mot · FY0293 · 1975-01-15 00:00:00 — Möjligheterna är tekniskt sett i stort sett obegränsade att genom s. k. samköming av olika större datorregister skapa en totalbild av en individ, något som inte kan beskrivas som annat än ett klart intrång i hennes integritet och privatliv. I den offentliga debatten har diskuterats olika principer att begränsa risken för integritetsintrång av denna typ. Krav har rests på en striktare tillämpning av sekretessreglerna och en utvidgning av sekretesslagens giltighetsområde. Även om detta i enstaka fall säkert är nödvändiga åtgärder, ställer vi oss skeptiska till möjligheterna att på detta sätt komma åt problemet i dess helhet. Någon begränsning av registreringen uppnås inte, och någon garanti för att de registrerade uppgifterna missbrukas avsiktligt eller oavsiktligt skapas inte heller - i synnerhet inte i en möjlig framtida situation med radikalt annorlunda politiska förhållanden i vårt land. I stället kan sekretesskyddet i ett inledningsskede skapa en falsk säkerhetskänsla, som kan leda till att fler uppgifter registreras än vad som annars skulle ha blivit fallet. Helt avgörande är att så långt detta över huvud taget är möjligt begränsa insamlingen och datorlagringen av personinformation. Endast på det sättet erhålls varaktiga och säkra garantier mot missbruk och mot ett äventyrande på av de enskilda människornas integritet. Endast i undantagsfall bör centrala offentliga register med mycket stor bredd tillåtas. I stället bör det vara en generell strävan att se till att de datorregister som av olika skäl är oundgängligen nödvändiga delas upp i flera av varandra oberoende register, vilka dessutom fysiskt kan placeras i olika delar av landet. På det sättet vinns en viss ytterligare säkerhet mot omfattande integritetsingrepp, som ett sådant system i tider av krig eller kris erbjuder betydande fördelar ur säkerhetssynvinkel. Datoriseringen, inte minst inom den offentliga förvaltningen, har under det skett utan att tillräcklig hänsyn tagits till integritetsfrågorna och till de allvarliga problem som datoriseringen i ett längre perspektiv medför. Införandet av stora datorsystem har setts som en ren rationaliseringsåtgärd. De rationaliseringsvinster som myndigheten räknat med, men långt ifrån alltid kunnat tillgodogöra sig, har här tagit överhanden över de bredare samhällspolitiska hänsynstaganden som borde ha gjorts. Exempel på detta saknas inte. Den lagring av omfattande mängder statistik som sker hos kan i flera avseenden ifrågasättas till sin omfattning. Där finns också ett antal register med personuppgifter av känslig natur, för vilka sekretesskyddet är bristfälligt eller t. o. m. obefintligt. På vårdområdet har i ett flertal landsting gjorts en betydande satsning på datorbaserade medicinska informationssystem för att på det sättet hejda den snabba kostnadsutvecklingen, men även här förefaller det som om alltför liten hänsyn har tagits till kravet att värna de enskilda medborgarnas integritet. Trots att riskerna i integritetshänseende med den utbyggnad av databanker som pågår påtalats med allt större kraft i den offentliga debatten, förefaller det som om planeringen av nya register fortgår i oförändrad eller t. o. m. accelererad takt. Detta är olyckligt. Inte minst innan vi genom datainspektionens fortsatta arbete fått ett bättre underlag för beslut om hur integritetsskyddet ytterligare bör stärkas finns det anledning att iaktta stor återhållsamhet när det gäller att planera för eller ta i bruk nya datoranläggningar för registrering av personinformation. Enligt vår mening bör göra ett uttalande i denna riktning, vilket bör ligga till grund för en översyn inom regeringen av planeringen på detta område. Att i detalj ange hur skyddet för integriteten bör stärkas är varken möjligt eller lämpligt. Datainspektionen har ännu inte kunnat tränga igenom mer än en liten del av alla de register som finns. Innan det kartläggningsoch tillståndsarbete som DI utför hunnit längre är det knappast lämpligt att ange några konkreta vägar för hur kontrollen skall skärpas. Moderata samlingspartiet avseratt lägga fram konkreta förslag om hur myndigheternas rätt att insamla och med datorer bearbeta och lagra personinformation skall kunna begränsas och den enskilde medborgarens integritet värnas. Det står emellertid klart att andra och i viss mån betydligt radikalare vägar måste prövas än vad som hitintills varit fallet. I stället för att som ha en princip som förbjuder myndigheter att lagra viss typ av känslig personinformation, bör möjligheterna att införa en övergripande bestämmelse om att myndigheter bara får datorregistrera viss typ av personinformation - oavsett om registret är sekretessbelagt eller ej - prövas Undantag från en sådan regel måste självfallet göras i åtskilliga fall, men där de görs bör de klart och öppet redovisas och den registrerade, själv ges de möjligheter som kan anses vara motiverade att få insyn i de uppgifter om honom eller henne som myndigheterna registrerat. Av olika skäl förefaller det riktigt att en bestämmelse som allmänt be gränsar myndigheternas möjligheter att, utom i de fall där särskilda och tvingande skäl föreligger, med datatekniken registrera annat än enklare former av personinformation tas in i de allmänna bestämmelser om mänskliga fri- och rättigheter som avses komma att fogas till vår nuvarande grundlag. Förbättringar av den representativa demokratin Grundlagberedningen slog fast att den representativa demokratin är en hörnsten i vårt statsskick. Det representativa systemet bärs upp av politiska partier. En reformering av systemet i syfte att ge medborgarna större inflytande vid val av sina representanter bör därför avse dels ett förbättrat nomineringsförfarande inom partierna, dels ett införande av personval i själva valsystemet. Av principiella skäl är det olämpligt att staten genom lagstiftning ingriper i partiernas interna arbete och t. ex. reglerar hur nomineringen av kandidater till olika politiska församlingar skall ske. Detta till trots utgör dessa nomineringar en så väsentlig del i vårt representativa system att det förefaller svårt att acceptera att inga åtgärder vidtages i syfte att stimulera och stödja en utveckling i riktning mot ett bredare deltagande från ett partis medlemmars och väljares sida i partiets nomineringsarbete. De studier som företagits av nomineringsprocesserna har med all önskvärd tydlighet visat att behov av sådan stimulans föreligger. Att det inom vårt lands största politiska parti endast undantagsvis tillämpas provval måste t. ex. betecknas som mycket anmärkningsvärt. I syfte att underlätta och stimulera en offentlig debatt i dessa frågor, och för att möjliggöra för icke partimedlemmar och övriga intresserade att få en bättre inblick i de betydelsefulla nomineringsprocesserna bör enligt vår mening redogörelser för nomineringarna publiceras i samband med varje val. Dessa offentliga redovisningar kan t. ex. sammanställas av på sätt SCB överenskommer med de politiska partierna, och de bör publiceras i så nära anknytning till ifrågavarande val som är möjligt. Även om väsentliga förbättringar skulle kunna uppnås vad avser partiernas interna kandidatnomineringsarbete, är det ett obestridligt faktum att vårt valsystem erbjuder väljarna mindre möjligheter att påverka vilka personer som skall representera dem i olika församlingar än vad som är fallet i de flesta andra demokratier. Valen i vårt land har alltmer kommit att få ka raktären av renodlade partival; detta har också förstärkts genom de senaste årens författningsändringar. Moderata samlingspartiet, och tidigare det dåvarande , har verkat för att vårt valsystem skulle ges ett väsentligt och för väljarna påtagligt personvalsinslag. På samma sätt som väljarna på valdagen avgör hur många platser varje parti skall besätta i olika församlingar, skall de ges möjlighet att avgöra vilka personer som skall besätta dessa platser. Först när detta är fallet kan man tala om väljaren som suverän på valdagen. De möjligheter som erbjuds väljarna att inom det proportionella valsystemets ram påverka personvalet är rent teoretiska och har inte i något känt fall i vårt land visat sig ha någon effekt. Fr. o. m. föregående riksdagsval räknar man inte ens vid röstsammanräkningarna det antal strykningar som förekommer på listorna. Tydligare än så kan knappast den totala frånvaron av det personvalsinslag som i andra länder tas för självklart illustreras. I samband med behandlingen av grundlagberedningens förslag uttalades från sida att frågan om personvalsmoment i det proportionella valsystemet borde göras till föremål för särskild utredning, eftersom grundlagberedningen i sitt arbete dess värre inte haft möjlighet att gå in på dessa frågor på det sätt som man hade kunnat önska. lät chefen för tillkalla sakkunniga för att utreda frågan. Vi vill understryka vikten av att dessa frågor ges en snabb och genomgripande lösning. Den tillsatta utredningen bör bedriva sitt arbete skyndsamt och bör inrikta sig på att lägga fram ett väl genomarbetat förslag i så god tid att ett system med personvalsinslag i valsystemet kan tillämpas vid riksdagsvalet . Det är naturligt att utredningen i sitt arbete studerar de erfarenheter som gjorts i en rad andra länder, där olika system med personvalsinslag har prövats. Av speciellt intresse för vårt lands vidkommande torde vara att studera de system som tillämpas i , och . För att ett personvalsinslag i vårt proportionella valsystem skall få avsedd effekt torde det vara nödvändigt att valkretsarnas storlek i åtskilliga fall minskas. Någon översyn av valkretsarnas storlek har inte skett , och det förefaller därför riktigt att nu förutsättningslöst pröva frågan om valkretsindelningen med det klara syftet att få till stånd valkretsar av en storlek som bättre än dagens uppfyller kravet på kontakt mellan väljare och valda. Detta gäller framför allt de större valkretsarna. Även denna fråga befinner sig nu under utredning i den av chefen för tillkallade utredningen om ändrad valkretsindelning och ökat inslag av personval vid val till . I enlighet med vad som anförts ovan vill vi understryka vikten av att också ett system med mindre valkretsar kan beslutas, så att det kan tillämpas fr. o. m. riksdagsval i de fall där de nuvarande valkretsarna kan anses vara för stora. Starka skäl talar för att ledamotsantal borde begränsas för att på det sättet göra det möjligt för att på ett smidigare och effektivare sätt fatta beslut i de allt fler ärenden den har att ta ställning till. Ett system med minskat ledamotsantal skulle dock kräva att speciella åtgärder, t. ex. i form av ett utökat antal utjämningsmandat, vidtogs för att se till att representationen från varje del av landet fick en sammansättning som på ett riktigt sätt återspeglade valmanskårens uppfattningar. Förbud mot kollektiv anslutning till politiskt parti Frågan om förbud mot kollektiv anslutning av t. ex. fackföreningsmedlemmar till ett politiskt parti har vid upprepade tillfällen diskuterats i . har också vid två olika tillfällen antagit klara uttalanden mot den kollektivanslutning som förekommer till det socialdemokratiska partiet. Dessa uttalanden har emellertid nonchalerats från socialdemokratiskt håll. Enligt vår mening bör därför nu ta steget fullt ut och genom lagstiftning förhindra kollektiv anslutning till politiskt parti. Någon närmare motivering varför detta är ett grundläggande demokratiskt krav torde knappast erfordras. I ett senare skede anser vi att ett förbud mot kollektiv anslutning till politiskt parti bör ingå i den fri-och rättighetskatalog som skall inleda vår grundlag. Kompletteringar av den representativa demokratin Trots vår principiella bekännelse till den representativa demokratin som styrelseform bör en ökad användning av folkomröstningsinstitutet eftersträvas som ett direktdemokratiskt komplement till valen. Folkomröstningar i allmänna frågor bör även fortsättningsvis vara av rådgivande karaktär. Grundlagsändringar bör dock, om ett visst antal ledamöter så kräver, underställas beslutande folkomröstning, innan de kan vinna laga kraft. Omröstningarna skall utformas så, att väljarna endast har att anta eller förkasta förslaget eller vid rådgivande omröstning välja mellan två alternativ. Offentliga utfrågningar i utskott skulle på ett väsentligt sätt kunna berika arbete och den offentliga debatten. Därigenom skulle den ofta värdefulla och belysande information som insamlas före ett utskotts ställningstagande kunna komma ut i den offentliga debatten på ett helt annat sätt än vad som är fallet, som utskottens möjligheter att hävda sig i olika sammanhang skulle förbättras radikalt. Offentliga utfrågningar i utskott i skulle kunna bli ett nytt väsentligt instrument i strävandena att bättre kontrollera statens vittförgrenade verksamhet. Den lokala och regionala demokratin Medborgarinflytande på lokal nivå har uråldriga traditioner i vårt land. Menigheten i by, härad och socken har haft betydande inflytande på för bygden viktiga beslut och åtgärder och har genom aktivt deltagande kunnat få kunskaper om och fått ta ansvar för de lokala frågorna. Traditionerna från äldre dagar fullföljdes med kommunernas tillkomst . I många och små enheter skulle bygdens frågor handläggas. En betydande självständighet tillerkändes kommunalmännen, bl. a. genom tillkomsten av lokal och regional beskattningsrätt. Antalet kommunalt verksamma blev stort i varje kommun. Fram till rösträtts- och valbarhetsreformerna 1909 och 1918 var dock ansvarstagandet i kommuner och landsting begränsat till en socialt sett liten grupp människor. Trots detta representerade dessa bygdens intressen. Den kommunala självstyrelsen fick först sin verkliga betydelse. Den kommunala kompetensen vidgades på ett sätt som förde kommunalpolitiken närmare de enskilda människorna (skola, socialvård), som antalet kommunala förtroendemän snabbt ökade. I de cirka 2 500 kommunerna beräknas ungefär 225 000 förtroendemän ha varit engagerade. Med en bred lokalpol itisk bas grundlädes begreppet självstyrelse. har i många stycken medfört en inskränkning av den lokalpolitiska självstyrelsen. Orsakerna är flera. Statsmakternas krav på att reglera samhällsverksamheten har inneburit en långtgående centralisering, vilken medfört att den kommunala kompetensen begränsats liksom kommunernas självständiga hantering av frågornas inriktning, volym och kostnad. En annan väsentlig orsak var kravet att kunna ge en fullgod service i alla delar av vårt land. Kommunsammanläggningarna har totalt förändrat förutsättningarna för lokalpolitiskt arbete. De förut 2 500 administrativa enheterna har slagits samman till 278. De mångå och små kommunerna har därigenom blivit få och stora. Antalet kommunalt engagerade förtroendemän har minskat till cirka 40 000. att deltaga i det lokalpolitiska arbetet har därmed radikalt minskat och försämrats. Den växande kommunala byråkratin har försvårat och förhindrat förtroendemännens insyn och inflytande på viktiga frågor. En rad av problemen kring den kommunala demokratin befinner sig f. n. under utredning i den s. k. kommunaldemokratiska utredningen, vars arbete beräknas pågå under hela innevarande år. Eftersom vi bedömer de kommunala demokratifrågorna som mycket viktiga, vill vi trots detta redan nu lägga fram vissa konkreta förslag till åtgärder på detta område. Parallellt med att en ökad primärkommunal självständighet förverkligas, bör strävandena efter en vidgad länsdemokrati fortsätta. På regional nivå fattas beslut om fysisk riksplanering, bebyggelsestruktur och bostadsförsörjning, befolkningsramar och deras fördelning, den regionala trafiken och dess planering, miljöskyddet, naturvården, kulturpolitiken och planeringen för fritid och rekreation. För oss är det självklart att dessa och andra frågor måste bli föremål för en ingående debatt på det regionala planet och att länens invånare måste få största möjliga inflytande över de beslut som fattas. En fullt utbyggd länsdemokrati är ett angeläget politiskt mål. Arbetet med länsdemokratin bör fullföljas med den klara målsättningen att landstingskommunerna skall överta huvudmannaskapet för samordnings- och planeringsuppgifterna på regional nivå. I samband med riksdagsbehandlingen av länsberedningens betänkande avser vi att återkomma mera utförligt till hur detta skall kunna ske. De lokalpolitiska enheternas storlek måste anpassas till de uppgifter kommunerna anförtros. En långt driven centralisering av den kommunala administrationen motverkar viktiga insyns- och inflytandefrågor. Å andra sidan bör enheterna inte göras så små eller i skattekraft så olika att en önskvärd likvärdighet i ärendebehandling inte blir möjlig. Från dessa utgångspunkter kan den nu slutförda kommunsammanläggningen i vissa fall anses ha gått för långt. Enheterna är i flera fall klart för stora och i ett betydande antal fall tillkomna mot en direkt uttalad folkmening. En indelningsjustering bör därför kunna komma till stånd i de fall där det är uppenbart att det föreligger ett utbrett missnöje med den genomförda sammanläggningen liksom där klara funktionsproblem kan påvisas. Den nuvarande kommunindelningen får inte betraktas som given. Det är alldeles uppenbart att de framtida ändringar som kan komma till stånd bör ske för att skapa mindre, och inte större, kommuner. bör emellertid indelningen kunna justeras i de fall där behovet är mest uppenbart. Det minskade antalet kommunala förtroendemän är ett stort och allvarligt demokratiskt problem. Åtgärder måste vidtagas för att bredda den kommunalpolitiska plattformen - ge fler människor möjlighet att deltaga i praktiskt lokalpolitiskt arbete. Större fullmäktigeförsamlingar, enhetliga suppleantsystem, fler kommunala nämnder och ökat antal ledamöter i dessa är några konkreta åtgärder för att öka antalet förtroendeuppdrag. Viktigt är också att genom åtgärder på arbetslagstiftningens område förbättra möjligheterna för förtroendemännen att deltaga i praktiskt kommunalpolitiskt arbete. Rekryteringsbasen för kommunalpolitiken skulle därmed kunna breddas. I ett läge med bred förtroendemannarepresentation måste också åtgärder vidtagas för att garantera de kommunala förtroendemännen vidgad insyn och större möjligheter att kunna påverka den lokalpolitiska verksamheten. Byråkratiseringen och centraliseringen är ett direkt hot mot den kommunala självstyrelsen. Fullmäktiges inflytande och kompetens över t. ex. bolagsbildning måste öka, som de politiskt självklara rätt att självständigt besluta tryggas. Inflytande och medbestämmanderätt från de kommunalt anställda får inte ges en sådan utformning, att den blir ett ytterligare inslag av korporatism och därmed ett hot mot den kommunala demokratin. Ett system med rösträtt för personalrepresentanter i beslutande församlingar är därför oacceptabelt. Det skulle innebära ett införande av dubbel rösträtt för vissa grupper i samhället. En övergång till majoritetsstyre kan vara ett sätt att lokalpolitiskt aktivera partier och politiker, förutsatt att minoritetens insyn kan ordnas på ett betryggande sätt. Olika former för majoritetsstyre bör därför prövas. De regional- och lokalpolitiska valen rör beslutsorgan på annan nivå och med annan kompetens än . Väljarna bör därför självständigt få rätt att utse representanter till landsting och kommun skild från riksdagsvalen. Det kommunala valsystemet måste ges en utformning, som möjliggör korrekt avläsning av lokala opinioner och skapar såväl regional som lokal rättvisa. Regeringen bör i detta syfte lägga fram förslag för om ett nytt valsystem för kommunala val, grundat på de principer som gäller för val till . Grunden för den kommunala självstyrelsen i vårt land är det representativa systemet. Medborgare och medborgargrupper utser representanter som fö reträder bygd och parti. Den snabba utvecklingen, de förändrade förutsättningarna och den minskade bredden på den lokalpolitiska plattformen aktualiserar dock åtgärder ägnade att komplettera den representativa demokratin. Främst fordras åtgärder för att avläsa lokal opinion. Rådgivande folkomröstningar inom kommuner och landsting måste möjliggöras och utnyttas. Nödvändigheten att förankra kommunala beslut i lokala förutsättningar aktualiserar frågan om kommundelsråd eller annat beredningsorgan på lokal nivå. Genom ändring av kommunallagen bör kommunerna ges möjlighet att inrätta direktvalda kommundelsråd. Kommunerna bör själva få avgöra mandatperiod och tidpunkt för val. Vidare bör kommundelsråd, om de inrättas, erhålla viss beslutsrätt i lokala frågor och inom en av kommunfullmäktige given ram kunna fatta självständiga ekonomiska beslut. Åberopande det anförda hemställs 1. hos regeringen hemställer om att vad som i motionen anförts under rubriken och integritet överlämnas till fri- och rättighetsutredning för beaktande, 2. som sin mening ger till känna att, i avvaktan på att ett förbättrat skydd för medborgarnas integritet skapas, stark restriktivitet bör iakttagas i vad gäller planering och ianspråktagande av datoranläggningar för registrering av personinformation, 3. hos regeringen anhåller om att utredningen om ändrad valkretsindelning och ett ökat inslag av personval vid val till bedriver sitt arbete så, att utredningens förslag kan genomföras i och med allmänna val, samt att motionen, såvitt här är i fråga, överlämnas till utredningen för beaktande, 4. hos regeringen hemställer om förslag till en minskning av ledamotsantal med beaktande av vad som i motionen anförts angående vikten av att bereda olika delar av landet möjlighet till en bred riksdagsrepresentation, 5. hos regeringen anhåller om lagstiftning med förbud mot kollektiv anslutning till politiska partier, 6. antar som vilande följande lydelse av 8 kap. 15 § RF: 15 § Grundlag stiftas antagna förslaget. Vilande beslut i grund lagsärende underställs folkomröstning i samband med närmast följande val till , om minst en tredjedel av ledamöter vid omröstning förenar sig därom. Vid folkomröstningen äger de vid valet röstberättigade tillkännagiva huruvida de instämmer i det vilande beslutet eller ej. Beslutet förfaller, om flertalet av dem som deltager i omröstningen, till antalet motsvarande minst vid valet avgivna och godkända röster, röstar mot beslutet. Ytterligare bestämmelserom folkomröstning meddelas i riksdagsordningen och annan lag. 7. antar en ny paragraf - 3 kap. 16 § RO - av (oljande lydelse: 16 § Förslag om folkomröstning i grundlagsärende enligt 8 kap. 15 § andra stycket regeringsformen får väckas gemensamt av minst en tiondel av ledamöter efter det att beslutat att som vilande antaga förslag om ändring av grundlag. Förslag om folkomröstning enligt första stycket skall ligga på kammarens bord till det andra sammanträdet efter det då förslaget framställdes och ställas under omröstning senast vid det därpå följande sammanträdet. 8. antar en ny tilläggsbestämmelse 3.16.1 RO av följande lydelse: 3.16.1 Förslag som avses i 16 § avlämnas till talmannen och anmäles av denna i kammaren när det delats ut till ledamöter. 9. beslutar att 3 kap. 16-20 §§ i RO numreras 17-21 §§, 10. antar följande lydelse av 4 kap. 12 § RO: 12 § Utskott skall är närvarande. av upplysningar eller yttranden som säges i 10 § skall dock vara offentligt, därest detta begäres av minst en tredjedel av ledamöterna i utskottet. 11. som sin mening ger till känna att beslutade och genomförda kommunsammanläggningar skall kunna omprövas i de fall där de uppenbart strider mot folkviljan i kommunen i fråga och där de även i övrigt medfört allvarliga och påvisbara olägenheter, 12. hos regeringen hemställer om förslag till nytt valsystem för val till kommuner och landsting, grundat på den princip om strikt proportionalitet som gäller vid val till , 13. hos regeringen hemställer om förslag till sådan ändring i kommunallagen att kommuner ges möjlighet att inrätta direktvalda kommundelsråd i enlighet med vad som i motionen anförts, 14. hos regeringen hemställer om förslag till sådan ändring i kommunallagen att kommun ges möjlighet att anordna rådgivande folkomröstning. () () () ()