ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY02433 · 1975-01-23 00:00:00 — av herrar Jadestig och i om kompetenskrav för biträde vid upprättande av självdeklaration. Praktiskt taget alla inkomsttagare har skyldighet att avlämna deklaration över de inkomster de erhållit under föregående år. Många människor har svårighet att deklarera och vänder sig då ofta till någon deklarationsbyrå. Tyvärr har det visat sig att många innehavare av dylika byråer och deras medhjälpare ej besitter den kompetens som är behövlig för att på ett sakkunnigt sätt kunna ge den hjälp som deklaranten i fråga förväntar sig att erhålla från en deklarationsbyrå. Här borde både innehavaren och dennes medhjälpare kunna legitimera sig och uppvisa att de äger den kunskap som är behövlig i detta fall. Hur en sådan legitimation skall utformas samt vilka kompetenskrav som bör uppställas för personer som mot ersättning åtar sig att bistå vid upprättandet av deklarationer bör närmare utredas. Med anledning härav hemställs att hos regeringen begär en utredning med uppgift att utforma regler för kompetenskrav för personer som mot ersättning bistår vid upprättandet av deklarationer.
mot · FY02435 · 1975-01-22 00:00:00 — om viss ändring av skatten på spelautomater. Med anledning av de negativa effekter för bl. a. folkparkernas och folkethusföreningarnasdel som införandet av fasta månadsskattesatser förspelautomater medförde begärde vi i motionen 1974:1233 en översyn av dessa bestämmelser och i avvaktan härpå en provisorisk differentiering av skatten. (SkU 1974:3) behandlade motionen välvilligt och förutsatte att regeringen skulle uppmärksamma de i motionen behandlade problemen, varför utskottet inte fann det erforderligt med någon särskild framställning i frågan. Regeringen vidtog emellertid inte några åtgärder och har inte heller i den nu föreliggande propositionsförteckningen aviserat något förslag om ändring . Mot bakgrund av att den kraftiga minskning av spelautomatverksamheten som ägde rum och som för folkparkerna medförde en nedläggning även fortsatt med en ytterligare nedgång finner vi det angeläget att en ändring kommer till stånd som kan gälla fr. o. m. sommarsäsongen 1975. De nuvarande reglerna missgynnar framför allt de mindre och medelstora folkparkerna, som har öppet ett begränsat antal dagar men som får betala samma skatt per automat som exempelvis de spelhallar som etablerats i anslutning till vissa spritrestauranger, där verksamheten pågår större delen av . Det bör enligt vår mening vara ett minimikrav att skatten differentieras så att folkparker och folketshus med begränsat öppethållande får räkna samman antalet speldagar per säsong och att skattesatsen bestäms i relation härtill. Självfallet når man det mest rättvisa resultatet om skatten bestäms i förhållande till omsättningen. Med hänsyn till föreliggande kontrollsvårigheter och till att skatteutskottet förutsatt att punktskatteutredningen skall arbeta vidare på denna linje inskränker vi oss emellertid till att nu begära åtgärder som underlättar den ekonomiska situationen för bl. a. de mindre folkparkerna. En dylik åtgärd bör även bedömas som positiv från lokaliseringspolitisk synpunkt. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar om en sådan ändring av skatten på spelaufomater att verksamhet som bedrivs säsongmässigt eller i begränsad omfattning inte missgynnas i förhållande till kontinuerlig spelverksamhet. () ()
mot · FY02436 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om beskattningen av vinstmedel i fiskevårdsföreningar. har taxeringsmyndigheterna i olika län infordrat deklarationer rörande inkomster i fiskevårdsföreningar och med sådana föreningar likställda samfälligheter. I några fall har dessa föreningar redovisat överskott och blivit föremål för beskattning. Från allmän taxeringssynpunkt torde inte några invändningar kunna resas mot detta förfarande då föreningarna i egenskap av juridiska personer är att betrakta som skattskyldiga. Emellertid är det från andra synpunkter otillfredsställande att beskattning sker. Föreningarna har ett ideellt syfte och bedriver en från allmän synpunkt samhällsnyttig verksamhet. Inte i något fall torde ändamålet med en fiskevårdsförening vara att bedriva verksamhet som syftar till ekonomiskt överskott och utdelning till medlemmar. I de fall överskott uppkommer i föreningarna omsätts detta i investeringar av olika slag. Sådana investeringar är ofta förbättring av fiskemöjligheterna dels för föreningens medlemmar, dels för allmänheten. Detta sker genom inplantering av fisk, iordningställande av bryggor m. m. Skälen till att investeringar inte alltid sker intäkterna i föreningen resulterar i överskott kan vara flera. Ett skäl kan vara att tillgången på yngel är dålig ett visst år, varför inplantering måste uppskjutas till ett senare år. Från allmän synpunkt är det angeläget att möjligheterna till fiske ökar, och ett verksamt medel till detta är den fiskevård som bedrivs i fiskevårdsföreningars och fiskevårdsområdens regi. Enligt vår uppfattning bör inte tillfälligt redovisade överskott hos föreningarna bli föremål för beskattning. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att i skrivelse till regeringen ger till känna vad i motionen anförts. . NISSER (m) () i Vrångebäck L. () i
mot · FY02437 · 1975-01-23 00:00:00 — av i Gäddvik m. fl. om realisationsvinstbeskattningen vid avyttring av fastighet. Vid icke yrkesmässig avyttring av fastighet beskattas vinsten vid inkomsttaxeringen oavsett innehavstidens längd och det sätt på vilket fastigheten förvärvats. Även om fastighet tagits i anspråk genom expropriation eller liknande förfarande eller eljest avyttrats under sådana förhållanden att tvångsförsäljning måste anses vara för handen och det inte skäligen kan antas att avyttringen skulle ha ägt rum om tvång inte förelegat, beskattas enligt bestämmelser i 35 § 2 mom. andra stycket kommunalskattelagen 75 96 av realisationsvinsten. Enligt förordningen (1968:276) om uppskov i vissa fall med beskattning av realisationsvinst kan vid bl. a. tvångsavyttring som ovan nämnts uppskov med realisationsvinstbeskattningen erhållas om den skattskyldige förvärvat eller avser att före utgången av tredje kalenderåret då realisationsvinsten uppkommit förvärva ersättningsfastighet i stället för den försålda, För sådant fall skall skattskyldig ställa av bank eller annan kreditinrättning utfärdad garantiförbindelse, vari vederbörande svarar för skatt, beräknad till 50 96 av den till statlig inkomstskatt skattepliktiga realisationsvinsten. Uppskovet innebär att realisationsvinsten minskar ingångsvärdet av ersättningsfastigheten och sålunda blir föremål för eventuell beskattning först när ersättningsfastigheten avyttras. En av förutsättningarna för att fastighetsägare, vars hela fastighet eller delar därav måste avstås för samhällets räkning, skall komma i åtnjutande av nämnda uppskovsförfarande är givetvis att ersättningsfastighet finns att förvärva inom den föreskrivna tiden. Vid tillfällen då relativt stora markområden tas i anspråk för samhällets behov uppstår ofta stora svårigheter för markägarna att kunna verkställa ersättningsköp inom treårsperioden på grund därav att utbudet av tillskottsmark eller hela fastigheter inte motsvarar den efterfrågan som uppstår. En möjlighet att mildra verkningarna när tillgången på jordbruksfastigheter är begränsad är att förlänga den i uppskovskungörelsen stadgade tiden för anskaffning av ersättningsfastighet till fem eller . En annan möjlighet är att ge säljare av jordbruksfastigheter rätt att köpa egnahem eller andra fastigheter som ersättningsfastigheter. Man kan också överväga att ändra bestämmelserna angående beräkning av statlig inkomstskatt för ackumulerad inkomst så att ifrågavarande realisationsvinster kan bli föremål för skatteberäkning för ackumulerad inkomst, vilket f. n. endast undantagsvis är möjligt. Ovan föreslagna åtgärder skulle enligt vår mening avsevärt mildra de nuvarande nackdelarna med realisationsvinstbeskattningen och göra markägarna mindre drabbade vid samhällets markexpropriationer. Vi har uppmärksammat att realisationsvinstkommittén arbetar med frågor av denna art. att begär hos regeringen att denna motion överlämnas till realisationsvinstkommittén för beaktande. PER () i Gäddvik HANS () () () i Agnäs
mot · FY02438 · 1975-01-23 00:00:00 — av i m. fl. om realisationsvinstbeskattningen vid avyttring av egnahemsfastighet. Under en rad av år har ledamöter från aktualiserat frågan om uppskov med realisationsvinstbeskattningen vid försäljning av egnahemsfastighet på grund av byte av bostadsort. Argumenten för uppskov beskrevs bl. a. i motionen 1974:102, där det framhölls: Ofta föreligger här ett faktiskt tvång i samband med förändrade förhållanden på arbetsmarknaden, såsom statlig utlokalisering, konjunkturnedgångar och strukturrationaliseringar. 1 andra fall kan människor tvingas söka sig till annan miljö på grund av sjukdomar. Vi anser därför att den som tvingas flytta och därvid måste försälja sin egnahemsfastighet och på den nya orten avser att förvärva likvärdig bostad skall äga att åtnjuta uppskov med realisationsvinstbeskattningen. Vid fjolårets behandling av motionen i skatteutskottet (SkU 1975:11) förutsatte detta att realisationsvinstkommittén kommer att i vederbörlig mån beakta de synpunkter som framförts i motionerna. Något betänkande från denna kommitté har dock inte avlämnats under det år som gått sedan motionsbehandlingen, och vi hävdår att denna fråga är så viktig att den med förtur skall behandlas av realisationsvinstkommittén. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi 1. att hos regeringen begär att realisationsvinstkommittén med förtur utarbetar förslag om möjligheter till uppskov med realisationsvinstbeskattningen för den som avyttrar egnahemsfastighet och på annan ort anskaffar likvärdig bostad, 2. att hos regeringen begär att förslag enligt punkten 1 framläggs. HANS () i . () i
mot · FY02439 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om ändring av reglerna för beskattning av realisationsvinst på fastighetsförsäijning vid byte av bostadsort. Den av olika anledningar, bl. a. strukturförändringar inom näringslivet och utflyttningen av ämbetsverk från huvudstaden, ökade rörligheten på bostadsmarknaden har lett till att allt fler människor byter bostadsort. För innehavare av egnahem kan härvid särskilda problem uppkomma till följd av nuvarande regler för realisationsvinstbeskattning. För den som önskar skaffa sig ett likvärdigt egethem på den nya bostadsorten är i flertalet fall den uppkomna realisationsvinsten rent fiktiv. Många tvingas flytta till storstadsregionerna, där sannolikt fastighetsvärdet ligger högre och har stigit snabbare än på den gamla bostadsorten. Många torde alltså fä erfara att försäljningen av den gamla fastigheten inte inbringar tillräckliga medel för att en likvärdig bostad skall kunna skaffas utan att ytterligare medel satsas. Realisationsvinstbeskattningen urholkar ytterligare möjligheterna att skaffa en likvärdig bostad. Enligt vår uppfattning bör reglerna för realisationsvinstbeskattningen kompletteras så, att den som på detta sätt byter bostadsort skall kunna erhålla uppskov med erläggande av skatten på realisationsvinsten. Detta skulle t. ex. kunna tillgå så, att den nya fastigheten, till den del av inköpspriset som svarar mot den lämnade fastighetens försäljningsvärde, anses förvärvad som denna. Om den nya fastigheten är dyrare än den gamla, bör den överskjutande delen anses förvärvad för inköpet. Med ett system av detta slag skulle realisationsvinsten på den tidigare innehavda fastigheten inte beskattas förrän den nya fastigheten avyttrades. Realisationsvinstskatt skulle endast erläggas i det fall den nya fastigheten är billigare än den gamla och då endast på mellanskillnaden. I enlighet med vad som ovan anförts hemställs att begär att regeringen förelägger förslag om ändrade regler för realisationsvinstbeskattning vid byte av bostadsort. () ()
mot · FY0244 · 1975-01-10 00:00:00 — om slopande av bidrag till . riksdag beslöt med betydande majoritet att förbjuda utövning av professionell boxning. Det väsentliga skälet bakom beslutet varde ytterst väl dokumenterade medicinska skadeverkningarna. Amatörboxning får alltjämt utövas under förutsättning att av fastlagda, av medicinsk sakkunskap utarbetade, bestämmelser strikt iakttages. Det kan numera konstateras att dessa bestämmelser inte respekteras. Åtskilliga uttalanden från medicinskt experthåll synes klargöra att amatörboxning i själva verket är farligare, mera skadebringande och hälsovådlig, än den professionella arten. Djurexperimentella försök har visat att upprepade slag med kort intervall mot huvudet skadar hjärnan allvarligare än mera enstaka slag även om dessa är hårdare. Det är ovedersägligt att amatörboxare uppträder betydligt oftare, går fler matcher, än proffsutövare. Det är en enkel och klar logisk slutsats att amatörboxare löper större risker att drabbas av kronisk hjärnskada än proffsboxare - här bortses från det förhållandet att proffsboxare som amatörer drabbats av dessa skador. Den nuvarande lagstiftningen som förbjuder proffsboxning men icke amatörutövning framstår givetvis redan härigenom som ytterst märklig och djupt otillfredsställande. Det kanske främsta kriteriet på en god lagstiftning är att samma handling av rättsordningen skall bedömas lika oavsett vem som utfört den. Allt annat måste betraktas som en lagteknisk fadäs. Inom det här nu aktuella området förhåller det sig på följande sätt. Om en f. d. proffsboxare skulle ta sig före att utöva boxning - om än blott som träning - här i landet skulle han förskylla straff i form av fängelse eller böter. Om en amatörboxare utför exakt samma handling, slår samma slag i samma syfte, bedöms hans agerande så långt ifrån att vara brottsligt att han tvärtom uppmuntras i sin hantering genom bidrag av skattemedel, beviljade av . En lagstiftning och ett förfarande av detta slag borde ändå vara mer än den lagstiftande församlingens anseende i längden kan tåla. I avvaktan på att amatörboxningen i likhet med den professionella arten uttryckligen förbjuds - vilket praktiskt taget alla tunga remissinstanser med medicinskt, rättsligt och socialhygieniskt grundade motiveringar förordat - bör i varje fall se till att den dess bättre avtynande form av legal misshandel som går under beteckningen boxning inte uppmuntras genom statliga bidrag. bör inte ta på sitt ansvar att direkt stimulera till att ytterligare ett antal ungdomar tillfogas hjärnskador av mer eller mindre allvarlig art - skador uppkomna inte genom olycksfall eller regelbrott utan som en ofrånkomlig funktion av helt regelrätt utövad boxning. Det är ju detta - skadeeffekternas uppkomst - som ställer boxningen utanför allt det som vi förbinder med den goda och sunda idrott som är en bestående och ovärderlig tillgång i samhället. Med åberopande av det anförda föreslår jag att beslutar att vid behandlingen av anslagsäskande avseende fonden för idrottens främjande uttala att några medel inte får ställas till boxningsförbundets förfogande. GOTAB 8 579 S 1975
mot · FY02442 · 1975-01-22 00:00:00 — om inrättande av ytterligare avdelningar vid kammarrätterna i och Grunden för en rättsstat är att det finns ett väl fungerande domstolsväsende. Förvaltningsrättsreformen 1971 föranleddes främst av att regeringsrätten, rikets högsta förvaltningsdomstol, fått en alltför stor arbetsbörda. Genom reformen avlastades regeringsrätten arbetsuppgifter genom att tyngdpunkten i den domstolsmässiga besvärsprövningen i förvaltningsärenden flyttades över till kammarrätt. Av de mål som handläggs i kammarrätt utgör den i särklass största gruppen skattemål, . Därutöver kan som exempel nämnas körkortsmål, omhändertagande av barn enligt barnavårdslagen, mål om tvångsintagning på och återkallalse av legitimation. Av naturliga skäl måste många målgrupper behandlas med förtur, vilket leder till att skattemålen får vänta. Den nya organisationen har varit i verksamhet . Självfallet har det förekommit vissa begynnelsesvårigheter, men dessa måste nu vara övervunna. Det visar sig nu att antalet icke avgjorda mål ligger på en skrämmande hög nivå. Vid utgången av 1974 fanns ca 23 000 mål som inte var avgjorda, och de äldsta skattemålen gällde skatt på inkomst som låg 6 till . Det bör även observeras att domstolarna per avdelning nu avgör ca 1 200 mål mot tidigare beräknade ca 950. De har således en mycket stor arbetsbörda, vilket kan leda till att rättssäkerheten blir lidande. För den rättssökande allmänheten är dessa förhållanden helt oacceptabla. Missförhållandena kan leda till att människornas förtroende för rättsväsendet undergrävs. Den långa handläggningstiden kan självfallet få mycket svåra ekonomiska konsekvenser för den enskilde. Det torde inte finnas något som tyder på att antalet mål i kammarrätterna skulle minska. Tvärtom finns det grundad anledning att anta att måltillströmningen ökar. Den skärpta skattekontrollen, den alltmer komplicerade skattelagstiftningen och den nya fastighetstaxeringen är några orsaker som gör att ytterligare mål kan förväntas. I årets petita har kammarrätterna äskat att en ytterligare avdelning skall inrättas i och en i . Detta har dock inte föreslagits i budgetpropositionen. Vi menar för vår del att ett starkt behov föreligger av dessa ytterligare avdelningar och att medel bör anslås till deras inrättande. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att till Allmänna förvaltningsdomstolarna för /76 anvisar ett förslagsanslag som med 2,4 milj. kr. överstiger det av regeringen föreslagna beloppet.
mot · FY02443 · 1975-01-22 00:00:00 — av i m. fl. om ersättning åt brandmannen . rymde fyra interner från kriminalvårdsanstalten i Kumla. Under flykten stoppade de en personbil förd av ägaren, brandmannen , Kumla. Han tvingades stiga ur, och internerna tog bilen för att fortsätta flykten. En förföljande tjänstebil från Kumlaanstalten stötte därvid ihop med bil. När de intagna lämnat bilen i Adolfsberg utanför hade bilen ytterligare skador. Det visade sig att bilen (Impala, modell) hade så svåra skador att det inte gick att motivera en reparation. hade hyrbil - med tillstånd från - utredningen pågick. Någon överenskommelse med om ersättning för de kostnader åsamkats med anledning av det inträffade har inte kunnat uppnås. Ersättningsfrågan har komplicerats av att en del av skadan åstadkommits av interner och en del av fångvårdspersonal. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening uttalar att rimlig ersättning utgår till brandmannen för den ekonomiska skada han oförskyllt lidit i samband med fyra interners rymning från Kumlaanstalten . () i Kumla
mot · FY02446 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om rättegångskostnaderna vid vårdnadstvister. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1975:454 hemställer vi att hos regeringen anhåller om förslag till lagändring, så att kostnader vid vårdnadstvister skall vara samma som vid äktenskapsskillnad, dvs. vardera parten bär sin kostnad. () ()
mot · FY02448 · 1975-01-23 00:00:00 — av om åtgärder till förhindrande av inbrott i fritidshus. Tid efter annan kommer det oroande rapporter om att fritidshus varit föremål för inbrott. Vid inbrotten sker ofta helt meningslös förstörelse av såväl hus som inventarier. innebär denna vandalisering en större förlust än värdet av det stulna. Polisens möjligheter att utreda och senare beivra sådan till synes helt meningslös brottslig verksamhet synes vara så begränsad, att attityden från polisens sida av anmälarna upplevs som oengagerad. I vissa fall lär det ha hänvisats till besked från högre ort om att ej syssla med bagateller. De av verksamheten drabbade upplever sannerligen inte dessa inbrott i fritidshusen som bagateller. I vissa fall torde det röra sig om ungdomar utan egentlig tidigare brottslig bakgrund. Oförstånd och sensationslystnad kan i många fall vara orsak till företeelsen. En aktivering liknande den som i vissa fall förekommit i skolorna för att råda bot på förstörelsen av skollokaler och inventarier kan måhända ske genom ungdomsorganisationer och studieförbund. En särskild kampanj borde på något sätt genomföras av samhället. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär åtgärder för att stävja förekommande inbrottsverksamhet med åtföljande förstörelse i fritidshus.
mot · FY02449 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om utbyte av ed mot försäkran. Maj:ts proposition 1968:82 ändrades då gällande bestämmelser i 36 kap. 12 S så att ed kunde utbytas mot försäkran. Ändringen anslöt sig till första lagutskottets utlåtande nr 1966 och beslut i anledning därav men gick inte helt till mötes hemställan i motionen 695 i andra kammaren och 562 i första kammaren . Den nuvarande lydelsen av 36 kap. 12 5 som gäller vittnes försäkran är således: Säger sig vittne på grund av sin åskådning i religiöst hänseende icke vilja avlägga vittnesed, skall vittnet i stället avgiva denna försäkran: "Jag NN lovar och försäkrar på heder och samvete, att jag skall säga hela sanningen och intet förtiga, tillägga eller förändra." 1 propositionen anförde departementschefen att paragrafen avfattats så att det klart skulle framgå att rätten utan vidare undersökning skulle godta vittnets ståndpunkt att han på grund av sin åskådning i religiöst hänseende inte vill avlägga ed. Det använda uttryckssättet borde anses omfatta även den situationen att vittnet på grund av negativ inställning till religionen inte vill avlägga ed. 36 kap. 12 5 har i sin nuvarande lydelse gällt . Den nu gällande paragrafen innebär en liten uppmjukning i jämförelse med tidigare, men det föreligger alltjämt en viss osäkerhet hos många vittnen och oklarhet om ställningstagandet i valet mellan vittnesed och försäkran, inte minst därför att inställningen i religiösa frågor alltjämt intar en viktig roll i paragrafens formulering. Alltjämt måste emellertid vittnet självt uttala sig och göra sitt val och rätten därefter utan vidare godta hans ståndpunkt. En försäkran på heder och samvete är för de flesta lika allvarligt menad -ja, kanske allvarligare - än en vittnesed. Försäkran på heder och samvete gäller ju i andra sammanhang och är juridiskt bindande t. ex. vid deklaration. Därtill kommer att onekligen förefaller lika omotiverad i rättssalen som lagboken skulle förefalla i kyrkan. Enligt vår mening bör tiden nu vara inne att låta 11 5 (som gäller vittnesed) i 36 kap. av utgå och endast en form för vittnesförsäkran, som i 12 5. gälla för framtiden. Beträffande 12 5 bör dock den ändringen ske att anknytningen till vittnets religiösa åsikter tas bort och 36 kap. 12 § fl följande lydelse: "Vittne skall avgiva följande försäkran: "Jag NN De skäl som här anförts gäller givetvis inte endast vanlig vittnesed utan all edgång. Med stöd av det anförda hemställer vi att hos regeringen anhåller om förslag till sådana lagändringar, varigenom edgång ersättes med försäkran på heder och samvete. () ()