mot · FY021935 · 1975-04-01 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av propositionen 1975:21 med förslag till lag om ändring i civilförsvarslagen (1960:74), m. m. Skyddsrumsbyggandets inriktning och allmänna principer, finansiering och administration föreslås i propositionen 1975:21 bli föremål för genomgripande förändringar. Det kan synas förvånande att föreslås fatta detta långsiktiga beslut om skyddsrumsbyggandet , eftersom civilförsvarets 1520-åriga s. k. perspektivplan framläggs i slutet av innevarande år, varefter totalförsvarsutredningen skall lägga ett förslag som grund för ett beslut . Den föreliggande propositionen anger inget motiv för att nu skall föregripa försvarsbeslut. De i propositionen föreslagna förändringarna sägs böra träda i kraft , vilket ytterligare förstärker intrycket att skyddsrumsbyggandet borde ha behandlats i sitt sammanhang. föreslås fatta långtgående beslut, trots att viktiga delar av underlaget saknas. 1 fråga om administrationen föreslår propositionen att kommunerna skall överta stora delar därav från de statliga myndigheterna. Kommunerna blir inte ersatta för detta, annat än för vissa delfunktioner, och följden blir alltså en ökad ekonomisk belastning på kommunerna. Propositionen föreslår att staten övertar finansieringen av skyddsrumsbyggandet i bostadsfastigheter. Ersättningen skall utgå i form at ett schablonbelopp per plats. I praktiken torde detta innebära att åtskilliga fastigheter inte får ersättning för den fulla kostnaden. Detta kan upplevas som särskilt betänkligt i de fall där en fastighet åläggs att uppföra skyddsrumsplatser även för angränsande fastigheter. Propositionen föreslår däremot inte att staten övertar finansieringen av skyddsrum i anslutning till arbetsplatser och sjukhus (i fråga om skyddsrum till skolor och trafikanläggningar utgår visst statsbidrag). Att undanta industrier, affärs- och kontorshus samt vårdinrättningar från statsbidrag synes vara svårt att motivera när man, som statsrådet, ändå erkänner att det ligger nära till hands att betrakta skyddsrumskostnaderna som en allmän försvarsutgift. Det var som bekant den socialdemokratiska partikongressen som begärde att skyddsrumsbyggandet skulle finansieras av staten, och den gjorde då ingen skillnad mellan olika skyddsrum. Propositionen redovisar också att i remissvaren på promemorian om statlig finansiering denna nästan enstämmigt tillstyrks: En överväldigande del av remissinstanserna anser att statlig finansiering bör omfatta allt skydds rumsbyggande, således även det som avser fastigheter för andra ändamål än bostadsändamål. Propositionen går ändå emot detta krav. Samhällsekonomiskt bestäms kostnaderna av de lagar som anger hur många skyddsrumsplatser som skall byggas. Finansieringen kan ses som metoden att fördela dessa kostnader: antingen solidariskt av oss alla, eller också genom att respektive verksamhet får betala sina egna skyddsrum. Vore det så att skyddsrum byggdes överallt, kunde man säga att olika företag, kommuner och landsting hade proportionellt ungefär samma utgifter för skyddsrum. Men så är inte fallet. har skyddsrum byggts i nästan alla orter med över 5 000 invånare och på vissa mindre orter med särskild betydelse för totalförsvaret, t. ex. viktiga kommunikationsanläggningar. Eganhemsbebyggelsen har varit undantagen från skyddsrumsskyldighet. 1 och 13 andra stora orter har cityområdena haft dispens från skyddsrum i fastigheterna, trots att de förutsatta stora statliga befolkningsskyddsrummen endast anlagts i ringa mån i förhållande till planerna. föreslås nya principer för var skyddsrum skall byggas, bl. a. genom en anknytning till kommunernas planering av bebyggelsen. Man kan anta att skyddsrumsskyldigheten blir särskilt omfattande i gränsområden och regioner som anses strategiskt särskilt känsliga, t. ex. övre , områden kring utlopp samt . Propositionen föreslår att den som uppför en ny anläggning eller byggnad för annat än bostadsändamål i princip skall svara för skyddsrumskostnaden. Kostnaden skall tas ut i form av en skyddsrumsavgift som skall tas upp i samband med prövning av byggnadslov, vilket i princip inte bör få nyttjas förrän avgiften har erlagts. Pengarna betalas sedan tillbaka som ersättning till den som anordnar skyddsrum - vilket i flertalet fall alltså innebär att den som bygger en anläggning inte bara betalar skyddsrummets reella kostnader utan dessutom förskotterar ett belopp per skyddsplats enligt en schablon. (Den som uppför en byggnad med del i skyddsrum i en närliggande anläggning betalar däremot bara schablonbeloppet.) Ingen kan nu ange vilka orter som kommer att ha skyddsrumsskyldighet. Eventuellt blir det färre orter än , men i gengäld kan skyldigheten att anlägga skyddsrum öka i områden som bedöms som särskilt utsatta. Det kan bli fråga om skyddsrumsskyldighet även i ren glesbygd. Bedömningen görs av regeringen, statliga myndigheter och kommunerna. Kostnaden för skyddsrum kommer - om propositionen antas - att falla på staten i fråga om bostadsskyddsrum, medan industrier, andra företag, kommuner och landsting får svara för övriga skyddsrum. I praktiken innebär detta att ett företag får högre kostnader, om det ligger i en ort eller er\ region med skyddsrumsskyldighet. I valet mellan två lokaliseringsorter kan detta få inverkan på varén etablering kommer till stånd. Om man tar fasta på de regioner som försvarsbeslutet särskilt pekade ut som strategiskt känsliga, kan det antas att och två områden som inger starka bekymmer i fråga om näringslivets utveckling - kan fä en större belastning för skyddsrumsbyggandet än andra regioner i landet. Det kan antas att det, vid en bedömning av vilka orter eller anläggningar inom en ort som behöver skyddsrum, spelar en särskild roll om ett företag har sådan produktion som är av stor betydelse vid avspärrning eller efter mobilisering. Andra tillverkningar, som inte bedöms ha samma betydelse för totalförsvaret, kan antas bli reducerade eller nedlagda försvaret är mobiliserat, varför det är mindre motiverat att ålägga dem att bygga skyddsrum. Ju mer angelägen från totalförsvarssynpunkt en viss tillverkning eller verksamhet är, desto oftare måste man räkna med att dessa företag åläggs skyldighet att bygga skyddsrum och betala dem. Det ter sig ologiskt att företag som bedöms som särskilt viktiga för landets försörjning skall åläggas större kostnader än andra. Det vore i stället rimligt att samhället solidariskt betalade skyddsrummen, så att man slapp en ojämn ekonomisk belastning mellan olika företag och regioner. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag om statlig finansiering av allt skyddsrumsbyggande.