mot · FY021733 · 1975-01-27 00:00:00 — om klassificering av som primärt centrum, m. m. När fattade beslut angående regionalpolitisk! handlingsprogram, togs ett betydelsefullt steg mot en förbättrad jämvikt i den näringsgeografiska utvecklingen på kortare och . Två bärande principer i handlingsprogrammet var dels att statsmakterna angav ramar för länens och de regionala statliga organens verksamhet, dels att stödet skulle utgå från en plan för regionernas ortsstruktur. Genom handlingsprogrammet har samhällets ansvar för den regionala utvecklingen tagit fastare former. är ett typiskt s. k. skogslän med ett näringsliv under kraftig omvandling. Bland annat på grund därav redovisas mycket höga arbetslöshetssiffror. Detta gäller i hög grad även länets primära centrum, . Även om denna med ca 110 000 invånare är största befolkningskoncentration och den mest urbaniserade regionen, har denna region inte undgått att påverkas av de strukturförändringar som sker inom skogsindustrin. De orter inom länet som betecknats som regionala centra utgör var och en på sitt vis nyckelorter för sysselsättningen inom de regioner de skall betjäna. De har nästan alla en ensidig näringsstruktur, som dessutom genom pågående rationaliseringar hotar att öka den redan besvärande arbetslösheten. För del beror ortens framtid i stor utsträckning på vilka insatser som kan göras för att skapa arbetstillfällen som ersättning för det vikande rekryteringsbehov som redovisats vid SJ:s anläggningar. Det är angeläget att den pågående omorganisationen inom SJ inte genomförs på sådant sätt att sysselsättningssvårigheterna ökar inom Ångeregionen. , med och som huvudorter, har drabbats hårdast av strukturrationaliseringen inom den träbaserade industrin. Staten och det enskilda näringslivet har redan gjort stora gemensamma satsningar, men fortfarande framstår näringsstrukturen som ensidig inom dessa orter. utgör länets administrativa och kulturella centrum. Kommunen har också betydelse som serviceort i nedre . Hamnens naturliga läge ökar kommunens betydelse för sjöfarten. Utbildningssektorn bör kunna utbyggas i ökad takt. Speciellt goda förutsättningar finns för att inrätta en linje för förskollärare vid i . har emellertid i den fastställda planen för ortsstrukturen betecknats som regionalt centrum. Denna beteckning bör omprövas. Alla skäl talar för att bör betecknas som primärt centrum. denna åsikt har anfort följande tungt vägande skäl i sitt yrkande med anledning av Länsplanering 74: Näringslivet, servicen och centralorten ställning gör att den fyller de krav som ställts på primärt centrum. Kommunen och dess omland utgör en väl avgränsad region vad beträffar service, arbetsmarknad m. m. Det enda skäl som talar emot klassning som primärt centrum kan vara den ursprungliga tankegången att det bör finnas endast ett sådant i varje län. har dock i betänkandet nr 1972 sid. 35 bl. a. anfört: Det bör slutligen betonas att de olika orternas inplacering i den föreslagna ortsstrukturen skall kunna omprövas om ändrade förhållanden ger anledning därtill. Det bör också påpekas att principen om ett primärt centrum i varje län frångåtts, exempelvis vid klassningen av som primärt centrum. kommuns centrala delar är ett av de bäst industrialiserade områdena i norra . Den största industribranschen är mekanisk verkstadsindustri med ca 3 700 anställda samt massa- och pappersindustri med ca 3 000 anställda. Inom kommunen finnes största verkstadsföretag, en av största sulfatfabriker samt största sulfitfabrik. Industrins egna prognoser visar på en stor utvecklingspotential och en kraftig expansion. Enligt prognosen i planeringsunderlaget kommer antalet anställda inom tillverkningsindustrin att öka med ca 700 personer eller lika mycket som hela nettoökningen i . Fördelningen av sysselsatta inom olika näringsgrenar avviker från det normala i länet och riket främst genom en mycket hög andel sysselsatta inom tillverkningsindustrin och en begränsad andel sysselsatta inom varuhandel och offentlig förvaltning. Yrkesverksam hetsgraden bland kvinnor är låg. Det saknas med andra ord administrativa arbetstillfällen som kan balansera den industriella sysselsättningen. En regionalpolitik som inte arbetar för att förändra den ensidiga arbetsmarknaden i kan få allvarliga konsekvenser för industrins expansion och långsiktiga rekrytering. En yrkesspecialisering till vissa orter bör också undvikas av sociala- och jämlikhetsskäl. Om man utgår års befolkningssifforor, som låg till grund för ortsklassificeringen, framgår att befolkningsmässigt är den i särklass största kommunen som klassats som regionalt centrum. Kommunen är även större än åtta av de kommuner som klassats som primära centra. Jag hemställer därför att uttalar att vid en omprövning av beslutet om planen för ortsstrukturer bör betecknas som primärt centrum. I gränstrakterna mellan det inre och det allmänna stödområdet finns delar av kommuner med samma sysselsättningssvårigheter som de som föreligger inom det inre stödområdet. Företag i dessa områden kan genom beslut nu komma i åtnjutande av sysselsättningsstöd liksom de generösare lokaliseringsstöd som gäller för det inre stödområdet. borde gälla möjligheterna till högre bussbidrag för den lokala trafiken. har på ett markant sätt lått vidkännas följderna av att gränsdragningen mellan det inre och det allmänna stödområdet följt kommungränserna. Större delen av den landarealen tränger djupt in i inlandet. Om kommunen inte varit rationellt utformad, utan delad i exempelvis två kommuner, skulle den ena kommunen med säkerhet ha ingått i det inre stödområdet. Kommunens befolkning och näringsliv är starkt koncentrerade till de gamla kommunerna utmed den förhållandevis korta kustregionen. Den minskade sysselsättningen inom skogsbruk och jordbruk har kraftigt försämrat sysselsättningsmöjligheterna inom de västra delarna av kommunen. Kommunen har i samverkan med arbetsmarknadsmyndigheterna gjort betydande insatser för att motverka avflyttningen från området, bl. a. genom iordningställande av hantverkshus i och . I inrikesutskottets betänkande 1973:7 över propositionen 1973:50 angående styrmedlen i den fortsatta regionalpolitiska stödverksamheten uttalade utskottet att det för undvikande av alltför besvärande tröskeleffekter vore berättigat att vid regionalpolitiskt angelägna etableringar strax utanför gränsen vara generös vid utgivande av lokaliseringsstöd och att med en sådan tillämpning åtminstone en del av de intressen som redovisats i vissa motioner skulle kunna tillgodoses. Jag anser att gränsdragningen genom en kommun mycket väl kan följa kyrkoförsamlingarnas gränser som sammanfaller med de gamla kommunernas gränser. För kommuns vidkommande borde sålunda Anundsjö, Trehöringsjö och församlingar ingå i det inre stödområdet. I det ovan citerade yttrandet från med anledning av Länsplanering 74 anförs följande om denna problematik: På grund av en rationell kommunindelning har kommit att innehålla både ett expansivt kustområde och ett stort inlandsområde. Inlandsområdet är beträffande arbetsmarknad och service helt likvärdigt de kommuner som tillhör inre stödområdet och kräver speciella åtgärder när det gäller företagslokalisering m. m. Gränsen till inre stödområdet har fått en för kommunen mycket olycklig utformning. När stödområdesgränsen från söder når viker den av rakt västerut in i landet för att, sedan den passerat kommunen, återgå mot öster och till sitt naturliga läge. Genom denna gränsdragning kan man påstå att en rationell kommunindelning bestraffas med försämrade villkor för befolkningen i de inre delarna. Hade inlandskommunerna lämnats kvar som egna kommuner hade de säkert kommit att tillhöra inre stödområdet. Om inte i sin helhet kan hänföras till inre stödområdet bör i varje fall kommunens inlandsdelar hänföras dit. Med stöd av vad ovan anförts hemställes 1. att hos regeringen begär att ges beteckningen primärt centrum i planen för regionens ortsstruktur, samt 2. att beslutar ändra gränsen för det inre stödområdet, så att det omfattar kommuns inre delar.