mot · FY021454 · 1975-01-25 00:00:00 — av m. fl. Den nuvarande trafikpolitiken är bristfällig. Den har inte klarat målsättningen att ge en tillfredsställande transportförsörjning för landets olika delar. har framfört kritik mot denna politik. I denna motion redovisas principiella synpunkter som bör ligga till grund för den nya trafikpolitik som förbereds inom en rad utredningar som kommer att lämna sina förslag. Krav framförs således på en trafikpolitisk ramhushållning och en integrerad transportteknik. En detaljreglering av de olika trafikmedlens verksamhet avvisas. Järnvägstrafiken bör ges bättre konkurrensförutsättningar. I motionen framhålls att den trafikpolitiska utredningen givetvis måste få tillgång till allt det material inom SJ som behövs för att utredningen enligt sina direktiv skall kunna beakta SJ:s kostnadsstruktur, marknadsförhållanden och servicemöjligheter vid utformningen av ett nytt taxesystem. SJ :s obenägenhet att ge utredningen full insyn i detta hänseende kritiseras. I motionen konstateras vidare att anslagen till byggande och drift av vägar släpat efter. Detta har lett till omfattande kapitalförstöring och stora samhällsekonomiska förluster. Ett långsiktigt program för vägpolitiken måste framläggas för senast . Särskild uppmärksamhet måste riktas på luftfartens problem. Vidare understryks sjöfartens väsentliga roll i transportpolitiken och pekas på behoven av förbättrade finansieringsmöjligheter för den mindre och medelstora sjöfarten, samordning mellan sjö- och landtransporter samt bättre service till sjöfarten genom sjömätning. Under innevarande år beräknas flera viktiga utredningar lägga fram förslag, som skall ge underlag för beslut om en ny trafikpolitik, t. ex. den trafikpolitiska utredningen, trafikplaneringsutredningen, utredningen om kollektivtrafik i tätorter och utredningen avseende regionalt gällande generella trafikrabatter. Den nuvarande trafikpolitiken är som framhållits från vårt håll bristfällig. Den har framför allt inte kunnat uppfylla en av de målsättningar som fanns trafikpolitiska beslut, nämligen att åstadkomma en tillfredsställande transportförsörjning för landets olika delar. Enligt vår uppfattning är det angeläget att samhällsekonomiska synpunkter blir mer beaktade än . a. en ny regionalpolitik och ett större medvetande om den inre och yttre miljöns betydelse börjat växa fram. Detta måste också återspeglas i den nya trafikpolitiken. Lika väl som det behövs en ramhushållning på det ekonomiska området i samhället är det nödvändigt att vi får en trafikpolitisk ramhushållning. Det innebär att samhället i sin planering lägger ut ramar för en tillfredsställande transportförsörjning och att det inom dessa ramar ges möjligheter för trafikutövarna inom de olika trafikgrenarna att i marknadsmässiga former göra sig gällande efter sina förutsättningar. Vi vill understryka att detta på intet sätt innebär en återgång till det regleringssystem som fanns och som medförde effektivitetsförluster genom en onödig byråkrati. Det är angeläget att framhålla detta med tanke på de funderingar om detaljregleringar beträffande godstransporternas fördelning på olika trafikmedel som från vissa håll framförts i den aktuella debatten. Kraven på samordning mellan trafikgrenarna underskattades trafikbeslut. Genom tekniska innovationer är det nu möjligt att bättre samordna transporter med olika trafikmedel. Nya fraktsystem, som bygger på enhetslaster och som kan anpassas till flera trafikslag, har kommit fram. Detta gäller t. ex. containers o. d. och s. k. piggy-backsystem i tåg-biltrafiken. Dessa system kräver en ganska långtgående standardisering av utrustningen. Det är angeläget att man vid utformningen av en ny trafikpolitik främjar denna utveckling. Vi anser att järnvägarna måste upprustas, så att de framgångsrikt kan hävda sig inom ramen för ett samordnat transportsystem. Fjärrtransporter av tungt gods bör enligt vår åsikt gå på järnväg i de fall de tekniska möjligheterna finns. Detta bör ske i ett nära samarbete med andra trafikmedel. Lastbilarna kommer att spela en betydelsefull roll i ett sådant transportsystem. Deras andel i transportförsörjningen kommer av naturliga skäl att vara störst på de kortare avstånden. Även vid en långtgående samordning järnväg-lastbil resp. båt-lastbil kommer dock fjärrtrafiken på landsväg att ha betydelse, bl. a. därför att stora områden av landet saknar järnvägsnät. Det är viktigt att åkerinäringen - såväl större som mindre företag ges goda arbetsförutsättningar och att ett mycket omfattande samarbete äger rum mellan SJ och olika lastbilsföretag. Detta motiveras av att kostnaderna för tekniskt avancerade transportlösningar blir så stora att de olika transportmedlens kapacitet måste utnyttjas på ett mera rationellt sätt. Därför måste de ganska strikta gränserna mellan olika transportsätt försvinna. Möjligheterna för olika lastbilsföretag att köpa transporttjänster av SJ för kombinerade transporter i egen regi järnväg-lastbil bör t. ex. kunna vidgas. Ett samarbete av detta slag bör så långt det över huvud taget är möjligt bygga på avtal och inte på regleringar. I fråga om persontrafiken har det senaste årets utveckling visat att den spårbundna trafiken har större förutsättningar att hävda sig i konkurrensen än vad t. ex. SJ tidigare förutsatt. 1 direktiven till den trafikpolitiska utredningen beaktades i stor utsträckning de synpunkter sorn framförts från vårt håll. Genom vidgade direktiv har enligt vårt förslag även sjöfartsfrågorna förts in i utredningens arbete. Som en följd av förra årets riksdagsbeslut har vår partimotion 1974:315 överlämnats till utredningen. I motionen underströks bl. a. vikten av en energisnål trafik och framfördes krav på åtgärder för att stärka SJ:s konkurrenskraft och för att åstadkomma en integrerad transportteknik och trafikpolitik. Vi har därför ingen anledning att i detalj upprepa synpunkterna i denna motion. I motionen 1975:569 har och lagt fram ett program för en ökning av SJ :s konkurrenskraft. Motionärerna har också yrkat på ytterligare investeringsmedel under kommande budgetår och väckt tanken på att genom internationell finansiering åstadkomma en engångssatsning utöver de ordinarie anslagen i syfte att ge SJ möjligheter att få till stånd investeringar i snabbare takt än vad som eljest skulle vara möjligt. Detta skulle medföra att SJ kan utnyttja den snabba tekniska utveckling som äger rum för spårbunden trafik. En förutsättning för att järnvägarna skall kunna hävda sig i konkurrensen är som också framgår av direktiven för den trafikpolitiska utredningen att det görs en ordentlig omprövning från samhällsekonomiska utgångspunkter av principerna för SJ:s verksamhet och att även den hittillsvarande beräkningsmetodiken beträffande de olönsamma bandelarna omprövas. Som framgick av en interpellationsdebatt i har emellertid utredningens ordförande anmält för kommunikationsministern att utredningen begärt visst material, som den inte fått SJ :s medgivande att använda sig av. I en skrivelse till Konungen har SJ bl. a. anfört: Järnvägstrafikens kostnadsstruktur med stora gemensamma kostnader i förhållande till särkostnaderna för de olika trafikslagen och transportuppgifterna innebär bl. a. den komplikationen att SJ inte kan lämna ut sitt kalkylunderlag om företaget skall ha någon praktisk möjlighet att få den betalning för gemensamma kostnader som behövs för att uppfylla gällande krav på kostnadstäckning och förräntning av investeringar. Förutom att SJ anser att det skulle vara förenat med stora kostnader för SJ att lämna utredningen de begärda uppgifterna säger att en avsiktlig eller oavsiktlig ändring av förutsättningarna för att av trafikanterna få betalt för gemensamma kostnader, som kan bli följden om utredningens framställning efterkommes villkorslöst, statsfinansiellt gäller tresiffriga miljonbelopp och troligen fyrsiffriga. SJ hänvisar också till sekretessbestämmelserna, vilka dock lägger i vederbörande myndighets hand att ge tillstånd att utlämna handling. I detta sammanhang vill vi understryka att vi givetvis inte förordar att SJ skall lämna ut uppgifter om enskilda transportkunders förhållanden. Utredningen har till uppgift att vid utformningen av ett nytt taxesystem beakta SJ:s kostnadsstruktur, marknadsförhållanden och servicemöjligheter. Det borde då vara självklart att en utredning som har dessa uppgifter måste ha full insyn i kostnadsstrukturen. Vi förutsätter att ytterligare uppgifter under hand har ställts till utredningens förfogande. Vi har emellertid med förvåning tagit del av SJ :s uppfattning att om de trafikpolitiska utredningarna skulle kunna få en inblick i vilken andel de gemensamma kostnaderna utgör av SJ:s totala kostnader, detta skulle medföra förluster på hundratals miljoner för SJ. Vi förutsätter att regeringen i all erforderlig utsträckning medverkar till att den trafikpolitiska utredningen kan fullfölja sitt arbete i enlighet med sina direktiv. 1 motion 1974:315 har vi från såväl ekonomiska som regionalpolitiska utgångspunkter motiverat behovet av ett väl utbyggt vägnät. Även om vägtrafiken inte alls skulle öka på det sätt som förutsetts i prognoserna kommer det ändå att finnas ett stort behov av satsningar på vägväsendet. har nämligen anslagen till vägarna släpat efter. Det har inte funnits tillräckliga medel för byggnadsprojekt som från företagsekonomisk synpunkt skulle ha varit mycket lönsamma och som skulle ha inneburit en relativ minskning av driftskostnaderna . har inte heller fått tillräckliga resurser för satsningar som skulle ha gett stora samhällsekonomiska vinster. Utredningar inom har visat att det finns ett mycket nära samband mellan vägstandard och trafikolyckor. En förbättring av vägarnas standard skulle medföra en avsevärd minskning av trafikolyckorna, vilka förutom att de innebär mänskliga tragedier också orsakar stora samhällsekonomiska kostnader. Anslagen för driften av vägarna har varit så otillräckliga att de inte på långt när möjliggjort reparationer av förslitningen av vägbanorna. Därför har en omfattande kapitalförstöring skett på de svenska vägarna. De stora kostnadsökningarna på grund av bränslekrisen bl. a. kraftigt höjda asfaltpriser har tyvärr medfört att förra årets anslagsökningar inte kunnat medföra den reella ökning av insatser som förutsågs. Den nuvarande vägpolitiken innebär att man skjuter framför sig kostnader som blir större . Vad som krävs är ett långsiktigt program för de totala väginvesteringarna inom landets olika delar. har vid upprepade tillfällen - begärt ett sådant program. Den arbetsgrupp som för detta ändamål tillsatts inom väntas bli färdig med sitt arbete . Det är då viktigt att regeringen utan dröjsmål lägger fram det av begärda långsiktiga vägprogrammet. bör begära att detta sker vid nästa . Vid framläggandet av en sådan långsiktsplan kan det visa sig att det av statsfinansiella skäl inte blir möjligt att öka väganslagen i sådan omfattning att såväl det regionala vägnätet som riksvägarna kan få tillräckliga medel. Motorvägar, motortrafikleder och breda riksvägar har visat sig vara mycket effektiva och har dessutom en låg olycksfallsfrekvens. De är emellertid mycket kostsamma och skulle, om de finansierades med budgetmedel, kunna medföra att väganslagen inte räcker till för ett väl fungerande länsvägnät. I sådana fall kan det finnas skäl att överväga inte använda metoder att finansiera väginvesteringar. För riksvägar och även i fråga om mycket angelägna regionala vägar och broar som med ordinarie väganslag inte kan byggas inom rimlig tid, skulle ett system med avgiftsfinansiering försöksvis kunna prövas för att tidigarelägga projekten. Detta skulle emellertid endast ske då alternativa, avgiftsfria, vägar finns. Vi anser emellertid att ett ställningstagande till denna fråga kan anstå tills vägplanen föreligger. I motionen 1974:315 yrkade vi att även luftfartens roll i den framtida trafikpolitiken skulle uppmärksammas och prövas i den trafikpolitiska utredningen. Då det från kommunikationsministerns sida anfördes att en sådan utveckling av direktiven skulle kunna försena framläggandet av det utredningsförslag som aviserats till mitten av detta år, avstod vi från att fullfölja detta krav. Luftfartens problem är emellertid stora och har inte minskats genom den nya situationen på energiområdet, eftersom flygtrafiken är energikrävande. Den kommer emellertid att ha stor betydelse för en rationellt utformad transportförsörjning, särskilt för områden som ej nås med järnväg och för delar av landet som har stora geografiska avstånd till landets centrala delar. har inom Aktiebolaget påbörjats en utredning om förhållandet mellan den inrikestrafik som bedrivs av SAS och den som bedrivs av AB Linjeflyg. På chartertrafikens område är situationen f. n. oklar. Därför bör man avvakta något innan en utredning om luftfartens problem kommer till stånd. Vi lägger alltså inte fram något förslag på denna punkt just nu men finner det angeläget att dessa frågor följs med stor uppmärksamhet och blir föremål för utredning så snart förutsättningar härför föreligger. Det finns en rad skäl varför den inrikes sjöfarten bör utvecklas. Transporterna är energisnåla och miljövänliga och har låga undervägskostnader. Trafiken kan göras säker. Trånga sektorer som vägar och järnvägar kan avlastas. Förutsättningarna är goda. Vi har långa kuster, vid vilka en stor del av våra industrier är lokaliserade. Vi har också omfattande inre vattenvägar. Genom den kanalutbyggnad som gjorts finns förutsättningar för ökad trafik på och . Vi vill här understryka att en utbyggnad av västgötadel ytterligare skulle främja sjöfartens utveckling och öppna stora områden för modern sjötrafik. Kustsjöfarten har börjat öka sin andel av det totala transportarbetet. Men förutsättningarna för sjötransport kan ytterligare förbättras. Den mindre och medelstora sjöfarten har ekonomiska svårigheter. Ett särskilt problem är finansieringsmöjligheterna, där förbättringar måste göras. Vi vill vidare understryka behovet av en samordning mellan sjötransporter och andra transporter. Denna förutsätter bl. a. gemensamma terminaler för sjö- och landtransporter. Sjöfarten måste även delta i utvecklingen av enhetslaster. Terminalfrågorna, lastnings- och lossningsfrågorna måste särskilt uppmärksammas. Den service som ges sjöfarten måste förbättras, inte minst av säkerhetsskäl. Behovet av sjömätningar är stort. För många områden är sjökartorna gamla och otillförlitliga. Det är angeläget att denna verksamhet kan få större resurser. Förbättrad isbrytarservice är också en förutsättning för ökad trafik efter . Det är därför tillfredsställande att ytterligare en isbrytare nu skall anskaffas. Trafikpolitiska utredningen fick, genom att 1973 biföll yrkanden från , tilläggsdirektiv att ta upp även sjöfartens roll i den nya trafikpolitiken. Vi föreslår att ger regeringen till känna de synpunkter på trafikpolitikens inriktning som vi angivit i denna motion för beaktande vid prövningen av de förslag som de olika trafikpolitiska utredningarna kommer att framlägga . 1. att begär att ett långsiktigt program för vägpolitiken av regeringen föreläggs , 2. att ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande den trafikpolitiska utredningens arbete i fråga om SJ, 3. att ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande riktlinjerna för trafikpolitiken. PER () /ENKEL (fp) () i () () () () GOTAB 75 8789 S 1975