mot · FY021965 · 1975-04-01 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:32 om återvinning och omhändertagande av avfall. Cirkuleringsprincipen, råvara konsumtionåteranvändning, måste bli central i allt ekonomiskt handlande. Avfall är tillgångar som måste tas till vara och efter bearbetning åter utnyttjas (miljöprogram). Mål av detta slag är centrala för en effektiv resurshushållning och för en ekologisk miljöpolitik. De får omfattande konsekvenser. Varor måste redan då de produceras utformas så att de kan återvinnas. Den traditionella deponeringen av avfallet måste mönstras ut. Organiskt avfall bör återgå till de producerande jordarna. En effektiv kontroll över miljöfarligt avfall måste skapas. Anläggningar för tillvaratagande och behandling av dessa avfallstyper måste byggas ut. Avfallshanteringen är en eftersatt del av det svenska miljöarbetet. Detta har tidigare påpekats i motioner från till i vilka en rad konkreta förslag i syfte att främja återvinning och en effektivare avfallsbehandling lagts fram. har dock i avvaktan på det utredningsarbete som pågått avvisat dessa förslag. Det är angeläget att förbättringar nu kommer till stånd på detta område. Vi vill i denna motion göra påpekanden i anslutning till regeringsförslaget samt komplettera detta. Den vanligaste metoden för omhändertagande av avfall är fortfarande deponering. Denna hanteringsmetod måste ersättas med andra metoder, som innebär att avfallet kan utnyttjas. Att bara låta soporna ligga är ett oerhört slöseri med resurser. Kompostering och andra liknande metoder för återvinning av framför allt hushållsavfall måste stimuleras. Det är angeläget att de försök som här pågår forceras och att en allmän övergång till bättre metoder för avfallshantering kommer till stånd. Förslaget om statsbidrag till återvinningsanläggningar är därför värdefullt och innebär en anslutning till tidigare fp-förslag. Det är också principiellt viktigt att i renhållningslagen orden allmän avstjälpningsplats och allmän destruktionsanläggning mönstras ut och ersätts med behandlingsanläggning eller upplagsplats. Stora ansträningar bör göras för att snabbt nå en sådan utvecklingsnivå på avfallsområdet att även ordet upplagsplats kan tas bort ur lagen. bör understryka behovet av ett mer intensivt utvecklingsarbete för att främja en snabb övergång till ekologiskt riktiga metoder för avfallsåtervinning. 3 sami Nr 1965-1968 Men det krävs också insatser för att få redan etablerad teknik, t. ex. Multrum, bättre utnyttjad. I propositionen berörs kortfattat problemen med nedlagda söptippar. Departementschefen förutsätter att tillsynsmyndigheterna följer detta problem och vidtar dc åtgärder som behövs. Vi anser att dessa problem måste angripas mer effektivt. Det finns ett stort antal övergivna äldre soptippar. Ytterligare soptippar kommer att läggas ned i samband med att effektivare behandlingsmetoder kommer till stånd. Många av dessa tippar är illa belägna. De ger upphov till miljöproblem som förorening av grundvatten och ytvatten, dålig lukt, självantändning. Även om dessa nedlagda tippar kommer att oskadliggöras i vissa avseenden, kommer de dock att utgöra miljöfara . Lakvatten, ofta starkt förorenat - i vissa fall giftbemängt kommer att rinna från dem. Även andra risker föreligger. är kunskapen om hur man lämpligast skall förfara med nedlagda soptippar otillräcklig. Mer forskning är nödvändig. Det är också möjligt att forskningen kan leda fram till möjligheter att nyttiggöra tippmassorna. bör hos regeringen begära särskilda forskningsinsatser för dessa ändamål. Sådana skulle förslagsvis kunna läggas på ett särskilt avfallsforskningsinstitut, som vi i denna motion föreslår skall inrättas. Återanvändningen av papper är i vårt land av mindre omfattning än i flera andra jämförbara länder. Arbets- och transportkostnader har gjort denna hantering föga lönsam rent företagsekonomiskt. Samhällsekonomiskt torde dock lönsamheten vara betydande. Skogsindustrins råvarusituation är också ett starkt motiv för ökad återvinning av papper. Allmänhetens uppslutning kring tanken att samla in papper för återvinning är också stor. En förutsättning för en mera omfattande insamlingsverksamhet är att denna organiseras så att priser och leveranskvantiteter är stabila. Detta inte minst för att investeringar i anläggningar vid bl. a. pappersbruken skall komma till stånd. Ett kommunalt ansvar torde vara en förutsättning för kontinuerliga leveranser. Vi vill dock understryka värdet av att ideella organisationer som medverkar vid pappersinsamling ges möjlighet att även i fortsättningen göra detta. Vi förutsätter att kommunerna träffar avtal med ideella organisationer om medverkan. Vi vill också understryka att kontor, affärer och andra företag, som på ett seriöst och rationellt sätt själva sköter insamlingen av sitt pappersavfall, får göra detta. Det är angeläget att kommunerna i dessa fall liksom då det gäller undantag från separeringsföreskrift i glesbygdsområden inte tillämpar de nya befogenheterna så strikt att samhällsekonomiskt riktiga insamlingsförfaranden motverkas. Vissa övergångsproblem bör beaktas. En del kommuner har redan nu organiserat hämtning av pappersavfall. I några fall innebär detta betydande kostnader för kommunen. Det är angeläget att befintlig organisation inte löses upp i avvaktan på att den obligatoriska pappersinsamlingen införs. Medverkan från statsmakternas sida kan här behövas. Väsentligt är givetvis också att pappersbruken snabbt genomför de utbyggnader som krävs för att pappersavfallet skall kunna utnyttjas, så att kommunerna kan sluta avtal om leverans av avfallet. För att stimulera återanvändningen kan olika åtgärder vidtas. I sin egen upphandling av pappersprodukter bör staten föreskriva dels en hög andel återanvänt papper, dels en produktutformning som underlättar återanvändning. Forsknings- och utvecklingsinsatser, som kan leda fram till nya användningsområden för återanvänt papper och nya metoder för återvinningsprocessen, bör främjas. Om avsättningssvårigheter för återanvänt papper skulle uppstå kan ekonomiska styrmedel, exempelvis en avgift på nyproducerat och importerat papper, övervägas. Vi delar den uppfattning som kommer till uttryck i propositionen att nuvarande resurser för att ta vara på farligt kemiskt avfall är otillräckliga. Ökad kunskap om avfallets omfattning och fördelning är nödvändig liksom bättre kontroll över att avfallet hanteras så att det inte ger upphov till miljöskador. Den situation som råder när det gäller miljöfarligt avfall motiverar ett ökat kommunalt inflytande. Det är också nödvändigt att snabbt bygga upp kapacitet för behandling av det miljöfarliga avfallet. Här liksom på andra områden bör målet vara att återvinna så mycket som möjligt av avfallet. Detta bör helst göras redan vid källan, dvs. inom det företag som ger upphov till avfallet. Det är angeläget att kommunerna får garantier för att det kemiska avfallet kan avsättas. Uppbyggnad av tillräcklig behandlingskapacitet bör därför ske med statlig medverkan. Statens uppgift bör således i första hand vara att garantera att tillräcklig behandlingskapacitet kommer att finnas. De företag som ger upphov till miljöfarligt avfall måste ha ett ansvar för att detta avfall omhändertas och om möjligt behandlas redan vid källan, så att delar av det kan återvinnas. En sådan ordning minskar behovet av kommunala och statliga insatser. Möjligheterna för industrier att samarbeta för att behandla avfallet bör också tas till vara. Utnyttjande av avfallsbörser, utvidgad clearing mellan företag som kan utnyttja varandras avfall är här viktiga inslag. De speciella problem som finns när det gäller det kemiska avfallet gör att vi inte har anledning att motsätta oss att ett av staten, kommunerna och näringslivet gemensamt ägt behandlingsföretag tillskapas. Den ensamrätt till behandling av miljöfarligt avfall som detta företag föreslås få bör dock tillämpas så, att den inte hindrar rationella interna lösningar eller samarbete mellan industrier. Det finns tvärtom skäl att främja intern återvinning. Tillståndsgivningen när det gäller behandlingsrörelse bör vara generös. Information, rådgivning och tillsyn En viktig förutsättning för en effektiv avfallshantering är att bättre information och rådgivning kommer till stånd. Det är angeläget att forskningsresultat snabbt kommer ut till praktisk användning. Olika vägar bör prövas att föra ut information till allmänheten och berörda beslutsfattare m. fl. om avfalls- och naturresursfrågor. De förslag som finns i propositionen är otillräckliga. De förslag som läggs fram i propositionen innebär att ytterligare krävande tillsynsuppgifter läggs på kommunerna. Det är nödvändigt att kommunerna får såväl tillgång till egen avfallsexpertis som möjligheter till rådgivning. Hälsovårdsnämndernas roll är här central. Den pågående översynen av hälsovårdsstadgan och därmed av hälsovårdsnämndernas uppgifter måste resultera i bättre resurser och ökad tillgång till lämpligt utbildad personal. Hälsovårdsnämndernas ställning måste förstärkas. Vid ställningstagandet till frågan om kostnadsfördelningen mellan stat och kommun måste de nya kostnadskrävande uppgifter som läggs på kommunerna, bl. a. i vad gäller avfallsfrågorna, beaktas. Grundforskning med i betydande utsträckning tvärvetenskaplig inriktning inom avfallsområdet måste ges ökade resurser. Ett institut för avfallsforskning bör inrättas och kan exempelvis knytas till . Vi hänvisar till motionerna 1971:413 och 1972:88 i vilka detta förslag har motiverats utförligt. Ett sådant institut skulle vara speciellt lämpat för att ge kommunerna information och råd. Resurserna för tillämpad avfallsforskning måste förstärkas kraftigt vid olika institutioner med bl. a. teknisk, naturvetenskaplig, medicinsk, ekonomisk och sociologisk inriktning. En samordning av denna forskning bör ske inom . Bland viktiga forskningsuppgifter av tvärvetenskaplig karaktär vill vi nämna teknikvärdering för återvinningssektorn. Frågeställningar här är bl. a. separering av avfall vid källan eller genom senare avskiljning, engångsförpackningar kontra flergångsförpackningar för olika varuslag, effekterna av en förbättring av varor med längre livslängd för varorna som följd, utformning av varor så att återanvändning underlättas, energiaspekter på återvinning etc. Även när det gäller det miljöfarliga avfallet finns omfattande forskningsbehov. I propositionen ges sparsamt utrymme åt behovet av forskning och teknisk utveckling på avfallsområdet. bör hos regeringen begära förslag om vidgade insatser i detta syfte. Med hänvisning till vad som anförts hemställes 1. att hos regeringen begär a) att förslag föreläggs om utvidgad forskning och utveckling på avfallsområdet i enlighet med vad som anförs i motionen, b) att förslag föreläggs om inrättandet av ett , c) att särskilda forskningsinsatser rörande miljöproblem i samband med äldre nedlagda soptippar kommer till stånd, d) att förslag föreläggs om förstärkta resurser för tillsyn, rådgivning och information rörande avfallsfrågor, e) att bestämmelser införs om att statlig upphandling av pappersprodukter inriktas på ali produkterna skall innehålla en stor andel återvunnet papper och att produkterna utformas så att senare återvinning underlättas; samt 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs beträffande de ideella organisationernas medverkan vid insamling av pappersavfall, övergångsproblem i samband med införandet av insamling av avfallspapper, intensifierat utvecklingsarbete i vad avser ekologiskt riktiga behandlingsmetoder för avfall samt tillämpningen av föreskrifterna för omhändertagande av miljöfarligt kemiskt avfall. () ()