mot · FY021943 · 1975-04-01 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:23 om vidgad vuxenutbildning samt studiestöd till vuxna m. m. I propositionen 1975:23 betonas bl. a. den viktiga roll folkbildningsarbetet spelar inom vuxenutbildningen. Bidragen till studiecirkelverksamheten beräknas öka. De prioriterade studiecirklarna föreslås omfatta fler ämnen . Vidare förordas att särskilda statliga bidrag skall utgå till s. k. uppsökande verksamhet på arbetsplatser och i bostadsområden. Till huvudparten av de framlagda förslagen rörande folkbildningsarbetet kan vi ansluta oss. Några förslag ser vi dock kritiskt på, och vi kommer nedan att yrka på en rad ändringar i desamma. De senaste årtiondenas snabba utbyggnad av den obligatoriska skolan och den ökade satsningen på gymnasial utbildning har skapat vissa utbildningsklyftor mellan olika generationer. I ett samhälle som kräver alltmer välutbildad arbetskraft synes det angeläget att i första hand ge de korttidsutbildade möjlighet till vidareutbildning och fortbildning. En huvuduppgift för vuxenutbildningen, inom vilken folkbildningsarbetet spelar en betydande roll, är således att överbrygga de bildnings- och utbildningsklyftor av olika slag som finns i samhället . Vuxenutbildningen bör ge medborgarna bättre förutsättningar att möta förändringarna i arbetslivet och därmed inge dem en större trygghet. Ytterligare en uppgift är att medverka till att ett ökat antal människor kan deltaga i samhällsarbetet och på så sätt påverka samhällsutvecklingen. Den utveckling som lett till en övervärdering av teoretiska kunskaper och formell skolning finner vi olycklig. Kunskaper som människor förvärvat genom annan verksamhet och genom livserfarenhet bör betraktas som lika värdefulla som de kunskaper de har papper på. Vuxenutbildningen kan utgöra ett väsentligt komplement till dessa kunskaper och erfarenheter. kommer behovet av att senare i livet kunna komplettera sina kunskaper efter längre eller kortare perioder i arbetslivet att starkt öka. Det är inte minst mot den bakgrunden synnerligen viktigt att åstadkomma en samordning och samplancring av utbildningsutbudet inom vuxenutbildningsområdet. Det utredningsarbete rörande vuxenutbildningen som pågår täcker enligt föredragandens mening inte i önskvärd omfattning de centrala frågorna om dels gränserna mellan å ena sidan folkbildningsarbetet och å andra sidan övrig vuxenutbildning, dels behovet av att se över formerna för stödet till studiecirkelverksamheten. Därför måste det, menar föredraganden, vara ändamålsenligt att gränserna mellan folkbildningsarbetet och övrig vuxenutbildning samt formerna för det statliga stödet till studiecirkel verksamheten ses över i särskild ordning. skall han återkomma till regeringen med förslag om lämpliga former för arbetet. Detta initiativ till en översyn av vuxenutbildningsfältet och bidragsgivningen måste betecknas som välkommet. Ingen kan förneka behovet av en översyn. Frågan om gränsdragningen och samordningen mellan det offentliga utbildningsväsendet och studieförbundens verksamhet är rik på komplikationer. Om formerna för denna översyn kan man ha olika meningar. Starka skäl kan anföras för att den kommande utredningen skall vara parlamentarisk, bl. a. med hänsyn till de många utbildningspolitiska och samhällsekonomiska aspekterna. Viktigt är också att i utredningen ingår en allsidig representation från studieförbunden. Dessa har olika huvudmän, olika intresseinriktningar, olika erfarenheter och olika uppfattningar om hur kompetensfördelningen bör utformas. För att uppnå ett gott resultat av utredningen är en allsidig belysning av problematiken nödvändig. De människor som har en mycket kort utbildning saknar icke sällan kännedom om de utbildningsmöjligheter som står till buds. En förutsättning för att de korttidsutbildade verkligen skall kunna engageras i studieverksamhet på ett meningsfullt sätt är att de ges en fullödig information om olika studiemöjligheter. Utbildning organiserad i form av studiecirklar har visat sig vara en mycket lämplig studieform för människor med begränsad eller ingen studievana. Vi anser det alltså välmotiverat att stimulera till cirkelstudier. Om sättet och formerna för denna stimulering har vi dock i vissa stycken en annan mening än föredragande statsrådet. Informationen om studier inom folkbildningen och rekryteringen av deltagare i sådana studier sker huvudsakligen genom broschyrer, foldrar, affischer och annonser. Dessa informations- och rekryteringsmetoder har i stort sett visat sig effektiva. Att utöver vad som i rekryteringshänseende redan sker i form av s. k. uppsökande verksamhet - denna är inte någon helt ny företeelse utan har förekommit inom folkbildningen - satsa ytterligare på sådan verksamhet, dvs. information och rekrytering genom ett systematiserat övertygande i form av besök hos och personliga samtal med människor på deras arbetsplatser och i deras bostäder, kommer troligen icke att ge ett resultat som svarar mot de ökade rekryteringskostnaderna. Dessutom måste man, mera allmänt sett, fråga sig hur långt man får och bör gå i att dels formligen tränga sig på människor med propaganda, reklam och information, dels skapa kanske falska föreställningar om vad det innebär att bedriva framgångsrika och meningsfulla studier och om väd sådana kan leda till. Man får icke blunda för att många människor kan komma att uppleva en intensiv uppsökande verksamhet på arbetsplatser och i hemmen som direkt påträngande. Ett sådant studietryck kan leda till planlösa och miss lyckade studier med negativa återverkningar. Metoderna för att motivera korttidsutbildade, som känner sig tveksamma eller avvisande inför studier, att delta i vuxenutbildningen måste därför vara varsamma för att inte få oönskad effekt. Hittillsvarande försök med en mera systematiserad uppsökande verksamhet, t. ex. i bostadsområden, har icke uppvisat särskilt positiva resultat. Å andra sidan vill vi dock inte - trots att vi är skeptiska till lämpligheten och ändamålsenligheten av en alltför intensiv uppsökande verksamhet avvisa en varsam och icke alltför påträngande uppsökande verksamhet. En sådan kan försöksvis ha sitt berättigande. Den bör emellertid, tills utvärdering skett, icke vidgas utöver vad som i propositionen föreslås för /76. Att de fackliga organisationerna, såsom föreslås, ytterst skall ha ansvaret för den uppsökande verksamheten på arbetsplatserna torde få anses vara mest ändamålsenligt. Men det måste inskärpas att alla studieförbund som är villiga att ställa sina krafter till förfogande för en sådan verksamhet skall inbjudas till och beredas möjlighet att delta i den samverkan med de fackliga organisationerna som föredraganden förutsätter skall etableras. De fackliga organisationernas ansvar för verksamheten får icke ta sig det uttrycket att endast ett eller möjligen två studieförbund tillåts delta. Har man anspråk på allmänna medel för verksamhetens bedrivande - sådana medel begärsju - måste det innebära att verksamheten skall vara fri och öppen. Utbudet i fråga om t. ex. studiecirklar, som även fortsättningsvis torde komma att vara den lämpligaste studieformen för vuxna som har liten eller ringa studievana, blir därigenom också rikare. Stora krav måste vidare ställas på studieorganisatörernas inte bara formella och allsidiga utbildning utan också objektivitet och vidsyn. Deras utbildning, som skall bekostas med särskilda allmänna medel, bör ske i regi eller under dennas överinseende. Uppfylles icke de förutsättningar för bedrivande av uppsökande verksamhet på arbetsplatserna som här angivits, måste det - om verksamheten huvudsakligen avses skola vara en helt intern angelägenhet för de fackliga organisationerna - starkt ifrågasättas om den skall bedrivas med allmänna medel. Vad beträffar den uppsökande verksamheten i bostadsområden delar vi föredragandens mening att beslut nu inte bör fattas om sådan verksamhet i större skala eller än . Erfarenheterna har hitintills inte varit speciellt uppmuntrande eller löftesrika, men det kan dock vara berättigat med ytterligare några försöksår innan slutlig ställning tas till denna form av rekrytering till bildningsverksamhet. Enligt föredraganden bör prövas olika former av samspel mellan studieförbunden, som skall ha ansvaret för verksamheten, och olika typer av organisationer. Mycket torde dock inte vara att vinna på samspel med så allmänna och heterogena gruppbildningar som - de nämns i propositionen - hyresgäst- och bostadsrättsföreningar, vilkas medlemmar knappast har det gemensamt att vara korttidsutbildade eller vara svåra att nå genom de sedvanliga rekryteringsmetoderna. Däremot torde en uppsökande verksamhet i bostadsområden bli mer meningsfull och resultatgivande om den i forsta hand riktar sig till exempelvis handikappade och hemarbetande invandrare eller liknande angelägna grupper, som kan vara svåra att effektivt nå på annat sätt och som vanligen också har starka kontaktbehov. Liksom i den uppsökande verksamheten på arbetsplatserna bör i motsvarigheten i bostadsområdena alla studieförbund som känner sig kallade till en insats ges möjlighet att delta - givetvis under sådana samplaneringsformer att inte flera studieförbund uppsöker samma människor. Här lika litet som i annat folkbildningsarbete får verksamhet, finansierad med allmänna medel, förbehållas något eller några studieförbund. Det måste åligga att vid fördelningen av bidrag tillse att så icke sker. En övervägande opinion inom folkbildningsvärlden menar att ett ökat statligt stöd till studiecirkelverksamheten i första hand skall syfta till att utjämna skillnaderna i bidragsavseende mellan s. k. prioriterade och icke prioriterade cirklar. De prioriterade cirklarna omfattar nu - förutom utveckling av handikappades färdigheter att meddela sig - ämnena engelska, svenska, matematik och samhällskunskap på en nivå som svarar mot högst årskurs 9. Föredraganden förordar i propositionen en utvidgning av de prioriterade cirklarnas ämnen, t. ex. att all facklig utbildning skall vara prioriterad, dvs. även sådan specialiserad och intern utbildning som icke, vilket varit kriteriet tidigare, kan inräknas under grundskoleämnet samhällskunskap. Vidare förordas för prioritering invandrarnas hemspråk på bekostnad av exempelvis tyska och franska, som tidigare förts fram som lämpliga prioriteringsspråk med samma relevans som de fyra tidigare prioriterade ämnena på grundskolenivå. Vi förmenar att det i grunden icke finns några bärande skäl för att göra skillnad mellan prioriterade och icke prioriterade cirklar. Några hållbara skäl för vilka studiecirkelämnen som skall klassificeras på det ena eller andra sättet finns inte. Föredragandens förslag till utvidgning av prioriteringen är ett gott exempel på den godtycklighet och bristande konsekvens i klassificeringen som blir mer uppenbar för varje ämne som prioriteras. Ansträngningarna bör i stället inriktas på att utjämna bidragsskillnaderna mellan prioriterade och icke prioriterade cirklar upp till likställdhet med de förra. Under åberopande av det anförda hemställs att måtte uttala 1. att den aviserade utredningen rörande gränsdragningen mellan folkbildningsarbetet och övrig vuxenutbildning samt formerna för det statliga stödet till studiecirkelverksamheten dels bör vara parlamentarisk, dels inrymma en allsidig representation från studieförbunden, 2. att den föreslagna uppsökande verksamheten på arbetsplatser och i bostadsområden bör organiseras och genomföras enligt de riktlinjer som anges i motionen, 3. att antalet prioriterade studiecirkelämnen icke skall utökas utan att inriktningen i stället bör vara att i första hand utjämna skillnaderna i bidragsavseende mellan de icke prioriterade och nuvarande prioriterade cirklarna. () () () i Agnäs () () () HANS NYHAGE (m) () () ()