mot · FY021725 · 1975-01-27 00:00:00 — av m. fl. om arbetstagares rätt till ledighet för studier. riksdag antog en lagreglering av frågan om arbetstagarens rätt till ledighet för studier. Enligt denna lag erhåller arbetstagarna en vidsträckt sådan rätt. Det ökade intresset för vuxenstudier är positivt och medverkar vid utvecklingen av såväl enskilda individer som av företagsamheten. Mot bakgrund av vuxenutbildningens positiva verkningar kan det framstå som värdefullt att regleringen av de anställdas möjligheter till studieledighet görs fastare än vad som varit fallet. Reglerna bör emellertid medge en närmare anpassning till lokala och/eller branschspecifika förhållanden. En viktig invändning mot lagen är att den ej tillräckligt beaktar de mindre företagens speciella problem. På en rad punkter kommer de mindre företagen att få betydande svårigheter. Möjligheterna till omplacering i mindre företag i samband med en eventuell studieledighet är vanligen begränsade. Om annan personal måste anställas under en kortare eller längre studieledighetsperiod, kan denna i ett mindre företag inte erbjudas fast anställning, något som i många fall är möjligt i större företag med omplaceringsmöjligheter. De mindre företagen får härigenom personalrekryteringsproblem, alternativt problem i samband med en eventuell återintagning av studielediga i tjänst, på grund av lagens krav att vederbörande skall erbjudas en likvärdig tjänstgöring efter ledighetsperioden. Ett annat problem är att lagen anger ingen maximerad längd på studieledigheten. Att ett företag skall tvingas medge fleråriga studieledigheter bör inte komma i fråga annat än i undantagsfall. En tidsbegränsning för studieledigheten bör därför införas. Objektsanställd personal, praktikanter, vikarier och liknande bör ej ha samma rätt att komma i åtnjutande av studieledighet. I dessa anställningsformer kan anses ligga förutsättningen att anställningen gäller en begränsad tid och att hela skall fullföljas av bägge parterna. Kvalifikationstiden är alltför kort. Studieledighet bör komma i fråga först då ett långsiktigt anställningsförhållande är etablerat och konsoliderat. En kvalifikationstid förefaller mot denna bakgrund som lämpligare än den föreslagna sexmånadersgränsen. De rättigheter som de fackliga förtroendemännen ges i lagen om fackliga förtroendemäns ställning på arbetsplatsen bör vara till fyllest för att tillgodose fackföreningarnas önskemål om utbildning av förtroendemän. till ledighet för studier som till väsentlig del avser fackliga frågor bör därför inte införas, så mycket mer som lagen föreskriver att sådan företrädesrätt skall gälla även annan utbildning som kan räknas till vad som lösligt definierats som "med facklig verksamhet sammanhängande frågor. De korttidsutbildade bör i stället ges företräde i de fall flera arbetstagare ansöker om studieledighet . Det bör ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att hos regeringen anhåller om att 1. kvalifikationstiden för rätt till ledighet skall vara 12 månaders anställning, 2. rätt till ledighet för utbildning skall gälla utbildning , 3. objektanställd personal, praktikanter, vikarier och liknande skall endast i undantagsfall ha rätt till ledighet för utbildning, 4. företrädesrätt till ledighet ej skall gälla för utbildning som avser fackliga eller med facklig verksamhet sammanhängande frågor. () ()