mot · FY02750 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om revidering av inkomstbegreppet för beräkning av ATP. beslutade i anledning av propositionen 1973:144 att folkpensionsavgiften skulle slopas och ersättas av en särskild arbetsgivaravgift, den s. k. social försäkringsavgiften till folkpensioneringen. Ett av syftena med denna avgiftsöverföring från löntagarna till arbetsgivarna var att man ville uppnå en motsvarande dämpning av lönekraven avtalsuppgörelse genom att transaktionen ledde till en ökad nettolönebehållning. Parterna skulle med andra ord utgå ifrån att 3,3 96 av löneutrymmet på så vis intecknats, vilket också formellt skedde. 1 en motion till förra årets riksdag (1974:1291) påtalades att denna typ av nettolöneförbättringar inte påverkar bruttolöneutvecklingen för löntagarna och följaktligen inte heller höjer deras ATP-poäng. Därmed går en del av sambandet mellan standardnivå och pensionsnivå förlorat till förfång för löntagarna, som naturligtvis eftersträvar en tilläggspension som motsvarar en bestämd andel av de bästa inkomstårens genomsnittliga standard mätt i arbetsinkomster före skatt. Relationen är som bekant 60 96 av de 15 bästa årens pensionsgrundande inkomster i fast penningvärde. kommer naturligtvis folkpensionen. I den mån bruttoinkomsthöjningar hålls tillbaka genom avgiftsöverföringar av nyssnämnda art kommer det av en gång beslutade relationstalet inom ATP, 60 96, att underskridas. Detta kan knappast överensstämma med lagstiftningens intentioner. I ett särskilt yttrande till socialförsäkringsutskottets betänkande 1974:4 i anledning av nyssnämnda motion framhåller de moderata utskottsledamöterna att den då gällande avgiftssatsen för den ovan nämnda avgiften, 3,3 96, skulle innebära att . av totala lönesumma förvandlades till en icke pensionsgrundande avgift. Fr. o. m. slopas löntagarnas egenavgift till sjukförsäkringen och ersätts av en till 7 96 höjd arbetsgivaravgift till sjukförsäkringen. Givetvis ligger liknande intentioner bakom detta av höstriksdag med anledning av prop. 1974:132 fattade beslut som när det gällde folkpensionsavgiften, nämligen att påverka lönekraven i den instundande lönerörelsen i en dämpande riktning genom att ånyo tillförsäkra löntagarna en bättre lönebehållning efter skatt utan en fullt ut motsvarande bruttolönehöjning. En sådan strävan är lovvärd med hänsyn till riskerna som en påtaglig inflationsutveckling medför för landets internationella konkurrensförmåga och därmed dess standardutveckling, men tillvägagångssättet bör inte gå ut över löntagarnas pensionstrygghet. Ett sätt att komma till rätta med problemet vore att till grund för beräkningen av pensionsgrundande inkomst lägga bruttolönekostnaden t. ex. till den del detta kan motiveras med sådana inskränkningar i löneutrymmet som är överenskomna med avtalsparterna i utbyte mot höjd nettolön och att eventuellt anpassa standardrelationstalet till det nya systemet om så erfordras. En förutsättning skall givetvis vara att en sådan metod inte påfordrar ett högre ATP-avgiftsuttag, vilket inte heller är rimligt med hänsyn till att AP-fondens tillväxt vida överträffar pensionsåtagandena och till att arbetsgivarnas avgiftsbörda ändå har blivit orimligt stor. I det ovan nämnda utskottsbetänkandet (SfU 1974:4) framhöll utskottet att frågan borde anstå till dess pensionsålderskommittén kom med ett betänkande, som bl. a. skulle ta upp frågan om standardsäkringen inom ATP. Något betänkande där denna fråga behandlas har dock inte kommit, och inte heller när det gäller frågan om rörlig pensionsålder, som närmast avvaktas, kan några överväganden av den arten väntas. Eftersom pensionsålderskommittén uppenbarligen som ett av sina återstående uppdrag har att bl. a. ta itu med standardsäkringsfrågan inom ATP, anser vi att vad vi framfört i denna motion bör för beaktande överlämnas till den kommittén. Med stöd av vad ovan framförts hemställs att hos regeringen begär att förevarande motion med förslag till reviderat inkomstbegrepp inom den allmänna tilläggspensioneringen syftande till förbättrad standardtrygghet för ATP-pensionärer överlämnas till pensionsålderskommittén för beaktande. HANS NYHAGE (m) . NISSER (m)