mot · FY021765 · 1975-01-25 00:00:00 — av m. fl. Utvecklingen på bostadsmarknaden är oroväckande. Antalet outhyrda lägenheter ökar, som småhusproduktionen är större än . De nya småhusområdena ligger ofta långt från arbetsplatserna, har bristfällig närservice och dåliga allmänna kommunikationer. För kvinnornas del kan sådana områden försvåra deras möjligheter att yrkesarbeta. I andra fall läggs småhusområdena i närheten av existerande tätbebyggelse och kan på så sätt få bättre service och kommunikationer men inkräktar i gengäld på de grönområden som annars skulle varit tillgängliga för invånarna i den tätare bebyggelsen och bidrar i sådana fall till att försämra dessas närmiljö. Några av de negativa konsekvenserna av den nuvarande utvecklingen är följande: O Segregationen ökar: mellan rika och fattiga, mellan barnfamiljer och ensamstående. O Vissa flerfamiljshusområden håller på att förvandlas till nedslitna genomgångsområden med svåra sociala problem. O Den nuvarande ensidiga satsningen på enfamiljsboendet som ideal i kombination med orättvisorna i skattehänseende, vilken i första hand gynnar höginkomsttagarna i villor, hade inneburit att utvecklingen och förnyelsen av flerfamiljshuset som boendeform har stagnerat. O Mycket små resurser har satsats på att vidareutveckla kollektiva boendeformer, trots att de rimligen borde fylla ett stort behov i ett samhälle där allt fler hushåll består av bara en eller två personer och hushåll där hustrun köar efter att få barntillsynsfrågan ordnad. En fortsatt inriktning på att koncentrera bostadsbyggandet på utspridda villaområden motsvarar inte önskemålen hos majoriteten av invånare i knappa ekonomiska omständigheter och innebär dessutom ett oacceptabelt slöseri med samhällets resurser. Det är därför angeläget att stora insatser görs för att förbättra redan existerande flerfamiljshusområden och skapa exempel på alternativa boendeformer. Det är anmärkningsvärt att man i stadsplanering och bostadsbyggande praktiskt tar så liten hänsyn till familjens ändrade situation och till det faktum att allt fler kvinnor - trots den otillräckliga barntillsynen - numera förvärvsarbetar även när de har små barn. Följden av denna bristande anpassning av planeringen till verkligheten är att många barnfamiljer utan hemarbetande vuxen får en orimligt stor arbetsbörda, vilket naturligtvis avan drabbar barnen. Bostadspolitiken bör inriktas på lösningar, som gör det möjligt för alla att på lika villkor delta i arbets- och samhällsliv. Det är inte fallet . En grundläggande fråga är att de boende ges verkligt inflytande på sin bostadssituation, på förvaltning och service i bostadsområdet. beslut i den riktningen räcker inte. En rad ytterligare åtgärder knutna till den fysiska miljön är också möjliga och nödvändiga. De förslag som presenteras i budgetpropositionen är helt otillräckliga. Man vill sålunda anvisa 30 milj. kr. på att förbättra existerande bostadsområden. Den summan är dessutom knuten till villkoret att kommunen satsar lika mycket, vilket kan komma att innebära att just de områden som bäst behöver stödet inte kommer att få det. Den föreslagna summan måste bedömas mot bakgrunden av vad departementet säger om vad bidragen skall kunna användas till. Där räknas upp förbättring av trafiksäkerhetsförhållandena, åtgärder som avser konstnärlig gestaltning, anordnande av mindre lokaler för hobbyverksamhet och samvaro, komplettering med boendeservice, förbättring av otillfredsställande utemiljöer i syfte att tillgodose behov av lek, rekreation, motion, samvaro och andra fritidsaktiviteter. Det sägs i budgetpropositionen också att stöd skall kunna utgå för åtgärder för att begränsa buller och luftföroreningar. Även med beaktande av att det utöver bidraget på 30 milj. kr. kan komma i fråga arbetsmarknadspolitiska åtgärder, framstår det som helt klart att detta anslag måste ökas för att klara någon större del av föreliggande behov. Mot denna bakgrund anser vi det nödvändigt med bl. a. följande åtgärder: att de samhällsekonomiska konsekvenserna av det ökade småhusbyggandet utreds; att tomma lägenheter i flerfamiljshus utan kostnad får utnyttjas till de boendes gemensamma nytta (som smådaghem, fritidshem, "samhem, hobbyeller samlingslokaler osv., beroende på behov och önskemål i det aktuella området; att medel avsätts för försöksverksamhet med kollektiva boendeformer i redan existerande bostadsområden. Medlen bör kunna användas dels till ombyggnad av lokaler, dels till avlöning av personal. Även AMS-medel bör kunna utgå. Försöksverksamheten bör bedrivas som ett lagarbete mellan t. ex. arkitekter och socialarbetare, i nära samarbete med de boende och deras organisationer. Syftet bör vara att få fram modeller som sedan kan användas i andra områden; att de ekonomiska förutsättningarna för kollektiv service och gemensamma anordningar av olika slag görs så fördelaktiga som möjligt för att motverka den ensidiga inriktningen på enskilt ägande som gynnats framför allt av den nuvarande skattelagstiftningen, genom avdragsrätten för skuldräntor som i första hand gynnar höginkomsttagare; att man vid stadsplaneringen utformar bostadsområden och trafikapparat på ett sätt som underlättar kvinnornas förvärvsarbete och deltagande i samhällslivet. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att under B 7 Bidrag till förbättring av boendemiljön i bilaga 14 av budgetpropositionen anvisar ett med 20 milj. kr. förhöjt belopp till 50 milj. kr. för /76, 2. att hos regeringen hemställer att tilläggsdirektiv utfärdas till boendeutredningen angående ett program för vidareutveckling av flerfamiljshusområdena som kollektiva boendeformer. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk) (vpk) i (vpk) i