mot · FY02238 · 1975-01-21 00:00:00 — av herrar i och om översyn av systemet med skattetillägg och förseningsavgifter. Systemet med skattetillägg - avsett att fl till stånd en bättre deklarationsmoral och ett enklare förfarande vid fastställande av påföljd vid brister i deklarationen-är självfallet tillfredsställande och berättigat. Tyvärr drabbar sanktionen i stor utsträckning människor som varken kan eller har någon tanke på att undanhålla inkomster från beskattning och ofta i så hög grad, att det kan te sig stötande för rättsmedvetandet. Vi syftar här på löntagare och förtidspensionärer, beträffande vilka nära nog hundraprocentig kontroll kan ske av inkomster genom ett väl utbyggt system med kontrolluppgifter och källskatteavdrag. Genom olyckliga omständigheter - vända på siffrorna, misstolkning och bristande erfarenhet över huvud taget - kan en till synes bagatellartad förseelse medföra sådana ekonomiska konsekvenser, att det menligt kan undergräva en persons ekonomi . JO tog upp frågan om skattetillägg och förseningsavgift i vissa inspektionsärenden, initiativärenden och klagoärenden, och fortsatte granskningen . JO-berättelse har en sammanfattning gjorts av tillämpningen av bestämmelserna, och av JO-berättelsen framgår att de lokala skattemyndigheternas tillämpning av avgiftssanktionerna haft sina brister. De generella föreskrifterna om befrielsegrunderna har enligt JO tillämpats alltför stelt efter bokstaven. JO framhåller att de skattskyldiga som drabbats av avgift ofta tillhört dem som inte har så god förmåga att själva tillvarata sina rättsliga intressen. I praktiken förlitar sig denna kategori ofta i stället på att myndigheternas beslut är riktiga. JO är kritisk mot skattemyndigheternas sätt att besluta om skattetillägg och extra avgift för försenad deklaration. JO hänvisar till en rad konkreta fall och anser att bedömningen blivit för hård. JO anser att de lokala skattemyndigheterna visat en tendens att följa föreskrifterna till punkt och pricka, även när resultatet blivit materiellt otillfredsställande. Den mjuka tillämpning som förutsatts skola iakttagas har ofta inte alls förekommit, hävdar JO. I ett interpellationssvar förklarade finansminister att det vid lagstiftningens tillkomst betonades att de i lagtexten angivna befrielsegrunderna borde tillämpas generöst, åtminstone i inledningsskedet. (Systemet med skattetillägg trädde i kraft .) Finansminister underströk i sitt interpellationssvar, att anvisningar i ämnet hade avfattats från utgångspunkten att befrielsegrunderna borde bli föremål för en generös tillämpning. Uppfattningen bland befattningshavarna, som skall fullgöra de här ömtåliga uppdragen, är i allmänhet en annan. Man känner en olust och tycker att nuvarande system med skattetillägg i alltför hög grad drabbar bagatellartade förseelser (i en del fall rent orättvist). En ledamot av länsskattenämnden i uttryckte sig så här: Som ledamot av länsskattenämnden har jag vid några sammanträden förstått hur omöjlig situationen är och förblir om inte kommer med uppmjukade tillämpningsbestämmelser. En häradsskrivare har i ett PM påvisat många horribla beslut, som han för sin del måste fatta för att inte begå tjänstefel. Här står sålunda olika uppfattningar mot varandra. JO, vars granskning gick in i ett intensivt slutskede och som har avslutat sitt granskningsarbete, menar att vad som framkommit under granskningen varit ganska nedslående. Tillämpningen hos de olika myndigheterna är rätt splittrad och fel förekommer rätt ofta. Några egentliga inspektioner från eller länsstyrelsernas sida hos de lokala skattemyndigheterna om hur den nya lagstiftningen utfallit synes inte ha förekommit. Detta bedömer JO som en brist. JO hänvisar i sin ämbetsberättelse - som på 32 sidor berör skattetillägg och förseningsavgifter - till att i sina föreskrifter betonat att befrielsegrunderna borde tillämpas generöst enligt regeln hellre fria än fälla. Mot bakgrund av att det här är fråga om en ny lagstiftning och av att uttryckligt önskemål om mjuk tillämpning uttalats i förarbetena kan JO inte finna att de lokala skattemyndigheternas tillämpning varit särskilt generös utan ofta snarare väl hård. Exemplen som JO tar upp rör ocksä mycket bagatellartade förseelser, och det kan verkligen ifrågasättas om straffavgiften står i rimlig proportion till arten av de förseelser som refereras i JO-berättelsen. De rapporter som ingått från olika platser ute i landet om att människor drabbas otillbörligt hårt av de nu gällande bestämmelserna bör enligt vår mening utgöra skäl för att en översyn av skattemyndigheternas tillämpning av bestämmelserna om skattetillägg och förseningsavgift enligt taxeringsförordningen är nödvändig. Det kan också vara befogat med hänsyn till att myndigheternas tillämpning nu stabiliserats (systemet med skattetillägg har verkat ) att också ta ställning till om ytterligare befrielsegrunder bör införas. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av systemet med skattetillägg och förseningsavgifter. Några exempel ur JO:s ämbetsberättelse En skattskyldig yrkade i sin deklaration avdrag för kostnader för s. k. hemresor eller för 17 resor å mellan arbetsort och bostadsort med 2 312:- kr. medgav, utan att därvid i och för sig ifrågasätta att den skattskyldige haft kostnaden, skäliga 600:- kr. avseende sex tågresor. Skattetillägg påfördes på mellanskillnaden. Många av de felaktiga besluten var av denna karaktär framhåller JO efter sin tvååriga granskning. Ett fall som JO betecknar som direkt stötande för rättsmedvetandet. Fallet rörde en utländsk medborgare som vistats i landet. Han hade uppenbarligen dåliga kunskaper i svenska språket och hade alkoholbesvär för vilka han undergick vård på anstalt. Han hade i sin deklaration underlåtit att uppgiva bl. a. starthjälp från länsarbetsnämnden. Skattetillägg påfördes honom härför utan närmare utredning. Beslutet blev senare undanröjt av länsskatterätten. Dödsboet efter en avliden jordbrukare uppgav i sin deklaration en inkomst av skogsbruk. Därvid redovisades inte erhållen mervärdeskatt om 1 457:- kr. upptog beloppet till beskattning. Dödsboet anförde i skattetilläggsärendet genom ombud följande. Mannen hade avlidit . Hustrun blev ensam med fem barn, varav fyra minderåriga. Hon hade ingen erfarenhet av att deklarera. Hon hade i okunnighet glömt att lämna alla uppgifter. Skattetillägg påfördes dödsboet. En underlåtenhet att i deklaration uppge att starthjälp om 1 000:- kr. åtnjutits innebär i princip att skattetillägg på objektiva grunder skall påföras. Många har emellertid inte klart för sig att starthjälp är skattepliktig inkomst. tangerar beloppet gränsen för ringa belopp. Vidare bör det kanske beaktas att den skattskyldige ofta befinner sig i en svår situation där sådana omständigheter som arbetslöshet, skilsmässa, sjukdom, flyttningar mellan olika orter och vistelse på tillfälliga arbetsorter kan föreligga. En skattskyldig kvinna hade i sin deklaration korrekt uppgivit löneintäkter och allmän pension. Hon uppgav emellertid pension från kommunernas Pensionsanstalt med ett 1 187:- kr. för lågt belopp. Hos lokala skattemyndigheten anförde den skattskyldige bl. a. följande. blev hon änka. Hennes man hade tidigare hjälpt henne att deklarera. Hon var därför inte så erfaren. Pensionen från pensionsanstalten var änkepension efter mannen. 1973 hade hon bytt bostad, varvid en kontrolluppgift från pensionsanstalten förkommit. Hon hade då deklarerat efter bästa förstånd på det viset att hon multiplicerade månadsinkomsten med 12. Emellertid ville olyckan att hon uppburit 13 månaders pension i det att hon fått mottaga pension Hon menade att skattetillägget borde efterges. Så skedde ej utan skattetillägg påfördes. Vad hon anfört ansågs inte föranleda annat bedömande. Sedan nu den skattskyldige utan framgång besvärat sig i länskatterätten, är saken föremål för kammarrättens prövning. GOTAB 75 8546 S 1975