mot · FY021023 · 1975-01-27 00:00:00 — av m. fl. om finansfullmakt för regeringen m. m. De statliga och kommunala investeringarna intar en framträdande plats som konjunkturpolitiskt instrument. Genom att offentliga organ fattar beslut om såväl verksamhetens totala omfattning som de enskilda projekten och deras förläggning i tiden kan förändringar vidtas med kort varsel. I en situation med vikande sysselsättning är det som regel också lättare att variera de offentliga investeringarna med hänsyn till regionala skillnader och olikheter mellan näringsgrenarna än att påverka andra inslag i samhällsekonomin. Resultaten är dock alltid beroende av att det finns en fortlöpande långtidsplanering och att denna planering är på en gång detaljerad och flexibel. I årets budgetproposition (finansplanen) föreslås att den konjunkturpolitiska beredskapen beträffande statliga investeringar och vissa andra sysselsättningsskapande åtgärder skall ges en i några avseenden annorlunda utformning . De föreslagna ändringarna har i första hand konstitutionella aspekter. Skulle förslaget bifallas, kommer nämligen regeringens befogenheter på detta område att öka på bekostnad. Någon i sak förbättrad konjunkturpolitisk beredskap inför en eventuell konjunkturnedgång senare medför däremot ändringen inte. Förslaget innebär att regeringen under /76 får bemyndigande att utan hörande bl. a. tidigarelägga, utvidga eller påskynda statliga investeringar, som normalt finansieras med anslag i statsbudgeten, upp till en sammanlagd kostnad av 1 000 milj. kr. Denna s. k. finansfullmakt skall också få tas i anspråk för utgifter för beredskapsarbeten samt för bidrag till kommunala projekt för investering och sysselsättning. Fullmakten skall i det senare fallet enligt förslaget omfatta rätt för regeringen att själv fastställa bidragsprocenten. Denna skall dock få uppgå till högst . Den föreslagna fullmakten innebär alltså att regeringen, då den själv bedömer det erforderligt med hänsyn till sysselsättningsläget, får medge igångsättning av statliga och statsunderstödda sysselsättningsobjekt utan att dessa ens översiktligt har redovisats för och godkänts av i förväg. Den finansfullmakt som tidigare lämnat regeringen för innevarande budgetår i anslutning till allmänna beredskapsstaten föreslås få utnyttjas på samma fria sätt. har alltid fullmakter och bemyndiganden av detta slag varit knutna till i förväg upprättade investeringsprogram och beredskapsplaner, som blivit godkända av . lämnar redan enligt nuvarande praxis regeringen betydande fullmakter för att det i ett försämrat sysselsättningsläge skall vara möjligt att snabbt sätta i gång arbeten, som går utöver vad som täcks av anslag i riksstaten för det löpande budgetåret. Denna delegation är i första hand knuten till affärsverkens och vissa förrådsfonders s. k. investeringsreserver, anslagen i budgeten till sysselsättningsskapande åtgärder (AMSanslagen) samt den allmänna beredskapsstaten. Det finns givetvis också möjligheter att inom ramen för andra anslag i budgeten, t. ex. anslagen till vägbyggande och anskaffning av materiel till försvaret, förskjuta inköp och arbeten under budgetåret. Om däremot ett budgetanslag förbrukas före budgetårets slut till följd av ökad verksamhet av sysselsättningsskäl och det bedöms nödvändigt med ytterligare medel, måste ställa ytterligare anslag till förfogande på tilläggsstat. Med den arbetsordning som numera tillämpar brukar det emellertid aldrig erbjuda några praktiska svårigheter att få fram anslag tillräckligt snabbt av den anledningen. De statliga affärsverkens investeringsresurser innefattas i de investeringsplaner som redovisas för i budgetpropositionen och som finansieras med de i budgeten upptagna investeringsanslagen. Reserven, som regelmässigt uppgår till av den ordinarie investeringsvolymen, får tas i anspråk av respektive verk (SJ, vattenfallsverket m. i situationer med försämrad sysselsättning, under förutsättning att regeringen lämnar sitt medgivande. Affärsverkens samlade investeringsreserv har uppgått till 200-300 milj. kr. Fr. o. m. innevarande budgetår har också en liknande reserv på 200 milj. kr. ställts till förfogande för vägbyggnad. Anslaget i budgeten till AMS för sysselsättningsskapande åtgärder fastställs med hänsyn till den i förväg väntade konjunkturutvecklingen. 1 budgetförslaget /76 är det beräknat till 743 milj. kr. Anslaget får inte överskridas, men användningen är i övrigt förhållandevis fri inom det område som anslaget täcker: allmänna beredskapsarbeten, särskilda beredskapsarbeten, industribeställningar och detaljplaneringsbidrag. Denna frihet gör det möjligt för AMS att i samarbete med andra myndigheter utföra projekt, som inte kan komma i fråga inom ramen för de anvisade ordinarie anslagen för resp. ändamål. Detaljplaneringsbidragen syftar till att förmå kommunerna att bygga upp egna konjunkturpolitiskt betingade investeringsreserver. 1973/74 lämnades sådana bidrag för projektering av arbeten med en sammanlagd anläggningskostnad av ca 850 milj. kr. Dessa reserver och fullmakter har visat sig tillräckliga för att ge statliga mynigheter och kommuner nödvändig handlingsfrihet att vid konjunkturförsämringar sätta i gång nya sysselsättningsobjekt i avvaktan på att hinner ställa mer pengar till förfogande. Den mest omfattande beredskapsplanen, den allmänna beredskapsstaten och tillhörande finansfullmakt, har därmed aldrig behövt sättas i verket. Beredskapsstaten omfattar annars anslag till olika statliga, kommunala och statsunderstödda investeringsobjekt, som bedömts lämpliga att sätta i gång i sysselsättningsstödjande syfte vid en konjunkturavmattning. I beredskapsstaten ingår företrädesvis sådana objekt, som är medtagna i den s. k. investeringsreserv som AMS enligt sin instruktion är skyldig att upprätta i samarbete med andra statliga myndigheter. Den gällande beredskapsstaten /75 omfattar anslag på sammanlagt drygt 1 500 milj. kr. För att den allmänna beredskapsstaten skall träda i kraft behövs i princip ett särskilt beslut av . Regeringen kan dock med stöd av den till staten fogade finansfullmakten i ett allvarligt sysselsättningsläge medge igångsättning av projekt för en sammanlagd kostnad av 600 milj. kr., dvs. av de i beredskapsstaten upptagna projekten. Som tidigare nämnts har det emellertid aldrig varit aktuellt att utnyttja denna fullmakt eller att sätta beredskapsstaten som helhet i kraft, trots att det har inträffat flera påtagliga avmattningar i konjunkturen . Det har också i olika sammanhang övervägts att avskaffa beredskapsstaten, inkl. finansfullmakten. Ett direkt stadgande om allmän beredskapsstat i den gamla grundlagen har dock i viss utsträckning stått hindrande i vägen. AMS konstaterade så sent som i samband med upprättandet av investeringsreserven att man med den numera använda anslagstekniken i statsbudgeten och affärsverkens investeringsreserver får en flexibilitet på betydelsefulla områden motsvarande den som avses med den allmänna beredskapsstaten. Finansministern uttalade i sin proposition med förslag till beredskapsstat /75 (prop. 1974:80) att frågan om beredskapsstatens framtid fick närmare övervägas i anslutning till prövningen av budgetutredningens förslag. Redan mot den bakgrunden måste det anses anmärkningsvärt att regeringen utan samband med andra ändringar i den sysselsättningspolitiska beredskapsplaneringen nu lägger fram förslag, som uppenbarligen syftar till en aktivering av systemet med finansfullmakt och även föreslår en utvidgning av det gällande beloppet. Förslag om beredskapsstat /76 har dessutom aviserats i den vid början framlagda propositionsförteckningen. Det förslag till budgetreform som budgetutredningen har lagt fram (SOU 1973:43) innebär att beredskapsstaten avskaffas. Nuvarande ordning med ordinarie investeringsanslag upptagna i budgeten, speciella investeringsreserver för affärsverken och en särskild beredskapsstat föreslås sålunda bli ersatt med ett enhetligt system, där alla aktuella investeringsobjekt redovisas i budgeten. De objekt, som under alla förhållanden bör utföras under det budgetår som budgeten omspänner, hänförs därvid till en etapp I. Medel för dessa objekt tas upp i budgeten i vanlig ordning. Etapp II kommer på så sätt att omfatta projekt som kan sättas i gång i sysselsättningsfrämjande syfte vid en försämring i arbetsmarknadsläget men eljest får anstå till ett kommande budgetår. För projekten i etapp II skall enligt budgetutredningens förslag inga medel anvisas i budgeten. Finansieringen av de projekt i etapp II, som behöver sättas i gång av sysselsättningsskäl, skall enligt utredningens förslag i stället ske på så sätt att systemet med tioprocentiga konjunkturreserver skall utvidgas till att inte bara gälla affärsverken utan också andra myndigheter, att AMS därutöver skall få disponera ett anslag som gör det möjligt att i begränsad utsträckning och efter givna riktlinjer sätta i gång objekt, att därtill beviljar regeringen en finansfullmakt som medger igångsättning av ytterligare projekt och att medel i övrigt får anvisas på tilläggsstat. understryker att de budgettekniska arrangemangen allmänt sett är av underordnad betydelse jämfört med själva projektplaneringen när det gäller att uppnå en god sysselsättningsberedskap och en önskvärd styrning av de statliga investeringarna. Ligger den tekniska och ekonomiska planeringen av enskilda projekt väl framme hos olika myndigheter och har bl. a. de regionala aspekterna blivit belysta i förväg, behöver fmasieringen som regel inte erbjuda några problem när projekt väl behöver sättas i gång. Liknande synpunkter har tidigare framförts av både stabiliseringsutredningen och arbetsmarknadsutredningen. Enligt vår uppfattning ger ett budgetsystem med den principiella uppbyggnad som budgetutredningen har förordat både utrymme för flexibilitet i investeringsplaneringen och en god konjunkturpolitisk beredskap. Systemet ger alltså bl. a. möjligheter att sätta i gång från sysselsättningssynpunkt angelägna projekt mycket snabbt. Det bör också kunna stimulera olika myndigheter till en förbättrad egen långtidsplanering. 1 likhet med budgetberedningen anser vi att själva projektplaneringen utgör den mest strategiska faktorn då det gäller att bygga upp en god konjunkturpolitisk beredskap. Fördelarna med det av budgetberedningen föreslagna systemet ligger dock främst i ökad överskådlighet. Därmed ökar bl. a. inflytande över den långsiktiga investeringsutvecklingen inom stat och kommun, som i större utsträckning kan påverka de åtgärder som måste vidtas i sysselsättningsfrämjande syfte. Det bör alltså med modern budgetteknik vara möjligt att ge en starkare ställning på de här berörda områdena. Regeringens förslag om vidgade finansfullmakter innebär däremot ett steg i motsatt riktning. Det bör under alla förhållanden inte komma i fråga att lämnar regeringen finansfullmakter in , dvs. utan direkt anknytning till någon av i förväg granskad beredskapsplan. Vi anser det naturligt att frågan om eventuella konjunkturpolitiskt betingade finansfullmakter /76 på samma sätt som tidigare tas upp i anslutning till behandlingen av den aviserade propositionen om allmän beredskapsstat. vill vi understryka angelägenheten av att den tidigare planerade moderniseringen av budgettekniken i de här berörda avseendena kommer till stånd i syfte att uppnå ökad överskådlighet och ökat inflytande för . Med hänvisning till vad som har anförts hemställer vi att vid behandlingen av proposition 1975:1, bilaga 1 (finansplanen), beslutar 1. att avslå regeringens förslag beträffande möjligheter till ett friare utnyttjande av den till den allmänna beredskapsstaten för /75 gällande finansfullmakten på 600 milj. 2. att avslå regeringens förslag om en finansfullmakt för /76 på 1 000 milj. kr. i avvaktan på behandlingen av det aviserade förslaget till allmän beredskapsstat för detta budgetår, 3. att hos regeringen hemställa om förslag till en modernisering av budgettekniken i vad gäller finansieringen av sådana statliga investeringar m. m. sorn kan komma i fråga vid försämringar i sysselsättningsläget i syfte att åstadkomma en bättre konjunkturpolitisk beredskap och ett ökat inflytande för . () () () i Glömminge () i Lane-Herrestad A NN A-LIS A () i () () () ()