mot · FY02933 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om införlivande av och kommuner med det allmänna stödområdet. Länsplanering 75 pågår. Innehållet i denna kommer att få stor betydelse för de regionalpolitiska insatserna fram och med verkan ännu längre fram i tiden. I planeringen intar självklart länen som planeringsområden en central roll, något som hela uppläggningen förutsätter. Länen själva måste också få avgörande inflytande på inriktning och fördelning av resurserna regionalt. Det är därför väsentligt att förutsättningarna för en inomregional bedömning inte blir felaktigt begränsade. Så är och kommer att bli fallet i , om inte stödområdsgränsen justeras så att och kommuner kommer in i stödområdet. hade en stor nettoutflyttning med en stor folkminskning som följd. Större delen av flyttningsförlusterna drabbade och planeringsregioner. var nettoutflyttningen i dessa regioner mer än 8 000 människor. Med hänsyn härtill var det olyckligt att och planeringsregioner ensamma i länet lämnades utanför stödområdet, icke minst när beslöt angående riktlinjerna för fortsatt lokaliseringsverksamhet. Även riksdag och vårriksdag avslog med knapp majoritet förslag från vårt håll att , , och kommunblock skulle ingå i stödområdet. höstriksdag beslöt vid behandlingen av Kungl. Maj:ts proposition 1972:111 - med frångående av propositionsförslaget och med anledning av bl. a. motioner från vårt håll - att Avesta-Hedemoraregionen skulle tillföras stödområdet. Detta var i och för sig ett positivt beslut, enär denna del av länet har särskilda bekymmer beträffande näringsliv och sysselsättning. Tyvärr lämnades Ludvikaregionen utanför stödområdet. Detta måste av flera skäl anses som mycket otillfredsställande. motiverade sitt avslagsyrkande i denna del med att utvecklingen i varit gynnsam . Detta är till stor del resultatet av en lokalisering av ett relativt stort företag till . började kommun åter att få vidkännas en folkminskning med 14 personer. Denna minskning fortsatte med ytterligare 356 personer och med 165 personer. Det måste enligt vår mening vara olyckligt att Ludvikaregionen, som enda område i länet, lämnats utanför stödområdet och därmed kan känna sig stå utanför länsgemenskapen i lokaliseringsstödsfrågor m. m. Inom regionen domineras näringslivet av tung industri, koncentrerad till några få stora foretag. Näringslivet är således foga differentierat och har blivit starkt beroende av utvecklingen inom dessa få foretag. Utöver en gynnsam utveckling i befintliga företag med ökad tyngd på manufaktursidan behövs kraftfulla insatser för att vidareutveckla regionens hela näringsliv med ökade sysselsättningsmöjligheter icke minst för kvinnor. Det har från sida uttalats att det bör ske en generös prövning av ansökningar om lokaliseringsstöd från företag bl. a. i anslutning till stödområdesgränsen. Detta är i och för sig positivt men räcker inte. Värdet av att tillhöra allmänna stödområdet har direkt positiva effekter. Företagen har ofta behov av en lång planeringsperiod och av att kunna beräkna hur finansieringen kan lösas med bl. a. lokaliseringsstöd. Detta kan säkrare i förväg bedömas om etableringsorten ligger inom stödområdet. Stödet kan också mer generellt till viss del utgå som bidrag. Därtill är handläggningstiden kortare genom att ärendena i flertalet fall kan avgöras av arbetsmarknadsverket och inte obligatoriskt måste förås upp till regeringen. Beslutat fraktstöd är också direkt knutet till det allmänna stödområdet med vissa undantag, och någon dispens till företag i närheten av stödområdet synes icke kunna erhållas. Starka skäl synes således föreligga för att Ludvikaregionen inlemmas i allmänna stödområdet; därmed kommer hela att ingå i detsamma. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att och kommuner skall ingå i det allmänna stödområdet. H. ()