mot · FY021314 · 1975-01-27 00:00:00 — av i Ulfsbyn m. fl. om anslagen till den frivilliga skytterörelsen. 1 samband med behandling av prop. 1970:79 med förslag om stöd till idrotten, på grundval av idrottsutredningens betänkande Idrott åt alla, beslöts bl. a. att medelsanvisningar för idrottsändamål skulle föras samman till två reservationsanslag, det ena för organisationsstöd och det andra för anläggningsstöd. Detta blev en samordning av medelsanvisningar, då det statliga stödet till idrotten tidigare utgått från sex olika huvudtitlar. Det blev vidare , som fick vidgade förvaltningsuppgifter rörande organisationsstödet, vilket innebar att de till Kungl. Maj:t skulle inkomma med redovisning av medelsbehovet för kommande budgetår och att fördela anvisade medel mellan de olika idrottsorganisationerna. Den frivilliga skytterörelsens anslag som tidigare hade anvisats under försvarshuvudtiteln kom också att samordnas med övriga idrottsorganisationers anslag. Från många håll inom den frivilliga skytterörelsen har det framförts motiv och önskemål om att skytterörelsen, som frivillig försvarsorganisation skall få sortera under och erhålla anslag från försvarshuvudtiteln. Skytterörelsen är i grunden en frivillig försvarsorganisation, och detta betonas i av Kungl. Maj:t angiven målsättning enligt grundstadgarna, vilket framgår av följande paragraf: Den av staten understödda frivilliga skytterörelsens huvudsakliga uppgift är att främja skjutskickligheten hos det svenska folket, att utveckla och höja dess försvarsvilja samt att väcka och underhålla ett levande intresse för rikets försvar. Kontakterna med försvaret är många och en förutsättning för ett effektivt bedrivande av verksamheten. En rad exempel kan nämnas: O Hemvärnet och övriga frivilliga försvarsorganisationer vidmakthåller skjutskicklighet med eldhandvapen inom skytteföreningarna, och skytterörelsens program är inriktat på att tillgodose detta; o Skjutbanorna användes av arméns krigsförband vid repetitionsövningar och ingår därmed som en viktig del i krigsplanläggningen; o Försvarets säkerhetsföreskrifter gäller för ban- och fältskjutning och övervakningen handhas av officerare vid truppförband och fo-staber; o Vid större tävlingar är skytterörelsen beroende av medverkan från O Arméstaben, Inf. SS och Försvarets brevskola medverkar då utbildningshjälpsmedel skall framtagas; O När utbildningskurser skall anordnas för funktionärer inom skytterörelsen sker detta ofta under medverkan av militär personal och vid tillgängliga utbildningsanordningar, skjutbanor och fältskytteterräng vid truppförbanden; O I varje skytteförband tjänstgör en militär befattningshavare som statens ombud för kontroll av skjutbanor och detta i samverkan med polismyndigheter; 0 I övrigt sker samarbete med , gevärsfaktoriet och fortifikationsförvaltningen. Den frivilliga skytterörelsen har sin verksamhet fördelad på 27 skytteförband, och centralorgan är skytteförbundets överstyrelse. Det finns omkring 1 700 föreningar och skjutbanor, där skyttet utövas såväl med gevär som med automatvapen. Antalet aktiva medlemmar har varierat mellan 215 000 och 240 000, och dessa skyttar avlossar 40 miljoner skott. Den frivilliga skytterörelsen är för sin verksamhet och för fullgörandet av sin enligt grundstadgarna åvilande uppgift i avgörande grad beroende av ett direkt och omfattande samarbete med försvaret. Från skytterörelsen med sina ca 200 000 medlemmar har man vid skilda tillfällen och senast vid den senaste skytteriksdagen framhållit vikten av att skytterörelsen, som en fullvärdig, frivillig försvarsrörelse inordnas under försvarsdepartementet. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär att frågan om den frivilliga skytterörelsens departementstillhörighet blir föremål för prövning.