mot · FY021986 · 1975-04-01 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975:52 med förslag till lag om tillfällig handel. 1 regeringens proposition nr 52 föreslås en skärpt reglering av tillfällig handel. Denna handelsform kommer att starkt begränsas genom att den nuvarande rätten att inomhus bedriva handel utan tillstånd föreslås upphöra. Detta i alla synnerhet som det också föreslås att tillstånd endast skall ges om särskilda skäl föreligger Enligt propositionen skall man emellertid som ett undantag från ovannämnda huvudregel ha kvar den nuvarande friheten att driva tillfällig handel med livsmedel, blommor och inhemsk hemslöjd. Detta undantag motiveras nu som tidigare med den hävdvunna frihet som denna handel av ålder har haft. Förhållandena har dock på detta område så radikalt förändrats, att det enligt min mening är fel att utan urskillning behålla detta undantag, som har sitt ursprung i förhållanden under tidigare århundranden. års näringsrätssakkunnige, justitierådet , var tveksam om detta undantag verkligen var befogat från de synpunkter som i dagens läge kan motivera ett tillståndstvång. Även departementschefen anförde i proposition nr 1968 att de skäl som anförts mot att tillfällig handel med de berörda varorna tas undan från tillståndsplikten utan tvekan varit beaktansvärda. Han anförde emellertid att sådan handel av ålder varit fri och att denna frihet inte borde begränsas utan mycket starka skäl. Vid riksdagsbehandlingen anförde tredje lagutskottet: "Såsom departementschefen anfört, kan vissa missförhållanden för konsumenterna uppstå i samband med tillfälliga försäljningar. Särskilt har nämnts riskerna för att allmänheten kan ha svårt att lä kontakt med försäljare för reklamation. 1 motion nr 1041 till andra kammaren påtalades att tillfällig handel med bl. a. livsmedel och blommor kunde bedrivas utan tillstånd. Motionärerna menade att på dessa områden en i flera avseenden okontrollerad handel börjat florera och hemställde att även tillfällig handel med de nämnda varorna skulle underkastas tillståndsprövning. Det framhölls, att det varken för konsumenterna eller för det allmänna kunde vara av intresse att undermåliga produkter köptes upp och således på ett okontrollerat sätt. Vid riksdag hemställdes i motion nr 1492 på nytt att hos Kungl. Maj:t skulle anhålla om översyn av de bestämmelser som reglerar den tillfälliga och ambulerande handeln med livsmedel och blommor. uttalade i sitt betänkande 1973:33 över denna och ytterligare en motion, att det delade motionärernas uppfattning att de försäljnings former som motionerna behandlade kunde medföra betydande problem i olika avseenden. gjorde en enkät rörande tillfällighetsförsäljningar. Med ledning av enkätsvaren upprättades därefter en promemoria (Ds H 1973:3) med förslag att nuvarande rätt att i vissa fall bedriva tillfällig handel utan tillstånd tas bort, att förutsättningarna för sådant tillstånd skärps samt att tillståndsprövning flyttas från polismyndighet till . I denna promemoria framhölls bl. a. att i dagens torde inte något behov av särreglering av handeln med livsmedel, blommor och inhemsk hemslöjd föreligga, därför att handelsformerna förändrats. Ett skäl för att bibehålla undantagen för dessa produkter kunde dock vara att lantbrukare, trädgårdsmästare, framställare av hemslöjd m. fl. behövde kunna avsätta egen produktion i fria former. Emellertid torde den försäljning av egna produkter som förekommer utgöra tillfällig handel i förordningens mening. Sammanfattningsvis konstaterades i promemorian att samtliga de allmänna aspekter på den tillfälliga handeln som framförts i lika hög grad gäller livsmedel, blommor och hemslöjd som övriga produkter. Eftersom något behov av särreglering för produkterna inte funnits föreligga, saknas skäl att vid den utvidgade regleringen av försäljningsformen tillfällig handel göra undantag för dessa produkter. En ändrad lagstiftning bör därför enligt promemorian inte uppta undantag för dessa varor. Från dessa utgångspunkter är det mycket förvånande att departementschefen undantar livsmedel, blommor och inhemsk hemslöjd, därför att de av hävd varit undantagna. Av dem som producerar livsmedel och blommor är det dock en mycket liten del som någon eller åker till ett salutorg för att avyttra t. ex. ägg, potatis, blommor, jordgubbar o. d. Dessa bedriver dock en rörelse i sin hemort och är väl kända av de lokala myndigheterna. Som framhållits i utredningspromemorian torde också denna försäljning av egna produkter sällan utgöra tillfällig handel i förordningens mening. Däremot har vi fått en ny företeelse, som består i att vissa försäljare från helt andra delar av landet - och då ofta med utländska varor - tillfälligt gästar olika tätorter. Det är oftast mycket undermåliga produkter som därvid saluföres. Detta är till men för såväl konsumenterna som den lokala produktionen och handeln. Om t. ex. utblommade krukväxter försäljes kan konsumenten felaktigt bibringas den uppfattningen att denna krukväxt generellt har en mycket kort blomnings- och hållbarhetstid. Nya konsumenter lockas dock till dessa kringföringshandlare genom braskande annonser i tidningspressen, som erbjuder blommor till låga priser. Att i regel "sista försäljningsdagen för länge sedan är passerad upplyser givetvis inte annonsen om. Denna ambulerande handel innehåller också många andra avarter. a. har utebliven eller mycket bristfällig mervärdeskatteredovisning uppdagats. I ovannämnda handel har också en annan affärsmetod' praktiserats. Den går så till, att de varor som köps på kredit inte betalas, och för den händelse leverantören inte avskriver fordringarna går vederbörande i konkurs och startar i stället ett nytt företag i annat namn. Denna procedur synes också kunna fortsätta gång efter annan med de skadeverkningar detta får åt olika håll. Departementschefen framhåller att handeln med livsmedel tack vare bl. a. livsmedelslagstiftningen inte heller nu kan ske ohämmat utan är underkastad noggrann kontroll i bl. a. hygieniskt hänseende. Några missförhållanden beträffande tillfällighetshandel med livsmedel anses inte heller föreligga. Om så är fallet skulle således skäl tala för att livsmedel och eventuellt inhemsk hemslöjd undantages från regleringen av tillfällig handel. Däremot sker tillfällighetsförsäljningen av blommor under sådana former att den i hög grad irriterar vanlig handel och vanliga skattebetalare. Denna försäljning borde därför inte undantas från den föreslagna regleringen. Om så sker riskerar man att de som försörjer sig på kringföringshandel av tavlor, pälsar, textilier etc. och som, enligt den föreslagna lagen, inte kommer att få tillstånd för sådan försäljning i stället kommer att bedriva tillfällighetshandel med blommor. För många av denna försäljarkategori är det ointressant vad man säljer. Det viktiga för dem är att de även kan bedriva den svårkontrollerade handelsform som tillfällighetsförsäljningen utgör. Denna tillfälliga blomsterförsäljning kommer som förslaget nu är utformat att i ökad utsträckning ske såväl inomhus som på salutorg. När det gäller torghandeln framhålles i propositionen att eventuella problem bäst torde kunna lösas genom att beaktas av kommunerna vid dessas uthyrning av torgplatser. Jag är medveten om att det kan vara svårt att via länsstyrelserna detaljreglera torghandeln. Direktiv borde dock utfärdas till de lokala myndigheterna att tillämpa sådana bestämmelser att tillstånd för torghandel krävs av alla som bor utanför den kommun där varorna saluföres. Med stöd av det ovan anförda får jag hemställa att vid behandling av regeringens proposition nr 52 beslutar att undantag ej skall göras för tillfällig handel med blommor. () i Nennesholm