mot · FY02137 · 1975-01-16 00:00:00 — av m. fl. Varje suverän stat har till sitt förfogande en maktapparat vars primära uppgift är att skydda den i respektive land etablerade statsordningen. Enligt den marxistiska statsteorin är statsapparatens förefintlighet ett uttryck för att det finns olika klasser i samhället och att dessa klasser har intressen som står emot varandra, nationellt och internationellt. Enligt samma teori är inte staten någon överordnad makt som står över klassintressena och på ett oväldigt sätt säkrar var och en sin rätt oberoende av klasstillhörighet. Staten är i stället ett maktorgan av klasskaraktär. Den klasskaraktär respektive stat har bestämmes av vilken klass som är den i verkligheten härskande i det ifrågavarande landet. Den klass är härskande som kontrollerar produktionsmedlen och därmed ekonomin inom varje land. Denna ställning behåller den även om dess företrädare i samhället utgör en minoritet av folket. En parlamentarisk majoritet från andra klasser i samhället tvingas in i en förvaltarställning i förhållande till den härskande klassen så länge som denna tillåts sitta kvar i sin ekonomiska maktställning. Den härskande klassen sätter sin reella prägel inte endast på förhållandena inom en stat utan också på förhållandena till andra stater. Ekonomiernas internationalisering leder oundvikligen till att den förvaltande statsapparaten tvingas företräda den härskande klassens ekonomiska intressen i politiken gentemot andra stater. Genom kapitalets internationalisering och framväxten av multinationella företag har skyddet för kapitalinvesteringar i andra länder blivit en väsentlig uppgift för statsmakten i de länder som är moderländer till dessa företag. Det är mot denna bakgrund som statens säkerhetsfrågor och den apparat som används härför, civil och militär säkerhetstjänst, skall ses också för del. Utgår man från detta grundläggande synsätt blir det förståeligt varför både den civila och militära säkerhetstjänsten agerat på sätt som skett här i . Det förklarar varför inriktningen ensidigt skett mot olika vänsterorganisationer, vilkas mål är att frånta den härskande klassen dess makt och privilegier, och varför man i mycket ringa grad riktat sig mot fascistiska grupper, som visserligen vill störta den etablerade parlamentariska ordningen men inte hotar den härskande klassens ställning. Det torde till och med kunna tas fram exempel på att använt sig av angivare inom fascistiska grupper och utnyttjat deras personkännedom i vad gäller medlemmar i politiska vänsterorganisationer här i landet. Civil och militär säkerhetstjänst som sorterar under en socialdemokratisk regering har, det visar alla praktiska yttringar , kommit att fungera som den härskande klassens förlängda arm. Denna verksamhet kanske till och med tagit egna initiativ och agerat utanför den ram som angivits av regeringen. Detta låter sig så mycket lättare göra som det rör sig om en hemlig verksamhet. I motionen nr 197 till riksdag togs verksamhet upp. En rad exempel gavs på denna verksamhets ensidiga inriktning mot människor med vänstersympatier. Här skall endast återupprepas några av de vägande skäl som angavs för en ändrad inriktning av fortsatta verksamhet. 1 samband med den s. k. IB-affären kom det att föras en mycket omfattande debatt både i massmedia och i om säkerhetstjänstens sätt att fungera och sambandet mellan och den militära säkerhetstjänsten. Debatten kom också att röra sig om huruvida och på vilka grunder vissa personer blir föremål för registrering av säkerhetsmässiga skäl. Det är ju allmänt känt och bekräftat från regeringshåll att redan viss politisk åsikt kunde vara grund för registrering av . I praktiken rörde det sig om personer med en socialistisk uppfattning, och det kunde röra sig om personer också inom det socialdemokratiska partiet. Registrering på dessa grunder förekom under och efter det . Utslagen av denna registrering blev så stötande och till följd därav opinionen så stark att förändringar i grunderna vidtogs från regeringens sida. En ny personkungörelse skulle förhindra åsiktsregistrering och trakasserier av socialistiskt tänkande människor, uppgavs det i sammanhanget. Det visade sig emellertid att regeringens uttalade intentioner inte hade förmåga att tränga igenom i praktiska verksamhet. avslöjades en rad uppmärksammade fall, bl. a. avskedandet av en kontorist vid luftfartsverket på grund av SÄPO-uppgifter, vilka endast kunde ges den tolkningen att registrering och verksamhet fortsatte efter samma grunder som . På grund av dessa avslöjanden tvingades en ny ändring av personkontrollkungörelsen fram den . Men paragraferna är fortfarande så tänjbara att missbruk inte kan uteslutas. De avslöjanden som kommit visar att politiska inriktning är densamma som . Det är vänstersympatisörer som betraktas som en fara för samhället, medan högerkrafterna och öppet fascistiska grupper ägnas ringa eller ingen uppmärksamhet. 1 debatten kring hänvisar verksamhetens försvarare till att har ett inslag av lekmannarepresentanter. Vi ser från vpk:s sida ingen garanti mot åsiktsregistrering och ensidig politisk inriktning i detta förhållande. Det förhåller sig nämligen så, att endast de partier i som bär ansvar för tidigare verksamhet är representerade. Det enda partiet i med klar socialistisk inriktning och målsättning, kommunisterna, är däremot inte representerat. utom kunna ifrågasättas om lekmannarepresentanter i verkligen får all den information som är nödvändig för att ge en fullständig bild av verksamhet. Vi menar att rådande förhållande i fråga om verksamhet inte inger oss förtroende och att inte övertygande bevis framlagts som visar att åsiktsregistrering upphört. Därför anser vi att någon höjning av anslaget till särskild polisverksamhet inte kan medgivas förrän en dylik övertygande bevisning framlagts och inriktningen lagts om, så att verkliga hot mot landet säkerhet och folkstyre stävjas. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen begär att övertygande bevis framläggs som visar att all personregistrering som grundar sig på personers politiska uppfattning upphör, 2. att uttalar att verksamhet i fortsättningen endast inriktas på att motverka spionage och att förebygga fascistiska ligors verksamhet, samt 3. att anslaget till särskild polisverksamhet i propositionen 1975:1 bilaga nr 4 punkten B 4 reduceras i enlighet härmed. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk)