mot · FY02611 · 1975-01-23 00:00:00 — om inflytande för dataanvändare på fördelningen av anslag inom dataområdet. Datorn är ett arbetsredskap som används på allt fler områden, och allt fler människor måste med eller mot sin vilja utnyttja det. De känner sig också inte sällan utnyttjade av datorn eller av dem som sköter den. Om detta tekniska redskap skall bli till nytta för medborgarna, beror i stor utsträckning på hur de som sätter upp och programmerar datorn upplever användarnas situation och tar hänsyn till den. Användare är både de som på kontor eller i fabriker, sjukhus etc. skall hantera datorn i sitt dagliga jobb och de som i egenskap av kunder, klienter, patienter, löntagare etc. blir utsatta för dess verkningar. Båda grupperna behöver få göra sin röst hörd i mycket högre grad än . Inte när datom väl är installerad (eller halvt installerad) och börjar fungera mer eller mindre väl, utan på det stadium när själva uppläggningen diskuteras. Detta kan ha att göra med mycket grundläggande mönster i datorns arbetssätt, det kan också ha mera att göra med hur programvaran utformas. Datatekniker på alla nivåer har i allmänhet ingen utbildning för att ens se användarens problem, långt mindre tillgodose dem. Detta är en del av problemet med datautbildningen och dataforskningen här i landet och får åtgärdas på den nivån. Men vad jag här begär är att, när datasystem utarbetas med samhällets hjälp och stöd, användarsynpunkterna blir uppmärksammade på ett helt annat sätt än . Det finns tyvärr ingen färdig organisation, som är tillräckligt representativ för användarna. är under bildande men kan ännu inte med kraft företräda alla användare. De som kan tala för användarna får man alltså ta fram även från andra håll, exempelvis fackföreningar, folkrörelser, studieförbund. Även universiteten bör kunna lämna bidrag, inte så mycket från de tekniska som från de samhällsvetenskapliga och ekonomiska fakulteterna. Det viktiga är att användarna får komma till tals när tekniska lösningar på administrativa dataproblem skall åstadkommas, liksom när datorn skall användas i fabriksprocesser. Ett lämpligt ställe att sätta in detta inflytande är i STU, som har ett icke obetydligt inflytande på hur datatekniken i utvecklas. Jag föreslår därför att användarna, i vidaste mening, blir inkopplade i STU:s beslutsprocess när det gäller datatekniken och får göra sin röst hörd där. För den händelse någon betvivlar att sådana synpunkter är behövliga, vill jag ta några exempel: O Hur utformas datorns besked till kunderna om pensioner, löner, utbetalningar av honorar etc. på sådant sätt att den som får pengarna överhuvudtaget kan begripa beskedet? O Hur utformas processdatorer och datoriserade kontrollorgan i verkstäderna så att arbetarna får sina behov av insyn, initiativ och samarbete tillfredsställda och inte bara blir ett bihang till datorn? O Hur utformas kontorsdatorer så att de förbättrar arbetsvillkoren för alla anställda och inte bara för de högst avlönade? O Hur anpassar man datorns krav på uppmärksamhet, exakthet, logiskt tänkande etc. så att de passar för de verkliga människor som skall sköta dem och inte för tänkta idealfigurer som kanske inte existerar alls? O Hur avpassar man datorns arbetstakt så att människan känner sig behärska den? O Hur undviker man att premiera den sortens datorer som kräver ett lågavlönat kvinnligt proletariat för sin skötsel? En mängd andra frågor av liknande art uppkommer vid varje datorisering. Om de inte uppmärksammas, blir resultatet som en dataoperatör utbrast, sedan hon förgäves sökt hjälp hos både företaget och fackföreningen för att få .rimligare arbetsförhållanden vid datorn: När man säger att det går bra att datorisera - för vem går det bra? Med anledning av ovanstående hemställer jag att beslutar att ett rådgivande organ bestående av företrädare för olika grupper av dataanvändare med uppgift att yttra sig över fördelningen av anslag inom dataområdet bildas inom styrelsen för teknisk utveckling (STU).