mot · FY02183 · 1975-01-14 00:00:00 — av herrar Henmark och om pensionsutjämning m. m. för pensionerade statstjänstemän Statstjänstemännens pensioner regleras genom statens allmänna tjänstepensionsreglemente (SPR), som trädde i kraft . För statstjänstemän som pensionerats före utgår pensioner enligt allmänna tjänstepensionsreglemente. Ålderspension enligt SPR utgår tidigast vid pensioneringsperiodens nedre gräns. Vid pensioneringstillfället utgör hel ålderspension av pensionsunderlaget, vilket är beroende av befattningshavarens antal tjänsteår samt lönegrad åren närmast före pensioneringstillfället. Lönen i denna befattning kan därefter ha ökats dels genom att tjänsten har flyttats upp någon eller några lönegrader, dels genom att lönen i lönegraden har ökats. Statspensionärerna erhåller genom avtalsuppgörelserna kompensation för det . Någon direkt effekt på pensionen av att pensionärens tidigare tjänst flyttats upp någon eller några lönegrader föreligger ej. Statstjänstemännens pensioner är samordnade med de förmåner som utgår från de lagstiftade socialförsäkringarna enligt den så kallade bruttometoden. Bruttosamordningen gäller i förhållande till folkpension, allmän tilläggspension, yrkesskadelivränta, sjukpenning och sjömanspension. Samordningen innebär att den enskilde är tillförsäkrad minst de förmåner som pensionsreglementet berättigar till. Skulle de lagstiftade socialförsäkringsförmånerna överstiga tjänstepensionens belopp, skulle det högre beloppet utbetalas. Samordningen är således individuell, och den enskilde tjänstemannen är tillförsäkrad de förmåner som är fördelaktigast - SPR-förmån eller förmån enligt gällande sociallagstiftning. Efter tillkommer en åldersförhöjning till SPR-pensionen. Denna åldersförhöjning utgör för hel pension för månad av det för varje tid gällande basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. Om egenpensionen är avkortad begränsas åldersförhöjningen i samma mån. I statens allmänna pensionsreglemente(SFS 1959:287) stadgas i 9 § 3 mom. att ortsgrupperad pensionslön skall vid pensionsunderlagets bestämmande räknas med hänsyn till beloppet förortsgrupp 3, i förekommande fall förhöjt med hänsyn till ortsgrupperingen av orter på vilka anställningshavaren varit stationerad . Lydelsen av detta moment ändrades (SFS 1970:950) så att pensionsunderlaget skall bestämmas med hänsyn till beloppet för ortsgrupp 4 och i förekommande fall förhöjas med hänsyn till ortsgrupperingen i de orter där den anställde varit stationerad under Någon uppräkning av pensionsunderlagen för dem som erhållit pension enligt ortsgrupp 3 eller lägre, alltså många av dem som erhållit pension före ingången av , har inte gjorts. Av det ovanstående framgår att pension utgår enligt olika pensionsreglementen, vilket icke i och för sig behöver innebära någon nackdel. Däremot framstår de skillnader i pensionens storlek som gällande system leder fram till som orättvisa. Skillnaderna uppkommer genom de förhandlingsresultat i form av höjd löneställning som uppnåtts eller på grund av andra saker som inträffat på löneområdet och där man icke beaktat att även den pensionerade bör få del av de ökningar i förmåner som erhållits. Av bifogade tabell (Bilaga) framgår hur pensionerna 1974 i en viss tjänsteställning varierar beroende på tidpunkten för pensionstillfället. Exemplen är helt godtyckligt valda. Skillnaderna är som synes betydande och förefaller i hög grad orättvisa. Den sist pensionerade får i flera fall mer i pension än den tidigast pensionerade. a. framgår av tabellen (Bilaga) att en förrådsman, som utgör den lägsta tjänstemannagraden och som pensioneras 1974, får en månatlig pension som med . överstiger pensionen för fanjunkare pensionerad , och att denne samme befattningshavare får . mindre än om han pensionerats från samma befattning 1974. De här påpekade fallen utgör exempel på de beklagliga förhållanden som råder för statspensionärerna och som av dem uppfattas som en direkt orättvisa. Tre krav från statspensionärernas sida synes vara välmotiverade och bör tillgodoses. För det första bör statspensionärernas pensioner värdesäkras genom att exempelvis i likhet med folkpensionen och ATP anknytas till basbeloppet. Härigenom tillförsäkras även denna pensionärsgrupp bibehållen levnadsstandard, oavsett levnadskostnadernas variationer. För det andra bör skillnaden i pension beroende för pensionsavgången utjämnas. Orättvisan framträder särskilt bjärt i de fall befattningshavare med mindre ansvars- och arbetskrävande tjänst erhåller högre pension än dem som burit ett högre ansvar. Slutligen bör en garanti skapas för att även statspensionärer blir delaktiga av den standardhöjning som andra grupper får. Som exempel på divergensema i olika fall kan nämnas att basbeloppshöjningen, som bör vara ett sakligt uttryck för levnadskostnadsvariationerna, 1974 utgjorde under det att statspensionerna höjts . Den relativa löneökning som löntagare i aktiv tjänst erhållit genom slopande av sjukförsäkringsavgiften bör självfallet tillkomma även pensionärerna. Så har icke skett. De här påtalade förhållandena gäller även kommunaltjänstemän sedan de genom överenskommelse i flertalet fall erhåller pension genom SPV. Åtgärderna bör vidgas till att omfatta även denna grupp, som i pensionshänseende är att jämställa med statspensionärer. Med hänsyn till ovanstående hemställes att beslutar hemställa att regeringen framlägger förslag om 1. att statspensionärernas pensioner värdesäkras, 2. att en utjämning sker av pensionerna för personal som pensionerats , 3. att statspensionärerna får del av standardhöjning i samma utsträckning som andra samhällsgrupper. () () Tabellen visar pensionens normalbelopp för olika kategorier av statstjänstemän, ortsgrupp 3 (4). Av tabellen framgår vidare att äldre pensionärer i låga lönegrader har en eftersläpning med ca , eller ca 30 96, och i höga lönegrader med ca , eller ca 50 96. Eftersläpa, i % kol. Pension vid avgång 1974 6 1948 1/4 1960 1/4 1965 1/10 1970 30/9 1948 1/4 1960 1/4 1965 1/10 1970 30/9 1948 1/4 1960 1/4 1965 1/10 1970 30/9 1948 1/4 1960 1/4 1965 1/10 1970 30/9 1948 1/4 1960 1/4 1965 1/10 1970 30/9