ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY02659 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om renovering av . Av pressreferat har framgått att i skrivelse till begärt vissa medel för renovering av i . Överläggningar har även skett mellan företrädare för , kommunen, , och kring frågor om och slottsomgivningar, användning m. m. En fråga gällde förslag om återställande av den rikssal, som tillkom på regeringstid men som inretts och använts för kontorsändamål. är 1200-talen och har utbyggts i flera etapper. Den västra delen av med rikssalen tillkom - som ovan nämnts - på lilis tid. I denna rikssal hölls det som föregick blodbad och har av den anledningen ett historiskt intresse. Byggnaden är också förklarad som statligt byggnadsminnesmärke. Oavsett dessa förhållanden, som från kulturhistorisk synpunkt är mycket väsentliga, finns också ett behov av en större representativ lokal i . Detta är inte minst ett länsintresse. I en skrivelse till säger också att den nya , som i mångt och mycket har ett helt annat arbetssätt än vad som var brukligt i den förutvarande organisationen, ofta har ett behov av en samlingssal för större sammankomster. Som exempel kan nämnas sammankomster av kommunrepresentanter i informations- och överläggningsfrågor, sammankomster vid olika slag av informationer och genomgångar i taxeringssanimanhang, interna informationer för egen personal etc. Vid sådana tillfällen finns inte lämpliga lokaler under disposition utan förhyrningar måste ske. understryker därför att det föreligger ett stort om än inte fullt behov av en rikssal för egen del. Därtill kommer emellertid behovet för kommun och landsting samt för föreningar och sammanslutningar att ha tillgång till en större lokal för skilda ändamål. Ingen lär väl helt kunna fastställa den ursprungliga rikssalens utseende. Det är ej heller helt nödvändigt att i detalj återställa rikssalen, men den bör ställas i ordning för ett praktiskt användande. Det kan knappast röra sig om alltför höga kostnader men ändå ge ett gott resultat och fylla ett bevisbart behov. skulle därmed kunna bli ett attraktivt besöksmål inte bara för länets befolkning utan även för långväga gäster. Det är angeläget att beslut fattas i denna fråga, eftersom lokalerna eljest kan komma att tas i anspråk för ändamål som sedan hindrar ett iordningställande av speciellt rikssalen. Viss utredning i frågan har som nämnts redan skett av och , dock utan att beslut ännu fattats. Från antikvarisk synpunkt föreligger enligt uppgift inget hinder för arbetets utförande. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen anhåller om ytterligare undersökning av frågan och att därefter vidtages erforderliga åtgärder för iordningställande av rikssalen på till samlingssal för angivet ändamål. () () () () () () ()
mot · FY0266 · 1975-01-10 00:00:00 — om ändrad ortsklassificering för kommun. Med regionala centra avses orter som har stor betydelse för sysselsättning och serviceförsörjning inom sitt omland. Hur stort omland som skall betjänas beror på vilket underlag som behövs för skilda serviceaktiviteter. De geografiska avstånden har också betydelse i landets glesbygdsområden. 1 vissa glesbygdskommuner är avståndet till andra regionala centra en stark motivering för att ett självständigt regionalt centrum utvecklas inom kommunen. är centralort inom Stomman kommun i . Stomman kommun är en av landets till ytvidden största kommuner. Avståndet till det regionala centret är och till 7 mil. tätort (med tvillingorten inräknad) har ca 4 000 invånare. Stomman är ett betydande kommunikationscentrum för inland och en viktig knutpunkt på . På centralorten finns nybyggd läkarstation och sjukhem med ca 30 vårdplatser. har högstadium och hit är också lokaliserad , som drivs av landsting. är ett betydelsefullt köpcentrum och har ett för inlandsförhållanden rikt differentierat näringsliv. Orten har haft en god utveckling på näringslivets område, och ett par betydelsefulla industrilokaliseringar har skett. Inom själva centralorten finns ett mycket attraktivt campingområde som lockar till sig en betydande turism. När de nuvarande ortsklassifikationerna fastställdes diskuterades en klassning av som regionalt centrum. Något beslut i den riktningen fattades inte, utan ortens vidare utveckling skulle avvaktas. har ortens gynnsamma utveckling ytterligare accentuerats genom en ytterligare utbyggnad av den mekaniska industrin samt lokaliseringen dit av en spånplattefabrik och ett par andra industriföretag. För strävandena att ytterligare förstärka näringsliv och åstadkomma ett starkare underlag för allmän serviceförsörjning skulle en klassning av som regionalt centrum vara av största betydelse. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att ortsklassificeringen för ändras så att klassas som regionalt centrum.
mot · FY02660 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om ersättning för intrång vid vägbygge. Omfattande vägbyggnader pågår och planeras i vårt land. I samband härmed blir givetvis många markägare berörda. Vägen utgör ofta gräns mellan olika fastigheter. Av praktiska skäl blev vägen gräns, senare också gräns för tomter i anslutning till vägen. Äldre vägar kännetecknas ofta av ett naturligt vägval. Vägen, från början en stig, senare successivt förbättrad till farbar landsväg, drogs över den fasta marken. Detta fick till följd att äldre vägar ofta fick många krokar. Den moderna vägbyggnadstekniken med krav på så rak vägsträckning som möjligt kan som en följd härav frångå den tidigare sträckningen. Härvid kommer mycket ofta olägenheter att uppstå för de berörda markägarna. Ej sällan delas en tomt eller en ägofigur i två delar, varav den minsta ofta ej har eller får något nyttjandevärde för markägaren. ersätter för den ianspråktagna marken men ej för ovan berörda olägenheter. Det vill synas skäligt att den markägare som berörs av ett vägföretag ej skall behöva vidkännas kostnader för lantmäteriåtgärder för dessa olägenheter. En försäljning av en tomt etc. eller en kommande byggnadsplanering kommer att medföra onödiga kostnader, som till storleken kan bli väsentligt större än ersättningen för den ianspråktagna marken. Mot bakgrund härav synes det angeläget att vid varje vägbyggnad eller förbättring av väg berörd markägare utan kostnad skall kunna få lantmäteriteknisk medverkan till såväl förden enskilde som för samhället önskvärd omstrukturering av ägofiguren. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att vid nybyggnad eller ombyggnad av väg skall markägare äga rätt att få ersättning för den merkostnad som åsamkas honom för ändrad ägofigur.
mot · FY02661 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om installation av hiss vid ombyggnad av hus. Tillgång till hiss i högre bostadshus utgör en väsentlig del av bostadsstandarden. Betydande grupper är i stort behov eller helt beroende av hiss rörelsehindrade, personer med hjärt- och kärlsjukdomar, småbarnsfamiljer. Hissen utnyttjas inte bara av husets hyresgäster utan den är i många fall också en förutsättning för att de övre våningarna i ett flervåningshus över huvud taget skall vara tillgängliga för besök av personer med rörelsehandikapp. gäller som villkor för statligt bostadslån att nya bostadshus utrustas med hiss om fastigheten har fler än tre våningar. I "God bostad 1964 anges således att högsta medgivna avstånd från entréplan till bostadsvåning är 9 m när hiss saknas. 1 det supplement () till "God bostad" som reglerar standardkraven vid ombyggnad av bostadsfastighet anges emellertid att detta krav i fråga om hisstandard inte är tilllämpbart vid ombyggnad. För ombyggnadsfallen anges: "I byggnader med fler än fyra våningar anordnas hiss om det inte medför orimliga kostnader eller avsevärda olägenheter i annat avseende. Hissen bör om möjligt nå husets entréplan mot gata alternativt gård. Statsmakternas beslut om vidgat stöd för bostadssaneringen har skapat förutsättningar för en omfattande förnyelse av äldre bostadsområden. Bostadsstödets utformning har gjort upprustning och ombyggnad till ett reellt alternativ till nybyggnad som förnyelseform. Kommunernas planering visar att den önskade effekten därav uppnåtts och att man nu i långt större utsträckning än tidigare söker modernisera nedslitna bostadshus i stället för att riva och bygga nytt. Med nuvarande regler för hissinstallation leder detta emellertid till att många flervåningsbostadshus inte utrustas med hiss i samband med upprustningen. Den självklara utgångspunkten bör vara att eftersträva samma hisstandard i saneringsfastigheter som i nybyggda bostadshus, således hiss i hus med mer än tre våningar. En omprövning av lånevillkoren vid ombyggnad bör därför ske. Med hänsyn till praktiska förutsättningar och ekonomiska konsekvenser torde det vara nödvändigt att standardregeln kan modifieras vid bostadssanering genom ombyggnad eller upprustning. Hisskravet bör t. ex. anses tillgodosett om man i ett hisslöst hus ordnar förbindelse till hissen i ett grannhus, så att åtminstone lägenheterna i de övre våningarna får tillgång till hiss i bostadshus med fler än tre våningar i samma våningsplan. Om hissfrågan inte kan lösas på detta sätt bör hisskravet inte efterges annat än i undantagsfall då starka skäl kan åberopas. Som förutsättning härför bör emellertid då krävas dels att fastighetens lägenhetssammansättning är lämplig, dels att objektet som helhet erbjuder en god bostadsmiljö. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller att regler utarbetas så att hiss regelmässigt installeras vid ombyggnad. () () () ()
mot · FY02662 · 1975-01-23 00:00:00 — av herr m. fl. om löpande information till rörande andra länders sociala trygghetssystem och skattebelastning på medborgarna. offentliggjordes en utredning utförd av en arbetsgrupp inom moderata samlingspartiet, om hur det svenska sociala trygghetssystemet förhåller sig till några jämförbara länders. jämfördes totalskatten för de familjetyper och länder utredningen behandlade. Utredningen introducerade en ny metod för internationella jämförelser av detta slag. Utgångspunkten utgiorde genomsnittlig industriarbetarlön i respektive land, och de olika stödformerna uttrycktes i procent av denna. På detta sätt kan de felkällor som är förenade med valutakursförhållanden och olikhet i levnadsnivå länderna emellan elimineras, som ett mått på den sociala ambitionsnivån erhålles. Resultaten väckte betydande uppmärksamhet. Det svenska sociala trygghetssystemet är, visade utredningen, på väsentliga punkter underlägset motsvarande system i andra industriländer. Det svenska pensionssystemet ger t. ex. inte fullgod standardtrygghet. Sjukförsäkringen för vård i är på viktiga punkter underlägsen andra industriländers. I fråga om skattetryck intar vi däremot en tätplats. Den totala skattebördan på familjerna är t. ex. normalt mindre än hälften i . Det höga skattetrycket i kan inte förklaras med hänvisning till vår socialpolitik. Utredningen påvisade alltså att vårt sociala trygghetssystem ej är överlägset jämförbara länders. Den ger anledning till frågan varför vårt skattetryck då är i världstopp. Ett självklart svar är naturligtvis att våra skatter går till mycket annat än till det sociala systemet, såsom exempelvis utbildning, försvar, rättsväsen m. m. Utredningen hade inte tid eller resurser att klarlägga de internationella variationerna i fråga om kostnader för de enskilda medborgarna för dessa andra samhällsfunktioner. Så mycket torde dock vara klart att de är en mindre del av förklaringen. Den grundläggande utbildningen är t. ex. i stort sett fri i de länder som utredningen omfattade. Vårt trygghetssystem bör kunna förbättras. Tack vare naturresurser och framgångsrik företagsamhet ligger i världstopp i fråga om nationalinkomst per medborgare. Vi bör kunna ha en hög social ambitionsnivå. Arbetslöshetsförsäkringen är internationellt sett dålig. Våra pensionärer bör ha rätt till standardtrygghet. Valfriheten inom sjukförsäkringen måste kunna förbättras. Vårt skattetryck är socialt orimligt. Vi måste förbättra trygg hetssystemet och lindra skattebördan. 1 den uppgiften har vi uppenbarligen en del att lära av andra industriländer. Det går tydligen att förena väl utvecklade trygghetssystem med drägligt skattetryck. Vi behöver de utländska erfarenheterna. Det borde vara självklart att vi, t. ex. i samband med budgetpropositionen, fick löpande informationer om andra industriländers trygghetssystem och skattebelastning på medborgarna i enlighet med de metoder utredningen anvisat. Under åberopande av det anförda hemställes att begär att regeringen i samband med budgetpropositionen ger löpande information om andra industriländers sociala trygghetssystem och skattebelastning på medborgarna. () ()
mot · FY02664 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om begränsning av omfånget på offentliga utredningsbetänkanden. Våra pappersbruk lär ligga inne med stora lager av papper, varlor insamlingen av gamla tidningar tills vidare på sina håll har upphört. Överskottet av papper får dock inte vara orsak till att offentliga utredningar ständigt blir tyngre och tjockare. Som exempel kan nämnas SIA:s huvudbetänkande och den just avlämnade Demokrati på arbetsplatsen, som båda omfattar ca 950 sidor. Så omfångsrika betänkanden utgör i själva verket ett hot mot demokratin, eftersom många människor, som är intresserade av de problem som behandlas, varken har tid eller ork att tränga igenom dessa luntor. Att som ersättning läsa kortare sammandrag är inte detsamma, ty man går då miste om mycket av den bakomliggande argumenteringen. Detta gäller såväl ledamöter och utskott som alla de remissinstanser som får syssla med olika betänkanden. Arbetstid och arbetskraft kan användas på bättre sätt. Det är en konst att skriva kort och koncist, att inte skriva ordrikt, okoncentrerat och långrandigt. Enligt vår uppfattning, vilken torde delas av en stor del av svenska folket, bör en utredning omfatta högst 300 sidor. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att anhåller att regeringen utfärdar rekommendationer om begränsning av offentliga utredningar till mer hanterligt format och omfång. () (ni) (ni) (ni) (ni) . NISSER (ni)
mot · FY02666 · 1975-01-24 00:00:00 — om tidsfristen för yttrande över förslag från statliga kommittéer m. fl. Antalet statliga utredningar har ökat i antal. Med tillfredsställelse kan konstateras att allt fler utredningar remitteras till kommuner och organisationer för yttrande. Då utredningarna ofta behandlar frågor som angår stora grupper av medborgare är det viktigt att så många som möiligt kan få ta del av innehållet och lämna synpunkter. Tyvärr ger den oftast alltför korta remisstiden inte den möjligheten. Utredningarna är i regel mycket omfattande och ofta svårtillgängliga. är ett typexempel på hur intresserade och berörda grupper upplevt den från början utsatta remisstiden som oacceptabel. Glädjande är att tagit hänsyn till opinionen och förlängt remisstiden. Inte minst de förtroendevalda i våra kommunala beslutsorgan känner maktlöshet inför uppgiften att under tidspress sätta sig in i materialet och lämna synpunkter. Det är från demokratisk synpunkt väsentligt att kommunala organ och organisationer får tillräcklig tid att diskutera de förslag som de skall yttra sig över. Längre remisstider än vad som tillämpats måste därför komma till stånd, särskilt när det gäller stora och övergripande frågor. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen kräver att tiden för yttranden i anledning av förslag från statliga kommittéer och arbetsgrupper får sådan längd att remissorganen på ett tillfredsställande sätt kan ta del av materialet och utarbeta meningsfulla yttranden. () . ()
mot · FY02667 · 1975-01-24 00:00:00 — om sammansättningen av statliga myndigheters styrelser. Statliga myndigheter bör självfallet företräda alla medborgares intressen. Naturligtvis bör de samråda med alla berörda parter. Men det är olämpligt att partsintressen ingår i myndigheternas styrelser. En uppgift för t. ex. livsmedelsverket är att gentemot den alltmer koncentrerade och utlandsägda livsmedelsindustrin hävda konsumentens rätt till näringsriktiga, oförfalskade livsmedel även om detta skulle innebära en annorlunda utveckling än den nuvarande mot alltmer bearbetade, förpackade och konserverade produkter. Självfallet bör livsmedelsverket samråda med livsmedelsindustrin i frågor som berör denna. Men det är inte rimligt att företrädare för den industri som livsmedelsverket delvis bör bevaka skall ingå i verkets styrelse. När lagar stiftas för att komma till rätta med olika miljöproblem finns det risk att lagarnas tillämpningsföreskrifter anpassas till dem som åstadkommer miljöproblemen, medan tämligen oskyldiga drabbas, om verkställande myndigheters styrelser har ledamöter som företräder dem som skall bevakas. Med hänvisning till vad som anförts hemställer jag att beslutar anhålla hos regeringen om översyn av sammansättningen i statliga myndigheters styrelser så att partsintressen inte ingår i styrelserna.
mot · FY02668 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om fyraprocentsregeln vid val till . Rösträtten har inte alltid varit självklar i vårt land. Länge var den inkomstgraderad. Valsystemet var också utformat så att mindre partier missgynnades genom att de måste ha väsentligt flera röster per mandat än större partier. Genom införandet av ett system med tilläggsmandat undanröjdes de värsta orättvisorna i detta avseende. Faktum är dock att vi har en form av åsiktsgradering. Rösterna har olika värde. Den röst som lägges på ett parti som inte uppnår av väljarna har inte samma värde som den röst som lägges på ett parti som överskrider detta procenttal, enär gränsen för riksdagsrepresentation går vid . riksdagsval deltog mer än 5 160 000 väljare. Det innebär att ett parti skulle kunna samla över 200 000 väljare och likväl bli orepresenterat i , beroende på att man inte når av väljarna. Om flera partier närmar sig men inte når skulle flera hundra tusen väljare bli orepresenterade. Detta är från flera synpunkter helt otillfredsställande. kommunisterna har , bl. a. i anslutning till behandlingen av förslaget till ny grundlag, begärt att fyraprocentsspärren skall slopas. Vi upprepar detta krav. En fråga som tilldragit sig särskild uppmärksamhet har varit den kraftiga effekten av den nuvarande spärren. Enstaka röster som betyder att ett parti med någon hundradels procent kommer under eller får den effekten att partiet i fråga får 0 eller 14 mandat. Denna tröskeleffekt ter sig särskilt orimlig, och det borde vara en strävan hos partierna att åtminstone söka en form för att ändra på detta förhållande. Såväl högre som lägre spärrar än i tillämpas i andra länder med valspärrar. Den spärr vid som tillkom i byggde uppenbarligen på en kompromiss utifrån de då rådande politiska förhållandena. Även frågan om var en eventuell spärr skall sättas borde vara mogen för prövning av de partier som då arbetade fram förslaget till grundlagsändring. Vid har vpk-motioner om slopande av fyraprocentsregeln behandlats och avslagits av övriga partier. Vi vidhåller vår uppfattning att denna spärr bör bort. Om övriga partier icke är beredda härtill, borde de ändå kunna medverka till en översyn av spärreglerna i syfte att minska tröskeleffekterna. Ävenså borde det vara moget att överväga om är den lämpligaste gränsen därest någon form av spärr anses böra förekomma även eller om en lägre gräns kan vara lämpligare. Uppenbarligen ägnades inte dessa problem särskilt stor uppmärksamhet i arbetet med den nya grundlagen, varför det enligt vår mening kan vara lämpligt att i särskild ordning företa en utredning. Vi förordar därför en parlamentarisk utredning med uppgift att se över hela frågan om spärrsystemets effekter vid riksdagsvalen. Med hänvisning till det anförda föreslås att i skrivelse till regeringen begär en parlamentarisk utredning rörande slopande eller förändring av gällande system med spärrar vid val till . (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) GOTAB 75 8659 1975
mot · FY02670 · 1975-01-23 00:00:00 — om anställds rätt att närvara vid sammanträde med kyrkokommunal nämnd eller styrelse. En omfattande satsning på ökad företagsdemokrati har skett , dels genom överenskommelser mellan arbetstagare och arbetsgivare, dels genom lagstiftningsåtgärder. De åtgärder som vidtagits har skett i syfte att öka förutsättningen för de anställda att få insyn i och inflytande över den verksamhet som bedrivs inom arbetsområdet. Inom den sekundär- och primärkommunala sektorn har, förutom de samrådsfunktioner som byggts upp, de anställda genom Lag om närvarorätt vid sammanträde med eller landstingskommunal nämnd fått möjlighet att närvara vid nämnds sammanträde och deltaga i överläggning men ej i besluten. Konungen (regeringen) får enligt nämnda lag på framställning av kommun eller landstingskommun medge att vissa nämnder beslutar om rätt att närvara vid sammanträden. 1 samband med avlämnandet av proposition 1972:97 anmäldes att tilläggsdirektiv getts utredningen om den kommunala demokratin att pröva vissa frågor som sammanhänger med försöksverksamheten med fördjupad företagsdemokrati. Utredningen skall i anledning av sina överväganden också föreslå förändringar i kommunallagstiftningen. Av den offentliga verksamheten omfattas ej den kyrkokommunala av ovan nämnda närvarorätt. Genom framställningar till församlingar och pastorat har krav under hand rests av lokala fackliga organisationer att närvarorätt skall medges för de anställda i kyrkoråd. Sådan närvaro har också beslutats i vissa fall, och enligt min mening bör även de anställda inom denna sektor likställas med dem inom kommun och landstingskommun. Underlag torde således finnas för utvärdering av verksamheten på det kyrkokommunala området, och till utredningen om den kommunala demokratin bör uppdras att pröva frågan om de anställdas närvarorätt vid sammanträde med kyrkokommunal nämnd eller styrelse. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen hemställa att utredningen om den kommunala demokratin ges tilläggsdirektiv att pröva frågan om de anställdas närvarorätt vid sammanträde med kyrkokommunal nämnd eller styrelse.
mot · FY02671 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om traktamentsersättning enligt ersättningsstadgan för ledamöter. Enligt ersättningsstadga för ledamöter § 7 utgår traktamente till ledamot, som är bosatt på längre avstånd än fågelvägen från . Enligt § 8 kan också annan ledamot, som är bosatt på längre avstånd än fågelvägen från , tillerkännas traktamente. Beräkning av resväg och restid efter fågelväg förekom tidigare i skilda sammanhang, såsom vid beräkning av avstånd för skolskjutsar och för studiehjälp till skolelever. Då principen har föga med verkligheten att göra, torde den ha övergivits i de flesta fall. Att har sin regel kvar, ser vi som en kvarleva utan samband med dagens kommunikationer, som sällan medger resa raka vägen. Den leder till att personer med kortare restid kan få större ersättning än personer med längre restid. Vi menar att ifrågavarande bestämmelser i ersättningsstadgan bör ändras så, att avståndet inte räknas efter fågelväg utan efter lämpligaste använda resväg mellan hemmet och . kan vara romantisk, men den har föga med verkligheten att göra. Inte ens fåglarna torde normalt använda den. Under hänvisning till det ovanstående hemställes att beslutar ändra §§7 och 8 i Ersättningsstadga för ledamöter så, att ordet fågelvägen ersättes med närmaste resväg med allmänna kommunikationer.