mot · FY021728 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar och i om vidgad tillämplighet av lagen om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen. Genom lagen om facklig förtroendemans ställning har förtroendemännen i arbetstagarnas organisationer tillförsäkrats en tryggad ställning och goda möjligheter till facklig verksamhet. Därtill ger lagen de fackliga förtroendemännen och deras organisationer ekonomiska förmåner, bland annat enligt 6 och 7 $$ rätt till den ledighet som fordras för det fackliga uppdraget, och med bibehållna anställningsförmåner. Emellertid har lagen kommit att begränsas till att gälla endast förtroendemän i arbetstagarorganisation som är bunden av kollektivavtal. Det sägs nämligen i 1 § 2 stycket att med lokal arbetstagarorganisation avses i denna lag organisation, som på arbetsplatsen är eller brukar vara bunden av kollektivavtal. Genom denna bestämmelse kommer de fria fackförbund som förvägrats rätt att teckna kollektivavtal att ställas utanför lagen, och deras förtroendemän kommer till följd därav att fa sämre möjligheter att utöva facklig verksamhet för sina medlemmars räkning. blir dessa fria fackförbund berövade alla ekonomiska förmåner som lagen erbjuder förtroendemän i kollektivavtalsbundna fackförbund. En sådan olikhet i behandling av skilda fackförbund synes icke vara i full överensstämmelse med den i svensk lagstiftning ledande principen om lika rättigheter för alla fackförbund. Inte minst inom arbetsrätten måste en sådan regel om lika ställning för alla arbetstagare, deras organisationer och förtroendemän noggrant iakttas. När förslaget till ifrågavarande lag om facklig förtroendemans ställning var föremål för remissbehandling fäste de juridiska fakulteterna i och uppmärksamheten på att en lagstiftning i enlighet med förslaget skulle innebära ett kraftigt gynnande av de kollektivavtalsslutande organisationerna på de fria fackförbundens bekostnad. Sålunda framhöll den juridiska fakulteten vid i sitt yttrande bland annat följande: Om förslaget har givits ett vidsträckt tillämpningsområde i det nämnda avseendet är det å andra sidan anmärkningsvärt restriktivt i ett annat avseende. Lagförslaget gäller nämligen endast sådana förtroendemän som "erhållit sitt uppdrag av arbetstagarorganisation, som slutit kollektivavtal för arbetsplatsen eller, om sådant avtal icke finnes, av arbetstagarorganisation som brukar sluta kollektivavtal för branschen". Detta innebär, i beaktande av den synnerligen förmånliga ställningen en facklig förtroendeman ges enligt förslaget, ett påfallande kraftigt gynnande av de etablerade organisationerna på de mindre, konkurrerande, organisationernas bekostnad. Den juridiska fakulteten vid anförde i sitt yttrande samma principiella betänkligheter mot förslaget. Vidare framhöll denna fakultet att en sådan särbehandling av vissa fackförbund finge anses stå i mindre god överensstämmelse med grunderna för de regler om skydd utan åtskillnad för förenings- eller förhandlingsrätten, vilka finns intagna i av ratificerade internationella överenskommelser, som för övrigt omtalas i förarbetena till ifrågavarande lagförslag. Ur yttrandet från fakulteten vid bör här återges följande: Förslaget till lag om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen innehåller regler som skall ge sådan förtroendeman betydande rättigheter. Tillämpningsområdet föreslås emellertid bli snävt såtillvida att lagen inte skall gälla annan facklig förtroendeman än sådan som erhållit sitt uppdrag av s. k. etablerad organisation, dvs. arbetstagarorganisation som är bunden av kollektivavtal med arbetsgivaren för arbetsplatsen eller , om sådant avtal inte kommit till stånd, brukar sluta kollektivavtal för branschen. Fakulteten måste anmäla betänkligheter mot att lagen på detta sätt skall göra åtskillnad mellan olika kategorier av arbetstagarorganisationer. Med den föreslagna ordningen torde organisationer som är etablerade gynnas på ett så påtagligt sätt att konkurrerande, icke etablerade organisationer i många fall måste befaras få svårt att rekrytera och behålla medlemmar. Sådan särbehandling synes stå i mindre god överensstämmelse med grunderna för de regler om skydd utan åtskillnad för förenings- eller förhandlingsrätten vilka finns intagna i ratificerade internationella överenskommelser som omtalas i utredningens betänkande. De internationella bestämmelser, som fakulteten åsyftar, torde bl. a. gälla artiklarna 11 och 14 i Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt artikel 5 och artikel 6 första delen punkt 6 i Europeiska stadgan . Även artikel 11 i konvention nr 87 och artikel 4 i konvention nr 98 samt artiklarna 1 och 2 i ILO.s konvention nr 111 slår fast att alla fackförbund skall åtnjuta förenings- och förhandlingsrätt utan åtskillnad. Det bör även framhållas att lagen medfört en försämrad ställning i ekonomiskt avseende för de fria fackförbunden i jämförelse med vad som tidigare gällt. Kungörelsen (SFS 1972:448) om fackliga förtroendemän hos statsmyndigheter m. fl. gav nämligen samma förmåner i form av bidrag till hyra av lokal och telefonutgifter m. m. till alla fackförbund. Sedan kungörelsen upphört att gälla från den dag lagen trädde i kraft har de fria i statens tjänst gått miste om de förmåner de tidigare åtnjutit. Det är nödvändigt att göra lagen om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen tillämplig på alla fackförbund och deras förtroendemän för att bringa vår lagstiftning i överensstämmelse med åtaganden enligt de ovan angivna av vårt land godtagna konventionerna. Med stöd av ovanstående hemställes att i skrivelse till regeringen anhåller om förslag till sådan ändring av 1 § 2 stycket i lagen om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen att lagen blir tillämplig på alla fackförbund.