mot · FY02949 · 1975-01-22 00:00:00 — av i m. fl. om vissa åtgärder inom arbetsmarknadspolitiken. Högkonjunkturen har inneburit att sysselsättningen har kunnat öka väsentligt. Särskilt kvinnorna har i ökande utsträckning fått arbete. Den mer positiva situationen på arbetsmarknaden borde ha givit förutsättningar för en förändrad inriktning av de arbetsmarknadspolitiska insatserna. Högkonjunkturen har dock inte kunna överbrygga de problem som finns på arbetsmarknaden, bl. a. i avseende på utvecklingen mot två skilda arbetsmarknader. Högkonjunkturen har visat vilka grupper som har de mest svårbemästrade problemen att finna varaktiga arbeten på den öppna arbetsmarknaden. Ungdomsarbetslösheten är fortfarande oacceptabelt hög, trots att en viss förbättring skett. kvarstår en betydande regional variation i sysselsättningsläget. Även om en stor grupp kvinnor kommit ut på arbetsmarknaden , finns fortfarande en betydande såväl öppen som dold arbetslöshet bland kvinnorna. Antalet sysselsatta i särskilda beredskapsarbeten, i huvudsak äldre lokalt bunden arbetskraft, ligger fortfarande på en hög nivå. Genom högkonjunkturen har anspråken på arbetsmarknadspolitiska insatser förskjutits mot en ökad förmedlingsverksamhet. Arbetsförmedlingarnas arbetsuppgifter har också väsentligt ökat , inte minst genom den angelägna verksamheten med anpassningsgrupper. Det är mot bakgrund av den vidgade verksamheten som behovet av fler tjänster skall ses, och vi finner det därför vara väl motiverat att bygga ut kapaciteten på sätt som föreslås i budgetpropositionen. Det ökade behovet av förmedlingsinsatser innebär också att ökade krav ställs på arbetsförmedlingarna när det gäller att snabbt ge de arbetssökande en riktig information om tillgängliga lediga platser. En utveckling av ADBanvändandet i detta sammanhang är nödvändig. Vi förutsätter att den nu föreslagna utvidgningen till C-, D-, I-, U-, K-, L-, N-, P- och R-län får en fortsättning i övriga län. Men utvecklingen mot ADB-platslistor måste följas noga, så att man ser hur de sökande upplever denna information. ADB-utvecklingen får självfallet inte heller innebära att de sökandes integritet kan sättas i fråga. De vidgade uppgifterna inom arbetsmarknadspolitiken måste innebära att ansträngningarna intensifieras för att finna lämpligt arbete åt alla. Anpassningsgruppema har en nyckelroll i det sammanhanget. Men det gäller också att på skilda sätt förmå arbetsgivare att, med hjälp av befintliga stöd inom arbetsmarknadspolitiken, vidta nödvändiga anpassningsåtgärder i syfte att motverka en ökning av den skyddade delen av arbetsmarknaden. När det gäller att skapa arbetstillfällen för den svårplacerade arbetskraften har de särskilda beredskapsarbetena en stor betydelse. Det är viktigt att man från företagens sida undersöker vilka förutsättningar det finns att genom legotillverkning och beställningar ge relevanta arbetsuppgifter till de skyddade verkstäderna. En strävan i verksamheten måste självfallet vara att så många som möjligt av där sysselsatta kan föras ut i det ordinarie arbetslivet. Verksamheten i anpassningsgrupperna bör bl. a. ta sikte på att förbättra företagens möjligheter att rekrytera personal från de skyddade verkstäderna. För den äldre lokalt bundna arbetskraften bör man, om inte andra möjligheter finns, i största möjliga utsträckning söka finna arbetsuppgifter inom allmänna beredskapsarbeten. AMS har i sin anslagsframställning framhållit att det är svårt att klart åtskilja allmänna och särskilda beredskapsarbeten. Det skulle innebära en administrativ förenkling och bättre möjligheter att föra över arbetare från särskilda till allmänna beredskapsarbeten, om man slapp göra en uppdelning på två anslagsposter. I andra hand önskar man att gruppen äldre lokalt bunden arbetskraft förs över på allmänna beredskapsarbeten. Enligt vår mening är en uppdelning på två anslagsposter obehövlig i detta sammahang. Problemen för de nytillträdande på arbetsmarknaden har kvarstått trots högkonjunkturen. Av den anledningen är det viktigt att intensifiera insatserna för att underlätta övergång från studier eller hemarbete till förvärvsarbete. Den s. k. femkronan har haft stor betydelse i detta sammanhang. Under /74 deltog 10 000 personer i utbildning med stöd av femkronan. För nästa budgetår beräknas endast 7 500 personer genomgå denna utbildning. En sådan minskning innebär i realiteten att det blir svårare för kvinnor och ungdomar att komma in på arbetsmarknaden. Genom att höja bidraget . skulle fler utbildningsplatser kunna stå till förfogande. En sådan höjning är också mot bakgrund av penningvärdeförsämringen väl motiverad. Särskilt för flickorna, vilka har de allra svåraste bekymren att fä arbete, är behovet av stöd i form av arbetsmarknadsutbildning stort. Genom att utnyttja den lediga kapacitet som finns vid AMU-center skulle de få ett värdefullt stöd. Dessutom skulle deras yrkesval vidgas till områden, som ej av tradition är kvinnliga. Utbildningsbidrag bör därför i dessa fall ges till ungdomar , vilka placeras på vakanta platser vid AMUcenter. För att undvika en olycklig konkurrens mellan gymnasieskolan och arbetsmarknadsutbildningen bör bidraget reduceras i enlighet med de regler som gäller vid riksyrkesskoloma. Arbetsmarknadens anpassning till familjelivet Den enskildes möjlighet till arbete är till stor del beroende på i vad mån arbetslivet är anpassat så, att det kan förenas med den enskildes ansvar inom familjen. Dagens situation innebär ofta i praktiken ett krav att anpassa familjelivet till de villkor som råder inom arbetslivet. I många fall innebär detta att särskilt kvinnorna stannar hemma, trots att de behöver och vill ha förvärvsarbete. För att komma till rätta med detta bör deltidstjänster i ökad utsträckning inrättas. Flexibel arbetstid innebär också större möjlighet för den enskilde att anpassa sina arbetstider efter familjeförhållanden. Stat och kommun bör gå före i detta sammanhang. bör en allmän arbetstidsförkortning eftersträvas. Dessa frågor utreds i skilda sammanhang. Vi förutsätter att förslag föreläggs i dessa väsentliga frågor, men anser att redan nu bör uttala sin principiella anslutning till en utveckling mot kortare arbetstid per dag. I detta sammanhang finns skäl att också beröra arbetsmarknadsverkets egen verksamhet i förhållande till familjernas situation. bedrivs en försöksverksamhet med tillsyn av barn där föräldrarna deltar i arbetsmarknadsutbildning. Med hänsyn till den ökade efterfrågan på arbetsmarknadsutbildning bland föräldrar, framhåller AMS i sin anslagsframställning, att det är angeläget att möjligheterna att utnyttja barntillsynen breddas till att även omfatta kursdeltagare som genomgår utbildning utanför AMU-center, t. ex. utbildning inom företag. Verksamheten bör därför utökas till ca 400 platser. Med hänvisning till det anförda hemställes 1. att uppdelning av anslagsposterna Allmänna beredskapsarbeten och Särskilda beredskapsarbeten under programmet sysselsättningsskapande åtgärder upphör, 2. att höja det särskilda utbildningsbidraget för utbildning av ungdom och kvinnor . 3. att utbildningsbidrag ges till ungdomar som anvisas vakanta platser vid AMU-center i enlighet med vad som anförts i motionen, 4. att uttalar som sin mening att stat och kommun som arbetsgivare bör gå före med införande av flexibel arbetstid och ökat antal deltidsplatser, '(Se även motion 1975:779) 5. att bifaller AMS förslag om utvidgad bamtillsynsservice för elever inom arbetsmarknadsutbildningen, att bestridas inom det av regeringen föreslagna förslagsanslaget för arbetsmarknadsservice. . () () i sven eric Åkerfeldt (c) . () i