mot · FY021 · 1975-01-10 00:00:00 — Motioner nr 1-9 Mot. av herrar i och Hovhammar om upphävande av skatten på annonser och reklam. Alltsedan förslag forsta gången framfördes om en reklamskatt har en sådan beskattningsform varit föremål för omfattande kritik. Det har framhållits att styrning av reklamens innehåll inte kan ske genom en beskattning och att en skatt på vissa reklamformer, såsom t. ex. mässor och utställningar samt trycksaker, är svåradministrerad och kostnadskrävande både för beskattningsmyndigheterna och för de skattskyldiga. , som avslutat sitt arbete, påpekar i sitt delbetänkande Reklam I Beskattning av reklamen (s. 25) att i en marknadsekonomi av vår typ reklamen skall bedömas som ett i och för sig legitimt och nödvändigt medel för att främja avsättning av varor och tjänster. Genom marknadsföringslagen och har reklamen blivit klart bättre än tidigare och torde nu få anses väl fylla sin funktion i relationerna mellan säljare och köpare. Det får då anses klart olämpligt att en sådan funktion görs till föremål för beskattning. Sedan den utvidgade reklamskatten infördes har vissa ändringar i skatteförordningen vidtagits. a. har skatten på deltagande i mässor och utställningar avskaffats och vissa ändringar gjorts beträffande beskattningsområdet för trycksaker. Att skatten på mäss-och utställningsdeltagande slopades är en bra början. Det är bara att beklaga att inte tog steget fullt ut och avskaffade skatten i dess helhet. Skatten gav under närmast föregående budgetår staten en intäkt av totalt 83 milj. kr. Det är således - i synnerhet om man tar hänsyn till kostnaderna för administrationen såväl för beskattningsmyndigheterna som för de skattskyldiga - ur samhällsekonomisk synvinkel inte något betydande belopp som skatten inbringar. De av föregående års riksdag beslutade ändringarna rörande beskattningen av reklamtrycksaker har ingalunda inneburit förenklingar för berörda parter. Vad som enkelt uttryckt blev följden var att den tunga industrin fick sina produktbeskrivningar m. fl. beskattade, medan leverantörerna av konsumentvaror befriades från skatt på sina trycksaker. Att det blev så beror på att trycksaker avsedda för återförsäljare befriades från skatt som vissa undantag för produkttrycksaker slopades. Man hittar knappast reklamtrycksaker i brevlådorna för halstabletter och frukostflingor; sådana trycksaker går i stället till handeln och blir alltså skattefria. Tillverkare av grävskopor och gaffeltruckar måste däremot sända sina kunder produktbroschyrer och prislistor, och de trycksakerna blir beskattade därför att de är avsedda för konsumenter, t. ex. andra företag och kommuner. Till de nya olägenheter som drabbat de skattskyldiga genom de vidtagna ändringarna i reglerna för beskattning av reklamtrycksaker hör svårigheterna att skilja trycksaker avsedda för återförsäljare från trycksaker avsedda för konsumenter. Det är i många fall helt ogörligt för ett tryckeri att slå fast, för vilken mottagarkategori en trycksak är avsedd. Trycksaksbeställaren känner självfallet till syftet med trycksaken, men för att kunna upplysa tryckeriet om detta krävs att även beställaren är insatt i reglerna för beskattning. En hel del trycksaker, som hade bort befrias från skatt, blir nu sannolikt beskattade. Även det motsatta förhållandet kan inträffa. Detta ger upphov till osäkerhet och orättvisor. En annan olägenhet är att redovisningsskyldighet inträder om sammanlagda beskattningsvärdet för helt kalenderår överstiger . Den låga gränsen medför självfallet att i det närmaste samtliga tryckerier blir skattskyldiga. Även företag inom handel och industri tillverkar emellertid med hjälp av egna offsetmaskiner trycksaker, som i reklamskatteförordningens bemärkelse är att betrakta som reklam. Om värdet av de egentillverkade trycksakerna överstiger . blir alltså företagen skattskyldiga. Frågan kompliceras av att företagen även kan ha andra skattepliktiga reklamintäkter. Man kan t. ex. hyra ut en skyltplats på en egen fastighet, och hyresbeloppet måste då adderas till de beräknade kostnaderna för framtagandet av egna reklamtrycksaker. De komplicerade reglerna för med stor sannolikhet med sig att ett antal företag sig själva ovetande gör sig skyldiga till skatteskolk. De argument som tidigare framförts mot reklamskatten har fortfarande full bärkraft och har genom de ändrade beskattningsreglerna för trycksaker t. o. m. accentuerats. Det finns andra objekt än reklamen som bättre lämpar sig för beskattning. Det torde knappast heller vara förenkligt med en god presspolitik att belasta tidningarnas annonsintäkter med en skatt. Det försvagar bara deras ekonomiska bärkraft. Differentieringen av skattesatsen - 6 resp. - innebär också en diskriminering av populär- och fackpressen, som inte är försvarbar från konkurrenssynpunkt. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar upphäva skatten på annonser och reklam. . () ()