mot · FY022172 · 1975-05-28 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975:104 med förslag till ny bokföringslag m. m. Under en följd av år har åtgärder vidtagits från och sida för att underlätta och förbättra de konstnärligt och litterärt yrkesverksammas sociala och ekonomiska situation. Detta hälsas med tillfredsställelse. härmed har dock och vissa departement lagstiftningsvägen skapat situationer som i inte ringa mån bortser från konstnärsgruppemas eller kulturarbetarnas självklara behov av att få samma rättigheter och förmåner som övriga medborgare. I vissa hänseenden har det ekonomiska resultatet av deras verksamhet odiskutabelt försämrats. Denna dualism i statsmakternas åtgärder framstår som oroande. De kulturarbetare som är organiserade i de fackföreningar som samarbetar genom KLYS konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd har starkt skiftande verksamhetsvillkor. Vissa grupper, det gäller i hög grad för t. ex. musiker, skådespelare, regissörer och dansare (dock inte alla), har anställning och är alltså löntagare i vanlig mening. I sin fackliga verksamhet får de stöd genom LO eller TCO. De ovan nämnda problemen är knutna till de konstnärsgrupper som saknar anställning. Dessa konstnärer är enligt 27 § kommunalskattelagen och gängse officiellt språkbruk rörelseidkare eller företagare. Detta språkbruk har vållat betydande bekymmer av social och ekonomisk art för här aktuella grupper. I en serie motioner i skilda frågor har framhållits det gäller bl. a. den s. k. egenavgiften att de aktuella konstnärsgrupperna rimligen inte kan betecknas som företagare eller rörelseidkare i vedertagen mening. Det har bl. a. påpekats att en konstnärs arbete i den meningen är unikt att det inte kan överlåtas på någon annan, att vinstintresset inte är det primära i hans eller hennes verksamhet, att arbetet i hög grad präglas av experimenterande, att arbetsprocesserna inte går att rationalisera i vanlig mening och att en konstnär saknar möjligheter att kompensera sig för extra pålagor av typ egenavgift. De i motionerna och den allmänna debatten framförda synpunkterna har regelmässigt avvisats av , bl. a. under hänvisning till svå righeterna att avgränsa de konstnärliga yrkesutövarna från andra rörelseidkare av småföretagartyp. I inte ringa mån torde det här, som ovan antytts, röra sig om en fråga som är knuten till våra språkvanor. Vi har i den hithörande debatten praktiskt taget enbart arbetat med begreppen, å ena sidan, löntagare, å andra sidan, företagare/rörelseidkare/näringsidkare. Denna tudelning framstår som alltmer otymplig och leder uppenbarligen till sociala och ekonomiska orättvisor. En ytterligare differentiering synes nödvändig. Vid liknande diskussioner i har man etablerat en tredje beteckning för yrkesverksamma personer, nämligen selververvende arbeidere vilket till svenska lämpligen bör översättas med självsysselsatta arbetare. Det rör sig här om personer som i sin yrkesverksamhet saknar arbetsgivare i traditionell mening, som inte är anställda (med allt vad detta innebär av sociala förmåner) och som utövar sitt yrke utan fast anställda medarbetare. Gruppen fria litterära och konstnärliga yrkesutövare är varken arbetstagare eller arbetsgivare/rörelseidkare. Att i lagstiftningssammanhang hänföra dem till kategorin arbetsgivare/rörelseidkare medför att de i flera hänseenden hamnar i ett socialt och ekonomiskt underläge. Enligt proposition 1975: 104 skall alla rörelse- eller näringsidkare åläggas viss bokföringsskyldighet. Åläggandet omfattar även alla konstnärsgrupper. Det är självfallet att alla medborgare skall ha ett tillförlitligt underlag för sin självdeklaration. Det är också nödvändigt att konstnärer, författare etc. med en mera omfattande verksamhet noggrant måste kunna verifiera underlaget för deklarationen. Därifrån är emellertid steget långt till en generell bokföringsplikt enligt förslaget i propositionen. De regler som föreslås under avsnittet 5.8., Bokföringsskyldighetens fullgörande i mindre rörelser, kan framstå som skäligen enkla och elementära. Som ovan anförts är emellertid en konstnär inte en näringsidkare i vanlig mening. Den produktiva verksamheten skall förhoppningsvis ge vederbörande hans levebröd, men den är inte inriktad på vinst på samma sätt som gäller för en rörelseidkare i detta begrepps egentliga betydelse. KLYS arbetar f. n. med en omfattande promemoria beträffande bl. a. skatte- och avgiftspolitiken. I denna kommer också de föreslagna reglerna om bokföringsskyldighet att penetreras. Promemorian kommer att tillställas såväl regeringen som . I denna situation framstår en närmare argumentation som överflödig. Kortfattat kan blott sägas att det helt övervägande flertalet konstnärliga och litterära yrkesutövare saknar förutsättningar att tillämpa de bokföringsregler som föreslås i propositionen och att sådan bokföringsskyldighet riskerar verka starkt hämmande på hans eller hennes skapande arbete. Under hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att konstnärliga och litterära yrkesutövare befrias från kravet på bokföringsskyldighet enligt bokföringslagen.