mot · FY021541 · 1975-01-25 00:00:00 — av m. fl. om ökat medborgarinflytande i miljövårdsfrågor. Allmänhetens möjligheter att påverka sin egen miljö måste förbättras. Detta kräver mer information, mer öppen debatt och ökat medbestämmande vid beslutsfattandet. I motionen föreslås i detta syfte: O En miljörapport som beskriver den aktuella miljösituationen och som innehåller uppgifter om utsläpp av föroreningar, miljövårdsinvesteringar m. m. bör föreläggas . O De ideella organisationerna på miljöområdet måste fä bättre förutsättningar för att bedriva sin verksamhet. Därför bör anslaget Miljövårdsinformation höjas. De ideella organisationerna föreslås få ytterligare . Därvid bör också fler organisationer än få stöd. O Miljöskyddslagstiftningen bör ses över och demokratiseras. Fler människor måste få möjlighet att föra talan och klaga över fattade beslut som berör dem själva. 0 Ändringar bör genomföras i lagstiftningen om kemiska ämnen och livsmedel i syfte att ge sammanslutningar och organisationer rätt att överklaga myndighetsbeslut. Somliga menar att vi inte kan klara framtidens miljö- och resursproblem utan att statsmakterna detaljstyr utvecklingen. Från liberala utgångspunkter måste en sådan modell avvisas. Statsmakterna skall dra upp ramarna, lägga fast minimikrav, se till att lagstiftningen förbättras och åtlyds, skydda de svaga mot starka ekonomiska intressen. Därför behövs givetvis även en statlig miljöapparat, men den får inte utvecklas så att den begränsar det ideella engagemanget, intresset från allmänheten och inflytandet över den egna miljön. Om medborgarna känner sig stå utanför beslutsapparaterna och inte upplever den offentliga sektorn som sin egen, underlättas maktkoncentrationen, och misstron mellan byråkratin och de många nya miljörörelserna kommer att växa. Som den svenska miljölagstiftningen nu är utformad ger den små möjligheter till inflytande för allmänheten. Besluten fattas på administrativ nivå 1 nära samarbete mellan de stora berörda intressena. Detta är en situation som väcker allt mera kritik. Debatten mellan olika grupper av experter och icke-experter samt oroade medborgare förs helt utanför den normala ärendebehandlingen och åstadkommer ofta mer hetta än ljus. Eftersom miljöfrågor av många människor känns oerhört närgående, upplevs det som en stor birst att inte ha någon möjlighet att föra sin egen talan även i de officiella sammanhangen. Kraven på att miljön måste betraktas som allas och på att kontroll skall kunna utövas även underifrån växer sig allt starkare. Det har visat sig i andra länder med lagstiftningsprinciper som skiljer sig från våra egna - lagstiftning som i andra avseenden kanske är mindre bra för miljön - att medborgarnas opinionsyttringar påtagligt har kunnat göra de samhälleliga kostnaderna för vissa miljöfarliga verksamheter i hög grad synliga och kännbara. I har kärnkraftverken blivit allt dyrare, därför att säkerhetskraven under trycket från en stark opinion oupphörligen har stegrats. Därmed har alltså de reella samhällskostnaderna för en miljöfarlig verksamhet tagit sig påtagliga uttryck och kunnat mätas - och inte behövt förvisas till de omätbara värdenas skamvrå. Även i bör det vara möjligt att skapa nya kanaler för miljöopinionen och att låta miljövärdena i större utsträckning finnas med vid samhälleliga avgöranden. Vi pekar i denna motion på några sätt att göra detta. Vi föreslår bättre information och bättre underlag för miljödebatten, ökade möjligheter för de ideella organisationerna på miljöområdet att bedriva sin verksamhet, en översyn av miljölagstiftningen för att ge allmänheten ökat inflytande samt ökat inflytande för konsumenterna över tillämpningen av lagen om hälso- och miljöfarliga varor och livsmedelslagen. Riksdag och allmänhet förses med detaljerade beskrivningar av landets ekonomiska tillstånd. Vi får uppgifter om BNP, tillväxt och investeringar, valutareserv och mycket annat. Vi får prognoser och bedömningar av olika slag. Miljösituationen i och globalt ges avsevärt mindre utrymme både faktamässigt och politiskt. Och ändå är den ekologiska situationen grundvalen för all annan verksamhet. De ekologiska kriserna är långsiktigt av minst lika stor betydelse som någonsin de ekonomiska. Ekologin får inte bli en andrahandsfråga. Miljökraven måste ständigt framhållas. En redovisning på åtminstone vissa strategiska punkter för hur miljöns situation ser ut år är oumbärlig för att ge medborgarna effektiv möjlighet att bedöma hur miljövården verkligen sköts. Ett konkret bidrag till den debatt som måste föras om det ekologiska läget vore en årlig miljörapport, som skulle föreläggas . En rapport av liknande slag utarbetades till , men den vi föreslår bör ha en mer konkret uppläggning. Den bör innehålla dels kvantitativa uppgifter om utsläpp av olika slag, som förhoppningsvis kommer att uppmätas, dels uppgifter om miljövårdsinvesteringar och anslag till miljövårdsändamål. Uppgifter om ny lagstiftning, pågående utredningar och centrala forskningsrön och forskningsprojekt skulle ha sin plats där, liksom de utvärderingar och framtidsstudier som kan vara på gång på miljöområdet. En del av de fakta som skulle ingå i rapporten infors nu i förtjänstfulla årsbok, vilken ju dock inte kan tas upp till direkt behandling i . Den av oss föreslagna rapporten skulle kunna lämnas till antingen som en särksild redogörelse på samma sätt som sker beträffande Statsföretag AB:s verksamhet, eller också kunde den läggas som en särskild bilaga till budgetpropositionen. Behovet av en samlad vederhäftig miljöinformation har påpekats från många håll. En årlig miljörapport skulle vara ett lämpligt sätt att redovisa och tolka relevanta miljödata. Genom en återkommande riksdagsdebatt skulle uppmärksamheten onekligen kunna fästas vid dem. Vi föreslår att hos regeringen begär att en årlig miljörapport med den inriktning vi här skisserat föreläggs . De ideella organisationerna uträttar ett omfattande och framgångsrikt miljövårdsarbete. De har aktivt medverkat till att vårt land hunnit så långt med skyddet och vården av miljön och naturen att ibland framhålls som en av de ledande nationerna. Organisationerna engagerar sig flitigt på olika sätt. Det sker genom publikationer, debatter, exkursioner, studiedagar, osv.,genom opinionsbildning, granskning av förslag och skrivelser från statliga myndigheter m. fl. i en aldrig sinande ström av remisser och genom andra arrangemang, centralt, regionalt och lokalt. Det är ett viktigt och värdefullt arbete, som bör stödjas utan att bindas vid villkor. Organisationerna finansieras i huvudsak på frivillig väg. En icke oväsentlig del av verksamheten går åt till att försöka lösa de ekonomiska problemen. I tider av oavbrutna kostnadsökningar kämpar organisationerna med svårigheter. I stället för att koncentrera sig på huvuduppgiften nödgas man ta i anspråk för att klara ekonomin. Successivt höjda medlemsavgifter bidrar inte till att vidga kretsen av medlemmar. Från anslaget Miljövårdsinformation under jordbrukshuvudtiteln utgår anslag till vissa ideella organisationer. Dessa har varit () och Samfundet för hembygdsvård. Från och med /76 föreslås bidrag också kunna utgå för den informationsverksamhet som bedrivs av och fritidsbyar. Detta är helt i sin ordning. Av någon anledning har emellertid ansett att ingen annan organisation eller förening skall kunna få bidrag till verksamheten utan endast till speciella projekt, som accepterar. Denna begränsning finner vi orättvis, och den medverkar till att styra de ideella insatserna på ett felaktigt sätt. Det finns flera andra föreningar av varierande storlek, som borde få komma i åtnjutande av ett stöd som fritt kan användas av föreningen till verksamheten eller till speciellt projekt för miljövårdsinformation. sådana föreningar kan nämnas: , som har en omfattande information om natur, allemansrätt m. m. i bland annat sin stora verksamhet för barn (Skogsmulleverksamheten, Skogsströvarna m. , som samlar en mängd olika miljövårdsgrupper landet runt, , som bl. a. genom sin fjäl (verksam het kan nå ett betydande antal människor. , som genom sin verksamhet har goda möjligheter att nå ut till viss men stor del av friluftsfolket, Vattenvärnet, som är en liten förening men som genom samordnande verksamhet söker sprida information om vården av vattenlandskapet, t. ex. oljeskyddet på land och i inre vatten. Det finns fler organisationer och föreningar än dessa som kan anses fullgöra en ambitiös insats i miljövårdande syfte, t. ex. . En kraftig ökad satsning på den ideella sektorn bör kunna väntas ge snabbare och effektivare kontakt med och gensvar från allmänheten än om miljövårdsinformationen - som - koncentreras och går ut från en statlig myndighet. Departementschefen föreslår att anslaget Miljövårdsinformation skall utgå med . och understryker mycket starkt behovet av höjda anslag. Man måste vidarebefordra rön från forskning och utredning till dem som har ansvar för miljöutvecklingen. Man måste gå ut med en bredare och mera lättillgänglig information till allmänheten. Man understryker också de ideella organisationernas stora betydelse för att underhålla intresset för naturen och naturvårdsarbetet. De föreslagna höjningarna till de ideella organisationernas stora betydelse för att underhålla intresset för naturen och naturvårdsarbetet. De föreslagna höjningarna till de ideella organisationerna begränsas dock för SNF till . och för Samfundet för hembygdsvård till . Detta kan dock knappast betecknas som höjningar, eftersom kostnaderna för organisationerna stiger betydligt snabbare. Det är snarare frågan om en urholkning av bidragen till men för verksamheten. Genom nedprutningen av anslagsframställningen kan även de nämnda "höjningarna komma i fara. Enligt vår mening bör betydligt större anslag disponeras för miljövårdsinformation än vad departementschefen föreslagit. Anslaget bör utgå med . utgå enligt den anslagsframställning som gjort. Resterande medel, således , bör tillföras den ideella sektorn enligt de riktlinjer vi ovan angivit. Härvid bör även ökade anslag utgå till de ideella organisationer som redan nu för bidrag. Närdemokratin är speciellt viktig i frågor som rör miljön. Det är inte när alla beslut, i praktiken om än inte formellt, är fattade som allmänheten skall få komma med. Då är det . Information och planer måste Det måste under hela beslutsprocessen finnas kanaler för information coh diskussion. Detta är tillämpligt inte minst på det lokala planet i samband med kommunala planer, lokalisering av industri etc. Men också möjligheterna att kontrollera beslutsfattarna, att föra talan och att överklaga beslut av myndigheter måste breddas och fördjupas. Den svenska beslutsprocessen och det administrativa förfarandet när det gäller miljön ger inte tillräckliga möjligheter i detta avseende. Frågan om demokrati i planeringen är f. n. aktuell i flera sammanhang. Den berörs i bygglagutredningens betänkande. Den kommer upp i samband med utredningen om den kommunala demokratin. Flera studier har också genomförts av hur det gått till när vissa stora och kontroversiella industrilokaliseringar beslutats. En intressant sådan utredning har gjorts kring etableringarna av massafabriken och kärnkraftverket i . Den visar med all tydlighet att när den lokala befolkningen och allmänheten i övrigt fick besked om vad som höll på att ske, var alla beslut i prinicp redan fattade. Exemplet är inte unikt. Vi vill understryka att det arbete som pågår i i syfte att vidareutveckla bygglagutredningens betänkande måste inriktas på att skapa sådana former för planeringsarbetet att allmänheten på ett tidigt stadium blir informerad men också för bättre konkreta möjligheter att påverka planarbetet. Miljöskyddslagen är central i den svenska miljöpolitiken. Efter denna lag beslutar och i vissa lokaliseringsärenden och fastställer gränser för utsläpp av föroreningar. I fråga om viktigare lokaliseringar fattar regeringen beslut. Möjligheten för dem som berörs av ett sådant miljöärende att utöva inflytande är begränsad. Definitionen av dem som anses som sakägare är alltför snäv. Dessutom är även sakägarnas möjlighet att föra talan i praktiken begränsad. När miljöskyddslagen fastställdes diskuterades möjligheterna för berörda parter att öva inflytande. Lagrådet anförde bl. a. att den nya lagen jämfört med vattenlagen, vilken tidigare varit tillämplig för frågor rörande utsläpp i vatten, innebar en försämring av vissa parters möjlighet att komma till tals, t. ex. genom att ersättning för kostnader för rättegång inte skulle utgå. I en motion från togs denna fråga upp, men förslaget till ändring avslogs av . När det gäller utsläpp av radioaktiva ämnen är möjligheterna ännu sämre. Dessa frågor behandlas inte av kQncessionsnämnden, utan besluten fattas av en central förvaltningsmyndighet - strålskyddsinstitutet. är väl medvetet om de brister detta medför. I samband med behandlingen av tillståndet för uppförande av det första aggregatet i Forsmark framhöll man i ett yttrande bl. "att det vore skäligt att ortsbefolkningen liksom tidigare vid vattendomstol finge möjligheter att framföra synpunkter på dels föreslagna utsläppsbegränsningar dels på de kontrollprogram myndigheterna vill föreskriva. Denna fråga är ännu olöst, och ortsbefolk ningens möjligheter att komma till tals under handläggningens gång är helt beroende på det intresse strålskyddsinstitutet och har att hålla goda kontakter med ortsbefolkningen. har tagit en del initiativ för att inom den ram bestämmelserna anger försöka bredda information och kontakt. Dessa problem har fått särskild aktualitet genom Norra luft- och vattenvårdsförenings verksamhet i frågan om kärnkraftutbyggnaden i . Dessa exempel antyder de svårigheter som föreligger när människor som berörs skall försöka komma in i beslutsprocessen. Det bör nu vara möjligt att utvärdera tillämpningen av miljöskyddslagen och annan miljölagstiftning i dessa avseenden. Kretsen av sakägare bör kunna breddas och möjligheterna för dem, som berörs av ett beslut, vilket påverkar deras miljö, att föra talan förbättras. Detta bör lämpligen ske genom en parlamentarisk utredning. Då detta område är komplicerat vill vi här inte förorda någon specifik lösning. Inom ramen för nuvarande administrativa system är vissa förbättringar möjliga, t. ex. i vad gälleravgränsningen av sakägarbegreppetoch genom åtgärder som underlättar sakägarnas möjligheter att föra talan. förslag att göra även hyresgäster till sakägare är ett steg i rätt riktning. En annan möjlighet som bör prövas är någon form av domstolsförfarande, genom vilket medborgare, som får sin miljö påverkad, kan driva sina krav och också kalla vittnen. I en del andra länder finns sådana möjligheter. skall nu fungera som allmänhetens företrädare, men verket har inte bara att driva miljövårdens krav utan också att väga dessa mot många andra och ofta som tyngre betraktade krav. Allmänheten får inte lämnas utanför. Som ett led i arbetet påen förbättrad miljödemokrati bör utan omfattande utredningar vissa åtgärder snabbt kunna vidtas. Lagen om hälso- och miljöfarliga varor reglerar bl. a. i vilken utsträckning vissa ämnen får användas. Beslut härom fattas av produktkontrollnämnden. Besluten kan överklagas. Överklaganderätten är dock begränsad. Den tillkommer i första hand den som beslutet angår, dvs. vanligen en producent, som inte får använda ett ämne eller en produkt som han önskar. Allmänhetens inflytande är mycket litet. För att i någon mån tillgodose tidigare folkpartiförslag om ökat inflytande för allmänheten har besvärsrätt givits åt de fackliga huvudorganisationerna. Motsvarande gäller livsmedelslagen. Vi anser inte att denna ordning i tillfredsställande grad tillgodoser konsumenternas intressen. De beslut som fattas i dessa sammanhang är av stor betydelse för alla människor. Besvärsrätt borde helst ges åt alla enskilda konsumenter. Av praktiska skäl är en viss begränsning dock nödvändig. Besvärsrätten bör därför förbehållas ett generöst bestämt antal organisationer, som företräder konsumenter i vid mening. De organisationer som därvid bör komma i fråga är t. ex. husmodersföreningar, miljöföreningar, föreningar för alleigiker (och andra speciellt utsatta grupper), vetenskapliga sammanslutningar och naturvårdsföreningar. Även om det kan vara komplicerat att utforma bestämmelser på sådant sätt att klagorätten blir en praktisk möjlighet och inte i onödan förhalar verkställigheten av beslut, är det angeläget att så snabbt sker. Vi föreslår att uppdrar åt regeringen att lägga fram förslag, som innebär klagorätt för organisationer över beslut enligt här nämnda lagar. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs1 1. att ger regeringen till känna att bidrag under anslaget Miljövårdsinformation(bil. 11, H 3) skall kunna utgå till, utöver , Samfundet för hembygdsvård och och fritidsbyar, även andra ideella föreningar och organisationer för verksamhet eller speciella projekt i enlighet med vad som i motionen anges, 2. att till Miljövårdsinformation /76 anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt reservationsanslag av . varav, utöver vad äskar för dessa ändamål, . bör avse bidrag till ideella organisationer, 3. att hos regeringen begär att en årlig miljörapport med i motionen skisserad utformning föreläggs , 4. att hos regeringen begär att lagstiftningen på miljövårdsområdet ses över i syfte att öka möjligheterna för dem som berörs av miljöstörningar att öva inflytande i enlighet med vad som anförs i motionen, 5. att hos regeringen begär förslag som ger sammanslutningar av konsumenter, naturvårdare, handikappade, forskare etc. rätt att överklaga beslut enligt lagen om hälso- och miljöfarliga varor och livsmedelslagen. /ENKEL (fp) 1 (Se även motion 1975:1760)