ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY021473 · 1975-01-27 00:00:00 — av i om skärgårdstrafiken. Befolkningen i våra skärgårdar minskar . För att man skall kunna motverka denna tendens mäste kommunikationerna i skärgårdarna förbättras, då dessa är avgörande för möjligheterna för människor och företag att klara sig ekonomiskt. Utan ordentliga kommunikationsmöjligheter blir ju öarna i ordets verkliga mening isolerade. har stödet till skärgårdstrafiken i huvudsak varit en och landstingskommunal angelägenhet. Det måste emellertid anses vara en riksangelägenhet att försöka hindra skärgårdarnas avfolkning. riksdag begärde att ett stöd till olönsam skärgårdstrafik, som skall utgå efter samma principer som stöd till olönsam busstrafik, skall införas. Det är angeläget att förslag rörande detta stöd utfärdas. Det förtjänar att påminna om att riksdag begärde att sådant förslag skulle föreläggas höstriksdag. Ytterligare dröjsmål i denna fråga är inte acceptabla. Även frågan om investeringsbidrag till skärgårdstrafiken är ytterst angelägen. En önskvärd förbättring och förnyelse av materielen i skärgårdstrafiken kan inte ske på grund av svårigheterna att finansiera sådana in En relativt betydande del i skärgårdstrafiken har statens vägverk genom sina bilfärjor. Det är av stor vikt för skärgårdarnas konkurrenskraft att stor vikt lägges vid att bilfärjelinjer lämnar fullgod service. Det är inte förhållandet på alla linjer. En bättre anpassning av servicen efter de lokala kraven och önskemålen bör kunna ske. Med stöd av vad ovan anförts hemställes 1. att begär att regeringen senast lägger fram förslag om utformningen av stöd till olönsam skärgårdstrafik, 2. att hemställer att regeringen låter snabbutreda frågan om investeringsbidrag till skärgårdstrafiken, 3. att ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående bilfärjelinjer.
mot · FY021474 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar i och i om indragningen av järnvägsstationer. SJ:s förslag om indragningar och avbemanningar av många mindre stationer är otvivelaktigt mycket allvarliga för de berörda orterna med omnejd. Särskilt gäller det inom stödområdet där de drabbade platsernas konkurrenskraft minskar ytterligare. Detta förhållande gäller inte minst norra och banan Mellerud-Bengtsfors-Årjäng. Såväl norra som drabbas hårt av SJ:s planer. När nu järnvägen visar ett stigande trafikunderlag är det skäl att avvakta utvecklingen innan bemanningen dras in och SJ:s service försämras. Nya utredningar byggda på senaste tillgängliga material bör göras innan SJ företager några inskränkningar. Det kan ju i det nya läget visa sig att en station som tidigare siffror visade vara olönsam, med en ökning av trafiken blir lönsam igen. Det finns ingen anledning att godtaga avbemanningar och indragningar som är grundade på föråldrade siffror. Ett sätt att stärka småstationernas konkurrenskraft vore att vidga serviceutbudet från dem. Det mest närliggande är att i samarbete med utöka tjänstutbudet inom resesektorn. Så borde det t. ex. vara möjligt att förutom järnvägsbiljetter också boka hotellrum, flygbiljetter och köpa charterresor på järnvägsstationen. Dessa möjligheter finns visserligen formellt , men fungerar inte i praktiken. har ju uttalat att inga nedläggningar av järnvägar skall ske innan resultatet av trafikpolitiska utredningen är klart. En omfattande indragning och avbemanning av småstationer måste anses strida mot andan i det beslutet. att ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om indragningar och avbemanning av järnvägsstationer.
mot · FY021476 · 1975-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om utnyttjande av väganslag för broförstärkningar m. m. framhåller i sin anslagsframställning att antalet vägar med ett tillåtet axel- och boggitryck på /har utökats väsentligt . Detta är bl. a. av särskilt stor betydelse för skogsindustrin. Ett hinder i strävan att öka den del av länsvägnätet som tillåter laster på 10/är i många fall svaga broar. På grund av en bros begränsade bärighet kan en längre vägsträcka inte utnyttjas för genomgående tung trafik. Detta torde inte vara samhällsekonomiskt försvarbart, anför . Den betydelse en bro kan ha för ett effektivt utnyttjande av delar av vägnätet finns det säkert många exempel på. Inte minst gäller detta i glesbygden där broar som inte svarar mot vägarnas bärighetsgrad eller i övrigt är i dåligt skick kan bli verkliga flaskhalsar i trafiken. För att ta ett exempel vill vi hänvisa till norra där den dåliga broförbindelsen vid Värnäs i är till hinder för transporterna från de regionalpolitisk! betydelsefulla nystartade industrierna i Ransby och . Det rör sig om ett sågverk och en spånplattefabrik som efter ett starkt engagemang från den lokala befolkningens och kommunernas sida tillkommit med statligt stöd. Från kommunalt håll betraktar man byggandet av en ny bro som en viktig regionalpolitisk angelägenhet. Uppvaktningar i ärendet har gjorts inför landshövding och vägverk, och frågan har också aktualiserats i partipolitiska sammanhang. Förekomsten av svaga broar utgör givetvis ett problem i många glesbygdslän, vilket tydligt framkom av de många motioner som till förra årets riksdag tog upp denna problematik. 1 likhet med förra budgetåret upptar budgetpropositionen /76 ett anslag på 200 milj. kr. för särskilda byggnads- och förbättringsåtgärder på statsvägar som kan aktualiseras av konjunkturmässiga eller andra skäl. framhåller att om detta anslag finge utgå i sin helhet skulle detta kunna innebära att i varje fall vissa förstärkningar av svaga broar på länsvägnätet skulle kunna utföras. Det bästa vore, enligt , om en del av dessa medel kunde överföras på de ordinarie väganslagen. Mot bakgrund av vad som ovan anförts vill vi understryka betydelsen av att i sin planering kan räkna med att helt få utnyttja de medel som är avsatta för "Särskilda byggnads- och förbättringsåtgärder avseende statliga vägar. bör därför uttala sig för detta och också betona nödvändigheten av att i sin planering med anledning av ett sådant beslut beaktar behovet av kraftiga insatser för att eliminera förekomsten av alltför svaga broar. Med hänvisning till det anförda föreslås att uttalar att det under "Särskilda byggnads- och förbättringsåtgärder avseende statliga vägar redovisade anslaget skall få utnyttjas till fullo av och att därvid de i motionen framförda synpunkterna beaktas. (vpk) i (vpk) (vpk)
mot · FY021477 · 1975-01-23 00:00:00 — av herrar i Nennesholm och i Skärstad om anslaget till Särskilda byggnads- och förbättringsåtgärder avse ende statliga vägar. I proposition 1975:1 bil. 8 under rubriken 4 B s. 73 begärs ett anslag till "Särskilda byggnads- och förbättringsarbeten avseende statliga vägar". Anslaget uppgår till 200 milj. kr. Departementschefen säger i sin hemställan: "Anslaget bör ställas till regeringens förfogande att disponeras för särskilda insatser i fråga om drift och byggande av statliga vägar, när detta är motiverat av konjunkturpolitiska eller andra skäl. Vid sin redovisning av anslagets användning under innevarande budgetår säger departementschefen att hela anslaget ställts till förfogande, så att 117 milj. kr. gått till byggande och 83 milj. kr. till drift av statliga vägar. Det är vår förhoppning att anslaget även för kommande budgetår ställs till förfogande, även om det inte skulle behövas tagas i bruk av konjunkturpolitiska skäl. bördå dela upp dessa medel mellan de olika länsvägförvaltningarna. De harju hand om planeringen i de olika länen och har också sakkunnig personal på olika nivåer, varför det bör vara en garanti för att dessa medel kommer till en förnuftig användning. Vi har många eftersatta områden enär det gäller både byggande och drift av vägar. Detta gäller inte minst det viktiga länsvägnätet. Här har vi bl. a. de vägar som förbinder kommuncentra med övriga tätorter i kommunerna. Vid den debatt som föregick kommunsammanläggningen framhölls ofta av representanter i regeringen betydelsen av att dessa vägar upprustades. Löfte gavs också om att så skulle ske. Tyvärr har inte dessa löften infriats. kvarstår tusentals km sådan väg, enligt kvar som vanlig grusväg, oftast också av dålig beskaffenhet. Liksom tycker vi att staten nu bör infria sina löften om att dessa vägar skall rustas upp och beläggas med ett varaktigt slitlager. Det finns orter i vårt land som förskonats från arbetslöshet. Av denna anledning har dessa bygder inte lått del av de vägbyggnadsmedel som ställs till förfogande genom AMS. Följden av denna vägpolitik har blivit att de befolkningsmässigt och näringspolitiskt mest expansiva orterna blir de som på vägområdet blir mest eftersatta på grund av att väganslagen inte räcker till. I dessa bygder borde ovan nämnda väganslag kunna bidraga till att en förbättring av vägnätet kommer till stånd, motiverad av andra skäl än de konjunkturpolitiska. Även i orter med intensivt skogsbruk och där de tunga transporterna av skogsprodukter ställer stora krav på vägarna borde dessa medel, om de ställdes till länsvägforvaltningarnas förfogande, kunna komma till god användning. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening uttalar att de medel som föreslås i prop. 1975:1 Bilaga 8 under rubriken byggnadsarb förbättringsåtgärder avseende statliga vägar ställs till länsvägforvaltningarnas förfogande i enlighet med vad i motionen anförts. () () i Nennesholm i Skärstad
mot · FY021478 · 1975-01-24 00:00:00 — av herrar i och i Lane-Herrestad om stödet till lokal landsbygdstrafik. Från och med /75 utgår statsbidrag till lokal landsbygdstrafik enligt nya bestämmelser. För kommunerna har utvecklingen på trafikområdet varit kostsam. Kommunerna har måst gå in med bidrag för att över huvud taget fä någon kollektivtrafik kvar i vissa områden. Förhoppningar knöts därför till att de nya statsbidragen skulle medföra en väsentlig minskning av kostnaderna för kommunerna. Så har emellertid inte blivit fallet. Till detta har bl. a. medverkat att antalet linjer med underskott ökat, att pensionärerna fått speciella rabatter samt att samordningen med skolbarnsskjutsar gett ogynnsamma effekter. Dessutom är ansökningsförfarandet synnerligen omständligt med massor av detaljuppgifter i form av trafikplaner, avtal, trafikräkning och ekonomisk avräkning. Som ett exempel på det ekonomiska utfallet för kommunerna kan nämnas att för beräknades underskottet till ca 8,1 milj. kr. och statsbidraget till ca . Det finns därför motiv för ändringar av bestämmelserna så att de ger bättre resultat för framför allt glesbygdskommunerna. föreskrifter för /76 omfattar 23 sidor och två bilagor utöver blanketter. På de flesta andra bidragsområden har man ansett det angeläget att ha så liten detaljreglering som möjligt mellan stat och kommun. Detta borde vara angeläget även på detta område. Olika möjligheter är tänkbara, t. ex. en viss bidragsprocent på det verkliga av kommunen betalda underskottet, ett visst bidrag per km olönsam landsbygdstrafik enligt trafikförsörjningsplan eller annan schablonmetod. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om översyn och förslag till nya och förenklade regler för stöd till lokal landsbygdstrafik. . () i () i Lane-Herrestad
mot · FY021479 · 1975-01-27 00:00:00 — om åtgärder för att öka skolelevernas trafiksäkerhet. Det är av största vikt att de skolelever som måste fä skjuts till skolan kan färdas under trafiksäkra förhållanden. Det är uppenbart att så inte alltid är fallet . Enligt lagen om bilbälten är det numera förbjudet, med några få undantag, att färdas i bil i framsätet utan bilbälte även i mycket låga hastigheter. Däremot finns det intet hinder för skolbarn att stå i skolbussar som kan köra ända . Detta har medfört flera olyckor. Likaså har det förhållandet att skolelever naturligt nog försöker tränga sig före kamrater för att fä sittplats lett till i varje fall tillbud. En lösning på problemet skulle kunna vara att varje elev fär ett skolkort med platsnummer och att ståplatser vid skolskjutsar förbjuds i varje fall för mindre barn. I småbussar och taxi har eleverna sittplatser. Lämpligast är att sätena vid skjuts av barn är bakåtvända. Emellertid fordras också skydd för huvudet. Det torde inte vara realistiskt att föreskriva hjälm, vilket ökar huvudets tyngd och därmed riskerna vid häftiga inbromsningar eller vid kollisioner. De största riskerna löper barnen vid avstigning. Stopplikt kan emellertid medföra att eleverna bibringas vanan att utan att se sig för korsa vägbanan. Det torde vara nödvändigt att föraren eller någon annan vuxen övervakar avstigningen. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till åtgärder ägnade att öka skolbarnens trafiksäkerhet i enlighet med vad i motionen anförts. GOTAB 75 8802 S 1975
mot · FY02148 · 1975-01-16 00:00:00 — av m. fl. om sjukpenning för vård av barn vid hemmamakes sjukhusvistelse. Barnfamiljer har i vissa fall rätt till sjukpenning vid vård av sjukt barn. har förvärvsarbetande föräldrar med barn möjlighet att och familj vara hemma och ta hand om sina barn när de är sjuka i hemmet och i vissa fall då barnet vistas på sjukhus. Detta gäller såväl familjer där båda föräldrarna förvärvsarbetar som ensamstående förälder med förvärvsarbete. Däremot ges inte sjukpenning för vård av barn, om en av föräldrarna är hemmamake. Från denna princip finns dock två undantag. Om den hemmavarande föräldern skulle vara sjuk eller på annat sätt förhindrad att ta hand om det sjuka barnet, kan den andre föräldern få sjukpenning för att stanna hemma och sköta barnet. Försäkringen ger också fadern möjlighet att använda dessa för att ta hand om barn i hemmet i samband med att ytterligare barn föds i familjen. I sistnämnda fallet utgår således sjukpenning oavsett om barnen är friska eller sjuka. Dessa bestämmelser synes i en del fall ha givit upphov till missförstånd. Det har således inträffat att fadern stannat hemma från sitt arbete för att sköta barnen, då modern på grund av sjukdom vårdats på sjukhus, och att detta skett i tron att sjukpenning skulle utgå som vid barnsbörd. Sjukpenning utgår dock inte i dessa fall - för så vitt inte något av barnen också är sjukt. Detta kan uppfattas som en brist i systemet eller t. o. m. som en orättvisa. I dessa familjer vårdar den hemmavarande maken normalt barnen inte bara då de är friska utan även vid deras sjukdom utan någon som helst kostnad för samhället. Det vore då enligt vår mening berättigat att sjukpenning kunde utgå även då förvärvsarbetande förälder på grund av hemmamakes sjukhusvistelse - också av annan anledning än barnsbörd - stannar hemma för att vårda minderåriga barn. Försäkringen skulle dock alltjämt gälla per familj och år. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär förslag till nästa om att sjukpenning skall kunna utgå även då förvärvsarbetande förälder stannar hemma för att vårda barn under hemmamakes sjukhusvistelse i enlighet med vad i motionen anförs. () () () ()
mot · FY021480 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar i Agnäs och om ombyggnad av vägen mellan och . I propositionen 1973:50 om medlen i den fortsatta regionalpolitiska stödverksamheten fanns förslag att bygga ut väg 363 och andra vägar vid eller i anslutning till Vindelälvsområdet. De vägpengar som sålunda anvisades genom risdagsbeslutet med anledning av nämnda proposition och vissa motioner har bidragit till en förbättring av trafikförhållandena vid men dock visat sig otillräckliga. En sträcka som länge varit aktuell för ombyggnad är den vägen mellan och , en del av väg 363 som berör en relativt folkrik bygd och är genomfart för viktiga transporter och har stark trafikintensitet. Denna väg är under all kritik, utsliten, smal och under vissa förhållanden nästan oframkomlig. av riklig nederbörd som rått under senaste sommar och höst förvandlades vägen till gyttja. Befolkningen i trakten och övriga trafikanter som regelbundet måste använda denna väg har vädjat om snara åtgärder till förbättring av den, men de ordinarie väganslagen har inte räckt till, och de speciella medel som utgår till Vindelälvsvägarna har använts till andra viktiga vägavsnitt. Eftersom ingen lösning av vägproblemet för denna bygd synes vara att vänta inom överskådlig tid, bör särskilda åtgärder tillgripas. Vid beslutet om att inte skall byggas ut förutsatte att de kommuner som beslutet berörde skulle fä kompensation genom andra åtgärder från statens sida som främjar näringslivet och tillväxten i allmänhet. Den kommun inom vilken vägsträckan till största delen går, nämligen , har ännu inte erhållit någon sådan kompensation. Det synes sålunda vara i överensstämmelse med tidigare statliga åtaganden att en vägbyggnad nu sker som dels ger den befolkning det gäller jämlikhet med andra i kommunikationshänseende, dels är en förutsättning för industriell utveckling och nödvändiga lokaliseringar. Med stöd av det anförda hemställes att begär att regeringen uppdrager åt att verkställa ombyggnad av vägen 363 sträckan . () ()
mot · FY021482 · 1975-01-27 00:00:00 — av i Agnäs m. fl. om förbud mot spridning av vägsalt. Hur blir det med den omdiskuterade saltningen ? Det är rubriken på en artikel i tidningen decembernummer 1974. Det blir av ungefär samma omfattning som då vi saltade statsvägar. Det är svaret från den som på är närmast ansvarig för saltningen. Av rubriken framgår det att saltningen av vägarna är omdiskuterad. Vi har i motioner framfört våra invändningar mot den verksamhet bedriver på detta område och hör till dem som anser att effekterna av saltningen framför allt är negativa. Då argument för och emot salt är väl kända nöjer vi oss nu med en kort summering av de faktorer som enligt vår mening talar för att saltningen bör upphöra. Saltet strös visserligen på det som vägverksingenjören kallar "statsvägar men utan att eller staten ersätter skadorna som följer av att saltet med skor och däck förs in i garage, hem och kontor, affärer och andra lokaler. Det förkortar bilarnas och andra fordons livsländ, det följer plogad snö och regnvatten ut i naturen utan att någon undersökning bevisat att detta är utan risker och skadeverkan, och det smutsar ner cyklisters och gåendes kläder i tätortstrafik fuktiga dagar. Saltet motverkar halka och därmed trafikolyckor, säger . Som vägfarande på saltade vägar och icke saltade har vi inte upplevt saltet så, utan tvärtom vid jämförelse funnit att riskerna med trafik å saltad väg är större, då billysen och rutor starkt nersmutsas och saltet bidrager till att hårda valkar bildas mellan körfilerna. Tryggheten är större på icke saltad väg. Med stöd av det anförda hemställes att beslutar att saltning av allmän väg icke får förekomma. () i Agnäs () ()
mot · FY021483 · 1975-01-27 00:00:00 — av i och fröken om befrielse för rörelsehindrade från erläggande av parkeringsavgift. Enligt vägtrafikkungörelsen (SFS 1972:603), 8 159, 3:e stycket, kan rörelsehindrad erhålla park eri ngsdispens av bl. a. statens vägverk. Sådan dispens innebär att personbil, nyttjad av den rörelsehindrade som förare eller passagerare, får uppställas inom tättbebyggt område, även där parkering är förbjuden eller tidsbegränsad enligt lokala trafikföreskrifter. Parkeringsdispens, utfärdad av statens vägverk, omfattar hela landet. Även lokal trafiknämnd kan medge parkeringsdispens för rörelsehindrad enligt samma kungörelse. Dispensen omfattar i detta fall en kommun. I samband därmed,efter kommunfullmäktiges bemyndigande, kan den lokala trafiknämnden bevilja befrielse från avgift vid parkering på avgiftsbelagda parkeringsplatser inom kommunen. Denna avgiftsbefrielse har tillämpats endast i ett fåtal kommuner, bl. a. i , , och . Önskvärt vore att sådan avgiftsbefrielse för rörelsehindrade kunde bli gällande i landets samtliga kommuner. Vidare är det angeläget att denna avgiftsbefrielse blir tillämplig i landets alla kommuner, oberoende av i vilken kommun medgivande av sådan utfärdats. Om den rörelsehindrade skall kunna utnyttja sitt tillstånd till fullo är ett sådant förfaringssätt nödvändigt. Närén kommun utfärdarparkeringsdispenseroch parkeringstillstånd med avgiftsbefrielse utgår en statlig expeditionsavgift å . Vi anser det icke rimligt att rörelsehindrades gratisparkering i olika kommuner skall avgiftsbeläggas av statsverket, varför denna avgift bör slopas. Dessutom anser vi att av statliga myndigheter utfärdade parkeringsdispenser för rörelsehindrade icke heller bör vara avgiftsbelagda. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär 1. att regeringen måtte verka för att avgiftsbefrielse för rörelsehindrad vid parkering på avgiftsbelagda parkeringsplatser kommer att tillämpas i alla landets kommuner, 2. att ovan nämnd avgiftsbefrielse skall bli gällande i hela landet, oberoende av i vilken kommun medgivande om sådan utfärdats. 3. att expeditionsavgifter i samband med utfärdande av parkeringsdispenser och avgiftsbefrielser icke skall utkrävas. () MAJ ()"
mot · FY021484 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar i Trobro och Komstedt om statsbidrag för reguljär båttrafik mellan fastlandet och Hanö. Trafiken mellan fastlandet och Hanö upprätthålles f. n. med en kravellbyggd koster av trä på 18,6 brt. Denna båt uppfyller enligt i inte kraven på en båt i passagerartrafik och är inte trafiksäker. Denna trafik går med dryg . i årligt underskott, en kostnad som delas mellan kommun och landsting. För att kunna förbättra trafiken mellan och förprojekteras en båt för 100 passagerare som skall ersätta den nu nedslitna. Då Hanö är en glesbyggd och en reguljär båtförbindelse med fastlandet är avgörande för Hanöbornas möjlighet att stanna och arbeta på ön, är det nödvändigt att staten ger ekonomiskt stöd, dels för inköp av ny båt, dels för dess drift. Med stöd av det anförda hemställes att hos regeringen anhåller om statsbidrag för uppehållande av reguljär båttrafik mellan fastlandet och Hanö. N.YNGVE () ()
mot · FY021485 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar i Trobro och Komstedt om prövningen av hamnavgifternas storlek. Regeringen har aviserat ett förslag till ny hamnlag som skall utfärdas som central författning för hamnväsendet. Önskvärt vore att det i samband med denna nya författning kom till stånd en ändring i fråga om prövningen av hamntaxorna. Den nuvarande fastställelseprövningen av dessa taxor borde avskaffas och i stället skulle hamninnehavarna själva få bestämma hamnavgifternas storlek efter en skälig och rättvis grund. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen anhåller att hamninnehavarna själva skall få bestämma storleken av hamnavgifterna. N.YNGVE () ()
mot · FY021486 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar i Trobro och Komstedt om en livräddningskryssare i . En livräddningskryssare med stationering i är ett angeläget önskemål för effektiviteten av i de aktuella farvattnen. kan åberopa flera skäl för ett önskemål om en livräddningskryssare: det utsatta läget nära , fiskarnas behov av livräddningsbåt för larm, den beslutade indragningen av lotsarna, behovet av bevakning av trafiken mellan och samt och och den stora ökningen av antalet fritidsbåtar. Med stöd av ovanstående hemställes att hos regeringen anhåller att en livräddningskryssare stationeras i . N.YNGVE () ()
mot · FY021487 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar i Trobro och Komstedt om utökad lotsplikt för fartyg med miljöfarlig last. I de senaste årens miljödebatter har också upptagits den viktiga frågan om miljösäkra transporter. Det är av största vikt att säkerheten vid transporter med fartyg ökas så långt det är möjligt. En lämplig åtgärd är att utvidga lotsplikten för fartyg med miljöfarliga laster. Närvaro av lots ombord medför ökad säkerhet vid transporterna. Det finns goda skäl att införa strängare regler för lotsningsplikt för utländska fartyg; dels saknar säkerligen personalen ombord större erfarenhet av navigation i svenska farvatten, vilket kan medföra risk för kollisioner med bl. a. fartyg med miljöfarlig last, dels kan det gälla transporter i speciellt miljökänsliga områden eller i tätt trafikerade, svårnavigerade farvatten. Skyldighet att anlita lots borde därför främst gälla lastade tankfartyg över 1 600 registerton vid gång i svenska inre vatten samt fartyg med allmänfarlig last och utländska fartyg över 400 registerton. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen anhåller om förslag angående utvidgad skyldighet att anlita lots för fartyg med miljöfarlig last. N.YNGVE () ()