mot · FY021054 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om kapitalbeskattningen av familjeföretag. Familjeföretagen utgör en viktig grupp för vår sysselsättning. Företag med mindre än 200 anställda svarar för av antalet sysselsatta i svenskt näringsliv, dvs. för över 720 000 arbetstillfällen. De mindre och medelstora företagens andel av industrins förädlingsvärde är . Av industrins investeringar och export svarar de för . Inom branscherna metallvaru-, textil-, beklädnads-, trävaru-, pappers- och grafisk industri svarar familjeföretagen för över hälften av sysselsättningen. Av exempelvis metallmanufakturindustrins 1 800 företag är ca 1 600 eller familjeföretag. För näringslivet - och därmed i sin tur för samhället - har de små och medelstora företagen, inte minst i familjeföretagets form, en avgörande betydelse då det gäller förnyelse och utformning av nya idéer och produktioner. Många ganska stora företag har en gång, ibland för inte så länge sedan, skapats kring en uppfinning, en nykonstruktion, en kombinationsidé eller en affärstanke. Detta skedde i blygsamt format i en lada, i ett kök eller på ett vindskontor. De har sedan gradvis vuxit och blivit ett viktigt inslag på en ort, i en bygd, i en landsdel, i hela vår ekonomi. Vi klagar på minskad etablering och sjunkande innovation i vårt näringsliv. Mycket av etableringen och innovationen har små och medelstora familjeföretag alltid svarat för. Det blir stora förluster om klimatet för sådana företag försämras. Därmed försämras också ganska obevekligen hela det näringspolitiska klimatet. För de medelstora och större familjeföretagen är kapitalbeskattningen en börda som blivit allt tyngre att bära och som direkt hotar dessa företags existens. Orsaken är bl. a. den substansvärdering som sker av de flesta familjeföretag, dvs. man fastställer nettovärdet av dess tillgångar, dess substans, i stället för ett börsvärde. När substansvärdet stiger genom att företagets tillgångar stiger, räknas i motsvarande grad ägarens privata förmögenhet upp. Men företagets och ägarens problem ligger inte i substansvärderingen som sådan utan i dess anknytning till den personliga förmögenheten och den personliga förmögenhetsbeskattningen. Några exempel visar hur orimligt beskattningen slår vid olika kombinationer av inkomst och förmögenhet. I förekommande fall har hänsyn tagits både till den s. k. 80/85 procents 1* 1975. regeln och förordning om beräkningen i vissa fall av beskattningsbar förmögenhet som är att hänföra till företag. En person med . i inkomst och 1,5 miljon i förmögenhet får endast behålla ca . Om personen med 80 000 i inkomst i stället har en förmögenhet på 3 milj. kr. får han/hon likafullt endast behålla . Miljonären med 1,5 eller 3 milj. kr. i förmögenhet och 80 000 i inkomst får enligt dessa exempel ungefär samma behållning som en vanlig inkomsttagare som tjänar brutto 24 000 , nämligen ca . Vill han ha mer, t. ex. lika mycket som den genomsnittlige industriarbetaren (36 000 före och . efter skatt), får han antingen plocka ut . av kapitalet eller öka sin inkomst . (Detta med skatteskalor.) Är han familjeföretagare så är den första utvägen att ta av förmögenheten för att betala en del av skatten och därigenom få behålla mer för egen del vanligen stängd för honom. Låg säga att en företagare anser sig värd ca 48 000 netto för sin arbetsinsats. Han äger ett företag värt 2,5 miljoner. Han måste då ta ut . En anställd däremot med 120 000 i lön (48 000 netto) kommer undan med en skatt på . Detta trots att företagarens förmögenhet helt är bunden i företaget. De medel som inlevereras till staten försvagar företagets soliditet och likviditet och omöjliggör oftast den investering i nya byggnader, maskiner och inventarier som en riktig utveckling av företaget skulle kräva. Ett annat hot mot familjeföretagens existens är den höga arvsskatten här i landet. Ett arv från en far till ett barn på 2 milj. kr. beskattas med ca . Inte många arvingar har möjlighet att betala de höga arvs skatterna utan att utarma det företag de ärver. En möjlighet att råda bot på de nyssnämnda allvarliga hoten mot familjeföretagens existens vore att betrakta den i ett familjeföretag placerade förmögenheten såsom endast ett latent förmögenhetsinnehav för ägaren. Beskattningen skulle inte ske förrän detta latenta förmögenhetsinnehav manifesterades i form av utbetalning av medel för konsumtion eller arv. Så länge pengarna låg kvar i företaget i form av maskiner, inventarier, fonder etc. skulle ingen beskattning ske. Vid uttag skulle däremot det uttagna beloppet i vanlig ordning beskattas. På motsvarande sätt skulle man gå till väga då det gällde arv av familjeförmögenhet. Så länge arvingen låter pengarna kvarstå skulle ej arvsskatt utgå. När han tar ut medlen skulle arvsskatt i vanlig ordning åläggas den uttagna arvsdelen. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om en skyndsam utredning a) med uppgift att förbereda en övergång från nuvarande kapitalskatteregler för familjeföretagare till ett regelsystem där den i familjeföretag placerade förmögenheten endast betraktas som ett latent förmögenhetsinnehav att beskattas först vid uttag, b) att motsvarande regler får gälla vid arv. () () () () . NISSER (m) () i Glömminge () i Stenkyrka PER () i Gäddvik L. () i