mot · FY02945 · 1975-01-21 00:00:00 — av i Öskevik m. fl. om principerna för regionalpolitiska insatser. Den regionala obalansen, som accentuerades , har inneburit svåra problem i såväl utglesningsregionerna som koncentrationsorterna. Om värdet av effektiva regionalpolitiska insatser för att motverka fortsatt koncentration och regional obalans råder nu bred politisk enighet. av lokaliseringspolitiska insatser synes nu den regionala befolkningsutvecklingen visa tendens att bli mera balanserad. Denna tendens är säkerligen en följd av samhällets regionalpolitiska insatser men också av det positiva gensvaret från allmänheten. Lokaliseringspolitiska satsningar har gett underlag för ökad valfrihet beträffande bostadsort, bostadsmiljö och arbete. Valfrihet i dessa avseenden är en viktig social trygghet. Regionalpolitiska problem finns i hela landet. Även om den regionala obalansen hårdast drabbat de s. k. skogslänen, är verkningarna av obalansen påtagliga även i södra och mellersta delarna av landet. Som sagts finns tecken på en förbättring av den regionala balansen. Däremot synes den inomregionala obalansen tendera att öka. Detta tar sig uttryck i att alltmer av samhällsresurser och service koncentreras till en eller ett fåtal orter inom en region. Härigenom får man i många fall liknande följder som kännetecknar obalans mellan regionerna. Denna ogynnsamma utveckling beträffande den inomregionala balansen är en följd av stödområdessystemet och ortsklassificeringen inom detta. I många kommuner fordras nu mera kraftfulla åtgärder för ökade sysselsättningsmöjligheter och ett mera differentierat näringsliv. I budgetpropoisitionen, bilaga 13, anförs följande: I enlighet med uttalande övervägs inom regeringens kansli frågan om vilka arbetsuppgifter inom regionalpolitiken som regionalt skall ankomma på länsstyrelse, länsarbetsnämnd och företagareförening. Även möjligheterna till decentralisering av vissa beslut om regionalpolitisk! stöd övervägs inom . Möjligheterna att åstadkomma inomregional balans och ett välstrukturerat näringsliv är beroende av att ett regionalt och lokalt inflytande över beslut om samhällsåtgärder garanteras. Underlaget för ett decentraliserat beslutsfattande finns i det regionala handlingsprogrammet, innefattande bl. a. ramar för befolkningsutveckling i län och kommuner, plan för utvecklingen av den regionala strukturen och åtgärder för att främja näringslivsutvecklingen och försörjningen med samhällsservice. Då statsmakterna beslutat om ett regionalt handlingsprogram och länsorganen fått möjligheter att med de resurser som ställs till förfogande förverkliga handlingsprogrammets målsättning, är säkerligen ett decentraliserat beslutsfattande väl lämpat för snabba och effektiva årgärder i syfte att förhindra en obalans mellan och inom regionerna. Därmed är också den nuvarande metoden med särskilda stödområden inte längre motiverad. Med så långt möjligt generella åtaganden och på grundval av hela landet omfattande principer måste resurserna enligt handlingsprogrammet fördelas så, att målsättningen för de olika regionerna och kommunerna kan förverkligas. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar 1. att hos regeringen begära att förslag föreläggs innebärande att stödområdesprincipen som grund för regionalpolitiska insatser ersätts med regionalpolitiska målsättningsprinciper, 2. att hos regeringen begära att förslag föreläggs om decentraliserat beslutsfattande beträffande regionalpolitiska stödåtgärder och ekonomiskt underlag för dessa beslut. () i Öskevik () () () () () i Nennesholm