett viktigt medel. För att möjliggöra för fler kvinnor att delta i vuxenutbildningen, bör undervisningen i ökad utsträckning spridas geografiskt. Dessutom är det viktigt att underlätta barntillsynen vid vuxenutbildning, exempelvis genom statsbidrag till utbildningsanordnare som tillhandahåller sådan service. Även för kommande årtionden kan det befaras att ungdomens utbildningsval leder till en i stor utsträckning könsuppdelad arbetsmarknad med teknisk-naturvetenskaplig inriktning för män och humanistisk-social inriktning för kvinnor. I arbetet på att ändra detta mönster spelar studie- och yrkesvägledningen liksom arbetsförmedlingen en central roll. Studievägledarna och arbetsförmedlarna skall öppna vägarna för män och kvinnor mot nya yrkesområden. Såväl arbetsgivare som fackföreningar måste övertygas om fördelen av att upphöra med en ensidigt könsbunden rekrytering. måste ge eleverna kunskap om arbetsmarknaden, dess villkor och konsekvenser för den enskilde individen. Studieval som grundar sig på individuella färdigheter bör underlättas. För att ge eleverna inblick i hur arbetet gestaltar sig bör studiebesök på olika arbetsplatser organiseras i större skala och representanter för arbetslivet inbjudas till skolan. Nya former för kontakt mellan skola och arbetsliv bör stimuleras. Det material som används inom undervisningen och vid studie- och yrkesvägledning måste kontinuerligt ses över och rensas från könsrollskonserverande inslag. En informationshandledning i könsrollsproblematiken för personer som arbetar med läromedel - författare, förläggare, producenter och granskare - bör därför utarbetas. De studiesociala stödsystem som f. n. finns föreskriver behovsprövning av utgående belopp mot såväl egen som makes inkomst och förmögenhet. Detta kan medföra att gift kvinnas möjligheter att erhålla studiesocialt stöd helt eller delvis bortfaller. Dessa regler utgör ett stort hinder för många gifta kvinnor som vill studera antingen det gäller grundutbildning eller vidareutbildning för återinträde i förvärvslivet. Enligt årets budgetproposition kommer förslag angående studiestöd för vuxenstuderande att framläggas senare , varför det finns anledning att då återkomma till hela frågan om makeprövningen. F. n. är ca 3/4 av alla förvärvsarbetande kvinnor verksamma inom ett 20-tal yrken - främst inom vård-, service- och kontorssektorerna - vilka till stor del är låglöneyrken. Inom de tekniskt betonade och mer välavlönade sektorerna är männen däremot i majoritet. Denna markanta indelning av arbetsmarknaden efter kön innebär en begränsning av möjligheterna för män och kvinnor till lika villkor i arbetslivet. Likalönsprincipen i praktiken och avancemangsmöjligheter tillhör de länder som undertecknat om lika lön för lika arbete. Men trots att de särskilda kvinnolönerna officiellt har avvecklats, finns det stora faktiska löneskillnader mellan män och kvinnor. Kvinnorna har genomgående haft lägre löner än männen - även då de utfört likvärdiga arbetsuppgifter. Statistiken visar att förvärvsintensiteten ökar med utbildningsgraden. En ökad satsning på kvalificerad yrkesutbildning för kvinnor skulle innebära ökade befordringsmöjligheter, större arbetstillfredsställelse och förändrade attityder i stort. Även om en utjämning har skett vad beträffar antalet flickor och pojkar, som fortsätter sin utbildning efter den obligatoriska , är löneutvecklingen betydligt sämre för kvinnorna - även på samma utbildningsnivåer - än för männen. Inom det privata näringslivet, i statlig och samt inom utbildningsväsendet är kvinnorna fortfarande sällsynta på ledande poster. Lärarkåren består av ca 100 000 personer. Av dessa utgör kvinnorna 60 96. Andelen kvinnor bland lågstadielärare är ca 99 96, bland mellanstadielärare ca 61 96 och bland adjunkter ca 47 96. Andelen kvinnliga rektorer är endast och andelen studierektorer ca 10 96. En utjämnande politik vad beträffar löner, arbetsuppgifter, avancemangsmöjligheter m. m. kräver att attityderna till såväl mannens som kvinnans könsroll förändras. Här måste de fackliga organisationerna fungera pådrivande, och de offentliga arbetsgivarna föregå med gott exempel. En viktig uppgift för den tidigare föreslagna parlamentariska kommittén är att initiera en analys med värdering av de arbetskrav som sammanhänger med vad som anses vara typiskt manliga och typiskt kvinnliga arbetsuppgifter. Även om det främst ankommer på arbetsmarknadens parter att bevaka och undanröja de missförhållanden som föreligger, kan stat och kommun genom reformer inom den offentliga sektorn medverka till en snar förändring. Så t. ex. bör stat och kommun vara mönsterbildande för utvecklingsmöjligheterna i de lägst avlönade befattningarna, vilka ofta innehas av kvinnor. Dessa tjänster bör i högre grad utgöra utbildnings- och avancemangstjänster. Den tidigare föreslagna kommittén bör ges i uppgift att kartlägga existerande löneskillnader mellan män och kvinnor och framlägga förslag till åtgärder för att eliminera dessa. har kvinnornas andel i arbetskraften ökat. utgjorde kvinnorna av arbetskraften, medan andelen kvinnor nu utgör nära hälften - ca 41 96. Arbetslöshet kan definieras från skilda utgångspunkter. Vanligast är att man som arbetslös räknar personer som a) söker arbete därför att de mist sitt föregående arbete av olika skäl - uppsägning, nedläggning eller annan omständighet, b) söker arbete efter avslutade studier eller efter i hemarbete. Kvinnorna utgör huvudparten av de arbetssökande från grupp b. Även om arbetslösheten drabbar alla grupper på arbetsmarknaden, är det främst kvinnorna som får svårt att få förvärvsarbete vid sviktande konjunkturer. var i medeltal 2,8 96 av den kvinnliga arbetskraften arbetslös. Motsvarande siffra för männen var 2,2 96. Att de nytillträdande på arbetsmarknaden möter svårigheter framgår av att 40 96 av de arbetslösa kvinnorna var initialarbetslösa. Majoriteten av dessa var gifta kvinnor i åldern . Till dessa måste även läggas de dolt arbetslösa och de latent arbetssökande. I detta sammanhang bör också uppmärksammas de kvinnor som på grund av makes yrke eller familjens bostadsort saknar möjlighet att förvärvsarbeta. Arbetsmarknadsutbildning och beredskapsarbeten är de medel som främst utnyttjas, när arbetsplacering på den öppna marknaden inte kan ordnas. Antalet personer som deltog i arbetsmarknadsutbildning ökade kraftigt , och ökningen fortsätter in . Antalet kvinnor i arbetsmarknadsutbildning har ökat särskilt snabbt. Andelen kvinnor av dem som påbörjade arbetsmarknadsutbildning var ca 47 96 mot ca 20 1960. Totalt sysselsattes ca 31 600 personer i beredskapsarbeten . Andelen kvinnor utgjorde endast 16 96. utgjorde kvinnorna 49 96 av det totala antalet arbetslösa. Mot denna bakgrund är det angeläget att i högre grad ordna beredskapsarbeten, som kan utövas av både män och kvinnor. Den grundläggande målsättningen för arbetsmarknadspolitiken måste dock vara att med hjälp av olika arbetsförmedlande insatser erbjuda arbetssökande anställning på den öppna arbetsmarknaden. Alltjämt anser många att kvinnans främsta uppgift är att sköta man, barn och hem, och att mannens självklara uppgift finns inom arbetslivet. Denna uppfattning grundläggs genom uppfostran, vana och traditioner. Att ge endast kvinnan ansvaret för hem, barn och familj hindrar henne ofta från att lä den yrkesutbildning samt den ställning på arbetsmarknaden och i politiska och fackliga sammanhang som hon är lämpad för. Arbetsfördelningen i en familj - härmed avses såväl arbetet i hemmet som inkomstbringande förvärvsarbete - måste göras med hänsyn till familjemedlemmarnas intressen och förutsättningar. En alltför ensidig uppdelning inom hemmet mellan man, kvinna och barn bidrar till att konservera nu rådande könsroller. Moderata samlingspartiet har länge hävdat att frågan hur en familj skall inrätta sin tillvaro - uppgiftsfördelningen inom hemmet och ansvaret för försörjningen - måste få avgöras av familjerna själva. som man inte önskar att båda makarna av tvingande ekonomiska skäl skall se sig hänvisade att gå ut i förvärvsarbete, måste kravet ställas att makar som båda vill arbeta utanför hemmet inte skall hindras därifrån. Valfrihet förutsätter en positiv opinion från männens sida för ökat ansvarstagande för hem och barn och en familjevänlig inställning till arbetskraften hos arbetsgivarna. För att män och kvinnor med små barn skall ges reell valfrihet och samma möjligheter att behålla kontakten med såväl förvärvslivet som barnen, krävs att arbetstiderna anpassas efter familjens behov. En av föräldrarnas viktigaste uppgifter är att vårda och fostra barn. Oberoende av antalet förvärvsarbetande kvinnor, av hur samhällets barntillsyn byggs ut och av vilka bidragssystem som införs måste familjen själv ha huvudansvaret för barnens underhåll, vård och fostran. Samhällets insatser bör inriktas på att skapa ökad valfrihet för föräldrar och andra vårdnadshavare. Bristen på arbetstillfällen med förkortad arbetstid, flextid och deltid, samt det könstänkande som förekommer leder ofta till att modern avstår från det yrkesarbete, som inte bara skulle ge henne personlig tillfredsställelse och öka hennes oberoende utan också bidra till familjens försörjning och trygghet. Det är f. n. företrädesvis kvinnor, som upprätthåller och i ökad utsträckning önskar erhålla deltidstjänster. utgjorde andelen kvinnor av de deltidsarbetande, och av dessa arbetade flertalet än 35 tim./vecka. Deltidstjänster är vanliga inom begränsade sektorer av arbetsmarknaden och förekommer till stor del inom s. k. låglöneyrken. Möjligheterna till befordran är som regel begränsade. För att motverka att inrättandet av fler deltidstjänster bidrar till en ytterligare uppdelning av arbetsmarknaden i en manlig och en kvinnlig sådan krävs att fler deltidstjänster med kvalificerade arbetsuppgifter - öppna för både män och kvinnor - inrättas på olika nivåer inom näringsliv och förvaltning. Här bör stat och kommun vara mönsterbildande. bör även åläggas att skyndsamt utreda förutsättningarna för ett ökat antal kvalificerade deltidsarbeten och s. k. partnersarbeten. Även en utvidgning av den flexibla arbetstiden skulle kurma öka jämställdheten. Både mannen och kvinnan skulle därmed få ökade möjligheter att anpassa arbetet i hemmet till arbetet utanför hemmet. Inte minst skulle detta underlätta för många småbarnsföräldrar att gemensamt svara för barntillsynen per dag. Moderata samlingspartiet ser det som naturligt att en stigande välfärd tas ut i form av ökad fritid. Från här anförda synpunkter bör en fortsatt arbetstidsförkortning ta formen av en kortare arbetsdag hellre än förkortad arbetsvecka eller längre semester. Förändringar på detta område är emellertid i första hand en fråga för arbetsmarknadens parter. Samhällets insatser måste inriktas på att skapa ökad valfrihet för föräldrar och andra vårdnadshavare. Att med ekonomiska eller andra medel styra familjernas val i fråga om barnens tillsyn, vård eller utbildning utgör ett allvarligt ingrepp i familjernas rätt att själva bestämma sitt levnadssätt. Samhälleliga förändringar för att åstadkomma jämställdhet mellan män och kvinnor måste utformas med hänsyn till barnens situation. Skyldighet att ta denna hänsyn åvilar inte bara kvinnan utan i lika hög grad mannen. Att barnens intressen måste beaktas bättre än som skett inom ramen för moderna samhälleliga förändringar kan inte nog understrykas. Olika undersökningar - nu senast den som skolläkarna inom presenterat - visar med beklaglig tydlighet att alla materiella framsteg till trots barnens trygghet i många hänseenden försämrats. En sådan försämring lägger den sämsta möjliga grunden för det framtida samhället. All världens investeringar av sedvanligt slag kan inte uppväga den framtida nedgång i välbefinnande och välfärd som dåliga uppväxtmiljöer för barnen ger. Jämställdhet mellan könen är en central fråga. Den skall utformas så att män och kvinnor har lika rättigheter och skyldigheter inom familjen att ta fullt ansvar för barnens trygga och goda utveckling. Moderata samlingspartiets familjepolitik är utformad mot denna bakgrund och är därmed en förutsättning för att jämställdhet mellan könen skall kunna uppnås i former som inte innebär ett självsökande med förliten hänsyn till kommande generationer. Möjligheten att få barntillsynen ordnad är en förutsättning för att båda föräldrarna i en barnfamilj skall kunna förvärvsarbeta om de så önskar. Utbyggnaden av barntillsynen måste därför fortsätta, men satsningen på daghemsverksamhet får inte vara så ensidig att denna tillsyns form i praktiken blir den enda som är ekonomiskt överkomlig för familjer med vanliga inkomster. Trots den snabba utbyggnad som har skett av den offentliga barntillsynen , svarar tillgången på barntillsynsplatser på intet sätt mot efterfrågan. förvärvsarbetade enligt arbetskraftsundersökningen av alla kvinnor med yngsta barnet i åldrarna minst . Totala antalet barn i barntillsynsberättigad ålder () till dessa kvinnor utgjorde ca 248 500 barn. Detta kan jämföras med antalet platser i daghem och familjedaghem. Dessa uppgick till ca 112 000. Av arbetskraftsundersökningarna framgår vidare att förvärvsarbetade 118 700 kvinnor med yngsta barnet i åldrarna minst . fanns ca 17 000 platser i fritidshem. Daghemssubventionen är det största bidrag som över huvud taget utgår inom det familjepolitiska systemet - för dem som vill och kan utnyttja det. Rättvisan kräver därför att även familjer som har svårt att utnyttja den kommunala barntillsynen (t. ex. familjer med många barn, infektionskänsliga eller handikappade barn, familjer i glesbygd, familjer med skiftarbete eller oregelbundna arbetstider, familjer som ej erhåller plats p. g. a. platsbrist) får möjlighet till barntillsyn till rimlig kostnad. Moderata samlingspartiet har därför i en annan partimotion till årets krävt bl. a. rätt till skatteavdrag för styrkta barntillsynskostnader och ett extra avdrag för eninkomsttagarfamiljer med hemmavarande barn . För vissa familjer kan familjedaghem vara ett bättre alternativ än barnstuga. Familjedaghem kan vara att föredra för de minsta barnen - - som därigenom får tillgång till endast en vårdare. En ökad utbyggnad av familjedaghemmen bör därför ske parallellt med utbyggnaden av daghemmen och förskolan. Då familjedaghemmen även kommer att fylla en viktig funktion är det av vikt att kvaliteten på dessa uppmärksammas och att dagbarnvårdarna ges möjligheter till vidareutbildning. Inte heller antalet platser i fritidshem motsvarar behovet. Tillsyn vid fritidshem för barn i skolåldern utgör ett viktigt komplement till skolan och måste därför ges ökade resurser. Familjedaghemmen bör utnyttjas i större utsträckning även för denna verksamhetsform. Det kommer dock alltid att finnas grupper, för vilka varken daghems-, fritidshems- eller familjedaghemsvistelse tillgodoser behovet "barntillsyn. Det kan t. ex. gälla föräldrar med oregelbundna arbetstider och föräldrar med kvällsarbete. För dessa grupper måste samhällets resurser ge utrymme för individuella lösningar genom t. ex. trefamiljssystem, partnersarbete etc. Genom beslut av riksdag har föräldraförsäkringen och den s. k. föräldrapenningen om . per dag utvidgats till att gälla den av föräldrarna som stannar hemma för vård av nyfött barn . Moderata samlingspartiet har tidigare uttalat sig för att föräldrapenningens garantibelopp borde utgå och byggas ut till att gälla i första hand tills barnet fyllt . Detta bör gälla även vid adoption. Vård av barn i det egna hemmet jämställs på detta sätt med förvärvsarbete. Vi avvaktar därför med intresse den utredning som tillsattes 1974 med uppgift att bl. a. utreda föräldraförsäkringens längd. bör dock få i uppdrag att med förtur behandla frågan om lagstadgad rätt för förälder till full tjänstledighet tills barnet fyllt . bör möjligheterna till partiell tjänstledighet eller deltidsarbete underlättas för föräldrarna tills barnet fyllt . Frånvaron från arbete p. g. a. egen sjukdom är enligt arbetskraftsundersökningarna() obetydligt högre för kvinnor än för män.