mot · FY021356 · 1975-01-23 00:00:00 — av och fröken om vidareutbildningen av sjuksköterskor. Sjuksköterskeutbildningen omfattar dels en grundutbildning gemensam för alla, dels en vidareutbildning inom vissa specialiteter. Grundutbildningen är genomförd i hela landet, men vidareutbildningen befinner sig fortfarande i ett uppbyggnadsskede. Bristen på vidareutbildade sjuksköterskor är stor. Den leder bl. a. till att en del avdelningar på sjukhus drivs med för liten eller med för litet utbildad personal. Andra avdelningar kan bara drivas i begränsad omfattning. Den som arbetar som grundutbildad sjuksköterska får på grund av organisationsstrukturen och bristen på vidareutbildade sjuksköterskor arbetsuppgifter för vilka hon/han inte är utbildad. Hälso-, sjuk- och socialvårdens inriktning kommer bl. a. att innebära en förskjutning från slutna till mer öppna vårdformer och från akutsjukvård till långtidsvård. För att detta skall kunna genomföras med positivt resultat fordras en kraftig satsning på vidareutbildningen av sjukvårdspersonalen. För patienter innebär det en trygghet när de vårdas av välutbildad personal, vilket också gagnar vården som helhet. I beslut angående vidareutbildning av sjuksköterskor fastslogs riktlinjer för dimensioneringen av vidareutbildningen till att omfatta av de grundutbildade. Även om riktlinjerna inte har kunnat följas, bör nu uttala sig för att målet bör vara att av de grundutbildade skall vidareutbildas. - Ingen sjuksköterska är fullt utbildad förrän hon fått sin vidareutbildning. Det är betydelsefullt att man slår vakt om befattningshavarnas trygghet, vilket sker genom att ge dem vidareutbildning. Flertalet sjuksköterskor som ej har vidareutbildning kan inte få ordinarie befattning. Många som sökt vidareutbildning har inte kunnat beredas plats. Någon uppgift på exakta antalet går ej att få, då ansökningshandlingarna sänds regionalt och exempelvis somliga söker till mer än en kurs. Enligt vår mening bör därför ett nytt intagningssystem prövas. Ansökningarna bör sändas till en central enhet, som sedan överför respektive ansökningar lokalt eller regionalt dit där utbildningen ges. Därigenom skulle dubbelansökning och inkallande av reserver i sista stund innan utbildningen skall börja elimineras. Det kan vara svårt att med kort varsel rycka in som reserv, framför allt till skolor utanför hemorten. hjälp av de moderna datasystemen torde det inte vara någon svårighet att åstadkomma ett centralt intagningsforfarande. Möjligheterna till förändringar i utbildningsorganisationen måste undersökas för att sprida kurserna över landet. Det är nämligen betydelsefullt att avståndet till utbildningsorten ej är alltför stort. Föredraganden föreslår i årets budgetproposition att bemyndigar regeringen att besluta om ytterligare kurser inom vidareutbildningen. Vi föreslår att redan nu beslutar att utbildningskapaciteten ökas med de 25 av SÖ föreslagna terminskurserna. Eftersom statsrådet beräknar kostnaderna för varje terminskurs till , bör anslaget för viss vårdyrkesutbildning för budgetåret ökas med . Bristen på praktikplatser utgör ett stort problem i vad gäller en utökad vårdutbildning. Därför bör man undersöka möjligheterna till ändrade praktikförhållanden. En utredning om reformerad vårdutbildning bör därför överväga en studieordning där hela eller del av praktiken förläggs som betald arbetstid. Utbildningen skulle kunna indelas i teoretiska och/eller praktiska studiekurser varvade med tjänstgöringsperioder. Principen om etappavgång som direkt svarar mot en adekvat yrkesfunktion bör vara riktgivande för ett sådant utredningsarbete. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att uttalar att målet för vidareutbildningskapaciteten skall vara av de grundutbildade, 2. att uttalar att ett centralt intagningsforfarande prövas, 3. att till Bidrag för viss vårdyrkesutbildning för /76 anvisar ett förslagsanslag på , 4. att uttalar att praktikplatsfrågan skyndsamt tas upp till prövning. /ENKEL (fp) MAJ ()