mot · FY02912 · 1975-01-23 00:00:00 — av herrar i Holmagården och Stridsman om Norrlandsfonden. Tillkomsten av Norrlandsfonden aktualiserades i anslutning till att staten övertog det huvudsakliga ansvaret för verksamhet. När staten övertog skedde detta under hänvisning till det allmännas ansvar för den sociala sidan av malmfyndigheternas exploatering. Bland annat underströks att malmutvinningen från de norrbottniska gruvorna tillgodogör sig och successivt reducerar de tillgångar på vilka existensen av bebyggelsen i och kring malmfälten helt vilar. Det betonades vidare att dessa samhällsbildningar med nuvarande ensidiga inriktning av näringslivet inte har någon annan försörjningskälla av betydelse att lita till. I två likalydande motioner (första kammaren nr 589 och andra kammaren nr 781) hemställdes att i skrivelse till Kungl. skulle hemställa om en utredning för upprättande av en fond till uppbyggnad av läns näringsliv enligt vissa i motionerna närmare angivna principer. Motionärerna utgick i sin motivering från den situationen att i ett avseende haft ett gynnsammare läge än kanske något annat gruvföretag i landet, nämligen i fråga om tillgången på arbetskraft. Man erinrade om att malmfälten för en del av haft samma betydelse som tidigare emigrationen. Nackdelen har varit och är alltjämt de problem som uppstår för de områden som nödgas lämna ifrån sig arbetskraft, för vars uppfostran och utbildning de haft betydande ekonomiska uppoffringar. Genom sitt övertagande av malmbolaget har staten iklätt sig ett moraliskt ansvar för människornas välfärd, som är vida större än man ansett åvila en enskild företagare. Att överförandet av malmfälten i allmän ägo av allt att döma torde bli en synnerligen god affär för staten är - påpekade motionärerna - en källa till allmän tillfredsställelse i men ger särskild accent åt befolkningens naturliga förhoppningar om ökad social trygghet. Det är ostridigt, framhöll motionärerna vidare, att malmen minskar för varje ton som forslas bort från länet. I motsats till exempelvis skogen blir det ingen återväxt i gruvan. Både förnufts- och billighetsskäl talar därför för att man successivt bygger upp ett livskraftigt näringsliv i länet som ersättning för den rikedom som förs ut därifrån. En sådan åtgärd skulle även inför historiens dom vara ett bevis på att malmfyndigheterna tillgodogjorts under ansvar och med aktgivande på de påfrestningar som med nödvändighet måste anmäla sig efter hand som fyndigheterna sinar. Enligt motionärernas förslag borde staten därför avsätta ett visst belopp per ton bortforslad malm till en fond för uppbyggnad av näringslivet i . Enligt vår mening visar dessa förarbeten till den proposition, som i sinom tid förelädes med förslag om inrättandet av Norrlandsfonden, att det var hänsynen till framtida näringsliv och konjunkturerna inom gruvnäringen som var vägledande för de bedömningar som slutligen resulterade i beslut om inrättandet av fonden. När behandlade bl. a. de motioner, som aktualiserat inrättandet av en näringsfond för , tog finansminister i sitt anförande upp frågan om gottgörelse till den landsända variftån de exploaterade naturtillgångarna härstammar. Finansminister yttrade bl. a. följande: Den som känner stämningarna och har personliga erfarenheter av diskussionerna i norra , kan inte undgå att observera, att man där uppe känner sig i viss mån misslottad såsom leverantör av den svenska industrins kraftresurser, såsom leverantör av skogsprodukterna och i stor utsträckning såsom leverantör av den naturtillgång som heter malm. Man anser att man icke får tillbaka vad man rätteligen borde få tillbaka. är det ju emellertid ett faktum, att förr eller senare sinar malmtillgångarna och råvarukällorna. Även om vi inte behöver räkna med 200 eller med i framtidsperspektivet, vågar väl ingen ställa ut en växel på en permanent hög malmkonjunktur, så att han kan säga att det kan inte vara något brännande aktuellt problem att differentiera och nyansera industriella liv på åtskilliga sekler framöver. Jag tror emellertid att det är att man från samhällets sida, när det enskilda intresset inte orkar med det, demonstrerar en klar positiv vilja att göra någonting, som är befruktande och till nytta för ur synpunkten av ett mera differentierat näringsliv och därmed också en bättre försvarsberedskap gentemot konjunkturens fluktuationer. Ty märk väl, att vi inte har garanti för en permanent högkonjunktur på malm försäljningsområdet, även om det just kan se så ut. Det är så mycket mera tacknämligt, framför allt för mig, att man från de norrländska bygderna har satt pris på detta initiativ, betraktat det som högeligen önskvärt och angeläget. Det menar jag är och bör vara för denna kammare av den mest avgörande innebörd. Denna finansministerns uppfattning kom senare till uttryck, när han i propositionen om inrättandet av Norrlandsfonden tillmötesgick de önskemål som i remissvaren anförts mycket starkt från i och andra remissorgan i länet. Norrlandsfondens verksamhet inleddes i form av en stiftelse med syfte att främja näringslivets framtida utveckling i , främst i . Detta sker genom stöd till sådant forsknings- och utvecklings arbete som syftar till att vidareförädla norrländska råvarutillgångar. Fonden medverkar också till främjande av den norrländska företagsamhetens utveckling och differentiering genom att stimulera uppkomst och utbyggnad av manufaktureringsindustri, grundad på norrländska råvaror. Stöd lämnas även i sådana fall som avser andra än norrländska råvaror, om det finns grundad anledning anta att den understödda verksamheten kommer att medföra bestående sysselsättning för befolkningen i . Vidare tar fonden initiativ till samt lämnar stöd åt utredningar och inventeringar, som är av betydelse för det norrländska näringslivet. Norrlandsfonden har erhållit medel genom att en del av statens vinst från Luossavaara-Kiirunavaara aktiebolag () avsatts till fonden. Sålunda har fonden för vart och ett av tillförsäkrats 15 milj. kr. beslöt att verksamhetsperioden skulle omfatta samt att ytterligare 5 milj. kr. skulle tillföras Norrlandsfonden inom den fastlagda ramen för det totala regionalpolitiska stödet. De medel som stått till Norrlandsfondens förfogande har enligt gällande bestämmelser använts dels som bidrag till forskning, utredningar och inventeringar samt industriellt utvecklingsarbete, dels som stöd till industriell utbyggnad. Bidragen kan vara försedda med villkor om återbetalningsskyldighet eller lämnas i form av förlustgaranti. Då återbetalningsskyldighet föreligger utgår marknadsmässig ränta. I samband med översynen av fondens verksamhet gjordes en komplettering av Norrlandsfondens stadgar med innebörden att fonden skulle verka för utveckling och differentiering av det norrländska näringslivet med beaktande av den regionalpolitiska planeringen. De uppgifter som åvilar Norrlandsfonden utgör enligt departementschefens uttalande i propositionen 1970 viktiga inslag i regionalpolitiken i , och departementschefen konstaterar i samma proposition att Norrlandsfonden ovedersägligen befäst sin ställning och ombesörjt sina uppgifter på ett sätt som väl motiverar att dess verksamhet fortsätter och ytterligare byggs ut. Departementschefen konstaterar också att det är angeläget att Norrlandsfonden även i fortsättningen tar initiativ till olika utredningar och inventeringar samt bidrar ekonomiskt till deras fullgörande och utgår från att dessa utredningar och inventeringar sker i samverkan med myndigheter och organ som har närings- och lokaliseringspolitiska uppgifter inom fondens verksamhetsområde. Efter den senaste utvärderingen av Norrlandsfondens verksamhet har den regionala utvecklingen och utvecklingsplaneringen accentuerat vissa problemställningar som gör det motiverat att återigen granska Norrlandsfondens hittillsvarande och kommande verksamhet. Utvecklingen i och speciellt i har icke blott inneburit väsentliga steg mot lösningar på regionala problem utan även till vissa delar skärpta problemställningar och accentuerade krav på åtgärder. Utvecklingen i har inneburit att obalansen mellan kust och inland skärpts. Detta problem kommer att ytterligare accentueras om satsningen på 80 inte kompletteras med åtgärder för att sprida utvecklingsdynamiken till inlandet. Den regionala utvecklingsplaneringen bedrivs på ett alltmera ambitiöst och avancerat sätt, och arbetet i länen samordnas och drivs i första hand av länsstyrelserna som fått ett vidgat ansvar. Mot bakgrund av tidigare resonemang måste det betraktas som utomordentligt viktigt att Norrlandsfonden aktivt deltager i utvecklingsplaneringen och anpassar sitt arbete till de regionalpolitiska ansträngningarna i länen. Detta kan ske genom projektsamarbete och genom att Norrlandsfonden låter verkställa utredningsarbete som bedöms som väsentligt av länsstyrelserna. Länsstyrelserna har egna utredningsresurser men saknar kvalificerad kompetens inom vissa områden och har dessutom inga medel att köpa konsulttjänster. Dessutom kan konstateras det gemensamma intresse som ofta föreligger i flera län att få en viss frågeställning genomlyst. Vi hemställer därför att Norrlandsfonden på ett mera aktivt sätt deltager i utvecklingsplaneringen i länen i nära samråd med regionala organ. För att garantera ömsesidigt informationsutbyte och effektivt samarbete bör utökas med representanter för de regionala organ som bär huvudansvaret för den regionalpolitiska planeringen. Förslaget ses av oss som en naturlig konsekvens av fondens eget konstaterande i informationsskriften, där följande sägs: De organisationer som beslutar om resursinsatser till företag och sektorer har givetvis en synnerligen krävande uppgift. Bedömningar och avväganden som föregår besluten måste bygga på mycket stor insikt såväl i det enskilda företagets egenskaper som i de regionala yttre förutsättningarna. I och speciellt i malmfälten och har rests allt starkare krav på att Norrlandsfondens pengar, som i huvudsak genereras i malmfälten, i högre grad skall satsas i dessa regioner. Det är ju i malmfälten de ändliga resurserna tas i anspråk och kapital genereras genom arbete av människor från i huvudsak malmfälten och övre . Det vore fel att påstå att pengar ej satsats i detta område, men sett i relation till de problem som skall lösas har insatserna från Norrlandsfondens sida i dessa delar av varit alltför blygsamma. Norrlandsfonden konstaterar själv i en informationsskrift utgiven att antalet etableringar och utbyggnader varit relativt få och begränsade i inlandet. Som en enkel illustration av storleksordningen på behovet av åtgärder i dessa delar av kan nämnas att , och kommuner, enligt beräkningar i planeringsunderlaget till Länsplanering 1974, sammanlagt har ett behov av ca 3 700 arbetstillfällen för att nå rikets förvärvsfrekvenser , dvs. att människor i dessa regioner skulle ha likvärdiga chanser till arbete som genomsnittet i riket. Till detta kommer ett behov av ytterligare 900-1 000 arbetstillfällen i kommun för att höja folkmängden till den av tidigare antagna befolkningsmålsättningen. Ovanstående diskussion berör ytterligare ett problem, nämligen bristen på utvecklingsbara projekt och företag i inlandet. I tidigare nämnda information från fonden belyses även en annan viktig fråga som gäller speciellt inlandet, nämligen den ofta bristfälliga industriella miljön. Effekterna av finansiellt stöd via lokaliseringsfonden och Norrlandsfonden är i hög grad avhängiga av tillgången på sökande företag och utvecklingsbara projekt. Finansiella resurser som ej finnér nya affärsidéer är i princip utan effekt. Det förefaller därför nödvändigt, om inlandsproblemet skall kunna angripas så kraftfullt som möjligt, att Norrlandsfonden ges befogenhet att teckna aktier i företag. Detta skulle även motverka en del av de problem som uppstår beroende på ett ibland alltför stort främmande kapital i de företag som byggts upp med hjälp av statligt lokaliseringsstöd och de etiska problem som kan sägas uppstå när en enskild företagare ges ansvaret att förvalta mångmiljonbelopp av allmänna medel. Vi förutsätter att Norrlandsfondens av oss föreslagna engagemang som huvudman i företag sker i nära samråd med som regionalt ansvarar för lokaliseringsstödet. 1 årets budgetproposition bilaga 15 B 12 föreslås ett medelstillskott till Norrlandsfonden om . Detta tillskott bör under /76 i sin helhet användas för att skapa sysselsättning i inland. Medlen bör användas på ett sådant sätt att snabbaste möjliga resultat uppnås. Ett tänkbart tillvägagångssätt vore att experter på olika verksamhetsfält engagerades för att framföra konkreta förslag på projekt. Följande expertområden kan utgöra en exemplifiering: - tillvaratagandet av skogsavfallet - utnyttjandet av mineraltillgångar - vidareförädling av existerande industriers produktion - lokaliseringen av nya tillverkningsföretag, såväl svenska som utländska - tillvaratagandet av länets förutsättningar inom turismen. Dessa experters undersökningar och förslag kan antingen leda till direkta resultat eller generera behov av t. ex. produktutveckling eller marknadsundersökningar. Med den här metoden skulle Norrlandsfonden på ett systematiskt sätt utnyttja landets främsta experter för att lösa ett specifikt problem. Det företagande som blir resultatet av denna expertverksamhet skulle på sedvanligt sätt utnyttja de normala lokaliseringspolitiska stödformerna. Med hänvisning till det ovan sagda hemställs att beslutar att hos regeringen hemställa 1. att anslaget på 5 milj. kr. till Norrlandsfonden används på det sätt som ovan föreslagits för att uppnå snabba sysselsättningseffekter i och inland, 2. att Norrlandsfonden i högre grad än tidigare genom ekonomiskt engagemang aktivt stöder den regionala utvecklingsplaneringen främst i samt att fondens styrelse utökas med minst en representant för regionalpolitiska samhällsorgan inom fondens verksamhetsområde, 3. att Norrlandsfondens insatser i högre grad bör ske i framför allt inland, 4. att Norrlandsfonden i eller efter samråd med de myndigheter som handlägger ansökningar om lokaliseringsstöd får befogenhet att teckna aktier i företag. () ()