mot · FY02471 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om ersättning för kostnad i samband med abortrådgivning. Fr. o. m. gäller en ny abortlag. Enligt denna lag avgörs frågan om abort före tolfte havandeskapsveckan av kvinnan själv. Abort skall företas på sjukhus eller annan godkänd sjukvårdsinrättning. Abort kan vägras endast om åtgärden skulle medföra allvarlig fara för kvinnans liv eller hälsa, något som måste prövas av läkare. För abort efter tolfte men före utgången av artonde veckan fordras utöver vad som gäller vid tidigare abort att det företas en särskild kuratorsutredning. Abort måste alltjämt betraktas som en nödfallsutväg, och kraftigt ökade insatser har därför beslutats för preventiva åtgärder för att på olika sätt förebygga oönskade graviditeter. Huvudansvaret för preventivmedelsrådgivning vilar på sjukvårdshuvudmännen. Rådgivningen skall vara kostnadsfri för den enskilde. Detta står klart uttalat i propositionen. Den nya abortlagen innebär i praktiken att all abort såväl före som efter tolfte veckan måste föregås av ett läkarbesök i och för en gynekologisk undersökning. Även för preventivmedelsrådgivning måste läkare eller kurator oftast besökas vid sjukvårdsinrättning. Hur kan denna reform nu anses som en orättvis reform och för den enskilde bli avgjort sämre än förhållandet var före ikraftträdandet? Varför har det blivit så att många av ekonomiska skäl väntar till efter tolfte veckan, innan läkare uppsökes? Den nya lagen har nämligen kommit att gynna dem som ej är beroende av resekostnader utan bosatta i närheten av sjukhus eller annan sjukvårdsinrättning med möjlighet till gynekologiska undersökningar. I glesbygd och där man eljest har långt till sjukhus är resekostnaderna i allmänhet avsevärt högre än läkarkostnaden, den s. k. 12-kronan, som man nu befriats från. Detta gäller den som kommer för rådgivning eller abortundersökning före tolfte veckan. Efter tolfte veckan behandlas resekostnaderna av sjukförsäkringen såsom vid sjukdomsfall. Denna orättvisa gör att reformen inte blir vad vi som välkomnade den nya lagen avsåg - och att den förfelar sin verkan, eftersom den tidiga aborten blir något som kan sökas av de ekonomiskt oberoende eller av dem sorn har korta reseavstånd till abortrådgivare med möjlighet till gynekologisk undersökning. utgick statsbidrag för såväl personalkostnader som alla övriga kostnader i samband med abortrådgivning inklusive resor, vilka då ersattes enligt normer. Efter den nya lagens ikraftträdande har bestämmelsen om de på alla kostnader ändrats. Det heter: "betalar kr. 45:- per rådgivningstillfälle till den som anordnar rådgivningen. Reseersättning från utges inte vid rådgivningsbesök. (Citat ur Anvisningar rörande ersättning för viss födelsekontrollerande verksamhet m. Det innebär alltså en avgjord försämring mot ersättningsmöjlighetema före den nya lagens ikraftträdande. Så som lagen nu tydligen skall tillämpas premieras den patient som kommer sent i stället för tvärtom. Vi motionärer anser det angeläget att en ändring i detta avseende sker möjligt för att undanröja den orättvisa som uppstår och för att den nya lagens intentioner om möjlighet till abortrådgivning och abort före den tolfte veckan skall kunna infrias. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en sådan ändring av gällande lagstiftning och dess tillämpningsföreskrifter att ersättning kan utgå till resekostnader i samband med abortrådgivning i enlighet med vad som anförs i motionen.