mot · FY021667 · 1975-01-27 00:00:00 — om informationen angående konkurrensfrämjande verksamhet. Publicitetsprincipen är en av hörnstenarna i den svenska pris- och konkurrenspolitiken och som sådan omistlig, om den konkurrensfrämjande verksamheten skall kunna fullgöras i enlighet med statsmakternas intentioner. Detta konstaterar () i ett principiellt och ytterst kritiskt remissyttrande över utredningsförslaget att inskränka pris- och kartellnämndens (SPK) informationsverksamhet. Handelsministern accepterar i årets budgetförslag utredningens tanke att frånta SPK den nuvarande långsiktiga informationsverksamheten, riktad till allmänhet och skolor. Två tjänster plus ett informationsanslag på . föreslås överförda från SPK till . SPK får bara . kvar för allmän upplysningsverksamhet. Därmed skulle en informationsverksamhet som successivt byggts ut vid SPK komma att drastiskt förändras. Däremot är handelsministern inte utan vidare beredd att också reducera SPKs tidskrift och kartellfrågor i enlighet med utredningens förslag. Utredningen ansåg att tidskriften skulle vara självfinansierad, vilket skulle innebära en kraftig höjning av priset som tidskriftens omfång, innehåll och kvalitet skars ned till en bråkdel av nuvarande. Statsrådet säger sig dela uppfattningen att information av den här typen skall vara ekonomiskt självbärande. Men han säger ändå att det torde få ankomma på SPK att arbeta vidare med frågan om tidskriftens utformning m. m.. Därvid bör, heter det, de invändningar som gjorts under remissbehandlingen beaktas varvid samråd bör ske med berörda myndigheter. Med berörda myndigheter bör rimligen avses NO och , vilka nu just genom SPK:s tidskrift får sina beslut och utslag offentliggjorda. NO är alltså ytterst kritisk mot tanken att skära ned SPK:s informationsverksamhet. Utredningen har enligt NO inte beaktat informationsverksamhetens speciella betydelse på pris- och konkurrensområdet. NO menar att publicitetsprincipen är en av hörnstenarna i pris- och konkurrenspolitiken. Detta framgår tydligt av pris- och konkurrenslagstiftningens förarbeten. Informationsverksamhetens betydelse för tilllämpningen har understrukits i flera betänkanden och propositioner därefter. Publicitetsprincipen har markerats på ett framträdande sätt genom uppgiftsskyldighetslagens 1 § som föreskriver skyldighet för företagare att lämna de uppgifter 'sorn erfordras för att främja allmän kännedom om pris- och konkurrensförhållanden inom näringslivet. Att främja sådan kännedom är också en av SPK:s instruktionsenliga huvuduppgifter. Det åligger nämnden särskilt att bl. a. informera allmänheten om rådande pris- och konkurrensförhållanden. Det har vidare fastslagits att de tre myndigheterna SPK, NO och samtliga är delar av den organisation som handhar konkurrenslagstiftningen. Det finns ett nödvändigt samband mellan dessa tre, det utredande, det åklagande och det dömande organet. Eftersom den alldeles övervägande delen av upptagna NO-ärenden slutligt avgörs hos NO utan att prövas av måste också en betydande del av informationsinsatserna emanera från . NO:s synpunkter är viktiga eftersom tidskriften enligt utredningsförslaget endast bör innehålla korta referat av SPK:s utredningar, referat av utslag i viktigare konkurrensbegränsningsärenden samt referat av viktigare beslut från NO. ges nämligen via tidskriften den fullständiga lydelsen av alla utslag samt nästan alla NO:s beslut. Näringslivets delegation för marknadsrätt (NDM), som är samarbetsorgan för en mycket stor krets enskilda och kooperativa näringsorganisationer, trycker från avnämarsynpunkt ytterst starkt på behovet av . Delegationen erfor med förvåning att promemorian om minskning av informationsverksamheten inte gick på remiss till några representanter för avnämarkretsen. Delegationen anser att promemorians förslag i vad gäller redovisningen av beslut och NO:s avgöranden och verksamhet inte under några förhållanden kan godtas. NDM anser att tidskriften och kartellfrågor spelar en central roll såsom marknadsrättsligt dokumentationsinstrument. För näringslivets organisationer, för näringsidkare och för alla dem som i olika funktioner sysslar med marknadsrättsliga problem är det ovärderligt att via tidskriften inom rimlig tid få del av i främsta rummet beslut men också NO:s bedömningar i de ärenden som stannar hos denna myndighet. Även den utförliga redovisningen av SPK:s utredningar är av betydande värde från näringslivets synpunkt. Pris- och kartellfrågor är en välredigerad publikation och fyller ett viktigt behov. Utredningsmannen föreslår att Pris- och kartellfrågor i sin nuvarande form upphör och att publiceringen av beslut delas upp så att konkurrensärenden publiceras i en ny och till omfånget högst nedbantad tidskrift, utgiven av SPK, och marknadsförings- och avtalsvillkorsärenden publiceras i tidskriften . NOs beslut tänkes bara i begränsad omfattning ges utrymme i den nya tidskriften; man anser sig inte ens kunna garantera att alla viktigare NO-beslut kommer att redovisas. Det allra allvarligaste med utredningsmannens förslag är att det förutsätter att beslut inte kommer att fortlöpande publiceras in extenso. Informationen bör i själva verket ses som en del av myndigheternas rättsskapande verksamhet, menar delegation för marknadsrätt: Utan en tillfredsställande information måste effektiviteten av verksamheten bli väsentligt mycket mindre än den eljest skulle vara. Statsmakterna satsar f. n. på , , , och i runda tal ca för rättsskapande och rättsvårdande uppgifter. Från det allmännas synpunkt måste den här aktuella informationsfrågan ses i detta perspektiv. Näringslivet och alla de myndigheter, organ och yrkesutövare som berörs av de konkurrens- och konsumentvårdande myndigheternas beslut och avgöranden har ett rättmätigt krav på att snabbt och lätt få del av fullständig och tillförlitlig dokumentation från dessa. Delegationen är med dessa argument helt avvisande till en förändring som skulle eliminera den uppgift som Pris- och kartellfrågor nu fyller. Utdrag som redigerats är helt oanvändbara och kan inte ersätta den information som givits. En uppdelning av publikationsverksamheten inom marknadsrätten på två skilda publikationer är dessutom praktiskt olämplig, eftersom målgruppen är densamma för alla beslut från . De främsta principiella invändningarna mot inskränkning av SPK:s upplysningsverksamhet kommer som nämnts från NO, som ser mycket allvarligt på frågan. NO skriver: "En genomlysning av näringslivets förhållanden, publicitet och aktiv information kring aktuella pris- och konkurrensförhållanden inklusive upplysning om grundläggande ekonomiska samband o. d. är en nödvändig förutsättning för att pris- och konkurrenspolitiken överhuvud ska fungera. Sådan upplysning är ständigt lika angelägen och verkar i samma riktning som samhällets övriga konsumentskyddande åtgärder. Informationsverksamheten hos berörda myndigheter är alltså av väsentligen annan art än hos många andra myndigheter vars externa information mera har karaktär av service åt allmänheten. NO kritiserar starkt en nedbantning av informationen och underkänner utredningens nu av statsrådet tillstyrkta - uppfattning att tidskriften skall vara självfinansierad. Utredningen har slagit fast denna huvudprincip utan att redovisa någon inventering eller diskussion av skäl som kan tala för avvikelse från principen. Ett sådant skäl är publicitetens roll som en central och nödvändig del av pris- och konkurrenspolitiken. Det har i förarbetena till konkurrenslagstiftningen anförts om konsumentupplysningen i pris- och konkurrensfrågor att det uppenbarligen är en angelägen statlig uppgift att tillse att dylika hjälpmedel finns (se prop. 1956:147 s. 52). I fråga om prissättningen på statliga publikationer har regeringen och 1968 uttalat att avgörande bör vara syftet med utgivningen. NO tvivlar också på att reella besparingar kan göras genom en kraftig inskränkning av , ty som kompensation skulle de berörda myndigheterna tvingas vidta andra åtgärder: Kostnaden för information genom en för flera myndigheter gemensam tryckt skrift måste jämföras med kostnaderna för det informationsarbete i andra former som blir det nödvändiga alternativet. För NO:s del skulle detta kunna bestå i bl. a. tidskrävande muntlig information om särskilda ärenden per telefon, stencilering eller tryckning av beslut och mera allmänt upplysande promemorior om pris- och konkurrensfrågor samt årsvis utgivning av referat av viktigare NO-ärenden. Sannolikt ställer sig sådana arbetsformer både dyrbarare och mindre effektiva än tidskriftsformen såväl hos utgivande som mottagande organ. Förslaget skulle för NO få till följd bl. a. en direkt minskning av informationsresurserna med ungefär den andel av SPK:s informationsresurser som använts för NO:s andel av Pris- och kartellfrågor. NO:s budget belastas nämligen f. n. inte av några kostnader för publiceringen i tidskriften. Om denna informationsmöjlighet begränsas i enlighet med utredningens förslag om självfinansiering av tidskriften måste följden bli ökade anslagsbehov för andra former av information. Totalkostnaden för informationen på pris- och konkurrensområdet kan således bli högre än om Pris- och kartellfrågor bibehålls i måttligt modifierad form. Det är också att märka att myndigheternas tjänster i övrigt i princip inte är avgiftsbelagda och att någon motivering inte har framförts för att just den del av verksamheten som resulterar i tryckt skrift skulle belastas. Det torde för övrigt finnas åtskilliga exempel på upplysande tidskrifter som på goda grunder tillhandahålls gratis av statliga myndigheter. De ovan gjorda utförliga referaten belyser vilken oro som den föreslagna nedskärningen av informationen kring pris- och konkurrensfrågor väckt, särskilt hos den myndighet som har att övervaka tendenser till konkurrensbegränsningar. Att statsrådet, trots dessa mycket kraftiga invändningar från både avnämare och den kanske mest berörda myndigheten, går in för principen om självfinansiering av samhällets upplysningsskrift om pris- och kartellförhållanden är beklagligt. bör uttala att tidskriften och kartellfrågor inte berövas möjligheten att som vara ett utförligt och samlat redovisningsorgan för de tre statliga organen för handläggning av konkurrenslagstiftningen (SPK, NO och ). Det finns inget i senare års utveckling som skulle motivera att nu frångår sin tidigare uppfattning, att konsumentupplysningen i pris- och konkurrensfrågor är en viktig statlig uppgift. Med hänvisning till ovanstående hemställes 1. att med uttalande att den hittillsvarande informationen om statens pris- och kartellnämnds, och verksamhet har varit värdefull och icke bör få inskränkas som sin mening ger regeringen till känna att konsumentupplysningen om konkurrensfrämjande verksamhet inte får äventyras genom att tidskriften och kartellfrågor görs självfinansierad, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att tidskriften och kartellfrågor bör få arbeta vidare efter hittillsvarande principer, 3. att - med uttalande att en överföring av informationsresurser från pris- och kartellnämnden till inte bör ske förrän garantier skapats för att pris- och .kartellnämnden ansvarar för långsiktig information om konkurrensfrämjande verksamhet avslår förslaget i budgetpropositionen om en överföring av två tjänster och om informationsanslag på . från pris- och kartellnämnden till . GOTAB 75 8853 S 1975