mot · FY0286 · 1975-01-14 00:00:00 — av m. fl. om tillsättande av en parlamentarisk referensgrupp vid . Trots vissa förbättringar återstår mycket innan vårt samhälle har nått fram till godtagbara jämlikhetsförhållanden. Den debatt som förts kring denna fråga bör rimligtvis ha främjat en praktisk jämlikhetspolitik. Debatten har emellertid brustit väsentligt i fråga om preciserat innehåll och klara konturer, vilket delvis torde ha sin förklaring i att det obestridligen är en svår uppgift att utforma och konkretisera en praktiskt genomförbar jämlikhetspolitisk målsättning. Med jämlikhet avser vi lika allmänna förutsättningar för människorna och likvärdiga möjligheter att utveckla individuella särdrag, dvs. lika möjligheter att ta del av allt vi sätter värde på. Det gäller fördelningen av ekonomiska och kulturella resurser, makt och inflytande i samhälle och näringsliv samt att samhället skall behandla alla lika och att människors inställning till varandra präglas av solidaritet. Utgångspunkten för detta är vår uppfattning om alla människors lika värde och rättigheter. Fördelningen av samhällets ekonomiska, kulturella och sociala tillgångar, rättssäkerheten och möjligheten till inflytande och medbestämmanderätt är centrala komponenter i välfärdspolitiken. har välfärden i stor utsträckning bedömts med utgångspunkt i den s. k. nationalinkomsten. Detta begrepp är till skillnad från välfärd ett renodlat ekonomiskt mått. Det förmodas uttrycka det samlade värdet av alla varor och tjänster som produceras i ett land . Nationalinkomsten säger dock föga om vilka varor och tjänster som producerats och är inte heller något mått på välfärden och dess fördelning. i utbyggnaden av vårt samhälle då det främst gällde att övervinna en påtaglig materiell nöd kan det förmodas ha rått stor samstämmighet mellan nationalinkomstens tillväxt och människornas upplevelse av stigande välfärd. De allt större kraven på de enskilda människorna i produktionshänseende, med den därav följande psykiska och fysiska förslitningen, innebär emellertid att sambandet mellan nationalinkomst och välfärd inte upplevs så starkt. Den hittillsvarande samhällsutvecklingen har, som nationalinkomsten ökat, lett till stora miljöproblem. Det är nödvändigt att vid bedömningen av välfärdens utveckling ta hänsyn till miljön. En god livskvalitet måste vara det avgörande välfärdskriteriet. Trots strävandena till bättre jämlikhet har efterkrigstiden obestridligen präglats av otillfredsställande jämlikhetsförhållanden. ningen påvisade t. ex. att de totala inkomst- och löneskillnaderna ännu var betydande. De senaste årens arbetsmarknadsavtal torde i viss mån ha minskat klyftorna, men alltjämt finns stora grupper med extremt låga inkomster. Strukturomvandlingen har ställt allt fler människor långvarigt utan arbete och i många fall slagit ut dem från arbetslivet. Arbetet har ett stort egenvärde. Allas lika rätt till arbete är en viktig jämlikhetsfråga. Regionala eller könsbetingade variationer i förvärvsgrad kan inte godtas från jämlikhets- och välfärdssynpunkt. Iögonenfallande är att kvinnor i allmänhet har de lägsta inkomsterna, trots att principen om jämlikhet för kvinnorna på arbetsmarknaden är antagna. I praktiken förekommer alltjämt könsdiskriminering på arbetsmarknaden. Låginkomster förekommer särskilt mycket inom vissa delar av näringslivet. Spännvidden i lönebetalningsförmåga mellan olika företag är besvärande från jämlikhetssynpunkt. Ett anmärkningsvärt drag är också de stora regionala variationerna i inkomstbildningen. Som framgått av låginkomstutredningen och olika regionalpolitiska undersökningar finns det stor inkomstskillnad, t. ex. mellan storstadsregioner och övriga regioner. I glesbygdsområdena är löner och inkomster särskilt låga. Åtskilliga beslut fattas i samhället med bristfällig underbyggnad när det gäller deras konsekvenser från jämlikhets- och välfärdssynpunkt. Den ovan redovisade inkomstbilden tyder på brister i t. ex. regional-, arbetsmarknads-, närings- och jordbrukspolitiken. De beslut som fattas är starkt knutna till kvantitativa begrepp uttryckta i ekonomiska termer. Allt fler upplever emellertid välfärden som ett vidare begrepp med såväl kvantitativa som kvalitativa inslag, av vilka alla inte går att mäta i ekonomiska termer. Omflyttningen av människor har, för att ta ett exempel, vägletts av ekonomiska beräkningar som understundom pekat på ökad välfärd för den enskilde, medan vederbörande på grund av ej värderade sociala och miljömässiga förändringar upplever omflyttningen som en försämring av den personliga välfärden. Allt fler har kommit till insikt om nationalinkomststatistikens brister då det gäller att uttrycka välfärdens utveckling och fördelning. Vi har tidigare föreslagit att kompletterande system för alternativa välfärdsbedömningar utvecklas. Det arbete som kommit till stånd inom bl. a. SCB i detta avseende är av stort värde. En aktiv politik för jämlikhet och välfärd måste innebära att man i praktiskt taget alla politiska avgöranden är beredd att främja denna samhällsmålsättning. Detta förutsätter ett konkret handlande och en kontinuerlig uppföljning av vidtagna åtgärders effekter i olika avseenden. En bristande planering för jämlikhet torde vara en väsentlig orsak till att jämlikhetspolitiken inte gett tillfredsställande resultat. På olika områden försiggår nu beredning av frågor som har betydelse för jämlikhetspolitiken och utvecklande av metoder för relevanta välfärdsbedömningar. Särskild vikt fäster vi vid den kartläggning låginkomstutredningen utförde. Det var beklagligt att denna utredning inte fick slutföra sitt arbete. Ett betydelsefullt arbete kan förmodas ske också inom delegationen för jämställdhet mellan kvinnor och män. Det vore till fördel om detta arbete kunde ske under medverkan av riksdagspartierna. Inom pågår ett utvecklingsarbete med målet att skapa ett system för periodiska välfärdsundersökningar. skall utveckla forskningsmetoder på området. Institutet har dessutom fått i uppdrag att göra en ny levnadsnivåundersökning av det slag låginkomstutredningen utförde . Behovet av nära samverkan mellan politiker och forskare är speciellt stort på detta område med tanke på den nära anknytning som måste finnas mellan kartläggning av situationen och förslag till åtgärder för att avhjälpa påvisade brister. För att ge förutsättningar för konkreta resultat relativt snabbt bör därför en parlamentarikergrupp knytas till socialforskningsinstitutet med uppgift att fortlöpande följa dess arbete. bör i sitt arbete belysa och analysera de välfärdspolitiska effekterna av olika reformer och samhällets funktioner i övrigt. Parlamentarikergruppen bör på grundval av detta arbete kunna föra fram de välfärdspolitiska och jämlikhetspolitiska bedömningarna till allmän debatt och beslut. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att hos regeringen begär att en parlamentarisk kommitté knyts till för att som referensgrupp kontinuerligt följa den jämlikhetspolitiska och välfärdspolitiska utvecklingen. () i Glömminge () i Lane-Herrestad