mot · FY021895 · 1975-03-20 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:40 om konsumentpolitisk verksamhet m. m. Konsumentpolitiska åtgärder bör syfta till att stärka konsumenternas ställning och ge ökad kunskap om konsumenternas efterfrågan. Konsumentpolitiken bör därför syfta till att underlätta marknadsekonomins funktionssätt genom att informationen mellan konsument och producent blir bättre. Den bör däremot inte bygga på ett underkännande av konsumentens omdömesförmåga och rätt att själv ta ansvar för hur han önskar förfoga över sina inkomster samt inte utformas så att hans valfrihet kringskäres. 1 samband med riksdagsbehandlingen av proposition 1972:33 beträffande inrättandet av ett statligt konsumentverk m. m. framhölls behovet av att den regionala organisationens kapacitet ökas i samband med att den statliga konsumentverksamheten ges en lokal förankring. Alltsedan 1967 har på nivå bedrivits varierande former av konsumentupplysande och rådgivande verksamhet. Regeringens nu framlagda proposition om riktlinjer för konsumentpolitisk verksamhet torde inte minst kunna undanröja den oklarhet och osäkerhet som många kommuner hyst beträffande vilka former och inom vilken ram, med hänsyn till den kommunala lagstiftningen, som kommunerna kan bedriva en konsumentpolitisk verksamhet. Det måste även anses tacknämligt att verksamhetens art och därtill hörande beteckningar får en enhetlig utformning i berörda kommuner. Moderata samlingspartiet delar statsrådets uppfattning att bedrivandet av lokal konsumentpolitisk verksamhet skall bygga på frivilliga åtaganden från kommunernas sida och inte på ett lagstiftningstvång. Med hänsyn till den kostnadsövervältring från stat till kommun samt statsmakternas övriga krav på nya kommunala uppgifter förutsätter vi att kommunerna helt fritt efter behov samt i önskad och läglig takt ges tillfälle att bygga upp den verksamhet som det här är fråga om. Vilken inriktning som verksamheten skall ha i de olika kommunerna måste komma att bero på just ifrågavarande kommuners struktur och den efterfrågan på information som kommunmedlemmarna har. Vi anser inte att den organisatoriska uppbyggnaden av verksamheten är avgörande utan fastmer syftet att skapa en ändamålsenlig kontakt med konsumenterna för att dels sprida information, dels fungera som problembank som vidareinformerar om de lokala erfarenheterna och synpunkterna till de centrala organen. Dock vill vi betona att det organ som kommunerna väljer för att leda och följa verksamheten måste få en sådan sammansättning att det politiska ansvar som kommunen har poängteras genom parlamentarisk proportionell sammansättning. Som handläggare av den kommunala konsumentpolitiska verksamheten föreslås att en tjänst som konsumentsekreterare inrättas i kommunen. Vi vill med tanke på de arbetsuppgifter av så mångskifande karaktär som denna konsumentsekreterare kommer att få betona att det är synnerligen viktigt att denna tjänst endast tillkommer den som har hushållsekonomisk utbildning, pedagogiska kunskaper eller informationsutbildning. Vi förutsätter att här kommer att känna ett stort ansvar för att dessa tjänstemän kontinuerligt vidareutbildas - inte minst med tanke på de goda juridiska kunskaper som dessa är i behov av. Det är ävenledes väsentligt att konsumentsekreterarna uppfyller höga krav på objektivitet och konkurrensneutralitet i rådgivningen. Beträffande effekterna på den regionala verksamheten i och med uppbyggnaden av en verksamhet vill vi bestämt motsätta oss en avveckling, med början , av den regionala hemkonsulentverksamheten. Förslaget innebär en helt oacceptabel försvagning av hela den konsumentpolitiska verksamheten. Efterfrågan på hemkonsulenterna som sakkunniga vid kursverksamhet, bl. a. i studieförbundens regi, i personalutbildning, planering av ekonomiutrymmen (kök, tvättutrymme m. i såväl statliga som kommunala bostäder och institutioner samt direktrådgivning har ständigt ökat och är större än vad hemkonsulenterna hinner med. Med den sakkunskap och den erfarenhet som hemkonsulenterna besitter är det oförsvarligt att bortrationalisera dessa tjänster på det statligt-regionala planet. Därtill kommer hemkonsulenterna att utgöra ett väsentligt stöd för utbyggnaden av den kommunala verksamheten, en verksamhetsform som kommunerna har bristande erfarenhet av. anser vi att måste ha en regional organisation för att hålla kontakt med och betjäna hela landet. Verket måste ha möjlighet att genom egna tjänstemän hålla kontakt med allmänheten i alla delar av landet och med de kommunala tjänstemän som handlägger konsumentfrågor. Detta hindrar inte direktkontakt mellan kommunerna och i utan underlättar tvärtom sådana kontakter. Hemkonsulenternas placering på länsstyrelserna ger också verket viktiga kontakter med olika läns- och landstingsorgan som t. ex. länsläkare, länsarkitekter, länsbostadsnämnder, priskontor och landstingens vårdande funktioner. Avhänder sig verket dessa kontakter på länsplanet, måste det betyda att en viktig länk i det konsumentpolitiska arbetet brister. Förslaget om en lokal verksamhet måste vara en förstärkning av konsumentvägledning och inte ett substitut för hemkonsulenterna. Skulle den kommunala verksamhetens utbyggnad innebära ökade krav på bör medel kunna lämnas härför då behovet dokumenteras. Med stöd av vad ovan anförts hemställes 1. att avslå den i propositionen 1975:40 föreslagna indragningen av hemkonsulenttjänsterna vid länsstyrelserna, 2. att avslå i propositionen 1975:40 begärda ytterligare . utöver det i proposition 1975:1 begärda förslagsanslaget till : Förvaltningskostnader, 3. beslutar att ge regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande riktlinjer för konsumentpolitisk verksamhet. () () G. REGNÉLL (m) HANS () L. () i () () ()