mot · FY022101 · 1975-04-16 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975: 87 om riktlinjer för ändrad skatteadministration och taxering i första instans, m. m. Den reformering av skatteadministrationen och taxeringen i första instans som föreslås i propositionen 1975: 87 har länge varit efterlängtad. Reformen innebär bl. a. att större vikt kommer att läggas vid granskning av mer komplicerade deklarationer på bekostnad av de många enklare löntagardeklarationema. Vidare innebär reformen att alla deklarationer skall granskas och föredras inför taxeringsnämnd av tjänstemän vid länsstyrelse eller lokal skattemyndighet. Det är en åtgärd som kan öka likformigheten i bedömningen av deklarationerna och som därför är högst välmotiverad. I denna motion vill vi emellertid påtala några svagheter i propositionen, vilka rör taxeringsnämndernas antal och skattechefens uppgifter. Först dock en fråga om den enskilde skattebetalarens rättstrygghet i samband med att ADB i större utsträckning tas till hjälp vid granskningen av deklarationerna. Det förekommer nämligen inte sällan att deklaranter, som är osäkra om skattelagstiftningens många detaljer, ställer frågor i sina deklarationer. Det kan röra huruvida en inkomst skall tas upp, eller värderingen av förmåner. Det händer också att man glömmer bort att göra de avdrag av olika slag som rätteligen bort göras. Frågor och försummelser av det här slaget besvaras i allmänhet eller rättas till i den nuvarande granskningen. Om den tid som tillmätes varje löntagardeklaration minskas och åtskilliga granskas enbart medelst ADB kan den trygghet som den nuvarande ordningen innebär minska. har i en skrivelse till statsrådet och chefen för påtalat dessa farhågor. JO lämnar i sin skrivelse mycket intressant och värdefull information om sina erfarenheter från den tillsyn över skatteväsendet som är en av JO:s uppgifter. Det måste i sammanhanget betraktas som mycket anmärkningsvärt att JO inte varit remissinstans för den utredning som propositionen baserar sina förslag på. Lyckligtvis har JO ändock sammanställt sina erfarenheter och synpunkter med anledning av denna utredning. JO skriver härom: Man får nog räkna med att allmänheten även och förmodligen i ökad utsträckning inför risken av skattetillägg kommer att lämna upplysningar eller ställa frågor i sina deklarationer som taxeringsnämnden måste beakta. Även i ett i högre grad ADB-styrt taxeringssystem måste allmänheten ha rätt att fordra av myndigheterna att alla avgivna deklarationer granskas med sådan noggrannhet att förefintliga yrkanden, även om de inte kommit till siffermässigt utförande, också blir föremål för prövning. Såvitt vi kan finna har föredragande statsrådet i propositionen varken berört JO:s skrivelse i sin helhet eller detta speciella problem. Föredraganden konstaterar endast att ADB-stödet kommer att underlätta granskningen av deklarationerna. För ett stort antal löntagardeklarationer kommer därutöver att behövas en begränsad granskningsinsats. Härav framgår att åtskilliga deklarationer inte alls kommer att bli föremål för granskning. Därmed föreligger den risk som JO understrukit. Denna risk bör särskilt uppmärksammas vid genomförandet av den föreslagna omläggningen av granskningsförfarandet. Rapporten från JO har citerats också i motion 1975:1063 av herrar Mundebo och i (fp). I motionen påtalas vikten av att den enskilde deklaranten ges rimlig tid för att inkomma med kompletterande uppgifter och besvara frågor från taxeringsmyndigheten. F. n. medger taxeringsnämnderna ofta en tidsfrist på för att besvara även komplicerade frågor. Det kan vara mycket svårt för t. ex. den som reser mycket i sitt arbete eller för den som haft hjälp med att upprätta deklarationen och inte själv kan besvara de frågor som ställs. JO säger i sin skrivelse att en tidsfrist borde vara det normala. Det skulle öka förståelsen bland allmänheten för taxeringsnämndernas arbete och leda till riktigare taxering, menar JO. Denna fråga är bara ett exempel på den enskildes situation visavi taxeringsmyndighet. De flesta människor upplever frågor som rör skatter, deklarationer och taxering som svåra och kanske rent av tråkiga. Men många känner också en djup olust inför tanken på att kanske inte bli helt rätt taxerad på grund av bristfälliga kunskaper om skattelagstiftningen. Det är som alltid de som bäst behöver hjälpen som riskerar att inte fullt ut få del av sina rättigheter. Det är därför angeläget att relationerna mellan taxeringsmyndighet och deklarant förändras därhän att den enskilde känner att han får hjälp med att bli rätt beskattad och inte endast granskad och övervakad. Kontakterna borde därför oftare än vad som är fallet vara muntliga. Det skulle sannolikt minska känslan hos den enskilde att endast ha att göra med en stor, opåverkbar och anonym myndighet. De frågor som rör överklagandetider har att göra med frågan om taxeringsarbetets längd och beräkning av den slutliga skatten. I propositionen avvisas de förslag som utredningen här lagt. Även med denna inställning bör emellertid enligt vår mening uttala att granskningsarbetet bör ge utrymme för en sådan förlängning av tiden för att inkomma med kompletteringar till deklaration och svar på frågor från taxeringsnämnd, som här påtalats. Utredningen har föreslagit att de stora företagens deklarationer skall granskas regionalt medan deklarationerna från alla små och medelstora företag skall granskas av tjänsteman vid lokal skattemyndighet. Utredningen har beräknat antalet deklarationer från stora företag till ca 50 000. F. n. granskas alla deklarationer från juridiska personer av s. k. särskild taxeringsnämnd. Tillsammans med deklarationer från fysiska personer med invecklade inkomstförhållanden, som också granskas av de särskilda nämnderna, är antalet ca 1 000 000 av totalt ca 6,3 milj. deklarationer. Även om 50 000 av dessa deklarationer överförs till regional granskning återstår följaktligen huvudparten av de mera avancerade deklarationerna att granska vid lokal skattemyndighet. I remissvar på utredningens förslag har framförts åsikten att alla de deklarationer som granskas i särskild nämnd borde granskas regionalt. I propositionen tar inte föredraganden ställning till frågan hur stor del av denna miljon deklarationer som bör granskas regionalt. Föredraganden nöjer sig med att konstatera att det antal deklarationer som bör granskas regionalt ligger någonstans mellan de nu nämnda talen, dvs. mellan 50 000 och 1 000 000. Föredraganden menar emellertid att fåmansägda aktiebolag och deras delägare samt de personal- och pensionsstiftelser som hör till dessa bolag bör granskas regionalt. Enligt vår mening kräver effektiviteten i granskningsarbetet en större satsning på regional granskning. Skälet är främst att granskning av rörelsedeklarationer kräver ingående branschkännedom. Om företag i samma bransch granskas samordnat ökar sannolikheten för enhetlig bedömning. Ca två tredjedelar av de deklarationer som granskas av särskilda nämnder bör sannolikt bli föremål för regional granskning. finns enligt 4 662 lokala taxeringsnämnder. Systemet med en lekmannanämnd som granskar deklarationerna är av stort värde och bör därför behållas. Den kännedom om lokala förhållanden som lekmännen i de lokala taxeringsnämnderna besitter är av stor betydelse vid granskningen av deklarationerna. Antalet nämnder kan inte minskas hur mycket som helst utan att denna lokalkännedom går förlorad. Å andra sidan förutsätter en omläggning till tjänstemannagranskning av alla deklarationer att antalet nämnder reduceras något. Utredningen föreslår att antalet distrikt och nämnder skall minskas till 1 500. I propositionen föreslås att antalet sätts till mellan 2 000 och 3 000 nämnder. Vi föreslår, främst med hänvisning till kravet på lokal kännedom, att omorganisationen genomförs med sikte på att minst 3 000 nämnder skall finnas kvar. Frågan om fördelning av granskningsarbetet mellan regional och lokal myndighet kommer att behandlas i fortsatt utredningsarbete i samråd med . Därvid kommer också skattechefens befogenheter och uppgifter in i bilden. Det är angeläget att den fördelning av arbetet med granskning och revision som sker mellan lokal och regional myndighet ger utrymme för viss flexibilitet. Granskningsarbetet måste fylla både kravet på likformig och rättvis bedömning och kravet på hög effektivitet. Det förutsätter att skattechefen ges möjlighet att företa omdispositioner av de granskningsresurser som finns inom länet. Sålunda bör skattechefen ges rätt att decentralisera granskningen av deklarationer på lokala nämnder, om han finner det ändamålsenligt, liksom han måste ha möjlighet att disponera länets granskningskapacitet på koncentrerade insatser. Av de ca 1 miljon deklarationer som f. n. granskas av särskilda nämnder, som vissa remissinstanser föreslagit bör överföras till regionalgranskning, kan sannolikt ca en tredjedel decentraliseras till lokala nämnder. Det är i första hand deklarationer från mindre företag inom bl. a. hantverks- och jordbrukssektorn som då bör komma i fråga. bör hela fögderiorganisationen underställas skattechefen för att få till stånd en effektiv organisation för granskningsarbetet. En sådan omorganisation skulle sannolikt ge större förutsättningar för decentraliserad granskning än vad som är möjligt. , ,i-.V...:** " d,r-b -r: £ - 1. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande a) den enskildes rättssäkerhet i samband med övergång till ADB-granskning av vissa deklarationer, b) förlängning av tiden för besvarande av frågor från taxeringsnämnd, ; 7 ; d) antalet lokala taxeringsnämnder, c) den regionala granskningen, e) skattechefens befogenheter. () ()