mot · FY021344 · 1975-01-25 00:00:00 — av fröken m. fl. om undervisningen i teckenspråket inom specialskolan för döva och hörselskadade. Det är obestridligt att kunskaper i teckenspråket ger de hörselskadade barnen större språkförståelse och därmed större möjligheter att uppleva gemenskap med andra människor. De får bättre möjligheter att göra sig förstådda av sina föräldrar och övriga nära anhöriga. Dessa eftersträvar nämligen att lära sig teckenspråket om deras hörselskadade barn får lära sig detsamma. Därmed ökas barnens möjligheter att få uppleva den gemenskap, värme och känslokontakt som är av utomordentligt stort värde för deras personliga utveckling och för deras anpassning till samhällets olika krav. Enligt läroplanen för specialskolan för döva och hörselskadade barn är undervisning i teckenspråket obligatorisk endast på högstadiet. Därjämte kan teckenspråket ingå i ämnet svenska . Enligt specialskolstadgan skall också arbetet i specialskolan ordnas så att hörselskadade och talskadade elever så långt möjligt lär sig normalspråket, och arbetet i specialskolan inriktas på att öva språkliga färdigheter. Det var en utbredd uppfattning att de dövas och hörselskadades inlemmande i den språkliga gemenskapen i första hand skulle ske genom att de via eventuella hörselrester tränades i att tala och att avläsa andras tal på munnen. Endast de döva själva har ihärdigt hävdat att denna ensidiga metod leder till en betydligt större isolering för den hörselskadade än som skulle vara nödvändigt. Dessbättre har man fått ökad förståelse för de dövas egen uppfattning. De döva har nämligen pläderat för den s. k. totala kommunikationsmetoden. Den innebär att man på olika sätt, exempelvis med tydligt tal, munavläsning och med teckenspråket försöker få kontakt med varandra. Medan man trott att barn som tidigt lärt sig teckenspråket skulle bli mer obenägna att anstränga sig för att lära sig tala tycks alla nu vara överens om att det är just kombinationen teckenspråk-talträningmunavläsning som ger barnen den största språkförståelsen och därmed den största möjligheten att uppleva gemenskap med andra människor. I budgetpropositionen föreslås viss utbildning i syfte att ge personal vid specialskolorna för hörselskadade elever utbildning i teckenspråket. Vi hälsar detta med tillfredsställelse. Det räcker dock inte. Det behövs åtgärder på olika plan för att ge teckenspråket en bättre ställning. I första hand bör en översyn ske av läroplanerna för utbildning av lärare i specialskolan för döva och hörselskadade i syfte att ge dessa tillräckliga kunskaper för att kunna undervisa i och på teckenspråket. Detta gäller lärare på alla stadier, också förskollärare. I andra hand måste lärarplanen för specialskolan ändras så att teckenspråket blir en integrerad del av undervisningen på alla stadier. Motioner i liknande syfte har avvisats av med hänvisning till att frågorna är under översyn och bearbetning i . Det tycks emellertid dröja innan någon mer genomgripande förbättring sker. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att begär skyndsamma åtgärder i enlighet med vad som anförts i motionen i syfte att ge teckenspråket en bättre ställning inom specialskolan för döva och hörselskadade. () i Lane-Herrestad () i Skärstad GOTAB 75 8776 S 1975