mot · FY02205 · 1975-01-16 00:00:00 — av och i om överförande av apoteksverksamhet på landstingen. Vissa av de reformer som under genomförts inom hälso- och sjukvårdsområdet har präglats av en strävan efter decentralisering. Ett exempel är övertagande av den öppna vården, ett annat är övertagandet av mentalsjukvården. På läkemedelssidan har utvecklingen gått åt andra hållet i och med att staten genom bildandet av Apoteksbolaget övertog ansvaret för apoteken och läkemedelsdistributionen. Avsikten var bl. a. att försöka göra en bättre och enhetligare service över hela landet med samtidig kontroll av prisnivån. Samhällets sjukvårdsservice till medborgarna har genom landstingens och statens försorg ständigt förbättrats, inte minst genom utbyggnaden av den öppna vården. Genom decentralisering av öppenvårdscentraler ger man den vårdsökande allmänheten en allt bättre sjukvårdsservice, och primärkommunerna satsar på färdtjänst och dylikt för att underlätta för invånarna att nå denna service. Dessa åtgärder betyder från trygghetssynpunkt mycket för de enskilda människorna. Med den strävan som föreligger inom sjukvården mot en mera intensifierad och högt specialiserad vård har läkemedlen stor betydelse för att lindra och bota sjukdom. Enligt avtalet mellan staten och Apoteksbolaget skall detta bl. a. dels svara för att en god läkemedelsförsörjning upprätthålls i landet, dels eftersträva en god service till allmänheten och sjukvårdens organ. Det är i regel lätt att få tag på den av läkarna ordinerade medicinen. Däremot är det tyvärr mycket svårt på jourtid. I regel finns det jourapotek endast i någon eller i bästa fall några större tätorter i varje sjukvårdsdistrikt. Därigenom kan det vara omöjligt för de vårdsökande att inom rimliga avstånd få tag i den ordinerade medicinen. Som det nu är kan man bli hänvisad till apotek som ligger från hemmet även i tätbefolkade områden i . För många människor som inte har egen bil eller som är ensamstående betyder det att man får vänta innan man kan skaffa den ordinerade medicinen. Det är nödvändigt att samhället gör något för att avhjälpa detta otillfredsställande förhållande. En samordning av apoteken med det övriga utbudet av hälso- och sjukvård skulle kunna leda till bättre service vad gäller öppethållande , nätter, sön- och helgdagar. Det kan inte vara riktigt att hålla en stor akutverksamhet dygnet runt på sjukhus och vårdcentraler i landstingens regi, som apoteken drar in på sin service utanför vanlig apotekstid, varigenom möjligheterna för patienterna att få tag på av läkaren utskrivna läkemedel försvåras. Det skall inte vara svårare att komma över penicillin vid halsfluss än vad det är att t. ex. få en underarmsfraktur gipsad. Apoteken har en central roll i hälso- och sjukvården, och det måste i detta sammanhang betraktas som egendomligt att apoteken står utanför den organisation som landstingen byggt upp för att på ett effektivt sätt distribuera hälso- och sjukvård till sina invånare. Apoteken och apotekens personal skulle kunna utnyttjas ännu bättre om apoteksverksamheten överfördes till landstingen och samordnades med övrig verksamhet på detta område. Ett viktigt och högaktuellt område där apotekspersonalen skulle kunna göra en mycket stor insats är på informationssidan för såväl patienter som läkare och övrig vårdpersonal. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning om överförande från stat till landsting av apoteksverksamheten på lokal och regional nivå. () ()