mot · FY022029 · 1975-04-09 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:30 om energihushållningen m. m. Det är en mycket ambitiös målsättning att söka nedbringa energikonsumtionens ökning fram till . Vi anser det emellertid riktigt att sätta detta mål och att göra stora ansträngningar för att det skall realiseras. En hög beredskap måste dock upprätthållas, så att beslut snabbt kan fattas och åtgärder insättas för att öka den inhemska energiproduktionen, om detta skulle visa sig nödvändigt. Vi är inte beredda att ge 2-procentsmålet prioritet, om det skulle visa sig att möjligheterna att upprätthålla den fulla sysselsättningen eller den ekonomiska utveckling, varom enighet råder mellan de politiska partierna i vårt land, skulle äventyras. Behovet av ökade kunskaper om sambandet mellan energikonsumtion och samhällsutvecklingen i övrigt understryks. En förbättrad energiplanering förordas. Vi framhåller emellertid att behovet av en effektivare energihushållning inte får leda till planhushållning och en ökad byråkratisering av samhället. Vi vänder oss mot den av regeringen föreslagna ändringen i 136 a § byggnadslagen, som skulle ge regeringen mycket långtgående möjligheter att styra näringslivets investeringsverksamhet. En utredning förordas i stället rörande lokaliseringen av mycket energikrävande industri och om kriterierna för en prövning härav. Vi förordar användandet av generella energipolitiska styrmedel. Ransonering kan accepteras endast i exceptionella situationer. Vi ställer oss i princip positiva till användning av energi- och miljöavgifter men framhåller att dessa ej skall bli ett nytt fiskalt instrument. Vi understryker slutligen också att informationsinsatser riktade till allmänheten, näringslivet och kommunerna är ett viktigt energipolitiskt styrmedel. Rörande forskning och utveckling på energisidan föreslår vi vissa satsningar utöver vad regeringen förordat. Vi anser att forskningen kring framtida reaktortyper bör ges större anslag. Möjligheterna att använda biologiska system för energiproduktion bör bli föremål för forskningsinsatser. I vad gäller energiproduktionen är en utgångspunkt att det svenska oljeberoendet bör nedbringas. Detta förutsätter viss fortsatt utbyggnad av kärnkraften. Vi säger ja till de av regeringen förordade två nya aggregateten. I vad gäller förläggningen uttalar vi oss för att ett av aggregaten byggs i och utformas som kärnkraftsvärmeverk. Vi har inget emot att förläggningen av det andra aggregatet till Forsmark projekteras. emellertid att möjligheterna att förlägga kärn kraftsaggregat i bergrum bör utredas. I vad gäller den av oss förordade beredskapen för en ökad energiproduktion torde i första hand ett tredje kärnkraftsaggregat bli aktuellt. Vattenkraften bör utbyggas endast med stor försiktighet. Ett bemyndigande till regeringen att besluta om ytterligare utbyggnad bör endast avse älvsträckor med lägre bevarandevärde. Andra projekt bör från fall till fall prövas av . I vad gäller vattenkraftens utbyggnad i norra bör beslut härom anstå i avvaktan på pågående utredningar. Vi anser att övriga inhemska energislag - torv, vindkraft m. m. - endast kan förväntas ge ett marginellt energitillskott . En utbyggnad av kärnkraften är enligt vår uppfattning möjlig utan att medborgarnas krav på säkerhet skall behöva eftersättas. De risker som är förenade med kärnkraften måste bedömas som mycket små jämfört med annan mänsklig verksamhet. Vi förordar emellertid bergrumsförläggning vid val av nya förläggningsorter för kärnkraftverk i närheten av tättbebyggda områden. I fråga om hanteringen av det radioaktiva avfallet anser vi att redan befintlig teknik erbjuder fullt betryggande lösningar. Bland övriga frågor tillstyrker vi ett lån till för projektering av . Däremot anser vi inte att investeringsanslag skall medges för byggandet av ett statligt raffinaderi i . Det finns redan en överkapacitet på raffineringssidan i världen . Ett statligt raffinaderi kan förväntas få dålig lönsamhet. Miljöskäl talar dessutom mot tanken på ett raffinaderi i . I propositionen föreslås att regeringen skall få rätt att ikläda staten en garanti med sammanlagt högst 2 000 milj. kr. i samband med åtaganden för utvinning m. m. av olja, naturgas och kol. Vi yrkar avslag på denna garanti och förordar i stället att de enskilda projekten underställs för godkännande. Det finns ett klart samband mellan ett lands materiella välstånd och dess energiförbrukning. ökade den totala energikonsumtionen i med 5,2 96 som bruttonationalprodukten ökade med 4,5 96 . 1970-1972 stannade den totala energikonsumtionens ökning vid 0,9 96 . ökade bruttonationalprodukten med blott 1,5 96 . Det var de s. k. förlorade åren. En låg ekonomisk tillväxt sammanföll i tiden med en låg tillväxt i energiförbrukningen. Av internationella jämförelser framgår vidare att det finns ett nära samband mellan ett lands bruttonationalprodukt per capita och dess energikonsumtion per capita. En högre genomsnittlig produktion innebär en högre genomsnittlig energiförbrukning. Sambandet mellan bruttonationalproduktens och energikonsumtionens utveckling är emellertid väsentligt mer komplicerat än vad ovannämnda siffror kan antyda. Det är inte fråga om något enkelt, linjärt samband. slags produktion skiljer sig i fråga om energiintensitet. Energiåtgången för bostadsuppvärmning är självfallet mindre i varmare trakter än i kallare. För en rad produkter har den tekniska utvecklingen lett till en successiv minskning av den specifika energiåtgången (energiåtgången per producerad enhet). Också priset på energi har naturligtvis sin betydelse. Ett högre pris torde, åtminstone , leda till att den specifika energiåtgången minskar snabbare vid många typer av produktion. Det hävdas ofta att det är möjligt att uppnå nolltillväxt i energiförbrukningen. skulle det uppstå en mättnad i energikonsumtionen, och utvecklandet av en allt energisnålare teknik skulle successivt leda till allt lägre specifik energiförbrukning. I ett land som är inte minst hushållssektorns möjligheter att fortsätta att öka sin energikonsumtion begränsade. Klart är under alla omständigheter att energikonsumtionen på lång sikt inte kan fortsätta att växa exponentiellt som . Det är emellertid ovisst, närén utplåning av konsumtionen kan tänkas inträda. Det är inte uteslutet att nolltillväxt kan uppnås i de högutvecklade industriländerna fram mot , men förutsättningen för detta är att utomordentligt kraftiga sparåtgärder vidtas liksom att forskning och utveckling av energisnål teknik stimuleras. Utvecklingen mot minskande specifik energiförbrukning är emellertid inte entydig. I fråga om råvaruproduktionen får man i många fall tvärtom räkna med en ökande specifik förbrukning allteftersom de lättast tillgängliga naturtillgångarna exploaterats och man tvingas utnyttja mera svåråtkomliga och mindre rika förekomster. En sak torde vara helt klar. Även om nolltillväxt skulle vara möjlig för de utvecklade industriländerna inom överskådlig framtid, är så inte fallet i fråga om den globala energiförbrukningen. förbrukar ca 30 96 av världens befolkning ca 85 96 av den producerade energin. 70 96 av befolkningen - det är människorna i - delar på 15 96 av den producerade energin. En höjning av levnadsstandarden för den fattiga delen av världens befolkning till en nivå, som vi har vant oss vid att betrakta som självklar, kommer att kräva en väsentlig ökning av den globala energikonsumtionen. Om de lågförbrukande folken skulle öka sin energikonsumtion till samma genomsnitt som de högkonsumerande, innebär detta en tredubbling av den globala energiförbrukningen. Om de industrialiserade länderna skulle uppnå nolltillväxt vid en genomsnittligt 50 96 högre energiförbrukning än - det motsvarar en tillväxt på mindre än 2 96 - och om den specifika energiförbrukningen skulle minska i samma takt som världsbefolkningen ökar - vilket sannolikt är alltför optimistiskt - måste den totala energiproduktionen mer än fyrdubblas för att nuvarande skall komma upp i samma genomsnittliga energikonsumtion som de högutvecklade länderna. I propositionen redovisas de beräkningar som (WEC) utfört av världens kända utvinningsbara tillgångar på fossila bränslen (proven reserves). Vid oförändrad konsumtion skulle de räcka i 156 år.Med en årlig ökning av den globala energikonsumtionen på skulle dessa tillgångar vara tömda . De totala beräknade utvinningsbara tillgångarna på fossila bränslen är naturligtvis väsentligt större. Framför allt gäller detta för kolet. De skulle då svara mot förbrukning. Denna siffra kan i och för sig synas betryggande. Allting talar emellertid för att tillgången på lättillgängliga och till rimlig kostnad utvinningsbara fossilbränsletillgångar blir en trång sektor. För kommer detta att avsevärt reducera möjligheterna att realisera en önskvärd höjning av levnadsvillkoren för befolkningen. Att minska den fossilbaserade energiproduktionen, i första hand råoljan, måste mot denna bakgrund vara ett centralt mål för i första hand industriländerna, med deras mycket höga förbrukning av fossila bränslen. De klimatologiska aspekterna på en växande energiförbrukning har ägnats ökad uppmärksamhet. Den producerade värmen svarar visserligen mot mindre än av den av atmosfären och jorden absorberade energin, men lokalt kan den få betydande effekter. Framför allt är det dock ökningen av koldioxidhalten i atmosfären som inger oro. Med en tvåprocentig årlig ökning av förbränningen av fossila bränslen kommer koldioxidhalten förmodligen att fördubblas på mindre än . Även om dessa beräkningar är osäkra, är dessa framtidsperspektiv tillräckligt oroande för att man allvarligt kan ifrågasätta om användningen av fossila bränslen i världen bör få öka nämnvärt över den nuvarande nivån, framhåller professor i sekretariatets för framtidsstudier sammanställning Energi och klimat. Även de utsläpp av svaveldioxid, som är förenade med förbränning av i första hand olja och kol, ger lokalt och regionalt betydande skadeverkningar. Dessa skador kan till viss del reduceras genom effektiv rening av utsläppet. Redan förhållandevis måttliga störningar i den klimatologiska balansen anses kunna få långtgående konsekvenser för bl. a. världens livsmedelsförsörjning och sålunda leda till allvarliga försörjningsproblem. Det kan inte uteslutas att t. ex. utbredning söderut eller senare års störningar i monsunregnen i södra har ett samband med klimatologiska förändringar till följd av mänsklig aktivitet. Det är, som det framhålls i ovannämnda skrift, troligen de långsiktiga miljöeffekterna som sätter den yttersta gränsen för användningen av fossila bränslen som energikälla och inte otillräcklig tillgång på olja och kol. Detta talar ytterligare för att strävan att minska den fossilbaserade energiproduktionen samt att utveckla alternativa energikällor måste ges högsta prioritet. Den enda icke-fossila energikälla, som i det globala perspektivet och inom överskådlig tid i någon mer väsentlig utsträckning kan ersätta de fossila bränslena, är kärnkraften. I vissa länder kan vattenkraften få ökad betydelse. På många håll torde solenergi i större utsträckning kunna utnyttjas för uppvärmningsändamål. I vissa trakter är det troligt att geotermisk energi kan ges ökad användning. Jämfört med kärnkraften kan vi emellertid inte räkna med att dessa källor kan ge mer än marginella tillskott till energiförsörjningen under de närmaste decennierna. Endast i de högst utvecklade och tekniskt mest avancerade länderna finns det förutsättningar i form av kapital och know-how för en vidareutveckling av kärnkraften. Detsamma gäller för solenergin och fusionskraften, de alternativ vid sidan av kärnkraften som på kan ge väsentliga tillskott, om de går att förverkliga i stor skala. Drastiskt uttryckt skulle det kunna göras gällande att det är dessa länders skyldighet mot mänskligheten att utnyttja och vidareutveckla dessa energikällor samt att vidareutveckla energisnål teknik och effektivare former för energianvändningen. Det är vår övertygelse att tillgången på energi i så fall inte kommer att vara en restriktion för den globala välfärdsutveckling som måste komma till stånd för att rimliga materiella levnadsbetingelser inte skall vara förbehållna blott ett fåtal. Ett ytterligare starkt motiv för att utnyttja de utvecklade ländernas teknik för att förbättra energiförsörjningen i världen utgör de risker från säkerhetspolitisk synpunkt som utan tvivel är förenade med industriländernas nuvarande stora beroende av oljeimport från politiskt instabila områden. Det är djupt oroande att världens högst utvecklade nationer för sin försörjning skall vara beroende av länder, som i fråga om social och politisk utveckling i många fall befinner sig på en nästan medeltida nivå. En förbättrad energiförsörjning och en högre självförsörjningsgrad i industriländerna kan därför vara fredsbefrämjande. Vi har inledningsvis konstaterat att energikonsumtionen i ökade med . låg ökningstakten på i genomsnitt . Den totala energikonsumtionen i världen har ökat med . Inom industrin, som svarade för av den totala energiförbrukningen i , ökade energiförbrukningen med i genomsnitt . Bakom denna ökning ligger givetvis i första hand en ökad tillverkningsvolym. Industriproduktionen ökade med i genomsnitt , dvs. snabbare än energiförbrukningen. Siffrorna illustrerar den tidigare nämnda minskningen i den specifika energiförbrukningen. Inför en bedömning av den framtida energikonsumtionens utveckling är det intressant att registrera att den relativa energiinsatsen minskade, trots att priset på energi var lågt och successivt sjönk i reala termer. Samfärdseln svarade 1970 för av energiförbrukningen. låg förbrukningsökningen på till följd av bl. a. en ökad biltäthet. Snabbast ökade den svenska energikonsumtionen inom 1* 1975. den s. k. övrigsektorn, vilken 1970 svarade för ca 40 96 av den totala förbrukningen. Ökningstakten uppgick till i genomsnitt 5,5 96 . De viktigaste faktorerna bakom denna utveckling är dels en ökning av utrymmesstandarden inom bostadssektorn, dels en höjning av inomhustemperaturen. Vidare har utrustningsstandarden i hemmen förbättrats. Till den ökade energikonsumtionen inom övrigsektorn har servicesektorns (inkl. den offentliga sektorns) expansion medverkat. Beståndet av lokaler för offentlig förvaltning, skolor, sjukhus och socialvård har ökat med ca 60 96 . redovisade i sitt betänkande två alternativ för energikonsumtionens utveckling : ett högre alternativ där den totala energiförbrukningen ökar med 3,4 96 och ett lägre med en tillväxt på 2,4 96 . beräknades förbrukningen i de två alternativen öka med 2,8 resp. 1,6 96 . Uppdelat på förbrukningssektorer innebar de båda alternativen att energikonsumtionen inom övrigsektorn skulle öka med 1,8-2,1 resp. 0,8-1,1 96 , inom samfärdseln med 2,8 resp. 2,3 96 och inom industrin med 4,6 resp. För industrin skulle det högre konsumtionsalternativet vara förenat med en ökning av industriproduktionen på 6 96 , det lägre med en årlig produktionsökning på 4 96. Inom har beräkningar gjorts rörande energikonsumtionens utveckling . I baskalkylen, som svarar mot de bedömningar som gjordes , skulle utan höjda oljepriser energikonsumtionen inom hela OECD-området öka med 4,9 96 . Inom de europeiska skulle siffran vara 5,2 96, inom EG 4,9 96 och i 3,8 96. Vid nuvarande höga oljepriser - ca per fat - skulle siffrorna sjunka till för hela 3,8 96, för europeiska 4,4 96, för EG 4,1 96 och för 2,8 96. För del räknar man sålunda vid en spontan utveckling med en ökning av energikonsumtionen , som ligger väsentligt över energiprognosutredningens högenergialternativ. Inom EG har man uppsatt som mål att beroendet av energiimport skall sänkas från nuvarande 63 96 till 50 96 eller om möjligt 40 1985. För att nå detta mål anges att efterfrågan på energi måste reduceras med omkring 15 96 genom olika sparåtgärder. Det förutsätter att energikonsumtionens ökning måste nedbringas från nuvarande 3,8 till 3 96 1985. I regeringens energiproposition uppställs som mål att ökningen i energikonsumtionen i skall begränsas till i genomsnitt 2 96 . Det framhålls i propositionen att en så pass låg energiförbrukning är en mycket ambitiös målsättning. Jämfört med nivån i EPU:s högre alternativ innebär den en besparing av energi för på över 20 96. I den ovan refererade uppskattas den möjliga besparingen i den totala förbrukningen av primärenergi till 15-20 96 av förbrukningen i baskalkylen . Den högre nivån 20 96 bedömer vara svår att uppnå, medan däremot 15 96 anses bereda betydligt mindre svårigheter vid fortsatt höga energipriser och en besparingsinriktad energipolitik. Besparingar på 20 96 1985 skulle göra det möjligt att nedbringa den årliga ökningen i energikonsumtionen inom OECD-området till 3,1 96 . Skall det i vara möjligt att nedbringa energikonsumtionens ökning till blott 2 96 , blir det nödvändigt med en helhjärtad satsning på åtgärder för att stimulera fram en väsentligt effektivare energihushållning än . Erforderliga resurser måste ställas till förfogande för investeringar i energisnålare teknik, för förbättrad isolering av fastigheter osv. Informationen till hushållen om möjligheterna att spara energi måste förbättras liksom marknadsföringen till näringslivet av tillgänglig teknologi för att nedbringa energiåtgången. Garantier måste kunna lämnas för att investeringar i energisparsyfte kommer att löna sig. Det talas om en överproduktion i världen av oljeprodukter och att detta kan leda till att prisnivån temporärt sänks. Vi återkommer till dessa frågor i det följande. Det är enligt vår bedömning utomordentligt angeläget att det svenska oljeberoendet nedbringas och att sålunda ökningen i oljekonsumtionen minskas kraftigt. Såväl beredskapsskäl som miljöskäl talar härför, liksom de överväganden rörande den globala energiförsörjningen som inledningsvis anförts. Den önskvärda begränsningen av importberoende är inte möjlig utan att ökningstakten i vår totala energiförbrukning väsentligt nedbringas. Vi delar uppfattningen att ett av målen för den svenska energipolitiken bör vara att söka begränsa energikonsumtionens ökning till . Våra kunskaper om sambandet mellan energikonsumtionen och samhällsutvecklingen i stort är emellertid otillräckliga. Erfarenheterna av energiprognosverksamhet är betydligt mera begränsade än i fråga om t. ex. ekonomiska prognoser. Möjligheterna att bedöma hur olika energipolitiska styrmedel verkar är ännu sämre. Det är därför utomordentligt vanskligt att nu bedöma om ett realiserande av det i propositionen uppställda 2-procentsmålet över huvud taget är möjligt utan att andra betydelsefulla samhälleliga mål måste eftersättas. I finansutskottets utlåtanden i anslutning till dess behandling av finansplanen har under en följd av år framhållits att det i vårt land råder en bred enighet mellan de politiska partierna om målen för den ekonomiska politiken: snabb ekonomisk utveckling, full sysselsättning, rimlig prisstabilitet, balans i de utrikes betalningarna osv. Indirekt måste detta anses innebära att inget parti är berett att ge strävan att nedbringa ökningen i energikonsumtionen till 2 96 så hög prioritet att möjligheterna äventyras att upprätthålla den fulla sysselsättningen och den ekonomiska tillväxt som är nödvändig för fortsatt reformpolitik. I propositionen understrykes med rätta vårt lands exceptionellt starka internationella ekonomiska beroende. Vi kan alltså inte på det energipolitiska området nämnvärt skilja ut oss från vår närmaste omvärld. Om exempelvis OECD-området för fortsatt ex pansion och under fri konkurrens har som riktmärke en treprocentig energitillväxt, blir möjligheter att med bibehållen internationell konkurrenskraft förverkliga en lägre målsättning utomordentligt begränsade. Detta leder i sin tur till den slutsatsen att ett godtagande av propositionens målsättning måste förenas med en utomordentligt hög beredskap - främst inriktad på en snabb och större utbyggnad av den inhemska energiproduktionen än vad 2-procentsalternativet förutsätter. Beslut måste med andra ord snabbt kunna fattas och åtgärder insättas, om det skulle visa sig att vi måste acceptera en snabbare tillväxt av energiförbrukningen än den propositionen utgått ifrån. I varje fall bör förutsättningarna att bedöma den framtida energikonsumtionens utveckling vara bättre 1978 än . Det är då naturligt att företa en översyn av energipolitiken och eventuellt ompröva vissa av dess mål och medel. Vi har i det föregående pekat på att kunskaperna om sambandet mellan energikonsumtionen och samhällsutvecklingen i stort är mycket begränsade. En förutsättning för en rationell energipolitisk planering är därför ett bättre kunskapsunderlag. Vi vill starkt understryka behovet av förbättring, utvidning och snabbare framtagning och rapportering av energistatistiken. Likaså tillmäter vi pågående arbete med att utveckla en energiprognosmodell stor betydelse. På lokal nivå är en förbättrad energiplanering angelägen som grund för planeringen i stort, för att ge bättre beslutsunderlag och ökade förutsättningar för en effektivare energihushållning. Sådana energiplaner bör omfatta alla energiförsörjning inom kommunen. På den ekonomiska politikens, näringspolitikens och regionalpolitikens område har moderata samlingspartiet konsekvent vänt sig mot tendenser till planhushållning, detaljreglering och byråkratisering. Behovet av en mer effektiv energihushållning får inte tas till intäkt för en successivt utbyggd direktstyrning från statens sida av hushållens konsumtion eller näringslivets lokalisering, investeringar och verksamhet i övrigt. Såsom utvecklas närmare i det följande förordar vi på energipolitikens område, liksom på den ekonomiska politikens och näringspolitikens, i första hand användandet av generella styrmedel. Energiplaneringens syfte skall i första hand vara att ge ett förbättrat beslutsunderlag för såväl stat och kommuner som näringsliv. Den skall medverka till att det framtida energibehovet kan förutses med större noggrannhet än , så att energiproduktionen, som i allmänhet kräver relativt långsiktiga beslut, kan anpassas till efterfrågan. Det gäller på såväl riksnivån som den regionala nivån. Energiplaneringen skall slutligen ligga till grund för beslut om vilka generella styrmedel som erfordras för att energikonsumtionen i stort skall falla inom de utvecklingsramar som samhället anger med hänsyn till uppsatta mål. I propositionen föreslås en ändring i 136 a ij i byggnadslagen (1947:385) innebärande att regeringen skall pröva tillkomsten och lokaliseringen av industriell och liknande verksamhet, som är av väsentlig betydelse för hushållningen med energi. Det gäller järn- och stålverk, massa- och pappersindustri, kemisk industri, cementindustri, fabrik för framställning av gödselmedel osv. Också utvidgning av befintlig verksamhet skall prövas av regeringen. Vi ställer oss i och för sig inte avvisande till tanken att lokaliseringen av energikrävande verksamhet kan göras till föremål för prövning på samma sätt som verksamhet av väsentlig betydelse för hushållningen med landets samlade mark- och vattenresurser. Vi anser emellertid att den nu föreslagna utvidgningen av lagen är alltför långtgående och opreciserad. Lagförslaget anger inga som helst kriterier efter vilka regeringens prövning skall ske. Enligt vad som anförs i propositionen bör en prövning från energihus hållningssynpunkt inte vara begränsad till valet av plats utan kunna avse tillkomsten över huvud av viss industriell verksamhet. Ett bifall till den föreslagna lagändringen skulle innebära att regeringen fick exceptionella befogenheter att styra utvecklingen inom stora delar av det svenska näringslivet. Lagförslaget bör i sin nuvarande utformning avslås. Frågan om prövning från energisynpunkt av etablering och lokalisering av industriföretag bör enligt vår uppfattning göras till föremål för utredning. Därvid bör bl. a. en precisering av kriterierna för en sådan prövning ske.