mot · FY02270 · 1975-01-20 00:00:00 — om religionskunskapsämnets ställning i , m. m. I en motion till förra årets riksdag begärde jag bl. a. en översyn av lärostoff, ämnesmetodik och läromedel för ämnet religionskunskap i . hänvisade i sitt betänkande (UbU 1974:7) till en av företagen undersökning av ämnet på olika stadier och avstyrkte bifall till motionsyrkandet, vilket förslag följde. Resultatet av den åberopade undersökningen föreligger och visar en klart ökad benägenhet från lärarnas sida att integrera religionskunskap med övriga ämnen men också att en majoritet av lärarna - - fann det svårt att levandegöra s. k. fundamentala livsfrågor och samlevnadsfrågor. Enligt lärarna berodde detta framför allt på bristande ämneskunskaper hos dem själva i ämnen som psykologi och religionskunskap men även på brister i läromedlen. Dessa svårigheter berörde bl. a. bibelundervisningen, eftersom de bibliska texterna ju bör levandegöras främst genom en anknytning till de frågor som nutidsmänniskan ställer sig. Av undersökningen framgick vidare att av lärarna på mellanstadiet inte ansett sig kunna tilldela religionskunskapen den tid som enligt läroplanen skall avsättas för ämnet. En av orsakerna till detta hängde enligt lärarna samman med de svårigheter metodiken i ämnet medför. En annan orsak låg däri att stoffet inom övriga samhällsorienterade ämnen i läromedlen hade ett i förhållande till religionskunskapen alltför stort utrymme. Av undersökningen framgår således att ämnet religionskunskap på mellanstadiet inte får den tid och därmed inte heller det innehåll som ämnet enligt läroplanen skall ha, att detta enligt lärarna beror på bl. a. felaktig fördelning av lärostoffet mellan de olika orienteringsämnena i läromedlen, på bristande ämneskunskaper hos lärarna själva och på de svårigheter som metodiken i ämnet innebär. I ett interpellationssvar uppgav statsrådet att ett forskningsprojekt vid i , kallat Undervisningsmetodik i religionskunskap, slutfördes och att material från denna forskning skall publiceras i form av ett fortbildningsmaterial för lärare. Statsrådet hänvisade i sitt svar också till ett arbete som pågår inom med målbestämning och utvärdering - det s. k. - för att utarbeta och tillhandahålla instrument för prioritering och urval av stoff. planeras ge som resultat för ändrade läroplanssupplement 1977/78. Statsrådet uppgav också att ämnar gå ut med en information i frågan där lärare och skolledare bl. a. uppmanas att beakta problemen i undervisningen. Det är gott och väl att problemen beaktas, att det pågår forskning och att det utarbetas instrument för prioritering och urval av stoff, ja, även fortbildningsmaterial. Men enligt min mening är det inte nog. Det måste till konkreta åtgärder för att lösa de problem som vi här konstaterar finns. Läroplanen och till den fogade anvisningar redogör för vad undervisningen i religionskunskap skall innehålla och hur målsättningen kan nås. Och enligt det svar som statsrådet lämnade vid den i det föregående omnämnda interpellationsdebatten skall läroplanen följas. Skall målsättningen för undervisningen i ämnet nås är det nödvändigt att tillräcklig tid ges för ämnet. Det är också av vikt att gällande anvisningar följs, att metodiken är sådan att det skapas intresse för ämnet och att läromedlen är utformade på ett tillfredsställande sätt. Men det är också angeläget att får den centrala plats i undervisningen som den enligt anvisningarna skall ha. I Lgr 69 Supplement betonas bl. a. att textvalet skall ske så att eleverna får en samlad bild av liv, verksamhet och förkunnelse och av den första kristna församlingen och dess förkunnelse av som den uppståndne . Undervisningen på det aktuella området måste naturligtvis spänna över flera delfrågor. Dessa bör emellertid ses som bitar i en mosaik, vilka tillsammans bildar ett helt och ger en profilerad bild. För att totalbilden skall framträda, måste de enskilda bitarna i mosaiken placeras in på rätt ställe och vara relaterade till helheten. Om det inte sker, blir resultatet ett virrvarr av mosaikbitar, som var och en må ha sitt värde men som inte tillsammans bildar någon urskiljbar klar bild. Det nödvändiga kravet att alla bitar i mosaiken skall relateras till helheten får också konsekvenser för frågan, var de olika avsnitten, bitarna, bör tas upp. Undervisningen måste givetvis anpassas efter vederbörande åldersstadium men alltid med den samlade bilden i sikte. Såvitt jag förstår, måste även läromedlen utformas med hänsyn till den målsättning, en samlad bild, som det här är fråga om. Men också läroplanen måste överses, så att överlappningar kan undvikas, dvs. att samma stoff återkommer på skilda stadier, och så att målsättningen, en samlad bild, framstår klarare. Den åberopade undersökningen visar, att lärarna upplever ämnet religionskunskap som svårt och att detta framför allt beror på bristande ämneskunskaper men även på brister i läromedlen. Av detta framgår att något måste göras åt lärarutbildningen och lärarfortbildningen. Det räcker inte med att framställa material för fortbildning. Det måste till kurser och arrangemang, som gör det möjligt för lärarna att tillgodogöra sig den fortbildning som är nödvändig för att de skall kunna fungera i en helt ny undervisningssituation. Det kan också ifrågasättas, om inte de lärare och lärarkandidater som har intresse för att undervisa i ämnet religionskunskap på mellanstadiet skulle få tillgång till en utökad utbildning i ämnet. Dessa lärare kunde sedan överta undervisningen i ämnet från de lärare som önskar byta bort ämnet. Redan av det här anförda torde framgå att det behövs en rad konkreta åtgärder för att komma till rätta med de problem som den gjorda undersökningen visar att det finns. Med hänvisning till detta och till den situation som utredningen visar hemställs att hos regeringen begär 1. beträffande ämnet religionskunskap i en översyn av lärostoff och undervisningsmetodik i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att läromedlen för ämnet religionskunskap i ses över i vad avser stoffmängd, stoffurval, helhetsbild etc., 3. en anpassning av lärarutbildningen till den nya undervisningssituationen i och till de svårigheter som möter lärarna vid undervisningen i ämnet religionskunskap, varvid de förslag, som framförts i motionen beträffande lärarutbildningen, bör prövas, 4. att fortbildningsverksamheten för lärare som i undervisar i ämnet religionskunskap byggs ut och anpassas till föreliggande behov.