mot · FY021363 · 1975-01-27 00:00:00 — av om ungdomens fysiska träning. Förbättring av sjukdomssituationen med konditionsförbättrande medel I allt högre grad framträder insikten om värdet av förebyggande åtgärder för att värna om medborgarnas hälsotillstånd. Denna motion vill fästa uppmärksamheten på ett avsnitt av socialpolitiken som inte ägnats tillräcklig uppmärksamhet. Motionen utgör i huvudsak en påbyggnad av motionerna 1973:1268 och 1974:1370, vilkas innehåll har kommit att behandlas enbart som en utbildningsfråga. Vetenskapen har slagit fast att den fysiska aktiviteten redan i de tidiga barnaåren och vidare genom uppväxtåren grundlägger individens allmänna konditionstillstånd. Vad som försummats av fysisk aktivitet under uppväxtåldern kan inte kompenseras vid vuxen ålder, även om kost- och motionsaktiviteter då har sin stora betydelse för individens dåvarande hälso- och konditionsnivå. Ofta anmärkes på den hårda press som människor utsättes för i skola, värnpliktstjänst och arbetsliv för att ta de vanligaste exemplen. I många fall får väl detta anses vara riktigt. Men det kan och bör även läggas andra aspekter på denna viktiga fråga. Med rätt eller orätt måste man för att komma hela sanningen på spåren fråga efter människornas allmänna prestationsförmåga och hälsotillstånd i dagens samhälle. Den tilltagande kunskapen om, och förståelsen för, inverkan av goda kostvanor, motion, avstressande fritidssysselsättning m. m. verkar i positiv riktning med avseende på förbättrat hälsotillstånd. Härtill kommer de fortlöpande framstegen inom läkarvetenskapen, strävan till miljöförbättring etc. De närmast här ovan uppräknade faktorerna borde kontinuerligt inverka höjande på konditionen och därmed hälsotillståndet hos vårt folk. De nedbrytande faktorerna av olika slag är även kända och erfordrar ingen uppräkning här. Vad som förefaller att inte ha beaktats i tillräckligt hög grad är utvecklingen av individens grundkondition. Denna motion vill fästa uppmärksamheten på detta och den oerhörda betydelse som en god och stabil grundkonditionsnivå måste anses ha under individens hela livsförlopp. Den påfallande stora bortovaron från civila och militära utbildningsanstalter och arbetsplatser innebär betydande förluster av utbildningsvolym, produktionskapacitet m. m. samt naturligtvis avsevärt psykiskt och fysiskt lidande för individen. Med en högre grundkonditionsnivå som måste uppbyggas bör rimligtvis allmän motståndskraft mot pyskiska och fysiska belastningar öka och därmed även individens prestationsförmåga. En lätt påvisbar indikering på ungdomens konditionsnivå erhålles exempelvis genom inskrivningsförrättningen för värnpliktstjänstgöring. I samband härmed verkställes en omfattande och mycket värdefull läkarundersökning som ger ett bra mått på individens tillstånd i detta utvecklingsskede. Andra data beträffande konditionen kan inhämtas vid den senare inställelsen till grundutbildning. 1 mån av resurser kan förväntas en fortsatt uppföljning av de värnpliktigas hälsotillstånd genom läkarundersökningar i samband med repetitionstjänstgöringar. Denna militärt betingade undersökningsverksamhet bör rimligtvis vara till allmän samhällsnytta genom de indikationer på hälsotillståndet som härigenom erhålles fortlöpande åtminstone på manliga individer. Vad som synes försiggå fortfarande med anknytning till den militära verksamheten är inte att de militära prestationskraven okar utan i stället att de inryckandes allmänna konditionsnivå genomgår en gradvis försämring. Det gäller såväl fysisk som psykisk kondition. Endast av den manliga befolkningen gör fullständig militär värnplikt. Resten gör det inte av olika skäl. Det råder således ett avsevärt bortfall av värnpliktig personal. Detta kan från allmän samhällssynpunkt betraktas som en allvarlig larmsignal. För att kompensera detta personalbortfall nödgas man sänka nivåerna i kravspecifikationerna för olika tjänstegrenar. Detta kan inte anses vara rätta metoden att komma till rätta med förhållandet. Här skall dock inte talas så mycket för försvarets problem med dessa frågor. Viktigare från samhällssynpunkt är hälsotillstånd och prestationsförmåga under hela den följande levnadstiden för såväl kvinnor som män. Det gäller såväl den enskildes levnadsnivå som samhällets samlade vinst av produktionskapacitet m. m. Vinstvolymen mellan utgångsvärdena för högre eller lägre grundkondition utbrett över tiden från ungdomsåren till ålderstiden är betydande. Följande försök att åskådliggöra detta i diagramform må tillåtas. Diagrammet bör betraktas som ett principutkast och gör inte anspråk på att vara helt riktigt avvägt. Principdiagram för att åskådliggöra texten. Kondition som grundlägges i uppväxtåren ger en vinstvolym som varar hela livstiden. utan nämnv fysisk trä Diagrammet vill särskilt fästa uppmärksamheten på följande förhållanden: Den konditionsnivå som uppnåtts vid fullväxtåldern kan betraktas som individens grundkonditionsnivå. Att genom senare träningsåtgärder m. m. komma så mycket högre än denna nivå under den fortsatta levnaden är inte lätt. Däremot är det lättare att komma under densamma. Vinstvolymen mellan högre och lägre nivå kan vara betydande och bör bedömas utbredd över hela levnadsförloppet. Grundkonditionen uppbygges under uppväxtåren och är i hög grad beroende av de fysiska ansträngningar som organismen utsättes för (tvingas att anpassa sig till) under tillväxtskedet. I brist på individens egen motivation till fysisk träning under uppväxtåren bör samhälle och skola i högre grad än tiden nu medger biträda i hithörande frågor - såväl teoretiskt som praktiskt. Människors hälsotillstånd, konditionsnivå m. m. kan inte gärna uttryckas i procenttal, ty det är kanske svårt att definiera begreppet full hälsa. I högst grova drag skulle i så fall full individuell hälsa betecknas och kanske hälsonivån för sjukskrivning . 1 förhoppning om att dessa uttrycksmedel inte skall utsättas för alltför nedgörande kritik skulle man vilja fråga var medelvärdet hos normalt friska ligger i förhållande till det möjliga och önskvärda tillståndet. Vågar man antaga av full hälsa? I så fall är marginalen till sjukdomsnivån ganska smal och bör ökas. Samhällets och familjernas insatser Samhällets insatser såväl kommunalt som statligt bör kunna ökas avsevärt inom detta viktiga område. a. bör motivationen hos barn och familjer stimuleras. Det bör kunna komma till stånd bl. a. genom organiserade samaktiviteter med moder och barn, respektive med 1* 1975. föräldrar och barn. Sådant behöver inte nödvändigtvis ske genom prestationstänkande och genom att uppmuntra till tävling med andra individer det kan finnas andra metoder. I den mån det inte är möjligt att skapa förståelse för den stora nyttan för individen själv såväl för nuläget som i högre åldrar bör den fysiska aktiviteten göras intressant och lustbetonad för deltagarna. Redan i förskoleåldern bör man sätta in regelbunden fysisk träning, för att sedan stegra aktivitetsnivån genom låg- och mellanstadiet. Idrotts- och lekledare utanför skolans organisation t. ex. populära idrottsutövare m. fl. inom orten bör kunna göra goda insatser för att aktivera till rörliga lekar och kroppsövningar. Inte minst viktig är denna aktivitet för skolelever som av olika anledning inte är så fysiskt starka eller av annan orsak har undantagits från fysisk träning. Det är i många fall just dessa elever som kan ha stor nytta av denna undervisning. De mindre skolenheterna kan vanligen inte erbjuda goda möjligheter till sådan stödundervisning. Statsbidrag till stödundervisning i olika former utbetalas endast i de fall då fullt utbildad personal står till förfogande. Någon lämplig form för att tillrättalägga detta förhållande bör övervägas. För att möjligen kunna erhålla lämplig lärarkombination och öka den fysiska aktivitetens timandel i skolan kunde förslagsvis en kombination av de biologiska ämnena och rörelseträning utredas och prövas. Det förtjänar i detta sammanhang att påpekas det betänkliga förhållandet att seminarierna har skurit ned de blivande pedagogernas timantal för gymnastik med hälften. Följderna av detta kan om inte förhållandena ändras till det bättre - komma att påverka pedagogernas förmåga att positivt verka för den fysiska aktiviteten hos sina elever. Därför bör allt större aktivitet i detta hänseende tydligen förläggas utanför skolans som normal ansedda ram. Om tankegångarna bakom det förda resonemanget kan bekräftas vara riktiga, bör det vara att slå ett verkligt slag för den svenska folkhälsan om samhället riktade ökade insatser på höjandet av ungdomens grundkondition. Detta skulle i huvudsak ske genom effektivare rörelse- och idrottsverksamhet inom samhället bl. a. i samband med studieverksamheten och den borde göras så obligatorisk som möjligt. Vad som därvid behöver ökas är motivation, lustbetoning och effektivitet i lekoch träningsverksamheten. För att uppnå bättre resultat än är det sannolikt värdefullt att söka samverkan med frivilliga rörelser, föreningar m. fl., vilket skulle innebära en viss avlastning av skolans verksamhet. Vidare bör i högre grad än bl. a. håltimmar utnyttjas och timsammanslagning planeras för att höja effektiviteten. Även skolelever som av olika skäl har svårighet att delta i obligatorisk träning bör genom särskild undervisning ges ökade möjligheter till fysisk träning i eller utanför skolans ram. Som den svenska hälsosituationen är och tenderar att utvecklas kan det ifrågasättas om inte någon studietimme av något annat ämne kan utbytas mot den viktiga fysiska träningen. Mot bakgrunden av det anförda hemställes 1. att hos regeringen anhåller om utredning och förslag beträffande ökad fysisk träning i samhällets regi av ungdom i tidigare och senare uppväxtåren, 2. att hos regeringen anhåller om utredning och förslag beträffande särskild undervisning i fysisk träning för elever som av olika skäl har svårigheter att delta i obligatorisk fysisk träning.