mot · FZ02102 · 1975-11-21 00:00:00 — Motion 1975/76: 102 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:65 om inriktningen av den ekonomiska politiken Med viss eftersläpning har den djupa internationella konjunktursvackan nu satt sin prägel på ekonomin också i vårt land. Från att bara ha berört enstaka branscher är avmattningen nu ett faktum inom hela näringslivet. Någon ökning av BNP för är inte trolig. Läget på arbetsmarknaden är däremot anmärkningsvärt tillfredsställande med hänsyn till industrins låga kapacitetsutnyttjande. Svårigheterna för ungdomar och kvinnor utan tidigare yrkeserfarenhet är dock betydande. Sjunkande efterfrågan på ny arbetskraft och ett ökat antal varsel är allvarliga varningssignaler. De konjunkturrapporter som presenterades har bekräftat att den underskattat både djupet och varaktigheten i den internationella avmattningen. De högt ställda förväntningarna på en omläggning av den ekonomiska politiken i expansiv riktning i de stora industriländerna infriades endast delvis. Därmed saknades länge drivkrafter för en allmän internationell uppgång. Först under den allra senaste månaden har en konjunkturförbättring blivit märkbar i och . I de ledande industrinationerna i , som har större betydelse för den svenska ekonomin, dröjer fortfarande uppsvinget. Den internationella lågkonjunkturen har på sedvanligt sätt främst påverkat vårt land via exporten. Särskilt vissa basnäringar - skogsindustrin, gruvorna, stålverken m. fl. - har fått vidkännas en drastisk försämring av försäljningen på export. Verkstadsindustrin har ännu inte drabbats av någon motsvarande nedgång. Risken för produktionsinskränkningar på grund av svag orderingång från exportmarknaderna är emellertid överhängande. Konjunkturutvecklingen i vårt land kommer även fortsättningsvis att avgöras av exportutvecklingen. Regeringen räknar i propositionen 1975/76:65 med en förestående allmän uppgång i den internationella konjunkturen. Bedömningen omgärdas emellertid med betydande reservationer. Åtskilliga faktorer talar enligt vår uppfattning för att uppgången kan dröja relativt långt in . Verkningarna för svenskt vidkommande torde därför bli mycket måttliga . Vi bör därför räkna med att även blir ett lågkonjunkturår. 1 1975/76. 3 sam!. Den rådande lågkonjunkturen har inte på långt när fött lika svåra verkningar för sysselsättning och köpkraft som lågkonjunkturen 1971-1972. Det finns goda utsikter att även undvika verkningar av den arten. Den främsta anledningen härför är att regering och riksdag mött den väntade försvagningen i konjunkturen med successivt insatta motåtgärder. De vidtagna åtgärderna, bl. a. ökad igångsättning inom byggsektorn och tidigareläggning av statliga beställningar, följer de riktlinjer som lade fast på grundval av regeringens kompletteringsproposition och motioner från oppositionen. De olika åtgärder som föreslås i propositionen 1975/76:25 är i stor utsträckning en expediering av den beredskapsplan som föreslogs av och och som ställde sig bakom. Vi har därför inga invändningar mot det som där föreslås, endast kompletteringar på några punkter. En central uppgift för den ekonomiska politiken måste vara att återställa balansen i bytesförhållandet med andra länder. Underskottet i bytesbalansen har växt mycket kraftigt, och stor upplåning utomlands har därför varit nödvändig för att upprätthålla sysselsättningen och stärka vår konkurrenskraft. Lånen föranleder emellertid stora räntekostnader och skall dessutom återbetalas . De medel vi använder för att upprätthålla sysselsättningen måste mot denna bakgrund i första hand inriktas på att bygga ut vår exportkapacitet, stärka hemmakonkurrerande industri och stimulera konsumtion med litet importinnehåll. Användningen av medel av det slaget i bekämpningen av lågkonjunkturen får emellertid inte drivas så långt att den allmänna efterfrågan på varor och tjänster minskar i volym. Denna risk föreligger enligt vår mening inte . Men en fortgående inflation och stigande arbetslöshet kan snabbt förändra situationen. En noggrann observation av efterfrågeutvecklingen är därför nödvändig. Den privata efterfrågan har hållits väl uppe . Den nuvarande lågkonjunkturen skiljer sig i det fallet från den förra, då en sjunkande privat konsumtion var en starkt bidragande orsak till den djupa konjunktursvackan. Momssänkningen , skatteomläggningen av statsskatten för , de nya avtalen, höjningarna av pensioner och pensionstillskott liksom höjningen av barnbidragen har medverkat till att hålla hushållens köpkraft uppe. kan efterfrågan beräknas bli påverkad dels av utbetalningen av överskjutande skatt, dels av den skatteomläggning som genomförs fr. o. m. och som innebär . lägre skatt för de stora löntagargrupperna. Effekten av dessa tillskott till hushållens köpkraft bör avvaktas innan frågan om behovet av ytterligare stimulans får tillfälle att ånyo pröva frågan. De åtgärder som i så fall i första hand måste övervägas är att stärka barnfamiljernas och pensionärernas köpkraft. Värdet av barnbidragen urholkas i takt med prisstegringarna, eftersom deras värde inte skyddas genom indexreglering. I likhet med folkpensionerna bör enligt vår mening barnbidragen värdesäkras. Det bör ske genom en anknytning till basbeloppet. Folkpensionernas successiva höjning regleras genom anknytning till konsumentprisindex. Det är sannolikt att de komponenter som ingår i konsumentprisindex avviker från de flesta äldre människors konsumtionsmönster. Kostnader för bostad, kläder, bilinnehav etc. är sannolikt mestadels lägre i äldre människors hushåll än för genomsnittet hushåll. En kartläggning av pensionärernas konsumtionsmönster vore därför värdefull som utgångspunkt för en bedömning av sättet att värdesäkra pensioner och pensionstillskott. Huruvida den totala efterfrågan skall kunna hållas uppe på en nivå som bevarar full sysselsättning har också i hög grad samband med utvecklingen av den offentliga konsumtionen. Kommuner och landsting spelar härvidlag en allt större roll. Kommunernas och landstingens ekonomiska situation har i viss utsträckning förbättrats genom de överenskommelser som träffades om begränsning av kommunalskattehöjningar m. m. och därmed åtföljande höjda statsbidrag. Även överenskommelsen om höjda statsbidrag för barnomsorgen kommer att förbättra kommunernas ekonomiska situation. Det står emellertid klart att kostnadsstegringarna för kommunernas vidkommande har blivit större än som beräknades när de förstnämnda överenskommelserna ingicks. Det är därför alldeles nödvändigt att de faktorer som inte då kunde förutses tas in i bilden vid de s. k. kontrollstationsöverläggningar som skall hållas . Det är från konjunkturpolitiska utgångspunkter angeläget att kommuner och landsting ges förutsättningar att upprätthålla och helst öka sin verksamhet då aktiviteten i ekonomin i övrigt är låg. Denna synpunkt bör beaktas i kommande överläggningar mellan regeringen och kommunernas företrädare. har tidigare framhållit att kommunernas finanser bör förbättras genom omläggning av statens utbetalning av kommunalskattemedel. Det kan ske endera genom att större förskott betalas ut eller genom att slutlikviden tidigareläggs. En sådan omläggning skulle vid själva omläggningstillfället ge en engångsförstärkning av finanserna men även därefter ha den positiva effekten att eftersläpningen på inkomstsidan blev mindre. 1* 1975/76. åtgärd som bör prövas är att låta kommunerna få sin del av skatten på ersättningarna från försäkrings- och arbetslöshetskassor. Den ekonomiska politiken måste mot bakgrund av det stora underskottet i bytesbalansen skapa gynnsamma förutsättningar för investeringar inom näringslivet. Det finns vissa tendenser till senareläggningav företagens investeringar. Med hänsyn till den strategiska betydelse som industrins investeringar har för den ekonomiska aktiviteten som helhet och för återställandet av balansen i utrikesaffärerna måste dessa tendenser med all kraft motverkas. Det är då inte enbart exportföretagens investeringar som bör ägnas uppmärksamhet. De importkonkurrerande hemmamarknadsföretagens utveckling har i detta sammanhang lika stor betydelse. Till denna företagsgrupp hör bl. a. ett stort antal mindre och medelstora företag för vilka bl. a. kreditförsörjningen måste ordnas på delvis annat sätt än för storföretagen inom exportsektorn. Avgörande för vår energipolitik är att sparansträngningarna blir framgångsrika. har i sin energipolitik starkt betonat att sparsamhet är en förutsättning om vi skall lyckas hålla tillbaka ökningstakten i energiförbrukningen. De höga oljepriserna innebär att investeringar som medverkar till att begränsa energianvändningen också har en gynnsam inverkan på bytesbalansen. Det är mot den bakgrunden oroande att energianvändningen i hushållen totalt för året har ökat. En extra ansträngning måste därför göras för att stimulera sparsamhet med energi. Förstärkningen av det statliga stödet till energibesparande investeringar inom bostadssektorn på 150 milj. kr. är mycket välkommen. Det är angeläget att informationen till fastighetsägare om villkoren för dessa bidrag förbättras. I propositionen 1975/76:25 anvisas vidare en vidgning med 50 milj. kr. av ramen för energibesparande åtgärder inom näringslivet. De investeringar som gjorts såväl inom bostadsbeståndet som inom industrin visar att ökningen i energianvändningen kan hållas tillbaka effektivt som sysselsättningen hålls uppe. Därtill kommer att själva investeringsverksamheten ger sysselsättning. Det är därför också av konjunkturpolitiska skäl angeläget att stödja denna typ av investeringar. Den vidgning av ramen för energibesparande åtgärder med sammanlagt 200 milj. kr. som regeringen nu föreslår menar vi mot denna bakgrund är klart otillräcklig. Vi föreslår därför att anslår ytterligare 300 milj. kr. för olika former av energibesparande investeringar. Regeringen har möjlighet att bevilja företag dispens från energiskatten. Sådan dispens har i första hand lämnats till företag som är stora energi I de fall dispens lämnas bör tidsutdräkten för nedsättningen behandlas med stor restriktivitet. Motiven för omställning till energisnålare produktionsprocesser blir annars försvagade. Regeringen bör också kunna överväga om investeringar i energibesparande syfte kan ställas som villkor för nedsättning av energiskatten. I propositionen 1975/76:61 föreslås ett särskilt investeringsbidrag motsvarande av anskaffningskostnaden för investeringar i maskiner och andra inventarier som sker . För samma slags investeringar föreslås vidare ett statligt investeringsbidrag motsvarande av anskaffningskostnaden. Det senare bidraget är avsett för företag som inte kan utnyttja investeringsavdraget. Investeringsavdraget för maskiner bör emellertid kompletteras med ett motsvarande avdrag för investeringar i byggnader. Enbart investeringsavdrag för maskiner har visat sig få som konsekvens att äldre maskiner byts ut mot modernare, mer arbetskraftsbesparande maskiner. På det sättet har avdraget i vissa fall kommit att motverka sitt syfte. I kombination med nybyggnad och expansion ger däremot investeringsbidrag upphov till ökad sysselsättning. Mot förslaget om investeringsavdrag även för byggnader har invänts att många företag har möjlighet att använda medel ur investeringsfonderna för investeringar av det slaget. Det är enligt vår mening ingen hållbar invändning, eftersom medlen i dessa fonder kan användas för alla slags investeringar och många företag dessutom inte har några medel alls innestående i sådana fonder. Vi föreslår därför att beslutar införa ett avdrag för investeringar i byggnader och efter samma villkor i övrigt som avdraget i maskininvesteringar. Den nuvarande lågkonjunkturen skiljer sig, som redan framhållits, från den förra bl. a. därigenom att sysselsättningen hållits relativt väl uppe. Antalet arbetslösa har varit lågt i förhållande till industrins orderläge och kapacitetsutnyttjande. Mätt i antal lediga platser och varsel är konjunktursvackan däremot mera märkbar. Ett växande socialt ansvarstagande från arbetsgivarna liksom de nya trygghetslagarna, som stipulerar längre uppsägningstider än vad som gällt tidigare, är troliga förklaringar till detta förhållande. Konjunkturförsämringen har dock varit mycket märkbar för nytillträdande grupper på arbetsmarknaden. Det gäller främst ungdomar, men även kvinnor. Andelen unga arbetslösa har varit ungefär dubbelt så hög som andelen arbetslösa totalt. Särskilda insatser mot ungdomsarbetslösheten är därför mycket angelägna. Erfarenheterna visar att många ungdomar har bristfällig utbildning och därför behöver få chans till kompletterande yrkesutbildning, medan andra ungdomar i första hand behöver erfarenhet från arbetslivet. I syfte att erbjuda alla ungdomar arbete eller kompletterande utbildning föreslog därför att staten skulle ställa upp en sysselsättnings- och utbildningsgaranti för ungdomar. Riksdagsmajoriteten avvisade tyvärr förslaget men uppdrog åt sysselsättningsutredningen att lägga fram förslag som kunde undanröja arbetshinder som består av "bristande utbildning eller brist på arbetserfarenhet". Vi förutsätter därför att inom-kort får tillfälle att återkomma till frågan på basis av förslag från sysselsättningsutredningen. Vi håller självfallet fast vid att målet måste vara att alla ungdomar skall kunna tillförsäkras arbete, utbildning eller praktik. De åtgärder som regeringen nu föreslår är ett värdefullt steg i den riktningen. De bör emellertid redan nu kompletteras på ett par punkter. till och med ingången av hade AMS möjlighet att ge ett bidrag om . till företag som anställde och utbildade ungdomar samt kvinnor. Denna stödform kom att omfatta drygt 10000 ungdomar och kvinnor. Den måste därför sägas ha haft åsyftad effekt, dvs. att förbättra chanserna för sysselsättning inom dessa grupper. Det är mot denna bakgrund anmärkningsvärt att regeringen inte föreslagit ett återinförande av detta utbildningsstöd. Regeringen föreslår däremot en höjning av bidragen till den företagsinterna utbildningen när risk för permitteringar föreligger. Motsvarande stöd föreslås för vidareutbildning av anställda , förutsatt att företagen anställer ersättare för den som genomgår utbildning. Ersättarna skall i första hand hämtas bland arbetssökande under . Förslagen är värdefulla förbättringar.. Vi föreslår att detta stöd till företagsintern utbildning och ökad sysselsättning ytterligare stimuleras genom att utbildningsbidraget vid nyanställning av ungdom och kvinnor återinförs. Bidraget bör sättas till . men i övrigt utgå enligt de bestämmelser som gällde för den s. k. femkronan. Många ungdomar behöver, som redan framhållits, i första hand erfarenhet från arbetslivet. När inte mer varaktiga anställningar finns att få är därför praktik och särskilda beredskapsarbeten värdefulla erbjudanden till ungdomar som saknar arbete. I de kommuner där särskilda beredskapsarbeten för ungdomar har prövats har erfarenheterna varit mycket goda. Det är därför tillfredsställande att kommunerna föreslås få höjda statsbidrag för denna typ av beredskapsarbeten. Den höjning från som regeringen föreslår tror vi emellertid är otillräcklig med tanke på kommunernas trängda ekonomiska situation. Vi föreslår därför att bidragsprocenten höjs till och att erforderlig höjning sker av anslaget Sysselsättningsskapande åtgärder. Den internationella konjunkturbilden har kännetecknats av det fenomen som brukar kallas stagflation, dvs. både hög arbetslöshet och hög inflation. Den oroväckande höga inflationen har drabbat också vårt land och lett till en motsvarande höjning av lönenivån. De stigande lönekostnaderna har i sin tur börjat slå igenom i priserna och därmed ytterligare drivit på prisstegringstakten. En prisstegringstakt av det slag som drabbat industriländerna är oacceptabel. Inflationsbekämpningen måste delvis ske på internationell basis, men regering och riksdag tår inte försitta några chanser att påverka faktorer vi i vårt land ensamma råder över. Vi vill därför upprepa vårt gamla krav på att regeringen före kommande avtalsrörelse redovisar sin syn på förutsättningar och villkor för en politik som kan hålla tillbaka prisstegringar och underlättar realinkomstförbättringar inom ramen för samhällsekonomisk balans. Vi vill erinra om att finansutskottet uttalade att ett forum för samråd och information beträffande konjunkturläge, den allmänna ekonomiska situationen, de fördelningspolitiska målen och lönepolitiska frågor under beaktande av den samhällsekonomiska balansen är enligt utskottets mening av stor betydelse om förberedelse och genomförande sker före en kommande avtalsrörelse (FiU 1975:1). Vi menar att förberedelser för ett sådant samråd bör komma till stånd. En given förutsättning för ett meningsfullt utbyte av ett sådant samråd är att riktlinjerna för den skattereform som skall gälla då är kända. Överläggningarna bör vidare koncentreras till frågor som säkerställer realinkomstförbättringar och åtgärder mot prisstegringar med beaktande av samhällsekonomisk balans. Frågan om en reformering av företagsbeskattningen bör därför också ingå i överläggningarna. Det är även med en mer aktiv stabiliseringspolitik realistiskt att räkna med viss inflation. Det är därför angeläget att en inflationsbekämpande politik kompletteras med åtgärder som skyddar de mest utsatta grupperna mot inflationens verkningar. Vi upprepar därför våra krav på värdesäkrade barnbidrag. att anslagen för energibesparande åtgärder i näringsliv och bostadssektor skall höjas med 300 milj. kr. utöver regeringens förslag till höjning, att investeringsavdrag skall införas inte bara för maskiner utan även för näringslivets byggnader, att bidraget till arbetsgivare som nyanställer och utbildar ungdomar och kvinnor skall återinföras och sättas till /timme, att statsbidragen till kommuner som ordnar beredskapsarbeten för ungdomar skall höjas till av kostnaden (regeringen föreslår 50 96), att upprepar sitt uttalande om behovet av att förbereda ett forum för samråd mellan statsmakterna, arbetsmarknadens parter och ekonomisk expertis före kommande avtalsrörelse, att barnbidragen skall indexregleras, att sättet att inflationsskydda folkpensionerna skall ses över, att kommunernas ekonomiska situation beaktas av staten i de kommande s. k. kontrollstationsöverläggningarna, att regeringen i övrigt beaktar vad som sägs i motionen om inriktningen av den ekonomiska politiken - bl. a. att effekten av utbetalningen av överskjutande skatt och sänkningen av den statliga skatten från bör avvaktas innan frågan om ytterligare stimulans av den privata konsumtionen kan bedömas. Om någon sådan åtgärd behövs bör den i första hand komma barnfamiljer och pensionärer till del. Vidare framhålls att det stora underskottet i vår bytesbalans är en restriktion som måste beaktas i den ekonomiska politiken. Därför bör i första hand näringslivets investeringar och importsnål verksamhet stimuleras. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs 1. att med instämmande uttalande (FiU 1975:1, s. 23, tredje stycket) uttalar att regeringen före kommande avtalsrörelse tar initiativ till samråd mellan statsmakterna, arbetsmarknadens parter och ekonomisk expertis i enlighet med vad i motionen anförts, 2. att hos regeringen begär förslag till indexreglering av barnbidragen, 3. att hos regeringen begär en översyn av metoden för indexreglering av folkpensionen, 4. att ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande kommunernas ekonomiska situation, 5. att uttalar att regeringen i övrigt bör beakta vad i motionen anförts beträffande inriktningen av den ekonomiska politiken. /ENKEL (fp) () ()