ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY021222 · 1975-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om ersättning inom den allmänna försäkringen för besök hos sjukhuspatient. Den svenska sjukvården är av hög teknisk standard. Avsevärda ekonomiska resurser läggs ned. Trots detta finns ännu brister på många områden. Rationaliseringar och inskränkningar på personalsidan medför svåra arbetsförhållanden för personalen. Personalen har ofta ingen eller ringa möjlighet att ägna patienterna någon personlig omvårdnad. Patienterna utlämnas då åt sig själva, och bristande personlig kontakt får negativa verkningar på deras allmäntillstånd. Den enda personliga kontakten med yttervärlden upprätthålls av den intagnes anhöriga eller av den närmaste bekantskapskretsen. Är patienten intagen på sjukhus på hemorten eller i dess omedelbara närhet underlättas möjligheterna för patienten att få daglig personlig omvårdnad och personlig kontakt. Patienter som remitteras till regionsjukhus eller till specialsjukhusen befinner sig däremot i en helt annan situation. Till specialsjukhusen remitteras patienter från skilda delar av landet. Det finns specialsjukhus med upptagningsområde som omfattar halva landet. Patienter vid dessa sjukhus får ytterst sällan besök av anhöriga. Långa och dyrbara resor lägger hinder i vägen. Värst drabbade är de mindre bemedlade som har ytterst små möjligheter att besöka sitt barn eller annan anförvant som vårdas på dessa sjukhus långt borta från hemmet. Speciellt oacceptabelt är detta givetvis då det handlar om barn. Vid regionsjukhusen ställs som regel rum till förfogande åt en sjukbesökare med lång färdväg. Men någon reseersättning eller annan ekonomisk hjälp för sjukbesökare går inte att få från någon instans. Långa färdvägar vid sjukbesök medför inte endast dyra resekostnader. Sjukbesökaren går i många fall miste om en eller flera dagars arbetsinkomst, vilket innebär stora ekonomiska uppoffringar särskilt för lågavlönade och likställda grupper. En förbättrad personlig kontakt och omvårdnad spelar en stor roll för den sjukes allmäntillstånd. Inte sällan blir det bestående psykiska skador för ett litet barn som utlämnas till en främmande miljö utan kontakt med de närmaste. En bland flera insatser för att förbättra vården vid regionsjukhusen bör vara att bereda ekonomiska möjligheter för den sjuke och hans anförvanter att upprätthålla en personlig kontakt. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om sådan ändring av reglerna för den allmänna att reseersättning samt under vissa angivna förutsättningar även ersättning för förlorad arbetsinkomst kan utgå till sjukbesökare med lång färdväg till region- och specialsjukhus. (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · FY021225 · 1975-01-27 00:00:00 — om ersättningen för preventivmedelsrådgivning genom privatpraktiserande läkare. Den nya arbortlagen trädde i kraft . Då lagen behandlades av rådde allmän enighet om att en ökad satsning på preventivmedelsrådgivning måste ske. Det får inte bli så att abort måste tillgripas bara därför att människor inte haft tillgång till lämpliga preventivmedel. I den bristsituation som råder inom preventivmedelsrådgivningen måste alla resurser utnyttjas. Privatläkarna spelar härvid en viktig roll. Uppskattningsvis omkring hälften av de spiraler som är i bruk har satts in av privatläkare. Mot denna bakgrund är det oroande att ersättningen till privatpraktiserande läkare för preventivmedelsrådgivning inte motsvarar kostnaderna. per besök från försäkringen och får ej ta ut något arvode av patienten. Enbart inköpspriset för en spiral är inemot . Ett normalt arvode för undersökning och insättning av spiral låg . I en interpellationsdebatt om denna fråga hänvisade socialministern till att de privatpraktiserande läkarna får samma ersättning som sjukvårdshuvudmännen för preventivmedelsrådgivning. Han påpekade också att frågan skulle tas upp till prövning i läkarvårdsdelegationen efter . informerades socialministern av om att ersättningen för preventivmedelsrådgivning var otillräcklig. Frågan aktualiserades därefter också från landstingshåll. I den överenskommelse som träffades mellan företrädare för och ökas ersättningen för preventivmedelsrådgivning till . för varje besök hos läkare, medan den vid besök hos annan rådgivande personal blir . Denna höjning skall träda i kraft . Den får dock ses som ett erkännande av att ersättningen från början var för låg. Landstingen får alltså stå för en stor del av kostnaden . Man får hoppas att detta inte verkar hämmande på utbyggnaden av landstingens preventivmedelsrådgivning . Tyvärr kan man inte utgå från att alla privatläkare på samma sätt som landstingen anser sig ha möjlighet att subventionera preventivmedelsrådgivningen. Därför är det olyckligt att ersättningen i deras fall inte redan har rättats till. Med tanke på angelägenheten av att snabbt bygga ut pre ventivmedelsrådgivningen bör en omprövning av ersättningen inte vänta i onödan. Sedan det nu även av har accepterats att den nuvarande ersättningen är för låg, bör en ändring kunna ske snabbt. Det kan då starkt ifrågasättas om principen med genomsnittsersättning bör behållas. Det förefaller rimligare att även för preventivmedelsrådgivning, liksom för andra åtgärder som de privatpraktiserande läkarna utför, ge ersättning för det arbete som har utförts. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att uttalar att ersättningen för preventivmedelsrådgivning, meddelad av privatpraktiserande läkare, möjligt bör höjas så att den motsvarar kostnaden för utfört arbete.
mot · FY021226 · 1975-01-27 00:00:00 — av m. fl. om sänkning av ATP-avgifterna. Det är svårt att exakt söka beräkna hur stor avgift som behöver uttas för att täcka in de pensionsförpliktelser som AP-fonderna skall garantera. Hela pensionssystemet är ju uppbyggt som ett fördelningssystem utan några försäkringsmässiga beräkningar till grund för avgiftsuttaget. I fonderna måste givetvis finnas en betydande buffert för att garantera pensionsåtagandena även av omfattande arbetslöshet och därmed minskande avgiftsinbetalningar. Likaså behövs fonderingar för att täcka in inflationsförluster. Det avgiftsuttag, som ägt rum, har emellertid utan tvekan varit för högt, om man uteslutande ser till uppgiften att garantera pensionsförpliktelserna. Därom vittnar bl. a. att AP-fondens samlade tillgångar nu uppgår till mer än 76 000 milj. kr., och fonden kommer med nuvarande avgiftsuttag att överstiga 150 000 milj. kr., dvs. en fördubbling av dagens fond kommer att inträffa . Det framstår som ytterst angeläget att söka minska de ständigt stigande obligatoriska avgifterna, beräknade på företagens lönekostnader. har stegringstakten varit alltför hög. då omläggningar på det skattepolitiska området i stort sett finansierats genom ökad löneskatt och höjda socialförsäkringsavgifter. En minskning av avgiftsuttaget till den allmänna pensionsförsäkringen från 10,75 96 till exempelvis 9 96 skulle innebära att AP-fonden skulle få ca . i minskade inkomster . Det innebär å andra sidan att dessa pengar skulle finnas kvar ute i näringslivet för att där bidra till ökad sysselsättning och förbättrade förhållanden för de anställda. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att beslutar anhålla hos regeringen om att ATP-avgiften fr. o. m. fastställes till 9 96. () ()
mot · FY021227 · 1975-01-24 00:00:00 — av herrar och i om prisuppgift på medicinförpackning. Samhället har genom olika reformer övertagit betalningsansvaret för den enskilde individen på många områden. Det är en utveckling som har varit nödvändig och riktig, det har varit den naturliga vägen att fördela det ökade välståndet och det har också varit nödvändigt för att åstadkomma trygghet vid sjukdom, ålderdom etc. Riksdagsbesluten om de stora kostnadskrävande reformerna har strängt taget alltid fattats med stor enighet, i varje fall om principerna. Den här utvecklingen har ställt ökade ekonomiska krav på samhället, vilket då har gett till resultat ökade skatter och ökade försäkringsavgifter. Den enskilde skattebetalaren har mycket små möjligheter att konstatera exakt vad just skattemedel och försäkringsavgifter användes till. Det ställer sig också mycket svårt att med en samhällsinformation helt klargöra detta. Flera förslag i den riktningen har fått lov att avvisas, främst på grund av att en grundlig redovisning skulle bli för omfattande. I en detaljfråga vill vi visa på en väg som är framkomlig för att just på det området visa den verkliga kostnaden. Sjukförsäkringen betalar alla medicinkostnader som överstiger vid varje inköpstillfälle. Detta regleras direkt via apotek och ; den som köper medicin får aldrig veta hur stor den egentliga kostnaden är och får följaktligen heller ingen inblick i försäkringens omfattning i denna del. Detta kan lätt avhjälpas med att det verkliga priset föres upp på medicinförpackningen, så som var vanligt tidigare. Det torde vara vanligt att de enskilda medicininköpen går till avsevärda belopp som betalas av försäkringen. Kostnaderna för mediciner har stigit mycket kraftigt dels kanske beroende på en kvalitetshöjning, dels även av andra orsaker. Som upplysning om försäkringens åtagande, men även från andra synpunkter, kan det vara lämpligt att den enskilde konsumenten får se den verkliga kostnaden. Vi tror att detta skulle öka förståelsen hos allmänheten för samhällets insatser. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos regeringen begär åtgärder för att på medicinförpackningar ange varans pris.
mot · FY021228 · 1975-01-24 00:00:00 — av och om barntandvården, m. m. Barntandvården är, trots tandvårdsreformens genomförande, fortfarande eftersatt. Resurserna inom folktandvården är ännu ej tillräckliga för det behov som finns. Det måste betecknas som ytterst allvarligt att barnen just i de åldrar då goda tandvårdsvanor borde grundläggas inte har möjlighet till detta. Problemet måste allvarligt uppmärksammas och ägnas ökad uppmärksamhet inom folktandvården. De föräldrar som hos sin privata tandläkare sörjer för att deras barn får erforderlig vård av sina tänder bör också bli berättigade till samma ersättning för de kostnaderna genom tandvårdsförsäkringen som för vård av egna tänder. I dagens läge måste det var ytterst betydelsefullt att föräldrar på detta sätt tar sitt ansvar, och de finge ju ändå stå för en del av kostnaden själva. Många föräldrar anser av olika skäl det vara riktigt att barnen redan som små får följa dem till deras egen tandläkare. Man inser värdet av att goda tandvårdsvanor grundläggs på ett tidigt stadium; man vill välja tandläkare, risken för tandvårdsrädsla är betydligt mindre, och möjligheten att redan hos de små barnen skapa en positiv inställning till tandläkare och tandvård är större. Det här ansvarstagandet blir dyrbart för föräldrarna. Vid tandvårdsreformens genomförande avskaffades gravida kvinnors rätt till förtur i folktandvården. De kvinnor som ej tidigare regelbundet sörjt för sin tandvård har i rådande krissituation små eller inga möjligheter till tandvård under graviditeten, då denna vård torde vara särskilt nödvändig. Med hänsyn till att många kvinnor under en graviditet riskerar svåra kariesangrepp skulle en övergångsbestämmelse som ger dem förtur inom tandvården vara nödvändig. Med hänvisning till det anförda hemställes 1. att beslutar anhålla hos regeringen om att även tandvård för barn skall bli ersättningsberättigad inom tandvårdsförsäkringen, 2. att uttalar att all erforderlig barntandvård måste säkerställas, 3. att hos regeringen begär förslag till förtur inom folktandvården för gravida kvinnor.
mot · FY02123 · 1975-01-15 00:00:00 — av m. fl. angående elitidrottsmännens studiesociala förmåner. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1975:85 hemställs att beslutar att hos regeringen begära att centrala studiemedelsnämnden ges i uppdrag att i samarbete med idrottsrörelsen utarbeta förslag till nödvändiga jämkningar i de studiesociala förmånerna för att dessa bättre skall vara anpassade efter elitidrottsmännens studiemässiga villkor: () ()
mot · FY021231 · 1975-01-27 00:00:00 — om höjd reseersättning vid sjukresor med privatbil. Enligt sjukresekungörelsen får resekostnadsersättning utges högst efter det billigaste, vanligen förekommande färdsätt som kunnat användas med hänsyn till den försäkrades tillstånd. Vid resa med privatbil beräknas resekostnaden till per km. Gällande ersättning om per km vid sjukresor med privatbil har varit oförändrad . Vid tidigare riksdagsbehandlingar av frågan har krav på höjning av beloppet avslagits med motivering att beloppet från början sattes för högt. Vid förra årets riksdagsbehandling begärde dock att bestämmelserna om ersättning vid sjukresa med privatbil skulle bli föremål för översyn. Något resultat av denna begäran har dock ännu inte uppnåtts. Med tanke på att basbeloppet mer än fördubblats borde dessa ersättningar i stället för per km i dagens läge vara per km. Även med hänsyn tagen till att beloppet möjligen var högt satt tidigare så borde det nu höjas till per km med tanke på att troligen förflyter innan en ny höjning sker. Likaså bör ersättningen för medåkande höjas . Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar hemställa till regeringen om förslag till årets riksdag om höjning av reseersättning vid sjukresor med privatbil. 1*1975.
mot · FY021234 · 1975-01-27 00:00:00 — om allergiska yrkessjukdomar. Åtskilliga kemiska ämnen ger upphov till hudsjukdomar och allergier. Hudsjukdomarna svarar ensamma för av alla yrkessjukdomar. De flesta av dessa är allergiska till sin natur, vilket betyder att människor som råkar ut för dem inte kan botas utan måste söka undvika de farliga ämnena . Allergierna uppstår ibland utanför arbetet men visar sin farlighet just på arbetsplatsen, t. ex. om en kassörska får en nickelallergi genom att bära vissa smycken men sedan blir ur stånd att hantera mynt , eftersom de innehåller nickel. Dessa sjukdomar är från social synpunkt särskilt besvärliga, eftersom de oftast drabbar unga, fullt arbetsföra människor vilka då blir tvungna att omskola sig eller får gå länge arbetslösa, därför att arbetsplatserna är fulla av ämnen som de är känsliga för. Frisörer är t. ex. särskilt utsatta för sådana svårigheter, likaså städerskor. De tre ämnen som ensamma svarar för den övervägande delen av dessa allergier är krom, kobolt och nickel. För hela området finns i endast två läkare. Köerna till behandling är alltså mycket långa, och många människor får vänta i halvår och år, innan de kommer fram. En utökning av läkartjänsterna skulle göra det möjligt att hjälpa patienterna på ett tidigare stadium, så att de kunde börja på ev. omskolning utan omänskliga dröjsmål. Den skulle också göra att man fick en bättre kartläggning av de utsatta branscherna och bättre möjligheter att se var skyddsåtgärder kunde sättas in. Yrkessjukdomarna är stadda i stark ökning. F. n. lider omkring 10 000 kvinnor, mest i de yngre åldrarna, av nickelallergi. Det här är odramatiska sjukdomsförlopp, som är pinsamma och tragiska för dem det gäller (som ofta trivs bra med sina arbeten och inte alls vill lämna dem) men som inte kommer i rampljuset i likhet med andra, mera drastiska sjukdomar. Just därför är en satsning på ytterligare läkare dess mera nödvändig. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att begär att regeringen vidtar åtgärder i syfte att öka läkarresurserna för behandling av allergiska yrkessjukdomar.
mot · FY021236 · 1975-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om ersättning för reparation av handikappades hjälpmedel. I årets budgetproposition föreslås vissa förbättringar i ekonomiskt avseende när det gäller reparation etc. av handikappades hjälpmedel. Denna reform måste hälsas med största tillfredsställelse. Många handikappgrupper åsamkas inte ringa kostnader enbart för reparationer, kompletteringar etc. av de hjälpmedel som kan bidra till en någorlunda normal daglig livsföring för dessa människor. Det är därtill allmänt omvittnat att dessa handikappade regler tillhör de inkomstsvaga i vårt samhälle. Det är därför av synnerlig vikt att bidrag skall utgå även till reparationer etc. av de tekniska hjälpmedel som står till buds. Det finns emellertid en stor grupp handikappade, hörselskadade, som trots ovannämnda reformförslag inte kan räkna med att få nödvändiga lindringar i fråga om sina kostnader för hörapparater. Vi avser då behovet av reservhörapparat. I många fall kan en hörselskadad ha bortåt till närmaste hörselcentral för att få sin hörapparat reparerad eller ersatt när denna blir skadad. De långa avstånden kan omöjliggöra för hörselskadade att klara sig utan en reservhörapparat. Denna är lika oundgänglig som reservglasögon för synskadade. Utan reservhjälpmedel känner sig den handikappade oerhört otrygg i sin tillvaro emedan rädslan för att apparaten går sönder är synnerligen påtaglig. Bland hörselskadade finns, liksom när det gäller andra handikappgrupper, människor med mycket små tillgångar att själva skaffa sig reservapparater. Till dessa människor hör pensionärer och andra med små ekonomiska möjligheter att skaffa sig reservhörapparat som kan betinga ett pris på ca . En reservapparat för de hörselskadade är oundgänglig även på grund av att om fel uppstår i den ordinarie apparaten kan vederbörande få vänta för att fä den reparerad. skall alltså den hörselskadade leva i total isolering. Med hänsyn till de kostnader som en reservapparat för de hörselskadade med små inkomster innebär anser vi att reformen om bl. a. ersättning för reparationer av hjälpmedel för handikappade bör innefatta även bidrag till reservhörapparater till de hörselskadade. Detta är enligt vår mening ett rättvise- och trygghetskrav för de människor som är helt beroende av hörapparater i sin dagliga livsföring Med stöd av vad vi anfört hemställer vi att hos regeringen anhåller om att reformen om ersättning för reparationer av hjälpmedel till handikappade även skall omfatta bidrag till reservhörapparater till hörselskadade som för sin dagliga livsföring är helt beroende av hörapparater. () ()
mot · FY02124 · 1975-01-15 00:00:00 — av m. fl. om högre skolutbildning för elitidrottsmän, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1975:85 hemställs 1. att hos regeringen begära att ges i uppdrag att i samarbete med idrottsrörelsen utarbeta förslag till lämpliga studievägar, anpassade efter elitidrottsmännens krav och förutsättningar, inom gymnasieskola och folkhögskola i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att hos regeringen begära att universitetskanslersämbetet ges i uppdrag att i samarbete med idrottsrörelsen utarbeta förslag till lämpliga utbildningslinjer, anpassade efter elitidrottsmännens erfarenheter, krav och förutsättningar, på högskolenivå i enlighet med vad som anförts i motionen, 3. att hos regeringen begära initiativ för en intensifierad idrottsvetenskaplig forskning såväl nationellt som på nordisk basis. () () GOTAB 75 8608 S 1975
mot · FY021240 · 1975-01-24 00:00:00 — av herrar i och om ökad utbildning av företagsläkare. Arbetarskyddsstyrelsens företagshälsovårdsdelegation har 1974 publicerat en sammanställning, "Företagshälsovårdens personalresurser. Läkarna, som utgår från förhållandena . Enligt denna rapport uppgick antalet företagsläkare (/vecka), anställda vid större , statliga verk, primär- och landstingskommuner m. fl., till ca 400. En mindre del av dessa - understigande - kan uppskattas ha deltidsanställning. (SOU 1968:44) beräknade behovet av läkare för företagshälsovård till 1 500 heltidstjänstgörande läkare vid full utbyggnad. I en särskild utredning av (Företagshälsovårdens läkarresurser m. m., soc. 1970:4) uppskattades behovet av läkare inom den del av företagshälsovården som bedrivs vid större företag och hälsovårdscentraler till 700. Om man utgår från den nuvarande tillgången på ca 400 företagsläkare kvarstår således f. n. ett nettobehov av I 100 företagsläkare för att tillgodose de långsiktiga behoven av läkarresurser för en fullt utbyggd företagshälsovård. I den av företagshälsovårdsutredningens ovannämnda betänkande föranledda propositionen 1971:23 fastställdes ett läkarutvecklingsprogram omfattande 45 nya företagsläkare fram . är emellertid utbildningstakten 90 läkare . Många av de tjänster inom företagshälsovården som skapats har varit eftertraktade eftersom de ger goda inkomster och innebär bättre arbetstider än tjänster inom andra sektorer av sjukvården. Åtskilliga läkare har sökt sig från distriktsläkartjänster till företagshälsovården. Detta underlättas av att distriktsläkare och företagsläkare har likartad utbildning. Även andra läkarkategorier har börjat övergå till företagshälsovården. Rekryteringssvårigheterna inom vissa specialiteter, som redan tidigare varit stora, har därvid ytterligare ökat. Det gäller exempelvis ortopeder. Det är beklagligt att den ytterst angelägna utbyggnaden av företagshälsovården ofta genomförts till priset av ökade svårigheter att fylla de många vakanta distriktsläkartjänsterna. Detta drabbar ofta småorter och glesbygder hårdast. Vidare är det en svaghet i den nuvarande organisationen att så många företagsläkare saknar specialutbildning för de tjänster de innehar. Man kan förmoda att deras insatser i förebyggande syfte och allmän rådgivnings verksamhet inom företagen därmed till försvagas och att deras rena sjukvårdande verksamhet ges för stort utrymme. Inför det snabbt växande behovet av företagsläkare bör man överväga en ytterligare utbyggnad av utbildningen . En prioritering av företagsläkarutbildningen kunde dessutom indirekt bidra till att lätta bristsituationen i fråga om distriktsläkarna. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en ökad utbildning av företagsläkare.
mot · FY021241 · 1975-01-27 00:00:00 — av m. fl. om skyldighet för sjukvårdspersonal att medverka vid abortingrepp. I socialutskottets betänkande 1974:21 i anledning av propositionen 1974:70 med förslag till abortlag m. m. framhöll utskottet i fråga om läkare och annan sjukvårdspersonal, som av etiska eller religiösa skäl anhåller om befrielse att medverka vid abortingrepp, följande: Beträffande fördelningen av arbetsuppgifterna bör beaktas att ett utmärkande drag i dagens arbetsliv är ansträngningarna att ge de anställda en ökad insyn i och ett ökat inflytande på arbetsplatserna och men bör, som departementschefen framhåller, inom sjukvården liksom inom arbetslivet i övrigt ta hänsyn till de anställdas intressen och förutsättningar i olika avseenden. Mot denna bakgrund förutsätter utskottet att läkare och annan sjukvårdspersonal, som av etiska eller religiösa skäl har svårt att acceptera abortingrepp, skall slippa delta i verksamheten härmed varför någon författningsmässig reglering av frågan inte är påkallad. Å andra sidan förutsätter utskottet att sjukvårdspersonal som har betänkligheter i angivet hänseende inte skall vägra medverka då fråga är om abortingrepp som är nödvändiga för att undvika fara för moderns liv eller hälsa. När det gäller abortingrepp som är nödvändiga för att undvika fara för moderns liv och hälsa förutsätter vi att inga samvetsbetänkligheter föreligger från sjukvårdspersonalens sida. I övriga fall allmänna uppfattningen varit att riksdagsbeslutet innebär befrielse för berörd personal som har samvetsbetänkligheter att deltaga i abortoperationer. Emellertid har det i praktiken visat sig att läkare och annan personal som anhållit om att slippa deltaga i abortingrepp inte fått medgivande därtill. Socialministerns svar i på en fråga i detta ärende gav tyvärr ingen klarhet i hur tillämpningen skall ske mot bakgrund av vad ovan citerats. Det synes därför nödvändigt att frågan bringas till en lösning. Enligt vår mening bör i författningstext klart slås fast rätten att slippa delta i abortingrepp för sådan personal som av etiska eller religiösa skäl begär befrielse. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär sådan författningsändring att av denna klart framgår att läkare och annan sjukvårdspersonal som av etiska eller religiösa skäl begär befrielse från att deltaga i abortingrepp skall medges denna rätt. HANS NYHAGE (ni) (ni) i Agnäs () ()