mot · FZ0253 · 1975-11-12 00:00:00 — Motion 1975/76: 53 av i m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:33 med förslag till lag om förvärv av hyresfastighet m. m. Förslaget i propositionen 1975/76:33 om tillståndsplikt för förvärv av hyresfastigheter grundas på syftet att förebygga spekulation i hyresfastigheter och att hindra personer som är olämpliga att förvalta sådana fastigheter från att förvärva dem. Samma syfte står bakom förslagen i samma proposition om tillståndsplikt vid förvärv av aktie i fåmansbolag och andel i handelsbolag - allt om bolagen huvudsakligen förvaltar hyresfastigheter. Syftet att motverka spekulation i hyresfastigheter och att främja en god bostadsförvaltning i enlighet med av statsmakterna angivna intentioner kan rimligen inte sättas i fråga. Det står också utan diskussion att på detta område finns missförhållanden som bör rättas till. Ingen utredning har presenterats om hur många köp som skulle ha drabbats av ett motsvarande villkor . Av remissyttrandena att döma torde dock de olämpliga transaktionerna ostridigt beröra en begränsad krets av enskilda personer och bolag - allt sett i relation till den seriösa fastighetsomsättningens parter. Det torde också vara höjt över varje diskussion att den föreslagna lagstiftningen är inte endast administrativt betungande utan även principiellt tvivelaktig. Detta illustreras bl. a. av att föredragande statsrådet (s. 60) ansett gränsen mellan spekulativa och seriösa förvärv så flytande att en statistisk undersökning knappast är möjlig. Till detta kommer slutligen farhågor för att den föreslagna lagstiftningen beträffande tillståndsprövningen skall kunna kringgås och inte kommer att motsvara sitt avsedda syfte. Prövningen av en köpares lämplighet skall ske hos hyresnämnden. Kommunen skall dock alltid yttra sig. I praktiken (s. 68) kommer i första hand kommunen att få bära ansvaret för bedömningen av om sökanden fullgjort sin skyldighet att bevisa att han är lämplig som fastighetsägare. Kommunen har då att pröva ett antal intrikata frågor: Har sökanden ekonomiska förutsättningar för att förvalta fastigheten? Har sökanden eller i vissa fall någon av hans företrädare möjlighet att sköta uppgiften som fastighetsförvaltare? Avser sökanden att behålla fastigheten och i så fall hur länge? Tänker han hålla den i godtagbart skick? Kan man anta att sökanden iakttar god sed i hyresförhållanden (en god sed som dock nödvändigtvis inte måste helt ansluta sig till hyresgästpartens krav)? Här tycks dock bevisbördan falla på sökanden först om han tidigare varit utsatt för tvångsingripanden (se prop. s. 69). f. Har han köpt och sålt för många hyresfastigheter? Är förhållandet mellan sökanden och hans tidigare hyresgäster (hyresgästföreningen) gott? Har sökanden betalt ett pris som "vida överstiger avkastningsvärdet? Dessa propositionens exempel på vad tillståndsprövningen praktiskt innebär skall alla ha ett gemensamt mål, nämligen att motverka spekulation och dålig fastighetsförvaltning. De har alla det gemensamt att de skall göra det möjligt att se in i framtida händelser. Även med full och odelad anslutning till propositionens syften kan man ifrågasätta om inte den föreslagna administrativa apparaten i första hand drabbar de vanliga, seriösa köparna, medan möjligheter hittas för spekulanterna att kringgå lagarnas syften. Risken är att här skapas en apparat som silar mygg och sväljer kameler. Risken är även stor för att sökanden i den kommunala handläggningen har uppenbara svårigheter att upprätthålla berättigade integritetskrav och argumentera för sin sak. Den bakom lagförslagen liggande promemorian tycks ha utgått ifrån att främst trycket i kräver snabba initiativ. Därför har man inte hunnit jämföra alla alternativ som kan finnas. Skulle det kanske i praktiken bli samma resultat om man fick bättre åtgärder att snabbt ingripa vid missförhållanden och om man angrep spekulationsvinstema vid korta affärer skattemässigt? Kan tillståndssystemet lokalt begränsas? måste få möjlighet att da del av ett utredningsmaterial som går igenom effekten av även andra och administrativt mindre komplicerade lösningar. Ett sådant föreligger inte . Flera remissinstanser har emellertid hänvisat till bostadsförvaltningsutredningens pågående arbete (tvångsförvaltningslagen) samt till att verkningarna av vissa lagändringar (förköp, expropriation, bruksvärdeshyra och bostadssanering) och ändrade bostadslåneförutsättningar (markvillkoret m. Inte endast kravet på samordning med tvångsförvaltningsreglerna utan också det allmänna behovet av en vidare överarbetning av grundläggande utgångspunkter i det under tidspress framlagda förslaget talar för att frågan om ytterligare åtgärder i propositionens huvudsakliga syfte överlämnas till fortsatt utredning - möjligen till den sittande bostadsförvaltningsutredningen. Även om i och för sig grundtanken bakom tillståndsplikt och förköp beträffande aktier och andelar kan godtas medför det lagtekniska sambandet att samtliga lagförslag i propositionen nu måste avslås. Mot bakgrund av det anförda hemställer vi att 1. inte antar de i propositionen 1975/76:33 upptagna lagförslagen, 2. hos regeringen begär nytt förslag till åtgärder mot spekulation i hyresfastigheter. . () i Ske HANS () i