ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY021877 · 1975-03-17 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975:9 om reformering av högskoleutbildningen m. m. I proposition nr 9 om reformering av högskoleutbildningen behandlas bl. a. kompetenskommitténs förslag till behörighet för högskolestudier. Jag delar kompetenskommitténs allmänna synsätt och vill understryka värdet av att man därigenom vidgar tillträdet till den högre utbildningen. föreslog att som särskilt behörighetskrav förstudier i samhällsvetenskapliga ämnen skulle krävas kunskaper i samhällskunskap motsvarande tre årskurser på gymnasiet. I regeringens förslag har detta kommitténs krav frångåtts, och man konstaterar att två årskurser samhällskunskap bör ge "tillräckliga förkunskaper för nämnda studier. Jag kan inte ansluta mig till denna bedömning, eftersom den tredje årskursen samhällskunskap på de treåriga gymnasielinjerna till övervägande delen innehåller de statsvetenskapliga momenten av ämnet samhällskunskap, och dessa moment måste anses vara en nödvändig förutsättning för t. ex. jurist- och socionomutbildningarna. Det är dessutom angeläget att de studerande också inom det samhällsvetenskapliga utbildningsområdet har en tämligen enhetlig kunskapsbakgrund. Jag anser alltså att bör besluta i enlighet med kompetenskommitténs förslag på denna punkt. Med anledning härav hemställer jag att med ändring av propositionen 1975:9 beslutar att som särskilt förkunskapskrav för samhällsvetenskapliga studier samt för juridiska studier och studier vid socialhögskola skall gälla tre årskurser i samhällskunskap.
mot · FY021879 · 1975-03-17 00:00:00 — av och i med anledning av propositionen 1975:9 om reformering av högskoleutbildningen m. m. I propositionen 1975:9 föreslår föredraganden vissa förändringar i vad gäller fakulteternas/sektionernas sammansättning. a. föreslås att de studerande i forskarutbildning bör få medansvar och ökad insyn i forskningens och forskarutbildningens planering. Också kretsen av ordinarie lärare föreslås vidgad utöver dem som är direkt knutna till högskolor inom den nuvarande universitetsorganisationen. 1 princip innebär detta att i huvudsak alla ordinarie professorer, biträdande professorer och universitetslektorer inom fakultetens/sektionens område skall bli ledamöter i närmast berörd fakultet/sektion. I vad gäller de medicinska fakulteterna gäller att universitetslektorerna på den teoretiska sidan har säte och stämma i fakulteten. Detta gäller emellertid inte de kliniska lärarna. Dessa bedriver emellertid en verksamhet inom undervisning och forskning som är direkt relaterad till praktisk medicinsk vård. På grund av det nuvarande förhållandet finns det stor risk för att det blir en slagsida i vad gäller balansen mellan klinisk och teoretisk forskning. Det vore därför rimligt att de personer på klinikerna som har med universitetslektorer jämförbara uppgifter får en med dem likvärdig ställning i fakulteter och utbildningsnämnder. Med stöd av det ovan anförda hemställs att uttalar att kliniska lärare, vilka har med universitetslektorer jämförbar ställning, blir ledamöter i faku!tets-/sektionskollegiet vid medicinsk fakultet samt jämställs med universitetslektorer när det gäller ledamotskap i fakultets-/sektionsnämnd. () ()
mot · FY021885 · 1975-03-20 00:00:00 — av herrar och i Agnäs med anledning av propositionen 1975:14 om statligt stöd till ungdomsorganisationernas centrala verksamhet, m. m. Ungdomsorganisationernas verksamhet är mycket värdefull. Det torde vara allas uppfattning att deras insats är omistlig i dagens . Det är därför på sin plats att samhället bidrager ekonomiskt till dessa organisationers centrala verksamhet och ungdomsledarutbildning enligt förslaget i regeringens proposition 1975:14. Då det gäller den utformning av stödet som propositionen presenterar måste vi dock med skärpa vända oss emot att den konstruktion som föreslås ställer betydande grupper utanför möjligheten till bidrag genom att propositionen kräver en likartad modell för alla ungdomsorganisationer. Det betyder att t. ex. pingstförsamlingarnas ungdomsarbete inte kan komma i fråga i praktiken vid fördelningen av stödet, vilket innebär att en verksamhet som i övrigt fyller måttet ställs utanför trots medlemsantal och omfattande arbete. Från rättvisesynpunkt är det orimligt att en rörelse som innesluter så mycken ungdom - förmodligen en av de största grupperna i landet behandlas som om den inte funnes. De ansvariga för verksamheten och dess medlemmar delar skattebördor och samhällsansvar men blir i detta avseende diskriminerade. Den likformighet som regeringen begär genom propositionens krav innebär en styrning som ej kan godtagas. Om den genomföres, hämmas förverkligandet av varje organisations egenart. En modell som passar vissa andra organisationer kan inte utan vidare anbefallas åt kristna organisationer som vuxit fram ur särpräglade rörelser och starka väckelser. De kan sägas vara organismer som utvecklats och funnit sin form, så att det är gagneligt inte bara för församling och kyrka utan även för vårt samhälle som helhet. Just i denna egenartade utformning och särskilda prägel är de en viktig faktor då det gäller att förverkliga vårt samhälles intentioner att berika de ungas liv och hjälpa dem i med många problem. Det skulle skada den också ur statsmakternas synpunkt värdefulla verksamheten om en förändring framtvingades. Det måste dessutom framstå som ett brott mot demokratins principer att försöka styra organisationerna då det gäller deras inre arbetsformer och uppbyggnad. Enskilda och sammanslutningar bör vara försäkrade om integritet och självbestämmanderätt. När det är helt belagt att i vårt land har ett så stort antal unga medlemmar och att den verksamhet som dess lokala församlingar bedriver motsvarar vad som åsyftas när samhälleligt stöd skall inforas, och när dessa församlingar - som på grund av sin principiella syn på lokalförsamlingen är självständiga - bildat ett organ som kan ta emot statliga medel, måste bidragsbestämmelserna utformas så att de får del i stödet. Med stöd av det anförda hemställes att vid behandling av regeringens proposition 1975:14 beslutar att det statliga stödet till ungdomsorganisationernas centrala verksamhet utformas så, att organisationer, som i övrigt uppfyller kriterierna för statsbidrag, på grund av sin principiella uppbyggnad och verksamhetsform icke ställes utanför sagda stöd. () ()
mot · FY021889 · 1975-03-20 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:40 om konsumentpolitisk verksamhet m. m. I propositionen 1975:40 föreslås en väsentlig utbyggnad av kommunernas medverkan i konsumentpolitiken. Vi instämmer i att denna utbyggnad är ytterst angelägen. Att ge stöd inte minst åt de svaga konsumenterna är av vital samhällsekonomisk och social betydelse. I propositionen 1972:33 framhölls behovet av att den regionala organisationens kapacitet ökades i samband med att en lokal konsumentpolitisk verksamhet utbyggdes. I propositionen 1975:40 tar man avstånd från denna ståndpunkt, då man föreslår en indragning av den nuvarande väletablerade regionala verksamheten på länsstyrelserna genom att hemkonsulenttjänsterna dras in med verkan från . Detta skulle betyda att när kommunen bedriver en lokal konsumentverksamhet skulle det ej behövas någon regional. Sådant resonemang förs ej inom andra områden. Indragningen skulle innebära en oacceptabel försvagning av hela den konsumentpolitiska verksamheten. Den kommunala verksamheten skall enligt propositionen alltjämt bygga på frivilliga åtaganden från kommunernas sida. Förmodligen blir den konsumentpolitiska verksamheten mycket olika utformad i olika kommuner. I län med glesbygdskaraktär och litet befolkningsunderlag finns betydande risk att den eftersträvade närkontakten med konsumenterna går förlorad. Handelsministern framhåller i propositionen att en nära kontakt mellan samhällets konsumentverksamhet och de enskilda konsumenterna är en grundläggande förutsättning för att konsumentpolitiken skall bli verkligt framgångsrik. Därför vore det mycket olyckligt, om hemkonsulentfunktionen på regional nivå successivt skulle avvecklas. omfattar hemkonsulenternas verksamhet i stor utsträckning just den vägledning, information och problemuppfångning som propositionen önskar skall bli genomförd på det lokala planet. När denna lokala verksamhet utbyggts, kvarstår behovet av en regional instans, som kan svara för regional planering och samordning av information och utbildning. Det regionala ledet kan också fungera som samordnande i den bemärkelsen att man via detta kan samla kommunernas konsumentrepresentanter till diskussion om gemensamma regionala problem. Det regionala ledet, representerat av de 39 hemkonsulenterna, innebär också viktiga kontakter på regional nivå med länsarbetsnämnd, lantbruksnämnd, landsting Om ledet tas bort, försvinner denna direktkontakt. Också detta talar för bibehållande av en regional kontakt. Den regionala verksamheten bör därför behållas men naturligtvis anpassas i takt med den lokala utbyggnaden. Ett bibehållande av nuvarande regionala hemkonsulentorganisation är en garant för en förebyggande och effektiv informations- och utbildningsverksamhet. Med stöd av vad ovan anförts hemställes 1. att avslår propositionen 1975:40 i vad gäller avveckling av hemkonsulenttjänsterna, 2. att beslutar att bibehålla det regionala ledet i den konsumentpolitiska verksamheten. () ()
mot · FY021893 · 1975-03-19 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av propositionen 1975:40 om konsumentpolitisk verksamhet m. m. Propositionen 1975:40 om konsumentpolitisk verksamhet innebär en förstärkning av den kommunala konsumentverksamheten som vi hälsar med tillfredsställelse. Vill man ge stöd till så många konsumenter som möjligt är detta ett steg i rätt riktning. För att detta skall fungera i praktiken bör statsbidrag utgå till kommunerna. Utan ett sådant bidrag kan ingen jämställdhet skapas mellan olika konsumenter. Frågan om en aktiv konsumentpolitik får inte vara beroende av boendeort. Denna fråga kan emellertid lösas i samband med den kommunalekonomiska utredningens arbete. Propositionens förslag om ett slopande av hemkonsulenttjänsterna finner vi helt otillfredsställande. Hemkonsulentverksamheten bör bibehållas. Handelsministern framhåller i propositionen att en nära kontakt mellan samhällets konsulentverksamhet och de enskilda konsumenterna är en grundläggande förutsättning för att konsumentpolitiken skall bli verkligt framgångsrik. Denna närkontakt bör enligt vår mening vara lika angelägen på länsnivå som på det kommunala planet. Att till en rimlig kostnad samt med tillfredsställande effektivitet och service fullgöra detta från centralt håll torde vara omöjligt. När det gäller konsumentfrågorna skulle det i ett sådant fall föreligga stor risk för att samordning, uppföljning samt spridning av idéer och inspiration skulle försvagas för de på ett regionalt plan etablerade instanserna. Tjänstemän på konsumentenheter äger god kännedom om regionala förhållanden, och fördelarna med personkontakter på länsplanet måste framhållas. För att de konsumentpolitiska målen skall uppfyllas behövs absolut denna regionala förbindelselänk. Information och ökade insikter om kost, heminredning, hemekonomi och liknande har en avgörande betydelse för vår arbetsförmåga, hälsa och trivsel i tillvaron. Ett bibehållande av nuvarande regionala hemkonsulentorganisation är en garant för att en täckande, förebyggande, målinriktad och effektiv informations- och utbildningsverksamhet inom dessa viktiga områden kan fortsätta. Det är inte bara som har behov av en regional förbindelselänk och bevakning, utan andra centrala myndigheter som , livsmedelsverket, KO och reklamationsnämnden har vid olika tillfällen, också i remissvaren, understrukit behovet av en regional organisation. Den centralisering av den allmänna informationsverksamheten som propositionen föreslår måste anses strida mot de allmänna strävanden till regionalisering av den statliga verksamheten som kommit till uttryck . Med hänvisning till det anförda hemställes att vid sin behandling av propositionen 1975:40 beslutar att hemkonsulenterna skall bibehållas. PER () . ÅSLING (c) ()
mot · FY021894 · 1975-03-20 00:00:00 — av herrar i och Elmstedt med anledning av propositionen 1975:40 om konsument politisk verksamhet m. m. I proposition 1975:40 föreslås en förstärkning av kommunernas medverkan i konsumentpolitiken och en förstärkning av resurser, vilket enligt propositionen går ut över hemkonsulenttjänsterna vilka föreslås dras in från . Enligt vår mening är det värdefullt att kommunens ställning i sammanhanget stärks, men det måste vara helt fel att som föreslås avveckla den regionala verksamheten genom att dra in hemkonsulenttjänsterna. Genom inrättande av en lokal organisation med främst rådgivande uppgifter förbättras kontakterna med de enskilda konsumenterna. Mot denna bakgrund anser vi det högst angeläget från konsumentsynpunkt att den regionala organisationen bibehålles för bl. a. samordning av utbildning och information. Detta syfte nås inte i det förslag som propositionen tar upp. De flesta torde ha stort behov av att den regionala organisationen finns kvar. Den förstärkning av som föreslås kan inte ersätta förlusten av den regionala kontakt som hemkonsulentorganisationen utgör. En helt överväldigande del av remissinstanserna som yttrat sig över i ärendet utsänd departementspromemoria har gått emot avvecklingen av hemkonsulentorganisationen. Följden skulle, menar man, bli en tungrodd och centralstyrd apparat som inte på ett tillfredsställande sätt skulle fylla sin funktion. Denna mening framförs bl. a. och . menar att i dagens servicelösa samhälle behöver allt fler konsumenter hjälp med olika problem, och förbundet protesterar på det bestämdaste mot att hemkonsulentinstitutionen dras in. uttrycker ungefär samma mening och erinrar om alla de människor som bor på landsbygden och i de små orterna. Liknande synpunkter framförs av . Praktiskt taget samtliga länsstyrelser avstyrker också förslaget om indragningen av hemkonsulenterna. i avstyrker på det bestämdaste denna indragning och framhåller att det inte kan vara fråga om att dra in nämnda tjänster av statsfinansiella skäl, eftersom de då frigjorda resurserna föreslås överförda till . har ett så stort antal remissinstanser varit så eniga som i det här fallet, och enligt vår mening talar många utomordentligt starka skäl för ett bibehållande av hemkonsulentorganisationen. Vi är övertygade om att en sådan ordning är att föredra framför en förstärkning av . Med hänvisning till det anförda hemställes att vid sin behandling av propositionen 1975:40 om konsumentpolitisk verksamhet beslutar anhålla hos regeringen om att den regionala konsumentverksamheten bibehålles. () ()
mot · FY021897 · 1975-03-19 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:41 om inrättande av m. m. I propositionen 1975:41 föreslås inrättande av ett handelsprocedurråd. Rådet skall ha till uppgift att utarbeta och befordra utarbetandet av förenklade handelsproeedurer i frågor, som rör hanteringen av dokument, formaliteter och informationer, som krävs i nationell och internationell handel. Som huvudmän skall staten och industriförbundet stå gemensamt. Kostnaderna för verksamheten skall i princip delas lika mellan de båda delägarna. Enligt ett förslag till avtal, som träffats mellan staten och industriförbundet, skall rådet ledas av en styrelse bestående av åtta ledamöter jämte åtta suppleanter, vilka till hälften skulle utses av vardera parten. Till rådet föreslås höra en rådgivande delegation för handelsprocedurfrågor. Det är enligt vår mening angeläget att representanter för den del av näringslivet som består av mindre och medelstora företag kommer att ingå i föreslagen styrelse och delegation. Man får förutsätta att industriförbundet söker tillgodose detta behov vid utseende av sina representanter. Det synes oss emellertid också angeläget att regeringen vid utseende av sin representation i styrelsen väljer någon med god insikt i de mindre och medelstora företagens verksamhet. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att vid behandling av propositionen 1975:41 uttalar att regeringen vid utseende av representation i styrelsen för det planerade måtte utse minst en ledamot och en suppleant, som har speciell kännedom om de mindre och medelstora företagens verksamhet. . () i () i Glömminge
mot · FY021898 · 1975-03-20 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975:50 med förslag till transplan tationslag, m. m. I propositionen 1975:50 regleras användningen av s. k. biologiskt material, som tages dels från levande, dels från döda människor och används för transplantation eller annat medicinskt ändamål. Ändamålet med dessa transplantationer är i de flesta fall att bota skada eller sjukdom hos viss levande person, som får det biologiska materialet överfört till sin egen kropp. Det förekommer emellertid några andra användningar av det biologiska materialet, som i propositionen endast är underförstådda eller inte antydda alls. Vi vill i denna motion yrka på att dessa ytterligare användningar uttryckligen läggs under lagens bestämmelser. Det gäller vad som i den föreslagna lagens 2 § kallas för annat medicinskt ändamål. I specialmotiveringen förklaras detta betyda tillvaratagande av biologiskt material t. ex. för forskning eller för framställning av läkemedel i speciella fall. I klartext betyder detta bl. a. att man använder aborterade för att antingen av dem framställa medicin eller också för att göra experiment på dem medan de är levande. Enligt 4 § får "ingrepp som avses i denna lag företagas på levande person om denne skriftligen samtyckt till ingreppet. Det framgår emellertid inte om sådant skriftligt samtycke också erfordras, när biologiskt material tas till vara i samband med en abort, dvs. när ingreppet primärt utförts i annan avsikt än att få tag i det biologiska materialet. Med hänsyn till den personliga integriteten hos de kvinnor som underkastar sig abort anser vi att lagen bör vara uttryckligen tillämplig också på dem. Den del av deras kropp som det aborterade fostret anses utgöra bör lika litet som någon annan kroppsdel få användas till annat medicinskt ändamål utan deras eget skriftliga samtycke. En annan typ av transplantation, som redan är utförd och kan bli det oftare , är överförandet av ett befruktat ägg från en kvinnas livmoder till en annans, ev. via konstgjord befruktning på laboratoriet. Ett sådant ingrepp bör givetvis kringgärdas med minst lika noggranna juridiska regler som en transplantation. Vi föreslår alltså att 4 och 5 §§ i den här föreslagna lagen uttryckligen förklaras vara tillämpliga även på sådan överföring av befruktade ägg från en kvinna till en annan. På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig lagtext. Under hänvisning till vad som anförts hemställer vi att vid behandlingen av regeringens förslag till transplantationslag beslutar 1. anta sådan lydelse av lagen att aborterade ej får användas till annat medicinskt ändamål utan kvinnans skriftliga samtycke, 2. anta sådan lydelse av lagen att den blir tillämplig även på överföring av befruktade ägg från en kvinna till en annan i enlighet med vad som anförts i motionen. HANS () i
mot · FY021899 · 1975-03-20 00:00:00 — av herrar i Lane-Herrestad och i med anledning av propositionen 1975:52 med förslag till lag om tillfällig handel. i propositionen 1975:52 föreslås skärpt reglering och stark begränsning av tillfällig handel. Som skäl härför anges bl. a. att tillfällig handel minskar konsumtionsefterfrågan hos den bofasta handeln och därmed kan föranleda nedläggning av bofast handel. Vi delar uppfattningen att det är angeläget att den bofasta handeln kan bibehållas. Tyvärr har många affärsinnehavare av mindre affärslokaler lått sluta med affärsverksamheten. Såväl varuhusens tillkomst som befolkningsomflyttningen har för deras del haft en förödande verkan. Följden har blivit att många människor har sin bostad långt från någon affärslokal med bofast handel. Detta har många negativa effekter för framför allt dem som inte är bilburna. är det äldre och handikappade som drabbas hårdast av att en bofast handel läggs ned. Enligt propositionen skall tillstånd krävas för att bedriva tillfällig handel. För detta kan bärande skäl anföras. Men hos stora delar av allmänheten saknas förståelse för en stark begränsning av tillfällig handel, framför allt då den bedrivs i glesbygden. Där har sådan handel stark resonans hos kunderna, som anser den inte bara befogad utan också önskvärd. Inom stora områden har såväl som den enskilda handeln nödgats att sluta med bofast handel av skäl som här har angetts. I dessa bygder är den tillfälliga handelsmannen ofta välkommen. Ofta är det en person som regelbundet kommit till sina fasta kunder med varor, där de fått tillfälle att välja och göra behövliga inköp. Kunderna betraktar detta som en förmån och service. De som bedriver sådan handel som här angetts hade tidigare yrkesbenämningen gårdfarihandlande. Om dessa inte ges tillstånd att fortsätta sin verksamhet fråntas konsumenterna en service som de kommer att sakna. Det är därför skäligt att här nämnda konsumenters intresse beaktas, då ansökningar om att få bedriva tillfällig handel prövas. De är fasta kunder som ofta beställer varor sorn medtas vid nästa besök, och för övrigt vet vederbörande försäljare i allmänhet efter någon tids verksamhet vad kunderna önskar. Med stöd av ovanstående hemställes att uttalar I. all länsstyrelse vid prövning av tillstånd för tillfällig handel skall beakta glesbygdsbefolkningens behov av tillfällig handel. 2. att personer med mångårig verksamhet inom tillfällig handel med fasta kunder i största möjliga utsträckning skall få sina ansökningar bifallna så att de kan fortsätta med sin verksamhet. () i Lane-Herrestad . () i GOTAB 75 9190 S Slockholm 1975
mot · FY021901 · 1975-03-21 00:00:00 — av i Agnäs m. fl. med anledning av propositionen 1975:20 om den statliga kulturpolitiken. Bland förslagen i regeringens proposition 1975:20 märks stödet till utgivning av facklitteratur. Vi vill i detta sammanhang aktualisera en speciell litteratur av detta slag, nämligen samernas facklitteratur. Endast i ringa utsträckning och under stora svårigheter kan t. ex. , , ge ut nödvändiga arbeten på detta område. Det är angeläget för SSR att i sin verksamhet ge ut publikationer i fackliga och folkrättsliga frågor. Protokollen från deras egen riksdag - Samernas landsmöte - måste tryckas och distribueras. Detsamma gäller de samepolitiska program som samlar och redovisar denna folkminoritets principer och ställningstagande i för dem livsviktiga frågor. Här kan nämnas Samernas vita bok som utgivits med anledning av en dom i ett skattefjällsmål 1973. Den bör komma ut i ytterligare upplagor. Detsamma gäller några andra arbeten bland vilka kan nämnas det vetenskapliga verket Studier i renbeteslagstiftningen. Samernas kamp för sina rättigheter - som bl. a. behandlats i för Rettsvitenskap årgång 1974 under rubriken rätt till jorden - kan inte fullföljas utan ytterligare utgivning av vissa fundamentala publikationer. Denna utgivning ställer sig ytterst vansklig på grund av de ökade kostnaderna för all litteratur och de relativt små upplagorna. En del av den litteratur det gäller bör även översättas till andra språk, framför allt engelska, med tanke på den korrespondens och det utbyte av erfarenheter som är aktuellt med folkminoriteter i andra länder. Det kan sägas att den mycket knappa bokutgivning som de ekonomiska villkoren för samerna medfört innebär att dessutom en rad för deras näringsgren önskvärda handböcker och andra arbeten som belyser deras särskilda etniska frågor aldrig kunnat skapas eller publiceras. Utöver det uppenbara behovet föreligger därför ett latent behov. Inte minst saknas översättningar av verk som berör internationella problem och presenterar för samerna intressanta lösningar. När enligt föredragande statsråd i Den statliga kulturpolitiken 2 får i uppdrag att följa utvecklingen på bokmarknaden även vad beträffar facklitteraturen bör det markeras att även sådana verk som i första hand vänder sig till samerna bör komma i fråga. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen uttalar att i samband med sitt uppdrag att följa utvecklingen på bokmarknaden även i vad gäller facklitteraturen bl. a. särskilt uppmärksammar samernas behov i detta avseende. () i Agnäs . NISSER (m) (vpk) () ()