mot · FY02102 · 1975-01-15 00:00:00 — av herrar i och i om rätt till rättshjälp För näringsidkare. Vid 1972 och riksdagar beslutades om en ny rättshjälpslag, som fr. o. m. ersatte lagen om fri rättegång. Denna rättshjälpsreform innebär att allmän rättshjälp får lämnas i rättslig angelägenhet oberoende av om denna behandlas vid domstol eller annan myndighet. Rättshjälp kan även avse rådgivning eller biträde i angelägenhet som ej är föremål för behandling vid myndighet. Genom reformen utvidgades avsevärt möjligheterna till allmän rättshjälp. Vissa begränsningar i tillämpningen gäller dock. Sålunda är personer med inkomst över åtta gånger basbeloppet - . - undantagna därest de inte bidrar till underhåll av andra personer. I det senare fallet höjs gränsen med ett halvt basbelopp per person - dock högst sex personer - till vilkas underhåll de bidrar, varför högsta årsinkomst för rättshjälp är elva gånger basbeloppet eller . Även förmögenhetsförhållandena påverkar rättshjälpens storlek så till vida att en femtedel av den nettoförmögenhet som överstiger . läggs till den rättssökandes inkomst vid beräknandet av den rättshjälpsgrundande inkomsten. Andra juridiska personer än dödsbon är undantagna från rättshjälp. Uteslutna från allmän rättshjälp är vidare enligt 8 § punkten 3 rättshjälpslagen (1972:429) näringsidkare i angelägenhet som har samband med hans näringsverksamhet, om ej särskilda skäl föreligger för rättshjälp med hänsyn till hans ekonomiska förhållanden eller sakens beskaffenhet. Under både lagstiftningsförberedelsema och riksdagsbehandlingen rådde delade meningar om näringsidkare skulle omfattas av den allmänna rättshjälpen. Vid remissbehandlingen av departementspromemorian (JU 1970:4) ställde sig åtskilliga remissinstanser, bl. a. JK, RÅ, HD:s ledamöter, nedre justitierevisionen, fem av sex hovrätter, och samt flera organisationer representerande mindre företagare, kritiska till förslaget om att rättshjälpen ej skulle omfatta näringsidkarna. Det framhölls exempelvis från dessa remissinstanser att det saknades bärande skäl för att på detta sätt i princip utesluta näringsidkarna från allmän rättshjälp, att det skulle uppstå svåra gränsdragnings- och tolkningssvårigheter och att det var motbjudande att en grupp, som enligt det dåvarande systemet kunde få fri rättegång, uteslöts. I anledning av både propositionen 1972:4 och 1972:132 väcktes främst från motioner om att även näringsidkarna skulle omfattas av den allmänna rättshjälpen. Dessa förslag beaktades dock ej av riksdagsmajoriteten. Vid riksdag väckte undertecknade motionen 1974:79 vari hemställdes att hos Kungl. Maj:t skulle anhålla om förslag till sådan ändring av rättshjälpslagen att rättshjälp skulle kunna utgå enligt de allmänna reglerna även till näringsidkare. I sitt av godkända betänkande förklarade sig justitieutskottets majoritet inte vilja motsätta sig att frågan om rättshjälp åt näringsidkare togs upp till omprövning, men ville ej bifalla motionsyrkandet om hemställan till Kungl. När rättshjälpslagen nu har tillämpats kan konstateras att de farhågor som många remissinstanser och motionärer hyste var befogade. Åtskilliga av de ansökningar om rättshjälp som rättshjälpsanstalterna behandlat har lett till svåra gränsdragningsproblem på grund av bestämmelsen om att näringsidkare skall undantas. Många överklaganden gäller tolkningen av denna del av rättshjälpslagen. Frågan gäller ofta om en person skall anses som näringsidkare och om den angelägenhet för vilken han sökt allmän rättshjälp skall anses ha samband med hans näringsverksamhet och om i så fall eventuellt särskilda skäl ändå föreligger för rättshjälp med hänsyn till hans ekonomiska ställning eller sakens beskaffenhet. Erfarenheterna av lagens tillämpning visar att starka skäl finns för att även näringsidkare bör omfattas av den allmänna rättshjälpen, så att en enhetlig rättstillämpning kan ske. Näringsidkare utgör en synnerligen heterogen grupp personer, som utövar sin näring under högst varierande ekonomiska förhållanden och övervägande delen av dem är från inkomstsynpunkt jämförbara med löntagare i låg- och mellaninkomstskikten. Till gruppen hör exempelvis lantbrukare, småhantverkare, taxiägare med endast en bil, som de själva kör, maskinhållare med enbart en traktor, innehavare av mindre butiker och frisörsalonger. Den omprövning av frågan om rättshjälp åt näringsidkare, som justitieutskottet även förutskickade i samband med rättshjälpsreformens antagande, bör enligt vår mening komma till stånd . Eftersom någon sådan översyn ej synes vara påbörjad bör nu göra en hemställan till regeringen i ärendet. Som argument mot att göra löntagare och näringsidkare likställda i rättshjälpshänseende har ibland framhållits olämpligheten av att näringsidkare med stora inkomster och/eller förmögenheter skulle kunna erhålla rättshjälp. Någon sådan risk föreligger dock icke med hänsyn till att enligt gällande bestämmelser vederbörandes kostnadsbidrag är beroende av inkomst, förmögenhet och försörjningsbörda, varför de mer välsituerade företagarna skulle bli uteslutna även vid den likabehandling av löntagare och företagare som vi eftersträvar. Rättshjälpen skall i första hand ge skydd vid oförutsedda händelser, vilka berör den enskildes personliga eller ekonomiska förhållanden. Från social synpunkt är det lika angeläget att näringsidkare i motsvarande ekonomiska omständigheter som löntagare bereds möjlighet att tillvarata sin rätt i fråga om sin näring som att han erhåller bistånd i fråga om rent privata an gelägenheter, eftersom i båda fallen han och hans familj drabbas lika hårt av följderna av att han genom ekonomiskt trångmål förlorar sin rätt. För flertalet småföretagare är rättegångskostnader en i budgeten oförutsedd utgiftspost. Vi finner att det från både rättvise- och jämlikhetssynpunkt är angeläget att rättshjälpslagen ändras regler så att dessa även omfattar näringsidkare. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till sådan ändring av rättshjälpslagen (1972:429) att rättshjälp enligt de allmänna reglerna skall kunna utgå till näringsidkare även i angelägenhet som har samband med hans näringsverksamhet. () ()