mot · FY0285 · 1975-01-14 00:00:00 — av m. fl. om ökat stöd åt idrotten. Förändringar i arbetsliv och samhälle har i olika avseenden förändrat människans livsvillkor. Mekanisering av produktionen har inneburit att många skadliga arbetsmoment kunnat undanröjas, vilket är värdefullt, men har det inneburit ett ökat stillasittande. med detta har vi fått en ökad fritid, vilken borde möjliggöra för envar att i ökad utsträckning engagera sig i såväl psykiskt som fysiskt utvecklande aktiviteter. Utbyggnaden av samhällsservicen tar till stor del sikte på att bereda människorna möjlighet att på ett positivt sätt ta till vara sin fritid. En centraliserad samhällsutveckling, med små möjligheter till spontana initiativ i bostadens närhet, ökar angelägenheten av positiva samhällsinsatser på detta område. 1 denna motion skall vi främst diskutera hur samhället på olika sätt kan möjliggöra och stimulera till ökad motion. Otvivelaktigt har den ökande mekaniseringen medfört att genomsnittssvensken har fått en väsentligt försämrad allmänkondition. Inte minst gäller det dagens ungdomar, där test på t. ex. värnpliktiga givit nedslående resultat. En dålig kondition ger också dåliga förutsättningar att tillgodogöra sig andra värden i samhället. Rent ekonomiskt utgör en dålig allmänkondition en direkt belastning för samhället. Möjligheterna att stå emot sjukdom och skador blir väsentligt sämre. Att avstå från motion innebär därför detsamma som att öka vårdbehovet. Det finns av den anledningen ett starkt statligt och kommunalt motiv för en rejäl satsning på motion och idrott i alla åldersgrupper. Vi vill alltså se en ökad satsning på idrotten - och då i synnerhet motionsidrotten - som ett viktigt led i förebyggandet av sjukdom och olycksfall. Mot bakgrund av det stora värde en ökad friskvårdssatsning har, är samhällets stöd till idrott och idrottsanläggningar jämförelsevis liten. Särskilt angeläget är att en ökad satsning sker på enkla anläggningar i bostadsområdena. Det finns skäl att som en del av en ökad satsning på fritidsaktiviteter ge väsentligt bättre förutsättningar för idrotten. Samhällets insatser för att främja en ökad breddidrott måste ske på i huvudsak två olika vägar. För det första gäller det att genom samhällsplanering ge förutsättningar för ett ökat idrottande för alla samhällsgrupper. För det andra gäller det att med olika åtgärder stimulera enskilda att utnyttja dessa förutsättningar. Det är inte minst viktigt att man hos den yngre generationen skapar sunda motions- och idrottsvanor. Detta är viktigt såväl för att skapa en stark grundfysik som för att få till stånd ett ökat motionerande bland medelålders och äldre människor. Skolans roll i detta sammanhang är av avgörande betydelse. Eleverna i grundskola och gymnasieskola får viss regelbunden motion genom gymnastiklektionerna. Värdet av dessa lektioner skulle väsentligt förbättras vid en förlängning av gymnastiklektionerna , och en förlängning är därför motiverad. Ett ökat idrottande i skolan är också möjligt under håltimmar och eftermiddagar. förslag om fria och frivilliga aktiviteter i skolan bör väl kunna förenas med önskemålet om mera fysisk aktivitet i skolan. Det är därför viktigt att idrottsorganisationerna ges goda möjligheter att verka i skolan under de av föreslagna premisserna. Ett från många utgångspunkter allvarligare problem är de elever som av ena eller andra orsaken inte deltar i den fysiska aktivitet skolan erbjuder. kan det vara en psykisk påfrestning att delta i aktiviteter där man inte hänger med kamraterna. Ett direkt handikapp kan förhindra deltagande i kamraternas aktivitet och rörelser. Skolan måste ha en så flexibel organisation att även dessa elever kan få någon form av träning. Även om mycket kan göras i skolan måste väsentliga satsningar för en ökad motions- och idrottsverksamhet göras också på andra områden. Den verksamhet radio och TV bedriver i det sammanhanget är otvivelaktigt av mycket stort värde. Den verksamheten bör fortsätta och byggas ut så att alla därigenom kan få lämpliga rörelseschema och stimulans till motion. Inte minst för den yngre generationen är en stimulans i form av toppidrott och idoler i form av elitidrottsmän av grundläggande betydelse för ansträngningarna under motionerande och träning. Den stimulans som elitidrottare utgör bör bättre tas till vara vid en målmedveten satsning på en ökad breddidrott. Det gäller såväl ungdomarnas strävan att själva nå upp till idolernas idrottsliga prestationer som att utnyttja idrottsmännens kunskaper och erfarenheter. Idrottsmän bör därför i ökad utsträckning ges utbildning för aktiva ledarinsatser inom breddidrotten. Idrottsmännens betydelse när det gäller att motverka ungdomens rök- och alkoholvanor måste understrykas. Av grundläggande - om ej avgörande - betydelse för en ökad idrottslig aktivitet bland de breda folklagren är olika idrottsanläggningars och lokalers tillgänglighet för den enskilde. Den som bor i omedelbar närhet till skog eller sjö är i detta avseende favoriserad. Men även i större tätorter bör bostadsområdena planeras så att de ger utrymme för idrott i bostadens omedelbara närhet. Det får inte vara förenat med betydande besvär för den enskilde att utöva någon form av idrott. De bästa förutsättningarna för motionerande ger naturen själv, och det gäller därför att i samhällsplaneringen se till att naturen är lätt tillgänglig. I områden med bristande naturliga förutsättningar för motion måste idrottsoch motionsanläggningar byggas ut så att de är tillgängliga för envar. Främst gäller det att ge förutsättningar i eller i omedelbar närhet till bostadsområdena. Det är också viktigt att ge utrymme för motionerande på arbetsplatserna. Vid en ökad satsning på idrottande i de breda folklagren har elitidrotten en central roll. Goda resultat och framgångar i internationella tävlingar stimulerar intresset för ett ökat idrottande. En idrottsrörelse utan topp skulle förlora en väsentlig drivkraft. Dagens elitidrott kräver stora insatser av idrottsmännen. Träningen tar tid. Familj, studier och arbete kommer ofta i kläm. Om elitidrotten i även skall kunna hävda sig i de internationella sammanhangen måste dessa frågor lösas. Vi kan inte acceptera att idrottsmän, som satsat sina bästa år på träning och tävling för att göra vårt land känt över världen och som verkat som ideal och stimulans för tiotusentals ungdomar, efter sin aktiva tid finnér sig stå utan utbildning och möjligheter på arbetsmarknaden. Elitidrotten är accepterad och etablerad i samhället. Det är då naturligt att idrottsmännen ges goda möjligheter att utöva sin sport. Strömmen av elitidrottsmän till professionellt idrottande i andra länder bör uppmärksammas i detta sammanhang. Genom initiativ från stat, kommun och näringslivet bör elitidrottande i kunna bli så attraktivt att även elitidrottsmän med internationell lyskraft stannar inom landet. Idrottsmännens delaktighet vid utvecklingen av idrottsmaterielen bör t. ex. kunna ge dem bättre ekonomiska förutsättningar för sitt idrottande utan att materielen för den skull blir dyrare. Samhället bör ge bättre förutsättningar för utbildning . Arbetsmarknaden måste formas så att idrottsmännens möjligheter till arbete - med bibehållna tränings- och tävlingsmöjligheter - förbättras. Idrottsmännen bör, vare sig de är aktiva eller tidigare varit aktiva, i ökad utsträckning engageras som ledare och hälsovårdare i en utbyggd breddidrott. Utan några mera omfattande samhällsinsatser kan bättre möjligheter i dessa avseenden skapas. I vissa kommuner bedrivs försöksverksamhet på gymnasienivå med kombination elitidrott och studier. Genom sammandragning av elever med särskilt goda förutsättningar för elitidrott och en för deras träningsbehov anpassad studiegång har dessa ungdomar givits goda såväl studiemässiga som idrottsliga förutsättningar. Resultaten i båda dessa avseenden har genomgående varit goda. Omfattningen av försöksverksamheten framgår av nedanstående tabell. Deltagare 74/75 Deltagare 75/76 För att bereda även något äldre idrottsmän möjlighet att kombinera idrott och utbildning har i viss begränsad omfattning folkhögskolans möjligheter utnyttjats. Behovet av sådana kurser är odiskutabelt. Försöken vid folkhögskolan i har givit positiva resultat. Den pågående försöksverksamheten är av stort värde. Det är därför av stor vikt att samhället ger idrottsrörelsen ett positivt besked om att satsningen på kombinationen idrott-utbildning accepteras av samhället. Idrottsrörelsen betraktar satsningen som en social insats. Om den accepteras av samhället, måste den också bekostas av samhället via andra medel än idrottsrörelsens medel för ledarutbildning. Det finns skäl att aktivt stödja en utveckling av den nu pågående försöksverksamheten och ge den en mer permanent karaktär. De särskilda idrottsskolorna bör ges samma möjligheter som t. ex. musikskolorna. Det främsta stödet för verksamheten vore att medge en ytterligare flexibilitet i studiegången för att ge bättre träningsmöjligheter och ytterligare bättre möjligheter att anpassa träning och tävling till studierna. De studiesociala förmånerna bör ses över. Det gäller att anpassa dessa regler till den situation en inackordering långt från hemorten innebär. SÖ och CSN bör ges regeringens uppdrag att i samarbete med frågor och presentera förslag. Ett sådant utredningsuppdrag bör, i vad avser SÖ, också omfatta åtgärder i skolan enligt vad som ovan anförts. Elitidrottsmännens möjligheter att kombinera högskoleutbildning och idrott måste avsevärt förbättras. Inte minst gäller det att på högskolenivå ta till vara de kunskaper som idrottsutövandet i sig ger. Den idrotts- och hälsovetenskapliga utbildningen vid i kan därvidlag tjäna som förebild. En utvidgad användning av högskolestudier för att främja ett ökat idrottande skulle bl. a. syfta till 1. att utbilda lärare i fysisk fostran, 2. en ökad idrottsvetenskaplig forskning såväl nationellt som i ett nordiskt samarbete, 3. en utbildning av ledare, planerare och forskare för idrottens och idrottskulturens behov, 4. utbildning av universitetslärare i idrotts- och hälsovetenskap, 5. grundutbildning av idrottstränare, 6. utbildning av personal för hälsovård och hälsofostran, 7. främjande av idrottskulturens alla delområden: fysisk fostran, motionsidrott, tävlingsidrott och elitidrott. De studiemässiga och studiesociala förutsättningarna måste anpassas till elitidrottsmännens förutsättningar. Linjerna bör anpassas så att de medger ämneskombinationer där idrottsmännens kunskaper i exempelvis fysiologi tas till vara. Studiemedel bör utgå med hänsyn tagen till den studietakt som är rimlig vid kombination studier-elitidrott. Vid alla högskoleorter torde goda förutsättningar finnas för de olika specialförbunden att anordna tränaroch ledarutbildning vid sidan av den ordinarie utbildningen. stora kulturproposition uttalades att stat och kommun inte skall bedriva en verksamhet som bättre eller lika bra kan bedrivas av organisationerna. Detta uttalande bör självfallet gälla också när det gäller motion och breddidrott. Stat och kommun bör genom sin verksamhet främst ge förutsättningar för idrottsrörelsens arbete. Genom att stimulera olika aktiviteter och förbättra ledar- och instruktörsutbildningen torde idrottsrörelsen ha goda förutsättningar att utveckla sin verksamhet i vad gäller såväl bredd som topp. Inte minst det personliga engagemang som finns inom idrottsrörelsen för detta. Program för utbyggd breddidrott Som framgår ovan bör samhället på en rad olika fält systematiskt stödja och verka för ett utökat idrottsutövande i alla åldersgrupper. De olika åtgärderna bör formas till ett övergripande åtgärdsprogram, vilket kan genomföras i samarbete med idrottsrörelsen. En rad initiativ kan emellertid tas . Ett samhällets program för utbyggd breddidrott bör avse bl. O en samhällsplanering som bättre tar hänsyn till idrottens och det rörliga friluftslivets behov, O en ökad satsning på idrottsrörelsen, O en utbyggnad av idrotts- och motionsanläggningar, O en ökad satsning på idrott och motion i skolan, O en utbyggd stimulans till motion via etermedia, O en utbyggnad och permanentning av försöksverksamheten med kombination av gymnasiestudier och idrott, O högskoleutbildning anpassad efter toppidrottsmännens förutsättningar, O möjlighet att som en del i en högskoleexamen räkna in ämnen med idrottslig anknytning, O en ökad idrottsvetenskaplig forskning, O en bättre utbildning och nyttjande av toppidrottsmännen som ledare. Med hänvisning till det anförda hemställes1 att beslutar att hos regeringen begära att en parlamentarisk utredning tillsättes med representanter även från idrottsrörelsen, utbildningsväsende och kommuner, vilken skall ha till uppgift att utarbeta ett program för ökad breddidrott enligt vad som i motionen anförts. () () 1 Se även motionerna 1975:123 och 1975:124. GOTAB 75 8589 S 1975