ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY021636 · 1975-01-27 00:00:00 — Motioner nr 16361641 Mot. av i m. fl. om regionala utvecklingsbanker. För att förstärka de medel som står till förfogande för regional- och näringspolitiken samt motverka AP-fondsutlåningens koncentrationseffekter och inriktning på större företag, bl. a. via aktieköp genom fjärde fonden, bör enligt vår uppfattning regionala utvecklingsbanker inrättas. En av de viktigaste faktorerna för att främja nyetablering av företag, utveckling av produkter och marknadsföring är tillgång på kapital till acceptabla villkor. Särskilt för de mindre och medelstora företagen är extern finansiering, byggd på förtroende för den enskilde företagarens framtida möjligheter och förmåga snarare än säkerheter, en väsentlig förutsättning. Det är dokumenterat att de mindre företagen drabbas hårdast av samhällets kreditrestriktioner. Riskerna att fel företag drabbas av restriktionernas konsekvenser är således betydande, inte minst sådana där den regionala ekonomiska aktiviteten är låg och tillgången på produktionsresurser god. Uppgifterna för utvecklingsbankerna skulle vara att genom aktieteckning och långivning stödja företag inom regionen med riskvilligt kapital. Utvecklingsbankerna bör i första hand basera sina insatser på företagsekonomiska kriterier men även inom vissa ramar eller efter i särskild ordning fattade beslut kunna utgå från samhällsekonomiska kalkyler. Insatserna inom de olika regionerna görs bl. a. i samverkan med företagarföreningarna. Eventuellt kan företagarföreningarnas utlåning inordnas i de regionala utvecklingsbankerna. I den allsidigt sammansatta styrelsen för varje regional utvecklingsbank bör ingå representanter från regionens samtliga landstingskommuner, fackföreningsrörelsen, näringslivet inkl. konsument- och producentkooperationen, representanter för arbetsmarknadsmyndigheterna samt för staten. Bankerna kan årsvis tilldelas medel - genom riksdagsbeslut utgående ur AP-fonden, som ges statsgaranti för medlen och deras avkastning. Utvecklingsbankernas medelsramar bör anpassas till statsmakternas flerårsbeslut om regionalpolitiken och sammanlagt röra sig om miljardbelopp. Bankernas kapital bör vidare förnyas genom återbetalning av lån och inlösen av tecknade aktier. I samband med de regionalpolitiska besluten bör också utvecklingsbankernas verksamhet utvärderas. Utlåningsverksamheten bör kunna ske inom det etablerade bankväsendets ram eller om så påfordras från styrelse genom kontor. Landet kan lämpligen delas upp i 5 å 6 områden med tyngdpunkt på det av bestämda stödområdet. 1 ett länsdemokratiskt system med ökade befogenheter inom samhälls planeringen för länsparlament bör utvecklingsbankssystemet kunna byggas ut och knytas till dessa. Den här skisserade uppläggningen av regionala utvecklingsbanker bör bli föremål för omedelbar parlamentarisk utredning. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär en parlamentarisk utredning och förslag om regionala utvecklingsbanker i huvudsaklig överensstämmelse med i motionen skisserade riktlinjer i syfte att förstärka näringsliv och sysselsättning och främja regional balans. () ()
mot · FY021643 · 1975-01-27 00:00:00 — av m. fl. om hemkonsulentverksamheten m. m. Den utbyggnad av den kommunala konsumentrådgivningen som föreslås i en departementspromemoria från är angelägen för att förbättra konsumenternas situation. Utredningen föreslår även att hemkonsulentverksamheten dras in , förutsatt att den kommunala verksamheten byggs ut efter de föreslagna riktlinjerna. Detta innebär en klar försvagning av det konsumentpolitiska arbetet. Det är omöjligt att tänka sig en lokal utbyggnad av verksamheten om man inte behåller den samordnande verksamheten på regional nivå. Det är angeläget att vissa delar av informations- och utbildningsverksamheten utförs på regional nivå. En centralisering av mer specialiserad utbildningsverksamhet till kan icke accepteras. anförde följande i sitt betänkande (SOU 1971:37): I ett distrikt där en verksamhet snabbt växer upp i de större orterna kan snabbt komma att krävas att den regionala organisationens kapacitet ökar. Den regionala organisationen får då växande uppgifter med förmedling, bistånd, samordning, rapportering o. d. drog härav slutsatsen att det redan i inledningsskedet av den nya konsumentverksamheten krävdes förstärkningar på det regionala planet. beslöt också 1972 att fastlägga den statliga konsumentverksamheten enligt dessa riktlinjer. Ingenting har skett som motiverar en ändring av detta beslut. Att skall svara för den allmänna informationsverksamheten samt servicen till kommunerna kan ej accepteras. En strävan till decentralisering av den statliga verksamheten har skett . Detta talar för att dessa frågor hör hemma på regional nivå. Direktkontakter är nödvändiga med den lokala nivån och dessa sker bäst från regionalt håll. Att i stället centralisera den nuvarande regionala verksamheten synes vara helt motstridigt övrig utveckling i samhället. Mot bakgrund av det anförda hemställes att som sin mening uttalar att hemkonsulentverksamheten bör behållas och utvecklas och att den allmänna informationsverksamheten och servicen till kommunerna skall handhas på den regionala nivån. GUNNFL JONÄNG (c) . () ()
mot · FY021644 · 1975-01-27 00:00:00 — om drivmedelsförsöijningen på landsbygden. Bensinförsäljningen i glesbygden har försämrats betydligt. I sammanställningar från visar det sig att från 1-1-1968 till 1-1-1975 har antalet servicestationer ökat i område I, II och III. Område I omfattar inland samt och . Område II omfattar Norrlands kustland och område III resten av landet. Antalet bensinstationer har minskat från 170 till 144 i område 1, från 87 till 63 i område II och från 509 till 436 i område III. När det gäller singelanläggningar är det ett verkligt ras neråt. I område I redovisas en minskning från 823 till 374 449, i område II från 236 till 74 = 162 och i område lii från 2 585 till 1 414= 1 171. I inland och och försvann ca 100 försäljningsställen, medan ett 20-tal tillkom. Antalet lanthandlare med singelanläggningar har minskat med omkring 500. Nedläggningarna synes ske i en accelererande takt. Då singelanläggningarna framför allt finns i glesbygden är det glesbygdsbefolkningen som drabbas hårdast. Man får lång väg till bensinförsäljningen med därav följande negativa konsekvenser. är det lanthandlarna som står för singelanläggningarna. Dras bensinpumpen in innebär det försämrade utkomstmöjligheter för en lanthandlare i glesbygd. En följd kan bli nedläggning av lanthandeln och därmed problem med dagligvaruförsörjningen. Det är de stora bensinbolagen som driver denna hårda politik och står bakom de många nedläggningarna av singelanläggningar. Regeringen har uppmärksammat problemet. Man har då uppdragit åt att i samråd med statens pris- och kartellnämnd skyndsamt kartlägga drivmedelsförsörjningen i glesbygdsområden, främst försörjningen med bensin till konsumenter i det inre stödområdet. Då nedläggningarna emellertid enligt statistiken är utmärkande för hela landet är det nödvändigt med en översyn av drivmedelsförsörjningen på hela landsbygden och ej endast i glesbygdsområdena i det inre stödområdet. Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar ge regeringen till känna vad i motionen anförts om kartläggning av drivmedelsförsörjningen på landsbygden. . () i
mot · FY021645 · 1975-01-27 00:00:00 — av m. fl. om ökat anslag till Norrlandsfonden. Stiftelsen har till uppgift att främja näringslivets utveckling i , främst i Norrbottenslän. Den bildades , och riktlinjerna för fondens verksamhet 1971 1975 fastställdes av statsmakterna 1970. 1 propositionen uttalades att verksamheten skulle gälla i . Fonden skulle främja samverkan mellan olika centrala och lokala organ för att åstadkomma resurser för en bättre industriell miljö. Det uttalades också i propositionen att ett samarbetsråd skulle bildas för den regionala industriella servicens utveckling i , dvs. de fyra nordligaste länen. Trots att tillhör och verksamheten skulle gälla i ställdes utanför fonden. De övriga Norrlandslänen, , , och , blev enligt riksdagsbeslutet företrädda i styrelsen, men icke . Rent principiellt måste hävdas att samtliga Norrlandslän bör ingå i en fond vars verksamhet gäller i . Även sakskäl talar för att bör ingå i fonden. Länet har i stort sett samma näringslivsstruktur som övriga delar av . tillhör det allmänna stödområdet, och Ljusdalsregionen tillhör det inre stödområdet. Denna region har ett sämre läge när det gäller industrialiseringsgrad än exempelvis kustområdena i övriga . Arbetslösheten har varit mycket hög i . Befolkningsutvecklingen har varit synnerligen ogynnsam för länet . 1973 minskade befolkningstalet med 793 personer, medan samtliga övriga Norrlandslän utom ökade sitt befolkningstal. En återhämtning har dock skett , men det erfordras betydande sysselsättningsökning och insatser för utveckling av den industriella miljön och en utbyggnad av näringslivet. De erfarenheter som finns samlade hos Norrlandsfonden skulle vara av stort värde för länet. Rent formellt föreligger en viss oklarhet om huruvida Norrlandsfonden i nuvarande läge kan utsträcka sin verksamhet till . konstaterade 1970 att inga formella hinder tycktes föreligga för fonden att innefatta i sin verksamhet, men en viss tveksamhet synes dock råda. Då riktlinjerna för fondens verksamhet fastställts för åren 1971 1975 synes fastställelse av nya riktlinjer komma att bli aktuell. bakgrund är det angeläget att en omprövning sker och att Norrlandsfondens verksamhet får omfatta även . Även möjligheterna till styrelserepresentation innebär en möjlighet till värdefullt erfarenhetsutbyte och samarbete. , som 1974 behandlade flera motioner i denna fråga, delade motionärernas uppfattning att insatser måste göras för att motverka den negativa befolknings- och sysselsättningsutvecklingen i . Man ville dock ej tillstyrka motionerna med hänsyn till fondens begränsade resurser, vilket skulle innebära att läns i och för sig angelägna behov skulle tillgodoses på bekostnad av motsvarande behov i de nordligare länen. Då ej heller vi önskar resurser till vårt län på bekostnad av de övriga Norrlandslänen finner vi det angeläget att anslaget till Norrlandsfonden utvidgas för att tillgodose även behoven i . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär om sådana riktlinjer för Norrlandsfonden att även ingår samt att till medelstillskott till Norrlandsfonden för /76 anvisar ett reservationsanslag av 6 milj. kr. . () i
mot · FY021646 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar Komstedt och i om återinförande av affärstidslagen. I samband med avskaffandet av affärstidslagen anfördes från många håll starka reaktioner mot att denna lag avskaffades. Vad man framför allt var rädd för var att detta skulle medföra ett ökat öppethållande under helgdagar. Farhågorna har sedermera visat sig vara väl motiverade. Under de stora kyrkliga högtiderna förekommer ett öppethållande vilket medför att stora grupper butiksanställda inte kan fira högtiderna i den omfattning som de själva skulle önska. Den hänsyn till gudstjänsttider som köpmännen av hävd har visat i vårt land håller nu mer och mer på att försvinna, och det är inte ovanligt att varuhusens öppningstider sammanfaller med högmässotiden. Under sådana förhållanden framstår det som fullt klart att ett återinförande av en affärstidslag är helt nödvändig. Enligt beslut av riksdag skall frågan om återinförande av affärstidslagen utredas när affärstidsnämndens material föreligger för slutbedömning. Såväl detta material som det betänkande som den kommande utredningen kan förväntas förelägga blir givetvis föremål för en remissbehandling innan slutgiltigt ställningstagande tages till frågan om ett återinförande av lagen. Det framstår såsom i hög grad angeläget att vid denna remissbehandling även hänsyn tages till de kyrkliga intressena. Detta kan lämpligen ske genom att såväl som de frikyrkliga organisationer får frågan på remiss. Med stöd av ovanstående hemställes att som sin mening uttalar vad i motionen framhållits angående återinförande av affärstidslagen.
mot · FY02165 · 1975-01-15 00:00:00 — av m. fl. om rätt för socionomer till inträde vid lärarhögskola. Utbildningen på socialhögskola för fram till socionomexamen. Denna kan ha olika inriktningar. Det finns en social, en förvaltnings- och en teoretisk linje. Inom denna ram föreligger stora möjligheter till varierad studiegång. Det förefaller vara så att socionomutbildningen, som med sin mångsidiga inriktning på samhällsvetenskaperna och deras tillämpning i praktiken utgör en fond av kunskap i kombination med erfarenhet från arbetslivet, inte kan komma skolan till del. Det föreligger en strävan i tiden att låta skolan tillgodogöra sig kunskaper och erfarenheter från samhället i stort. Socionomutbildningen synes vara en outnyttjad källa i detta avseende. Med andra ord saknas det möjlighet att kanalisera denna fond av erfarenhet via lärarhögskola ut till grundskola och gymnasium. att hos regeringen begär att möjligheten för socionomer att lä rätt till inträde vid lärarhögskola utreds. () () HANS NYHAGE (m)
mot · FY021651 · 1975-01-27 00:00:00 — om en redovisning av nyetableringar inom näringslivet. Nyetablering av företag är av största betydelse för såväl möjligheterna till sysselsättning som tillväxten inom näringslivet. Om nya företag inte tillkommer i tillräcklig omfattning innebär det framför allt att sektorn av mindre och medelstora företag minskar, vilket är en otillfredsställande utveckling. Nyskapandet, liksom innovationsgraden inom näringslivet, har sin bästa grogrund i de mindre företagen. Därför är det angeläget att deras antal utgör en stor del av näringslivet. Undersökningar om nyetableringen inom industrin visar entydigt att nyföretagandet inom industrin nådde en höjdpunkt 1965 för att därefter minska. har en mycket oroande tendens givit sig till känna på detta område. Familjeföretag köps i allt större utsträckning upp av större företag. Det är i de flesta fall inte fråga om tvångsförsäljningar. Tvärtom är både produktiviteten och lönsamheten hög. Säljaren ser emellertid dystert för småföretagen och går därför in för försäljning när tillfälle bjuds. Familjeföretagen och även andra mindre företag försvinner nu på detta sätt i snabb takt, vilket är ett starkt oroande förhållande från företagsamhetens synpunkt. Det mest oroande på är givetvis att alltför få nya företag kommer i stället. 1 andra länder förekommer speciella åtgärder för att stimulera nyetablering av företag, exempelvis skattebefrielse upp till efter det att produktionen kommit i gång och extra stora eller engångsavskrivningar. Vi anser det ytterst angeläget att utröna orsakerna till den bristande viljan att etablera nya företag och analysera de problem som är förenade med detta. Därför har vi tidigare tagit upp denna problemställning i motioner till 1973 och riksdagar. Vid utskottsbehandlingen har framhållits att frågan är väsentlig. Utskottet har emellertid i stället för att förorda en särskild utredning enligt motionärernas krav hänvisat till den förstärkning av utredningsverksamheten som ägt rum genom tillkomsten av statens industriverk och till andra utredningar. Då den ovan beskrivna oroande utvecklingen inom näringslivet äger rum i snabb takt och konjunkturen efter tecken att döma är på väg nedåt, är det enligt vår mening nu mera angeläget än någonsin att försöka vända utvecklingen när det gäller nyetablering av företag. Eftersom näringsutskottet och påpekat statens industriverks betydelsefulla roll inom detta område, finner vi det befogat, att regeringen ser till att får en redovisning därifrån angående nuvarande läge och tendenser i fråga om nyetableringar av företag inom näringslivet liksom nyetableringarnas inverkan på företagsutveckling och sysselsättning. Statens industriverks redovisning kan därefter ligga till grund för förslag om åtgärder från regering och riksdag. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär att statens industriverk möjligt framlägger en redovisning angående nuvarande läge och tendenser i fråga om nyetableringar av företag inom näringslivet samt redovisning angående deras inverkan på företagsutveckling och sysselsättning. JOMAN A. () MAJ ()
mot · FY021652 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar och i om principerna för säkerhet vid statliga lån. Statligt kreditstöd i form av lånegaranti eller hantverks- och industrilån kan i vissa fall lämnas företag i första hand inom hantverk, mindre och medelstor industri. Kreditstöd kan lämnas för nybyggnad, tillbyggnad, ombyggnad eller inredning av lokaler eller anläggningar som är nödvändiga för verksamheten och exempelvis för anskaffning av maskiner och verktyg. Kreditärendena bedöms från sysselsättnings- och lokaliseringssynpunkter, men avgörande är de företagsekonomiska betingelserna när det gäller att åstadkomma rationell drift. De statliga kreditåtgärderna är klart företagsinriktade, och några lån eller garantier utställs inte för lån för personligt ändamål. Lånemedlen skall i sin helhet användas för respektive företag. Som säkerhet för lånen lämnas regelbundet exempelvis inteckningar, företagsinteckningar m.m. Därutöver förekommer praktiskt taget regelmässigt att de statliga organen kräver en personlig borgen av företagsledaren. Ofta nöjer sig långivaren, i verkligheten staten, icke endast med personlig borgen utan kräver därutöver familjeborgen, dvs. borgen dras på hustru eller eventuellt andra familjemedlemmar. Enligt min uppfattning är det angeläget att dra en klar skiljelinje mellan företaget och den eller de enskilda personer som är företagsledare. Lån till enskild person för konsumtion, privata investeringar etc, bör lämpligen förses med personlig borgen. Annorlunda är läget när det gäller strikt företagsanknutna lån. För denna typ av lån kan det icke vara principiellt riktigt att som säkerhet begära annat än de tillgångar som företaget äger och som företaget därmed på lämpligt sätt kan pantförskriva som lånesäkerhet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning med ändamål att överse formerna för säkerheter i statliga lån. . () i
mot · FY021654 · 1975-01-27 00:00:00 — om stod genom företagareföreningarna at serviceföretagen. Huvudparten av de statliga stödåtgärderna beträffande företag har tillkommit i första hand för att tillgodose produktionsföretag. Vi kan här hänvisa till exempelvis den omfattande verksamhet som finns på jordbruksområdet. Även när det gäller företag på andra områden är förhållandet likartat. Som exempel kan nämnas företagarföreningarna vars kreditgivning enligt direktiv är inriktad praktiskt taget helt och hållet på producerande företag. Bakgrunden är att de första företagarföreningarna, som senare fått stå som mönster för utvecklingen i landet, tillkom inom vissa stödområden där det gällde att höja produktionen, förse områdena med nya företag etc. Utvecklingen visar att servicenäringarna får en allt större betydelse. Noteras kan ur den officiella statistiken att produktionsföretagen sysselsätter ca 1 miljon personer medan servicenäringarna sysselsätter 760 000 personer. Bland annat dessa siffror visar den utomordentligt stora betydelse som servicenäringarna har i dagens samhälle. Enligt min uppfattning finns det anledning att överse hela den statliga stöd politiken och dess förhållande till servicenäringarna. I detta sammanhang bör också observeras den utbyggnad av företagarföreningarna som skett där styrmålet är att föreningarna skall bli regionala serviceorgan för mindre och medelstora företag. Det är angeläget att föreningarnas verksamhet i samband härmed också inriktas på servicenäringarna så att föreningarnas resurser kan främja näringslivet i sin helhet. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att hos regeringen hemställer om sådan översyn av för företagarföreningarna gällande instruktioner att deras allmänna verksamhet och låneverksamhet även kan komma serviceföretagen till godo. PER () i Gäddvik PILIP W. ERIDOLFSSON (m) MARGARI TA AF ()
mot · FY021655 · 1975-01-01 00:00:00 — om höjning av lånegränserna för företagareföreningarnas direktlån. Den inom näringslivet pågående strukturomvandlingen i förening med oavbrutet stigande kostnader för maskiner, verktyg, lokaler m.m. har ökat efterfrågan på företagarföreningarnas insatser i fråga om riskvilligt kapital till företagarna. som bankernas kreditgivning begränsats har den nya lagen om anställningsskydd, som trädde i kraft , ytterligare ökat anspråken på företagarföreningarnas direktlån. En av de konsekvenser som trygghetslagen fört med sig för företagen är att deras kreditvärdighet urholkats. Bankernas krav på säkerheter för givna krediter är oförändrade som företagen belastas med en latent löneskuld, en skuld som omvandlas till en reell skuld i samband med driftsinskränkningar eller driftsomläggningar. Enligt den nuvarande banklagen och situationen på lånemarknaden har bankerna små möjligheter att tillämpa en generös kredit bedömning i de aktuella fallen. Flera företagarföreningar har f.n. outnyttjade lånemedel innestående hos kommerskollegiet. Det kan tolkas som att efterfrågan på lånemedel inte är särskilt stor. Förklaringen är emellertid det förhållandet att dessa företagarföreningar har lånat företagen så mycket som är tillåtet, nämligen . Det vore önskvärt att öka lånegränsen. Även denna gräns är i nuvarande läge låg men skulle något bättre svara mot behoven inom gruppen mindre och medelstor industri, som huvudsakligen utgör företagarföreningarnas målgrupp. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att hos regeringen anhåller om att övre lånegränsen för företagarföreningarnas lån med medel ur statens hantverksoch industrilånefond höjes från nuvarande . PER () i Gäddvik N. () i Trobro
mot · FY021658 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar i och i Ulfsbyn om metanol som drivmedel för bilar, m. m. Den oljekris vi upplevde gav oss en ordentlig tankeställare. Vad forskare och vetenskapsmän tidigare upprepade gånger talat om utan att vinna större uppmärksamhet blev påtaglig verklighet för envar. råder stor enighet om O att oljetillgångarna kommer att sina och småningom ta slut, O att andra nu tillgängliga energikällor är otillräckliga, O att kärnkraften är betydligt mer osäker och riskfylld än vad man tidigare ansåg, O att kostnaderna för energin kommer att förbli flerdubbelt högre än vad vi tidigare vant oss vid, O att vår beredskapssituation beträffande energiförsörjningen avsevärt försämrats samt O att vi är tvingade att redan nu hushålla med energin på ett bättre sätt . Enligt vår mening måste vi nu ägna avsevärda resurser åt utredning av vår energisituation och åt att finna acceptabla lösningar på såväl kortare som . 1 denna motion tar vi upp endast en detalj: möjligheterna att framställa och använda metanol som bränsle till våra bilar och för uppvärmningsändamål m. m. Metanol (CH,OH)är en form av alkohol och har närliggande benämningar som metylalkohol, karbinol eller träsprit. Metanol framställs ur naturgas eller olja men kan också utvinnas ur råvaror som finns inom landet, t. ex. ur torv, träavfall, kalksten och avfall från renhållningsverksamheten. Om avfall används som råvara utnyttjas s. k. pyrolys, dvs. sönderdelning av de organiska föreningarna i avfallet vid hög temperatur utan lufttillträde. Metanol kan tillsättas bensin utan större förändring av nuvarande bilmotorsystem. Dock torde vissa följdverkningar kräva ytterligare forskning och utveckling. Det främsta motivet för att utforska möjligheterna att använda metanol som bränsle är behovet att göra oss mer oberoende av import i händelse av avspärrning eller åtstramning. Men även andra skäl talar för dylika insatser. Metanol kan bli ett nytt tillskott till energiproduktion som inte tidigare utnyttjats. Som bilbränsle kan man vinna vissa fördelar från miljösynpunkt. Metanol har nämligen högt oktantal, och vid en inblandning i bensin skulle man kunna undvika blytillsatser. Metanol har vidare lägre koloxidhalt och andra föroreningar i avgaserna vid användning som bilbränsle. Det torde finnas intresse från kommunerna att utredningar om möjligheterna att kunna nyttiggöra avfallet från reningsanläggningarna kommer till stånd. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar utreda möjligheterna att framställa metanol ur avfall och andra inhemska råvaror samt att använda detta som tillsats i bilbränsle och för uppvärmning m. m. . () i () i Ulfsbyn 75 0000 S Stockhoom 1975