ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY02171 · 1975-01-15 00:00:00 — av i Gäddvik m. fl. om ökat transportstöd till inland och . Den publicerade befolkningsstatistiken om utvecklingen i kommunerna i inland och är en dyster läsning. Trots att kommunerna är belägna inom det s. k. inre stödområdet, som innebär högsta lokaliseringsstöd, och trots allmänt goda konjunkturer med relativt höga skogspriser har befolkningsminskningen fortsatt. Erfarenhetsmässigt vet vi att det är främst personer i produktiv ålder som flyttar från dessa arbetslöshetsdrabbade bygder. Denna fortgående utflyttning av yngre ger dystra framtidsperspektiv; hög andel gamla och låga födelsetal i en bygd utarmar tron på bygdens framtid. Detta är oroande inte bara för de berörda människorna utan också från landets synpunkt. Verkningsfulla åtgärder måste snabbt sättas in så att tron på en positiv utveckling i dessa bygder återvänder. Genom statens satsning på stålverk 80 i är en stor basindustri under uppbyggnad i norra . Denna utbyggnad bör kunna ge möjligheter till följdindustrier och underleverantörer inom vida bygder i övre . Redan nu finns t. ex. i industriell verksamhet med ca 170 anställda som är helt beroende av samarbete med NJA i . Talesmän för NJA och 80 ser positivt på möjligheterna att få mångsidiga spridningseffekter av den ökande verksamheten i , som de framhåller att transportkostnaderna mellan moderföretaget i och därtill knutna verksamheter på andra orter är en kraftigt återhållande faktor. Vid riksdagsbehandlingen angående ett nytt stålverk i krävde moderata samlingspartiet i partimotion särskilda insatser i inland för att stödja sysselsättningen där. 1 partimotionen nämndes bl. a. ökat stöd till det norrländska jord- och skogsbruket och sänkning av den allmänna arbetsgivaravgiften. Dessa förslag är fortfarande aktuella. Erfarenheten visar att utan ett livskraftigt jord- och skogsbruk och en förstärkning av nu utgående lokaliseringsstöd växer åkrarna igen och fortsätter befolkningsminskningen i och inland. Transportstöd används redan såsom ett lokaliseringshjälpmedel på långa avstånd i . Enligt vår mening bör man även pröva ett annat slag av transportstöd för att t. ex. fä ökade spridningseffekter av satsningen på 80. Överslagsberäkningar visar på att detta kan vara en för samhället billig åtgärd för att öka den industriella verksamheten i och övriga delar av det s. k. inre stödområdet, om det utformas som ett komplement till andra lokaliseringspolitiska åtgärder. Den negativa utvecklingen måste snabbt brytas om ifrågavarande bygder befolknings- och sysselsättningsmässigt skall kunna räddas. Vi anser därför att försöksverksamhet med här föreslagen typ av transportstöd bör prövas. Med åberopande av det anförda hemställer vi att hos regeringen hemställer om att försöksverksamhet med transportstöd i enlighet med vad i motionen anförts snabbutreds och igångsätts. PER () i Gäddvik () i Agnäs () ()
mot · FY021710 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om facklig förtroendemans ställning pa arbetsplatsen. Lagen om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen innebär att de förtroendevalda mot full lön på arbetstid får fullgöra fackliga uppdrag. Detta måste betraktas som en framgång. En svaghet med lagen är den begränsning som ålägges de förtroendevalda. De fackliga uppgifterna har begränsats till att i stort gälla bara de frågor som fackföreningen och arbetsköparen direkt berörs av. På detta sätt urskiljs frågor i den fackliga verksamheten som kan betecknas som politiska. Alla viktiga fackliga frågor är ju politiska. En naturlig del i den fackliga verksamheten är sambandet mellan politiska och fackliga frågor. Hur skall arbetarklassen på ett effektivt sätt kunna flytta fram sina positioner om man begränsar den fackliga verksamheten och inte tillåter fackföreningarna att på den politiska vägen tillvarata fackliga frågor. Fackföreningarnas engagemang i politiska frågor kan gälla från långtgående riksdagsbeslut till lokala frågor. Kraven ute på arbetsplatserna växer sig allt starkare att arbetarna skall ha rätten till fackliga möten och politisk verksamhet på arbetsplatsen. Att inte tillåta de fackligt förtroendevalda att på betald arbetstid få tillvarata sina medlemmars totala intressen är felaktigt. Fackföreningarnas motpart arbetsköparna har obegränsade möjligheter att under arbetstid agera politiskt och detta i de allra flesta fall emot de arbetandes intressen. 1 förtroendemannalagen slås fast att förtroendevald eller dess organisation kan bli skadeståndsskyldig om de felaktigt tillämpat lagen. Eftersom politisk verksamhet ligger utanför lagen, finns risken att fackförening eller förtroendevald kan ådömas skadestånd vid aktivitet som kan åsättas beteckningen politisk. Förtroendemannalagen bör därför utvidgas att gälla även den politiska verksamheten som fackföreningen bedriver. En annan tveksamhet i lagen är hur tidsåtgången för en facklig förtroendeman skall bedömas. Vid tvist har fackföreningen tolkningsföreträde intill dess arbetsdomstolen har gett sitt utslag. Skall förtroendemannalagen bli ett verkligt stöd i den fackliga kampen borde fackförening helt avgöra vilken tidsåtgång som är erforderlig för uppdragens fullgörande. Skadestånd kan i vissa fall ådömas den fackliga organisationen eller fackligt förtroendevald när de felaktigt tillämpat lagen. Eftersom lagen skall förbättra förutsättningarna för arbetarklassens kamp för bättre villkor bör inget skadestånd kunna ådömas facklig organisation eller förtroendevald. Med hänvisning till det anförda föreslås att hemställer hos regeringen om förslag 1. att politisk verksamhet skall omfattas av förtroendemannalagen enligt vad motionen anför; 2. att endast fackförening har att avgöra vilken tid som behöver åtgå för att fullgöra förtroendeuppdraget; samt 3. att inget skadestånd kan ådömas facklig organisation eller facklig förtroendeman. (vpk) (vpk) (vpk) i (vpk) i
mot · FY021711 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar och i om löntagarrepresentanter i investmentföretagens styrelser. I lagen om styrelserepresentation för anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar, SFS 1972:829, stadgas att de anställda i aktiebolag eller ekonomisk förening, som under det senast förflutna räkenskapsåret här i landet sysselsatt i genomsnitt minst 100 arbetstagare, har rätt att utse två ledamöter i styrelsen (arbetstagarledamöter). Av patent- och registreringsverkets bolagsregister, till vilket anmälan skall ske från aktiebolag och ekonomiska föreningar om företagsstyrelsens sammansättning samt om ändringar i denna, framgår att inget av de på respektive på fondhandlarlistan upptagna investmentbolagen har arbetstagarledamöter i styrelsen. Som framgår på s. 128 i propositionen 1972:116 gäller inga särskilda regler för koncerner i detta sammanhang. Härav följer att de anställda i ett företag, som sysselsätter minst 100 personer och som ägs av ett annat företag, endast har rätt till styrelserepresentation i det egna företaget. Såvitt kunnat utrönas vid kontakt med de fackliga huvudorganisationerna har icke heller arbetstagarrepresentation för anställda medgivits i något av investmentbolagen. Förhållandet att löntagarna i dotterbolag till investmentbolag och dylika inte har lagstadgad rätt att utse representanter i det ledande bolagets styrelse är inte acceptabelt! Just i investmentbolagen fattas oftast de långsiktiga besluten om nedläggningar eller försäljningar av dotterbolag, om ändrad produktionsinriktning osv. I investmentbolagens styrelse kanske mera än i dotterbolagen - borde det vara självklart att löntagarna hade rätt att utse representanter. Nuvarande lagstiftning om styrelserepresentation för anställda är avsedd att vara en försökslagstiftning för de tre åren 1973 1975. Utvärdering av försöken sker inom industridepartementet. Redan nu kan emellertid konstateras att representation för de anställda i företagens styrelser är ett arrangemang som kommer att bli permanent. Det skulle därför vara av värde att redan nu göra sådan ändring i nuvarande lagstiftning att löntagarna i dotterbolag till investmentbolag och dylika finge rätt till styrelserepresentanter i dessa ledande bolagsstyrelser. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos regeringen begär förslag till lagrändring så att löntagarna i dotterbolag till investmentbolag och dylika får lagfäst rätt att utse representanter i de senares styrelse från .
mot · FY021712 · 1975-01-27 00:00:00 — om det s. k. jämställdhetsbidraget, m. m. ökade kraftig kvinnornas andel i arbetskraften. Ökningen har varit genomgående, och har antalet sysselsatta kvinnor på arbetsmarknaden ökat med 126 000. En viss inbrytning har också skett på de yrkesområden som domineras av män. kan vi konstatera att utredning om de arbetslösas bakgrund visar att kvinnorna hade den längsta arbetslösheten bland dem som drabbats av driftinskränkningar. Arbetslöshetstiden för dem som blev arbetslösa genom personal- och driftinskränkningar ökade mellan . I denna grupp gick kvinnorna arbetslösa ungefär dubbelt så som männen. I den utveckling som sker för kvinnorna på arbetsmarknaden är det viktigt att kvinnorna får stöd genom olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Kvinnorna har tidigare utgjort en arbetskraftsreserv som tas till i högkonjunktur men som får gå när konjunkturen går neråt. Av allt att döma söker sig kvinnorna numera ut på arbetsmarknaden i viss utsträckning under både hög- och lågkonjunktur. Rekryteringen till för kvinnorna nya yrken bör fortsätta. Det är därför angeläget att den försöksverksamhet med att få fler kvinnor till manliga yrken som påbörjats i vissa län utökas. De län som omfattas av försöksverksamheten är , , , , och . Jämställdhetsbidraget utgår med . och syftar till att bereda kvinnorna plats i manliga yrken. Erfarenheterna från län, där försöksverksamheten pågått längst, synes vara goda. Det finns därför anledning att utöka denna verksamhetsform över hela landet. För att underlätta för föräldrar att anpassa förvärvsarbetet till hemarbetet bör möjligheterna till flexibel arbetstid utökas. Viss försöksverksamhet inom den statliga sektorn har pågått. Tiden bör nu vara inne för staten att i samråd med de anställdas organisationer införa systemet i större skala inom den statliga sektorn. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att försöken med jämställdhetsbidrag utökas till att omfatta hela landet, 2. att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om flexibel arbetstid.
mot · FY021716 · 1975-01-27 00:00:00 — Det står helt klart att förutsättningen för att skärgården skall kunna bevaras som en exceptionell tillgång för regionen och landet är att den förblir en levande bygd där människor lever och verkar året om. Enbart som turist- och rekreationsområde under några korta sommarmånader kan skärgården icke överleva. i har i en särskild utredning skärgårdsutredningen betonat vikten av att nya sysselsättningstillfällen tillförs skärgården och att därmed förutsättningar skapas för att utjämna den alltmer sneda befolkningsfördelningen med en växande andel gamla människor. Skärgården bör mot denna bakgrund komma i åtnjutande av det statliga glesbygdsstödet. En annan förutsättning för en levande skärgård är att den bofasta befolkningen ges rätten att bygga och utveckla verksamheter på sin mark. Den mängd av byggnadsförbud som lägger en död hand över många öar i skärgården måste hävas och en planläggning komma till stånd som skapar förutsättningar för utveckling. Avskaffandet av glesbebyggelserätten innebar ett hårt slag för skärgården. Därför är det ytterst väsentligt att de möjligheter till förenklade planförfaranden som skisserades i samband med detta beslut får tillämpas i skärgården. Statsmakterna bör uttala att skärgårdsområdet är särskilt lämpat för tillämpning av förenklat planförfarande med kommunöversikter m. m. Kommunikationerna utgör ett allvarligt problem; en anledning är bristen på isbrytning kalla vintrar. En möjlighet att avhjälpa detta bekymmer vore att staten via exempelvis lotsväsendet ställde särskild isbrytarkapacitet till skärgårdens förfogande. Med stöd av vad som anförts hemställs 1. beslutar att etapp II av utflyttningen av statliga verk från inte skall äga rum, 2. hos regeringen hemställer om prövning av möjligheterna till en mer spridd lokalisering av statlig högre undervisning och förvaltning i , 3. beslutar att helt upphäva det obligatoriska etableringssamrådet, 4. uttalar att kontroll av företagsetablering ej skall införas i , 5. beslutar att skall komma i åtnjutande av statligt glesbygdsstöd, 6. ger regeringen till känna att arbetsmarknadspolitiska, ekonomiska och näringspolitiska problem fortsättningsvis bör ägnas större uppmärksamhet i samband med statlig regionalpolitisk planering. H. () () () () () () () () () ()
mot · FY021717 · 1975-01-27 00:00:00 — av m. fl. om särskild arbetsmarknadsutbildning för icke svensktalande invandrare. Arbetssökande vid arbetsförmedling, vilka exempelvis gjort ett längre uppehåll i förvärvslivet, ungdomar som har svårt att få fäste på arbetsmarknaden, över huvud taget arbetssökande som är osäkra inför valet av yrke/arbete, erbjuds inom arbetsmarknadsutbildningens ram ofta deltagande i kursen Arbetsliv och Utbildning förkortat ALU. Dessa kurser pågår och innefattar dels teoretiska moment i form av lektioner, dels praktik inom olika yrkesområden. Den teoretiska delen av kursen ger kunskaper i arbetsmarknadsfrågor, arbetarskydd, ergonomi, arbetsmarknadspolitik. Kollektiv och enskild yrkesvägledning förekommer, och tillgång till psykologisk expertis finns. Den praktiska delen omfattar yrken för vilka den enskilde kursdeltagaren visat intresse. Teoridelen omfattar och praktikdelen . Undervisningen sker till stor del i form av grupparbete för att stimulera och aktivera kursdeltagarna. I viss mån kan kursprogrammet anpassas efter den enskilde kursdeltagarens situation och förkunskaper. Erfarenheterna från denna kursverksamhet är goda, den har visat sig ge kursdeltagarna större säkerhet och ökad motivation för fortsatt utbildning och arbete. En problemgrupp i detta fall är icke svensktalande kvinnor, hustrur till invandrare med minderåriga barn där hustrun har vården om barnen. Dessa kvinnor är oftast dåligt orienterade om svenska förhållanden, saknar samhällskontakt, lever nästan isolerade i sina hem och har stora språksvårigheter. Många av dem har också enligt svenska förhållanden dålig skolunderbyggnad och saknar oftast yrkesutbildning helt. När det gäller undervisningen i svenska för dessa människor finns möjligheten genom studieförbunden. Denna undervisning har som metod och duglighet visat sig motsvara förväntningarna, men det är oftast mycket svårt att förmå dessa kvinnor att deltaga i den. De tvivlar ibland på sin förmåga att lära. Barnpassningen lägger även hinder i vägen. möjligheter att ge dessa kvinnor svenskundervisning omfattar en tvåmånaderskurs i samband med arbetsmarknadsutbildning eller, i undantagsfall, enbart svenskundervisning . För att ge dessa kvinnor möjlighet att förbättra sin ställning på den svenska arbetsmarknaden och göra dem bättre förtrogna med det svenska samhället, vår kultur och våra samhällsproblem, anser vi att arbetsmarknadsverket skall ges möjlighet att anordna speciella ALU-kurser för dessa. Vid dessa kurser som nödvändigtvis måste vara betydligt längre än nuvarande ALU-kurser kunde tonvikten läggas vid fortsatt svenskundervisning, varvad med praktiska moment, teoretiska inslag av särskild betydelse för gruppen, exempelvis allsidig samhällsinformation. 1 kursen kunde också ingå praktik på någon eller några arbetsplatser. Kursernas längd bör anpassas från fall till fall, men förslagsvis vill vi förorda en ALU-kurs omfattande efter två månaderskursen i svenska. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att hos regeringen begär att arbetsmarknadsverket ges möjligheter att anordna särskilda ALU-kurser för icke svensktalande invandrare.
mot · FY021719 · 1975-01-25 00:00:00 — om statsbidrag till handikappade för inköp av bil. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1975:1269 föreslås att rätten till bidrag för inköp av bil och till driftkostnader samt till körkortsutbildning skall omfatta alla rörelsehandikappade oavsett sysselsättning eller inkomst. (vpk) (vpk)
mot · FY02172 · 1975-01-15 00:00:00 — av och om statsbidrag till cykelbanor och cykelleder. har en kraftig ökning av försäljningen av cyklar noterats, och det står utom allt tvivel att cykeln åter har kommit till heders som ett effektivt fortskaffningsmedel, inte minst i stadstrafiken, där framkomligheten med bil alltmer försvårats. Förtätningen av biltrafiken i speciellt stadskärnorna har fått till följd att de nackdelar bilen medfört kommit att alltmer överväga gentemot de fördelar bilen tidigare inneburit. I en stad som , vilken har mycket goda betingelser för att människor skall kunna använda cykeln som ett fortskaffningsmedel i större utsträckning än vad som redan sker, saknas emellertid cykelbanor och cykelleder i tillräcklig utsträckning. Intresset för ett ökat användande av cykeln har visserligen resulterat i att upprivandet av de cykelbanor som redan finns till förmån för bilismen i stort sett upphört, men nyanläggning av cykelbanor i erforderlig omfattning har ännu inte kommit till stånd, med resultat att ökningen av cykeltrafiken inte på ett tillfredsställande sätt har kunnat differentieras från den tyngre trafiken. Detta förhållande medför stora risker för cyklisterna och borde innebära att ansvarskännande myndigheter känner tveksamhet inför en helhjärtad kampanj för användning av cykeln. En förutsättning för en sådan är nämligen en säkrare trafiksituation. Att en kampanj för ökad cykelåkning borde bedrivas understryks av det förhållandet att cykeln uppfattas som ett utmärkt hjälpmedel i folkhälsans tjänst, då den ger kanske den lättillgängligaste möjligheten till motion som står stadsbon till buds. Vidare har cykeln fått ökad aktualitet som ett energisnålt och billigt alternativ till bilen. Det synes vara befogat att de bestämmelser som statsmakterna utfärdat för statsbidrag till bl. a. byggande av vägar också utsträcks till att gälla anläggande av cykelbanor och cykelleder. Under hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller om utredning och förslag beträffande statsbidrag till byggande av cykelbanor och cykelleder.
mot · FY021721 · 1975-01-27 00:00:00 — om bidrag till aggregat m. m. för handikappades motorfordon. Personer som på grund av för hög inkomst inte kan tillgodoräkna sig reducerat eller helt statsbidrag till inköp av motorfordon kan enligt nuvarande bestämmelser få överskrida det s.k. aggregatkostnadstillägget på . med belopp som motsvarar hela kostnaden för aggregat eller övriga anordningar som behövs för att vederbörande skall kunna föra sitt fordon. Denna möjlighet till bidrag utöver angivet belopp har tillkommit för att handikappade skall få kostnadstäckning för de stora ombyggnads- och aggregatinstallationer som sker efter bilinspektionens anvisningar. budgetproposition, bilaga 13, punkten C 4, förordar departementschefen att bidrag för sådana handikappsaggregat och andra anpassningsåtgärder i bilen som behövs för att den handikappade skall kunna använda den får utgå med högst . Detta högstbelopp skall enligt propositionen därvid gälla även i de fall bidrag till själva fordonet inte utgår. Förslaget innebär en reell försämring för den ovan angivna handikappsgruppen. Det bör noteras att denna inskränkning i bidragsrätten sker som bilindustrin kraftigt höjt priserna på bilaggregat och handikappsinstitutet beslutat att uttaga full kostnadstäckning för bilaggregat, vilket betyder en fördubbling av priserna. Om nu gällande bestämmelser ändras i enlighet med propositionen kommer de gravt handikappades möjligheter att införskaffa motorfordon att omintetgöras. Det är i stort sett endast denna begränsade grupp som har högre aggregatkostnader än angivna maximibelopp. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att den förhöjda maximigränsen för bidrag till aggregat m. m. för handikappades motorfordon skall utgå enligt samma bestämmelser sorn gäller .
mot · FY021722 · 1975-01-27 00:00:00 — om arbetsförmedlingens organisation i . Läget på arbetsmarknaden förbättrades avsevärt i hela landet. I län sjönk antalet arbetslösa kassamedlemmar från 4 159 vid utgången av till 2 832 . Vid årskiftet 1974-1975 fanns i länet ca 7 800 arbetssökande anmälda vid arbetsförmedlingskontoren i länet. Detta är en hög arbetslöshetssiffra mot bakgrunden av att antalet lediga platser i länet översteg 7 000. Att antalet arbetssökande som inte kan beredas arbete i länet är stort trots god tillgång på lediga platser torde i hög grad bero på att de arbetssökandes kvalifikationer inte motsvarar vad som krävs för de lediga platserna eller på svårigheter att jämka samman de arbetssökandes och arbetsgivarnas önskemål. Men det kan också sammanhänga med att arbetsförmedlingsnätet i länet och framför allt i organisatoriskt och personalmässigt inte är tillräckligt väl rustat för att bemästra de problem som föreligger. Inom finns ett stort antal arbetsförmedlingskontor. Nya kontor har under allra senaste tid tillkommit i och på . Infrastrukturen inom området har emellertid under undergått betydande förskjutningar. Utbyggnaden av kommunikationsnätet och tillkomsten av nya bostadsområden i regionen har medfört stora förändringar i befolkningsstrukturen i förhållande till befintliga arbetsplatser och de lediga arbetstillfällena. Detta kan ha lett till ökade svårigheter i fråga om kontakten mellan arbetsförmedlingen och den arbetssökande allmänheten och i fråga om arbetsförmedlingens möjligheter att överblicka arbetsmarknaden. Vissa arbetsförmedlingskontor är således varken lokaleller personalmässigt dimensionerade så att de kan ge en tillfredsställande service inom hela det upptagningsområde som de är avsedda att betjäna. Med anledning av vad här anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av arbetsförmedlingens organisation och personalförhållanden i .
mot · FY021723 · 1975-01-25 00:00:00 — om ett industricentrum i . riksdag beslöt att industricentra skall anläggas i och för att skapa ökad sysselsättning inom stödområdet. Erfarenheten från redan befintliga industri- och hantverkscentra på andra orter visar att dessa spelar en viss roll för utvecklingen inom de områden där dylika eller liknande anläggningar funnits. Vid riksdagsbehandlingen anförde utskottet följande: Om erfarenheten av verksamheten blir positiv finns det anledning räkna med att ytterligare industricentra tillkommer. Vid de överväganden som måste föregå en utbyggnad av verksamheten får det förutsättas att bl.a. de i motionerna nämnda orterna i det inre stödområdet kommer att vara aktuella. var en av dessa orter. är regioncentrum i nordvästra och tillhör det inre stödområdet. Det har låg industrialiseringsgrad. Jord- och skogsbruk har här liksom i övriga delar av landet starkt rationaliserats, varför många människor friställts inom den sektorn och måst söka arbete i andra delar av landet. Härigenom har många i de produktiva åldrarna lämnat orten, och befolkningssammansättningen är ogynnsam. är regionen med som centralort en betydelsefull replipunkt för ett stort inlandsområde. Det är i hög grad angeläget att där skapa nya arbetstillfällen för såväl kvarvarande arbetslösa som för den uppväxande ungdomen. Även om det kan ifrågasättas om tillräckligt positiv erfarenhet vunnits från de inledningsvis nämnda orterna, vet vi att där liknande anläggningar, s. k. hantverks- och industrihus, finns på andra platser, t. ex. , m. fl., dessa anläggningar spelat en betydande roll för sysselsättningen. Erfarenheten från dessa orter är klart positiv. i framhöll i sitt länsprogram att var lämplig lokaliseringsort för ett industricentrum. torde kunna göra en snabbutredning i frågan. Med all sannolikhet skulle ett välplanerat och administrerat industricentrum i på ett effektivt sätt komplettera de tidigare lokaliseringspolitiska ansträngningar som gjorts därstädes. Det skulle vidare dels skapa ökad sysselsättning och en mer allsidig utveckling av näringslivet, dels verksamt stimulera servicesektorn i regionen. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att hos regeringen anhåller om utredning och förslag om försök med industricentrum i .