mot · FY02278 · 1975-01-21 00:00:00 — av m. fl. Jordbrukets roll i det svenska samhället kan inte mätas enbart utifrån dess bidrag till bruttonationalprodukten. Dess betydelse är långt större genom att det även i det industrialiserade samhället fullgör en nödvändig basfunktion. Det svenska jordbruket ger våra medborgare en trygghet, som två tredjedelar av världsbefolkningen saknar, nämligen förvissningen att det finns mat för dagen. Trots att större delen av inte ligger särskilt gynnsamt till från klimatsynpunkt uppvisar det svenska jordbruket en mycket hög produktivitet. Fastän av den förvärvsarbetande befolkningen i vårt land är sysselsatt i jordbruket är vid normalskörd självförsörjande till . Detta är ett gott bevis för det svenska jordbrukets effektivitet. har beredskapskravet varit ett tungt skäl för att bibehålla en hög produktionspotential i det inhemska jordbruket. Om man skall kunna hävda en oberoende utrikespolitik, är det en grundförutsättning att det egna landet kan klara försörjningen av sina invånare även under avspärrning. Härtill kommer att möjligheterna att utomlands köpa baslivsmedel, främst spannmål, till rimliga priser alltmer har begränsats . Även för fredsmässiga förhållanden är det därför angeläget att söka upprätthålla full självförsörjning. För inte krävde regeringen en kraftig sänkning av självförsörjningsgraden, och därmed de facto en minskning av den odlade arealen. av regeringspartiet genomdrivna riksdagsbeslut om den framtida jordbrukspolitiken skapade osäkerhet och pessimism inom jordbruksnäringen och resulterade i att jordbrukets investeringar i byggnader och markanläggningar gick ned till en betänkligt låg nivå. Jordbrukets investeringsbehov är därför mycket större än vad det skulle ha varit, om man 1967 hade följt den politik som moderata samlingspartiet förordade. Möjligheterna att ytterligare höja produktiviteten beror i stor utsträckning på tillflödet av kapital för investeringar, varvid jordbrukets anspråk måste tillgodoses i konkurrens med många andra viktiga ändamål. Den nedläggning av jordbruk som riksdagsmajoritet eftersträvade fick lyckligtvis inte den omfattning som avsågs. har allt mindre arealer tagits ur jordbruksproduktionen. och 1973 var 12 000 ha att jämföra med medeltalet för 1960-talet, som var 28 000 ha . synes enligt preliminära beräkningar en viss ökning av åkerarealen ha skett. Även om nedläggning av inte torde kunna undvikas , därför att vissa marker inte kan brukas effektivt med moderna maskinella hjälpmedel, bör man i rådande försörj ni ngsläge sträva efter att taga i anspråk all odlingsvärd jord för livsmedelsproduktion. Dessa strävanden måste beaktas i samband med dagens bedömningar angående dispositionen av vårt lands marktillgångar. Vid riksdagsbehandlingen av den fysiska riksplaneringen hävdades, bl. a. från vårt partis sida, att de areella näringarnas markbehov inte blivit beaktade i rimlig utsträckning. En betydande mängd god har tagits ur produktionen och i stället utnyttjats för väg- och byggnadsändamål. Även om man inte kan kräva förbud mot byggande på , bör dock anvisningar utarbetas, som ålägger kommuner och markplanerande statliga myndigheter att vid den fysiska planeringen eftersträva en bättre hushållning med marktillgångarna. 1 största möjliga utsträckning bör åkerjord användas för jordbruks- och inte för byggnadsändamål. Långt innan begreppet miljövård existerade, bedrev jordbrukarna i vårt land aktiv miljövård. Det odlings- och kulturlandskap som våra jordbrukare skapat under århundraden uppfattas som en av våra värdefullaste nationella tillgångar. Då man kan förutse att människors behov av rekreation i naturen kommer att öka , är det väsentligt att denna miljö i så stor utsträckning som möjligt bevaras och att den görs tillgänglig för människorna. I detta avseende kan den statliga markpolitiken få avgörande betydelse. Eftersom den moderna jordbrukstekniken påverkar naturen på ett annat sätt än tidigare former av jordbruksdrift, kommer det att bli svårt att bevara vissa delar av den naturmiljö som många människor betraktar som självklar och omistlig. Minskningen av vallareal, betesmark och hagmarker kan nämnas som exempel. Helt säkert skulle emellertid en ökad spridd fritidsbosättning kunna bidraga till att bevara och ytterligare förstärka kulturlandskapets naturvärden. Slopandet av glesbebyggelserätten och därav följande koncentration av fritidsboendet verkar i motsatt riktning. Uppförandet av fritidshus i anslutning till jordbruksbebyggelse skulle medverka till en bättre vård av naturmiljön och dessutom skapa en bättre social miljö för såväl de fritidsboende som den bofasta landsbygdsbefolkningen. I annan motion har vi därför yrkat att den slopade rätten till glesbebyggelse skall återinföras. Jordbruket har en nyckelroll i fråga om naturvården, och det är beklagligt att statsmakterna ännu inte erkänt det nära sambandet mellan jordbrukspolitik och miljöpolitik. Det svenska jordbrukets roll i biståndsverksamheten 1 produceras normalt mera spannmål än vad som krävs för landets egna behov. har det utgjort ett ekonomiskt problem för jordbruket att avsätta spannmålsöverskottet på en världsmarknad med låga priser. Genom prisregleringen på spannmål har detta lyckats, men de låga världsmarknadspriserna har verkat pressande på lönsamheten. Den förändrade prisbilden på världens spannmålsmarknad har skapat ett helt nytt läge. ligger de internationella priserna på spannmål över den svenska prisnivån, och det är därför samhällsekonomiskt lönsamt att i producera spannmål för export. Även om denna situation snabbt kan förändras, visar det inträffade hur osäkert det är att satsa på inköp från världsmarknaden för den egna försörjningen. Den inhemska jordbruksproduktionen bördärförinriktas på att onödiggöra någon 'import av betydelse. Betydelsefullt är också om det är möjligt att i ökad utsträckning använda svensk spannmål för internationell livsmedelshjälp. För oss inom moderata samlingspartiet är det naturligt att en betydande del av de svenska biståndsinsatserna bör inriktas mot svältdrabbade människor i . Däremot torde det vara tveksamt, om livsmedelsproduktion i på lång sikt är en rimlig metod för att förbättra de underförsörjda nationernas situation annat än i form av katastrofhjälp. Genom teknisk rådgivning, växtförädling samt utbildning i fråga om både produktion och lagringsteknik kan vi på ett i längden mera effektivt sätt bistå dessa länder att med egna resurser förbättra sitt försörjningsläge. Självklart skall i förhållande till sin förmåga deltaga i det internationella livsmedelsprogrammet, men huvudinsatserna bör dock göras inom ovan uppräknade områden. Frågan om principerna för den svenska prispolitiken på jordbrukets område aktualiserades från vår sida i motioner och interpellationer års riksdag. Prispolitiken behandlades senast av jordbruksutredning, som stannade för att bibehålla vad som brukar kallas högprislinjen, vilket innebär att konsumenterna i princip betalar fullt pris för sina livsmedel. Utan att frågan egentligen blivit föremål för utredning, har prissystemet de facto förändrats. Detta har skett dels genom att statsmakterna 1971 tvingades vidta en betydande höjning av mjölkpriset för att stoppa minskningen av mjölkproduktionen, dels genom att man införde prisstopp på vissa baslivsmedel. Livsmedelssubventionerna beräknas nu uppgå till . Därmed har vi fått vad som kan kallas en mellanprislinje eller blandprislinje, innebärande att konsumenterna betalar en viss del av priset vid inköpet och en viss del via skattesystemet. Sett utifrån rationella ekonomiska utgångspunkter kan man starkt ifrågasätta lämpligheten av att staten först via mervärdeskatt belastar livsmedelskonsumtionen med . för att sedan betala tillbaka ungefär halva beloppet i subventioner för vissa produkter. Systemet har införts utan föregående analys. jordbruksutredning har i efterhand studerat effekterna av livsmedelssubventioneringen i sin avlämnade rapport. Undersökningen är rent teknisk och visar att subventionerna innebär en sänkning av de totala livsmedelsutgifterna med cirka 8 96, vilket skall ses i relation till att mervärdeskatten ökar livsmedelsutgifterna . Subventionerna får sin kraftigaste verkan för barnfamiljerna och kan därför sägas ha en viss fördelningspolitisk effekt, även om den fördelningspolitiska mekanismen i detta fall inte verkar i relation till inkomsten. Prissystemets utformning kan inte enbart bedömas från teknisk synpunkt. Nuvarande system innebär helt klart ett ingrepp i marknadsmekanismen, och följden har blivit att konsumtionen av de prisstoppade livsmedlen ökat - till viss del på bekostnad av konsumtionen av icke-prisstoppade livsmedel såsom fjäderfä och fisk. Det kan inte hävdas att några folkhälsosynpunkter motiverar den nuvarande ordningen, förutom vad avser prissättningen på konsumtionsmjölk. En ökad skattefinansiering av livsmedelskostnaderna leder till ökat politiskt beroende för jordbruksnäringen. Svenskt jordbruk är liksom jordbruken i alla industriländer beroende av politiska beslut. Man kan inte negligera konsekvenserna av ett ökat beroende av statsmakternas åtgärder. Landets näringsliv i övrigt har möjligheter att inom biandekonomins ram utnyttja marknadskrafterna. Eftersom jordbruksnäringen är en integrerad del av näringslivet, är det därför principiellt viktigt att denna sektor inte genom stark statlig styrning avviker från det allmänna mönstret. Helt naturligt kan nuvarande livsmedelssubventioner inte avvecklas utan särskilda övergångsåtgärder. Subventionen på konsumtionsmjölk torde över huvud taget knappast kunna borttagas, eftersom detta skulle innebära en prishöjning med ca per liter, vilket skulle vålla problem för barnfamiljerna. Däremot bör det finnas handlingsfrihet i fråga om övriga produkter. Man kan överväga att frysa statens utgifter vid nuvarande nivå och låta kommande prishöjningar slå igenom helt i konsumtionsledet. Skulle därvid prishöjningarna för vissa baslivsmedel bedömas alltför betungande, kan man sätta in socialpolitiska åtgärder såsom höjningar av barnbidrag och folkpensioner för att stötta inkomstsvaga grupper. En annan möjlighet kvarstår fortfarande, nämligen att kompensera en avveckling av nuvarande livsmedelssubventioner med en total eller selektiv avveckling av mervärdeskatten på livsmedel. Utifrån rationella synpunkter talar mycket för detta, eftersom man då inte först behöver dra in medel från medborgarna till statsverket, som sedan skall utbetalas till samma medborgare. Det är angeläget att prissystemets utformning blir föremål för behandling i . Uppdraget att pröva olika prissystem ligger hos jordbruksutredning. skatteutredning har i uppdrag att pröva den indirekta beskattningens utformning. För att möjliggöra en prövning av alternativet att sänka livsmedelssubventionerna och mervärdeskatten krävs en samordning av de två utredningarnas arbete. Förslag beträffande prispolitiken på livsmedelsområdet bör om möjligt föreligga till . Den förändrade situationen i vad avser världens livsmedelsförsörjning kan väntas lå betydande effekter på produktionsförutsättningarna inom det svenska jordbruket. Hitintills har animalieproduktionen till betydande del varit baserad på import av proteinfoder och vegetabilieproduktionen på import av handelsgödselmedel. kommer med stor sannolikhet en betydande del av det fiskprotein som används som foder att i stället användas direkt som livsmedel, vilket från global totalförsörjningssynpunkt också är angeläget. Detta kommer att medföra dels svårigheter att importera protein i tillräcklig omfattning, dels en kraftig prisstegring. Det är därför väsentligt att den forskning som f. n. sker för att åstadkomma större inhemsk proteinproduktion intensifieras, i syfte att möjliggöra upprätthållandet av en tillräcklig och lönsam animalieproduktion på lång sikt. På samma sätt är det angeläget att forskningen om utnyttjande av inhemska växtnäringsämnen i slam och avfall intensifieras. Förutom att man därmed får lättare att klara en situation med kraftigt stigande priser på importerat handelsgödselmedel, ger det möjligheter att på ett miljömässigt godtagbart sätt ordna kvittblivningen av de alltmer ökande avfallsmängderna. Vi bör eftersträva en så allsidig produktion som möjligt - även med okonventionella metoder - då det inte torde existera några svårigheter att sälja svenska livsmedel utomlands. Detta gäller - åtminstone i ett längre perspektiv även animalieprodukterna. Priserna på jordbruksfastigheter har stigit . Det är naturligt att fastighetspriserna följer med i den allmänna prisutvecklingen. Dock har priserna gått upp så kraftigt att det uppkommit svårigheter för jordbrukare att köpa fastigheter. Den ekonomiska politik som medfört en kraftig penningvärdeförsämring har skapat ett behov av placering i realtillgångar för att skydda enskilda förmögenheter. Detta har lett till att kategorier utanför jordbruket har visat ett - i och för sig förståeligt - intresse av att placera pengar i jordbruksfastigheter. Enligt moderata samlingspartiets uppfattning är det angeläget att bevara möjligheterna för en markägandejordbrukarkår. I vårt land har det i historisk tid alltid funnits självägande bönder. Det är från många synpunkter viktigt att även i fortsättningen så stor del av marken som möjligt brukas av sina ägare. Även om det likaså är angeläget att antalet arrendefastigheter är tillräckligt stort för att tillgodose framför allt yngre jordbrukares behov, bör utvecklingen dock styras i en sådan riktning att det inte blir nära nog omöjligt för enskilda jordbrukare att förvärva jordbruksfastigheter. Vissa jordbruksekonomiska undersökningar visar att förräntningen enligt typkalkylerna för slättbygdsområdet varit negativ. Detta innebär att företagare inom jordbruket har utomordentligt svårt att konkurrera med andra kategorier av köpare, såvida de inte har ett avsevärt eget kapital på vilket de inte kräver någon förräntning utan nöjer sig med värdesäkringen. Det är därför väsentligt att jordbrukets kapitalfrågor får en lösning som förbättrar jordbrukarkårens konkurrensförmåga. riksdag beslöt att överlämna motioner från bl. a. moderata samlingspartiet rörande väsentliga delområden inom jordbrukspolitiken till 1972 års jordbruksutredning. Vissa frågor, som berörs i denna motion, är därför redan föremål förbehandling. Utvecklingen har dock inneburit påtagliga förändringar, inte bara i fråga om världens livsmedelssituation utan även i fråga om de yttre förutsättningarna för det svenska jordbruket. Vi anser det därför angeläget att våra här redovisade synpunkter bringas till utredningens kännedom för beaktande i dess arbete. Åberopande det anförda hemställes 1. att beslutar överlämna motionen 1975:278 till jordbruksutredning, 2. att hos regeringen anhåller om utfärdande av anvisningar för den fysiska planeringen i syfte att förhindra slöseri med , 3. att hos regeringen anhåller om att jordbruks- och skatteutredningens arbete samordnas i enlighet med vad som anförts i motionen. (m) () PER () i Gäddvik G. ()