mot · FY0275 · 1975-01-14 00:00:00 — av i Agnäs m. fl. Biståndet från svensk sida till de s. k. föreslås för nästa budgetår öka väsentligt. Detta är tillfredsställande men inte nog. Att enprocentsmålet uppnås får inte betyda att det svenska biståndet stagnerar vid detta tak. Visserligen är 2,8 miljarder en stor summa, men behovet i världen är enormt och vår överlägsenhet i standard och välfärd oerhörd i jämförelse med de länder som av olika anledningar ännu inte kunnat ordna sin ekonomi. Den svenska insatsen ute i den tredje världen är inte ny, fastän stöd via statsbudgeten inte utgått så . De första hjälpaktionerna kom från kyrkornas sida, från enskilda och missionssällskap redan i förra , och har en omfattande svensk verksamhet ägt rum i skilda delar av världen. Modern svensk u-hjälp via SIDA har på sina håll underlättats av det anseende vårt land vunnit genom missionens gärning. De gamla missionssällskapen har i sina arkiv och bibliotek dokument i ord och bild, som belyser ett framgångsrikt - om än otillräckligt - arbete. Den banbrytande och orienterande insats som skett och som från begynnelsen omfattades av entusiasm och offervillighet i från stora folkgrupper bör vara värd uppmärksamhet , när enligt aktuella rön intresset för u-hjälpen mattats. Den ökade hjälp som föreslås och den ytterligare ökning som vi måste förutsätta måste bygga på svensk allmänhets vilja att hjälpa, övertygelsen att satsningen på de fattiga länderna är riktig, kunskap om förhållanden och möjligheter samt information om vad som skett, sker och planeras. Om något som liknar hänförelse för programmet kan väckas hos mängden av skattebetalare, som kritiskt eller likgiltigt betraktar beloppet ., kommer den framtida biståndspolitiken att kunna fullföljas. Informationen måste belysa vad som gjorts från svenskt håll och föra ut dokumenten över gärningen till de många, t. ex. genom utställningar, presentation i massmedia m. fl. FN har proklamerat som det internationella kvinnoåret. På grund därav har redan landets kvinnor och deras föreningar av olika slag startat aktiviteter om svensk kvinnorörelse och kvinnoinsats på olika områden. Efterfrågan på material till information har stegrats, vilket starkt förmärkts hos de äldre missionssällskapen som innehar material och dokument. En central gestalt bland svenska kvinnor i internationellt hjälparbete är med. , som utbildades till diakonissa på och sedermera blev läkare. sände hon hem den första diagnosrapporten från sitt arbete i med uppgifter om 375 patienter som led av 52 olika sjukdomar, främst ögonskada och blindhet. Det är alltså år sedan en betydelsefull gärning startades av en svensk kvinna, som under svåra förhållanden och med stora risker utförde sitt arbete. Intresset för arbetet bland de blinda väcktes, varför förste missionsläkare reste ut och i specialiserade sig på ögonsjukdomar liksom också hans efterträdare . Denna verksamhet har fortsatt och utvidgats intill denna dag och omfattar bl. a. ett betydelsefullt arbete - förlagt till Backo - bland blinda pojkar. bör vi minnas att var den som gav impulserna till ett väsentligt och långvarigt hjälpprogram. Många andra svenska kvinnor var också med från början. skriver därom i en tidningsartikel : Dessa tuffa brudar kämpade emellertid inte för egna rättigheter utan för andras. Inom ramen för utbredande, med ett minimum av kunskap och ett maximum av mod, kärlek och uthållighet. På stadsarkivet i har en utställning hållits, som bl. a. belyser och andras insats. Mottot för utställningen var: Rädda bilden! Det är nämligen så att det relativt stora och helt oersättliga materialet av bilder, dagböcker och brev är i farozonen. Olämplig förvaring i fuktiga källare, på vindar, i torra oljeeldade stadsvåningar etc. gör att det äldre materialet långsamt förstörs. De ständigt ökande luftföroreningarna är också en farlig fiende, kanske den allra lömskaste. Vi måste göra något för att rädda de gamla bilderna, dagböckerna och breven innan det är försent. Mikrofilmning och avfotografering är en lämplig åtgärd som måste ske, om detta oersättliga och omistliga material i hem och arkiv skall räddas åt eftervärlden. Det bör dessutom användas i den information som vi tidigare nämnt. Regeringen lägger fram förslag till utbyggt stöd till u-landsforskning med . Denna forskning bör givetvis även omfatta u-hjälpens historia och tidiga utformning, varför arkiven måste räddas. En del av forskningsanslaget bör användas för åtgärder som vi i motionen antytt - inte minst beträffande kvinnornas insatser på detta betydelsefulla område. Den nya satsningen på folkrörelserna som började med kulturreform fortsätter , när de ideella forlkrörelserna får möjlighet att beställa forskning för sammanlagt . I den särskilda delegation som skall besluta om användningen av dessa pengar bör ingå även företrädare för missionens arkivvård, i synnerhet från de äldre organisationerna som haft u-hjälp på sitt program och därför har viktigt material som de själva av ekonomiska skäl inte förmår rädda eller förnya. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär att tillräckligt belopp av forskningsanslaget får användas för material- och arkivvård i syfte att underlätta SlDA:s information i enlighet med vad som i motionen skisserats. () i Agnäs . NISSER (m) () i Skärstad