mot · FY021179 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar i och i om den svenska försörjningsberedskapen. stora beroende av oljan som energiråvara uppmärksammades särskilt i samband med den s. k. oljekrisen /74. Intrycken från den perioden har därefter präglat flera av de statliga utredningar som tillsatts, bl. a. energiberedskapsutredningen och utredningen om totalförsvarets fortsatta utveckling m. m. Redan före den s. k. oljekrisen arbetade utredningar med dessa problemområden, exempelvis försörjningsberedskapsutredningen. I direktiven till totalförsvarsutredningen framhålls det nuvarande samhället stora komplexitet och ökande känslighet vid störningar. På flera sätt blir också det internationella beroendet allt större. Detta innebär att medlen för att utöva hot eller påtryckningar mot en nation blir flera och av olika slag. Det kan t. ex. vara fråga om militära åtgärder, aktioner mot civilbefolkningen eller handelspolitiska och ekonomiska sanktioner. Det är mot denna bakgrund angeläget att de sakkunniga studerar det totala försvarets roll i säkerhetspolitiken samt hur bästa balans skall nås i våra samlade försvarsansträngningar. De sakkunniga för därvid anledning att också beröra beredskapen för fredskriser. Det heter vidare i utredningsdirektiven att de studieresultat som tas fram av försörjnings- och energiberedskapsutredningarna bör ligga till grund för de sakkunnigas överväganden. Denna samordning förefaller välbetänkt. Såväl försörjnings- som energiberedskapsutredningen avser att slutföra sitt arbete under innevarande år, medan försvarsutredningen skall presentera vissa förslag tidigt . I försörjningsberedskapsutredningens direktiv (H 1971:1) lämnas en redogörelse för olika planerings- och lagringsåtgärder som redan finns med syfte att stärka beredskapen. betonas att den framtida utvecklingen inom näringslivet kommer att ställa allt större krav på en effektivt utformad försörjningsberedskap-och därmed underförstått krav på ökade ekonomiska insatser. Gemensamt för dessa direktiv och dem som gäller för energiberedskapsutredningen är deras begränsning till nationella åtgärder och att genom bättre planering, organisation och ökade insatser för beredskapen kunna möta en krissituation, när den väl har inträffat. Det betyder med andra ord att man ensidigt behandlar hur man skall klara krissymptom - inte hur man skall göra sig mindre känslig för kriserna genom att söka hindra deras spridning in över landets gränser. Övervägandena skall göras mot bakgrund av våra internationella förpliktelser. Dessa förpliktelser och deras innebörd kommer uppenbarligen varken att beskrivas eller analyseras. Detta måste anses vara en brist i direktiven till i varje fall försörjningsberedskapsutredningen, när försvarsutredningens direktiv så klart hänvisar till de ökade riskerna för handelspolitiska och ekonomiska sanktioner. Dessutom betyder denna brist att möjligheterna att avgöra hur man på minst kostnadskrävande sätt kan minimera riskerna är obefintliga. Som försvarsutskottet underströk i sitt betänkande 1974:23 kan dessutom gränsen mellan å ena sidan fredskriser och å andra sidan ekonomiskt hot och ekonomiska åtgärder i fientligt syfte vara svår att dra. - och för att möjliggöra besparingar i den inhemska försörjningsberedskapen - bör försörjningsberdskapsutredningen få tilläggsdirektiv att beskriva de svenska internationella förpliktelserna på det ekonomiska och handelspolitiska området och analysera innebörden av dessa förpliktelser och mot denna bakgrund de ökade riskerna för handelspolitiska och ekonomiska sanktioner samt föreslå åtgärder som kan minska dessa risker. Med dessa förslag som grund kan totalförsvarsutredningen därefter göra en helhetsbedömning. I annat fall är denna omöjlig. Risken är naturligtvis också att de olika delarna inom totalförsvarets samlade ram annars konkurrerar om det ekonomiska utrymmet på ett sådant sätt att slutresultatet blir orationellt. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära tilläggsdirektiv till försörjningsberedskapsutredningen (H 1971:1) att mot bakgrund av internationella förpliktelser på det ekonomiska och handelspolitiska området analysera deras innebörd och verkningar på grund av de ökade riskerna för handelspolitiska och ekonomiska sanktioner och föreslå åtgärder som kan minska dessa risker och därmed kostnaderna förden svenska försörjningsberedskapen.