mot · FY021024 · 1975-01-16 00:00:00 — av m. fl. om de svenska utlandsinvesteringarna. Det svenska näringslivet har kommit att präglas av en ökande internationalisering. För många svenska storföretag gäller att den utländska delen av verksamheten tenderar att växa snabbare än den inhemska. Genom beslut med anledning av proposition 89 har samhället skaffat sig vissa möjligheter att kontrollera utlandsinvesteringarna med hänsyn till deras sysselsättningseffekt i . Det finns dock andra viktiga hänsyn som bör tas vid en bedömning av svenska utlandsinvesteringar - och däribland inte minst i vilken mån de är förenliga med svenska utrikespolitiska målsättningar. Betydande svenska investeringar har gjorts i Sydafrikanska republiken. Varje företag som är verksamt där är hänvisat till att tillämpa den sydafrikanska rasåtskillnadspolitiken, som bl. a. innebär mycket stora löneskillnader mellan färgade och vita arbetstagare med samma arbetsuppgifter och stora inskränkningar av den afrikanska befolkningens sociala och politiska rättigheter. Utan tvivel utgör det låga löneläget för färgad arbetskraft i ett viktigt motiv för investeringar i , och investerare i detta land kan alltså sägas inte bara medverka i apartheidpolitiken utan också dra nytta av den. En snabb ekonomisk tillväxt, baserad till stor del på utländska investeringar, är också ett av apartheidregimens viktigaste medel att bibehålla sin styrka. De utländska investeringarna bidrar alltså aktivt till att bevara det nuvarande systemet. Den sydafrikanska regimen försöker också med utländska investeringars hjälp stärka sitt grepp över det ockuperade . Likartade förhållanden kan också iakttas i vissa andra ekonomiskt mindre utvecklade länder med högerdiktaturer. är ett gott exempel på ett land som med hjälp av utländska investeringar åstadkommer en snabb ekonomisk utveckling, som ger regimen resurser att bibehålla sitt grepp över landet som den ekonomiska utvecklingens frukter bara kommer ett fåtal till godo. Även i många andra länder med likartade ekonomiska och politiska förhållanden tillämpar man med växande framgång samma politik. I många fall finns svenska storföretag med bland dem som utnyttjar de ofta mycket förmånliga villkor och låga lönenivåer som sådana länder kan erbjuda. Låga löner, inskränkt strejkrätt och bristande social trygghet är över huvud taget viktiga motiv för investeringar i fattiga länder. Även i de fall där de utländska investeringarna inte direkt kan anses bidra till att permanenta högerinriktade diktaturregimer kan det ändock föreligga allvarliga fall av utsugning av arbetskraft. Många av de investeringar som görs av rika multinationella företag, svenska och andra, gäller exploatering av mineraltillgångar och andra naturrikedomar. De multinationella företagens kontroll över prissättningen och värdlandets ofta svaga ekonomiska situation gör att denna exploatering ofta sker på för värdlandet mycket ogynnsamma villkor. Eftersom det ofta föreligger mycket liberala villkor för hemtagning av vinstmedel, leder sådana investeringar i många fall till ett betydande resursflöde från fattiga länder till rika. En studie av den effekt svenska multinationella företags investeringar i fattiga länder i många fall har visar således på en allvarlig klyfta gentemot den politik står för, exempelvis i FN och andra internationella organ, och den utveckling vi försöker gynna genom vår biståndspolitik. Mot den bakgrunden är det angeläget att samhället får möjlighet att ta ställning till svenska investeringar i utlandet, även utifrån andra utgångspunkter än valuta- och sysselsättningspolitiska. Det måste skapas möjligheter att förhindra investeringar som kan förväntas bidra till att stärka en regim som tillämpar rasism eller kolonialt förtryck eller på annat sätt utövar förtryck av folkgrupper. Detta bör bl. a. föranleda ett generellt förbud mot svenska investeringar i och . Vidare måste sådana svenska utlandsinvesteringar kunna förhindras som kan förväntas utnyttja ett orimligt lågt löneläge och andra otillfredsställande arbetsvillkor eller som kan få långsiktigt skadliga effekter på värdlandets ekonomi. Denna kontroll bör anförtros åt ett särskilt, till knutet, organ med företrädare för de politiska partierna och arbetsmarknadens parter. Kontrollen bör vidare stärkas genom att de anställda i det investerande företaget tillerkänns vetorätt gentemot alla utländska investeringar. Denna vetorätt bör också gälla, om de anställda bedömer att investeringen kan ha en ogynnsam effekt på sysselsättningen i . Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar 1. att förbjuda svenska investeringar i utlandet som kan a) bidra till att stärka en regim som tillämpar rasistiskt, kolonialt eller annat förtryck av folkgrupper, b) innebära ett otillbörligt utnyttjande av ett lågt löneläge eller andra bristfälliga arbetsvillkor, c) innebära långsiktigt skadliga effekter på värdlandets ekonomi, 2. att prövningen av utlandsinvesteringarna med hänsyn till deras effekter i värdlandet anförtros åt ett särskilt organ knutet till och med företrädare för de politiska partierna och arbetsmarknadens parter. 3. att inga utlandsinvesteringar får godkännas utan bifall från de anställda i det berörda företaget.