mot · FY02127 · 1975-01-16 00:00:00 — av m. fl. arbetade två statliga utredningar parallellt med frågan om den framtida organisationen på länsnivå - länsförvaltningsutredningen och länsdemokratiutredningen. Efter en partiell reform 1970 beslöt regeringen att det fortsatta utredningsarbetet skulle skötas av länsberedningen. Länsberedningen erhöll emellertid sådana direktiv att den fick begränsade möjligheter att utreda det länsdemokratiska alternativet. Efter en omfattande debatt beslöt 1972 att begära hos regeringen att länsberedningen skulle få nya direktiv. Dessa direktiv innebar att utredningsarbetet skulle inriktas på en utbyggnad av landstingen till regionala självstyrelseorgan med ansvar för bl. a. den regionala samhällsplaneringen. Regeringen gav emellertid aldrig länsberedningen några sådana nya direktiv som begärt. Från regeringens sida hävdades att länsberedningen även utan nya direktiv skulle utreda båda huvudalternativen i debatten: det länsdemokratiska såväl som det länsbyråkratiska (KU 1972:8). Länsberedningens slutbetänkande Stat och kommun i samverkan (SOU 1974:84) fick formen av ett principbetänkande. I detta principbetänkande har endast det länsbyråkratiska alternativet närmare behandlats. I länsberedningens betänkande finns vidare en direkt polemik mot det länsdemokratiska alternativet och mot länsdemokratiutredningens förslag. Man hävdar att det länsdemokratiska alternativet inte skulle leda till ett förstärkt folkligt inflytande över länsplaneringen, eftersom varken andelen beslut som ställs under förtroendemännens prövning eller antalet förtroendemän därigenom skulle öka. kan inte ansluta sig till denna kritiska syn på länsdemokratin. Tvärtom, för har alltid en fullt utbyggd länsdemokrati varit ett angeläget politiskt mål, vilket framhållits av bl. a. reservanten i länsberedningen. Enligt vår uppfattning bör landstingen utvecklas till regionala självstyrelseorgan som i omfattande utsträckning får överta uppgifter som handhas av de statliga länsorganen. Som allmän regel bör gälla att frågor, vilkas lösning kräver ett större befolkningsunderlag än primärkommunens, skall handläggas av ett förstärkt landsting inom näringsgeografiskt väl avvägda gränser. En sådan decentralisering skulle leda till ökad närhet mellan beslutsfattarna och dem som berörs av besluten. Regionens befolkning kan därigenom utkräva politiskt ansvar av dem som beslutar om bl. a. den regionala planeringen. Den politiska debatten har alltså i huvudsak handlat om två alternativ för den framtida länförvaltningen. Länsberedningen har emellertid i sitt betänkande endast låtit utarbeta förslag till det ena alternativet - det länsbyråkratiska - trots att uttalat sig direkt för det länsdemokratiska alternativet. För att skall kunna ta slutlig ställning i principfrågan bör emellertid ha två likvärdiga alternativ att välja mellan. Det är därför inte tillfredsställande att länsberedningen utarbetat enbart ett länsbyråkratiskt förslag. Innan tar ställning måste också det länsdemokratiska alternativet ha utarbetats. Länsberedningens utredningsarbete bör därför kompletteras med ett länsdemokratiskt alternativ, som är lika genomarbetat som det länsbyråkratiska förslag som länsberedningen står bakom. Det bör ske skyndsamt. Med anledning härav hemställer vi att beslutar anmoda regeringen att skyndsamt låta utarbeta ett länsdemokratiskt alternativ i enlighet med vad som anges i motionen. /ENK EL (fp) () PER ()