ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY021858 · 1975-03-14 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:9 om reformering av högskoleutbildningen m. m. För anknytningen mellan grundutbildning och forskning torde, som redan nu i stor utsträckning är fallet, den tjänstetyp som representeras av universitetslektorerna i forsta hand svara. Många remissinstanser förordar därför att vetenskaplig och pedagogisk skicklighet skall tillmätas lika vikt som befordringsgrund för universitetslektorer, innebärande en garanti för högre vetenskaplig kompetens. Föredraganden däremot förordar (s. 554) att den pedagogiska skickligheten skall vara den tyngst vägande faktorn. Visserligen är universitetslektorstjänstema företrädesvis avsedda för grundläggande utbildning, men också de universitetslärare som huvudsakligen ägnar sig åt sådan undervisning bör, för att denna skall bli av högsta kvalitet, ha hög vetenskaplig kompetens och kontinuerligt ha tillfälle att delta i forskning och forskarutbildning. För innehavare av ett universitetslektorat har tidigare i princip icke funnits något tjänsteutrymme för egen forskning. Från undervisningens synpunkt är det emellertid angeläget att även undervisningen för grundexamen meddelas av lärare som själva fortlöpande har kontakt med aktiv forskning. Föredraganden medger (s. 560) att universitetslektorerna nu inom ramen för tillgängliga resurser skall kunna få tillfälle att deltaga i forskning/forskarutbildning. Det är emellertid icke till fyllest. Viss forskningsskyldighet bör egentligen ingå i universitetslektorernas tjänsteåligganden, men de skall under alla förhållanden ha rättighet att tjänstgöra i forskning/forskarutbildning, något som alltså avvisas av föredraganden. Beträffande tillsättningen av universitetslektorstjänst finns inga bärande motiveringar för att denna skall läggas på endast verksnivå (s. 555). Att ordinarie lektorer vid lärarhögskolorna med i princip samma kompetenskrav m. m. som universitetslektorstjänster f. n. tillsätts av lägre instans kan icke få utgöra ett argument mot att samtliga universitetslektorstjänster tillsätts av högsta instans. Ordinarie universitetslektorstjänster bör som professorstjänsterna tillsättas av högsta tillsättningsinstans, regeringen. Under åberopande av vad sorn anförts hemställs att uttalar 1. att vetenskaplig och pedagogisk skicklighet skall tillmätas lika vikt som befordringsgrund för universitetslektorer, 2. att universitetslektor skall ha rättighet att tjänstgöra i forskning/forskarutbildning, 3. att ordinarie universitetslektorstjänster liksom professorstjänster skall tillsättas av högsta tillsättningsinstans. () HANS NYHAGE (m) () ()
mot · FY021859 · 1975-03-14 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:9 om reformering av högskoleutbildningen m. m. I propositionen 1975:9 om reformering av högskoleutbildningen m. m. anför föredraganden (s. 422 och 447) att det är angeläget att former för samverkan mellan högskolan och studieförbunden etableras som gör det möjligt att dels tillgodose föreliggande utbildningsbehov så effektivt som möjligt, dels inom högskolan nyttiggöra studieförbundens betydande erfarenheter av kursverksamhet anpassad till äldre och yrkesverksamma studerandes behov. Samverkan bör grundas på en klarare ansvarsfördelning mellan högskoleorganisationen och studieförbunden än den som råder. Arbetsfördelningen bör - även om den inte kan upprätthållas strikt - i princip vara den att huvudansvaret för att täcka utbildningsbehov som motiveras med ett mera allmänt utbildningsintresse skall ligga på studieförbunden, medan högskolan i första hand har att tillgodose yrkesanknutna utbildningsbehov på högskolenivå. Föredraganden bedömer frågan vara av sådan vikt att han avser låta utreda problematiken i en utredning rörande kompetensfördelningen mellan det offentliga utbildningsväsendet och studieförbunden som han i annat sammanhang avser föreslå regeringen att tillkalla. I det sammanhanget bör understrykas vikten av att i denna utredning ingår en allsidig representation från studieförbunden. Dessa har olika huvudmän, olika intresseinriktningar, olika erfarenheter och olika uppfattningar om hur kompetensfördelningen bör utformas, inte minst när det gäller deltagandet i högskolemässig vuxenutbildning. En enda sakkunnig eller expert, representerande alla studieförbunden, kan icke ge den allsidiga belysning av problematiken som är av nöden för att uppnå ett gott resultat av utredningen. Uppgiften är icke lätt att lösa. Frågan om gränsdragningen mellan det offentliga utbildningsväsendets och studieförbundens verksamhetsområden är rik på komplikationer. Under åberopande av det anförda hemställs att måtte uttala att studieförbundens representation i den aviserade utredningen rörande kompetensfördelningen mellan det offentliga utbildningsväsendet och studieförbunden bör vara så allsidig som möjligt. () HANS NYHAGE (m) () ()
mot · FY021860 · 1975-03-14 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:9 om reformering av högskoleutbildningen m. m. För den övervägande delen av den statliga högskolan föreslår U 68 ett nytt centralt verk för främst planerings- och samordningsuppgifter av rikskaraktär, som anknyter till nuvarande uppgifter för universitetskanslersämbetet (UKÄ), () i vad avser lärarutbildning, vissa andra centrala organ. Som namn på det nya verket föreslås universitets- och högskoleämbetet (UHÄ). De flesta remissinstanserna synes acceptera namnförslaget, då inga invändningar görs. Några remissinstanser förordar benämningen eller liknande. Röster har också höjts för ett bibehållande av det gamla traditionsrika namnet. Föredraganden använder (s. 538) den av U 68 föreslagna benämningen utan att göra några utfästelser för framtiden i namnfrågan. Det ankommer enligt honom på regeringen att besluta om benämningen. Frågan om benämningen av det nya centrala organet på universitetsoch högskoleområdet kan synas vara obetydlig och tämligen ointressant men har dock sina icke oviktiga aspekter. Ett byte av namn på en institution bör - och i så måtto är benämningsfrågan intressant - uppfylla två krav eller önskemål. Ett nytt namn på en institution eller ett verk bör dels återspegla institutionens eller verkets arbetsområde, dels - därmed angivande den historiska och traditionsbetingade kontinuiteten - så långt möjligt knyta an till den tidigare benämningen. Den av U 68 föreslagna benämningen universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) uppfyller båda önskemålen, och med åberopande av det anförda hemställs att måtte uttala att benämningen på det nya centrala verket inom universitets- och högskoleområdet bör vara universitets- och högskoleämbetet (UHÄ). () HANS NYHAGE (m)
mot · FY021861 · 1975-03-14 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:9 om reformering av högskoleutbildningen m. m. Studiekurs om 40 poäng i religionskunskap för grundläggande utbildning vid filosofisk fakultet anordnas vid universiteten i och . Ett stort antal studerande har gång på gång uttalat önskemål om att få studera detta ämne vid . Studerandeunderlaget är mer än tillräckligt för inrättande av den önskade studiekursen. Det kan icke vara rimligt att studerande för att kunna följa denna utbildningslinje antingen måste byta studieort eller hänvisas till visserligen utmärkta men kostnadskrävande universitetscirklar inom den fria folkbildningsverksamheten. Högskoleundervisning skall så långt möjligt ges där ett tillräckligt antal intresserade studerande finns. Önskemålet om en studiekurs om 40 poäng i religionskunskap vid bör kunna tillmötesgås i samband med de studieorganisatoriska förändringar som kommer att vidtas också vid från och med /78 med anledning av propositionen 1975:9 om reformering av högskoleutbildningen m. m. Planeringsarbetet bör överlämnas till vederbörande regionala organisationskommitté. Under åberopande av vad som ovan anförts hemställs att uttalar att studiekurs om 40 poäng i religionskunskap bör anordnas vid från och med /78.
mot · FY021862 · 1975-03-13 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:9 om reformering av högskoleutbildningen m. m. 1 regeringsforslaget, prop. 1975:9, till högskolereform föreslås bl. a. att landet skall indelas i sex regioner inom vilka planeringen och utvecklingen av den högre utbildningen företrädesvis skall ske. En förutsättning för att denna utveckling skall medföra jämlika utbildningsmöjligheter i olika delar av landet synes vara att regionerna befolkningsmässigt är något så när jämförbara. Den östra regionen har föreslagits omfatta och , vilket innebär att den blir den befolkningsmässigt minsta regionen. Vi föreslår att regionindelningen ändras, så att län, som i förslaget förts till den södra regionen med som huvudort, i stället förs till den östra regionen, varigenom den befolkningsmässiga basen för de båda regionerna skulle bli mer rättvis. Förutom det anförda skälet för en sådan ändrad regionindelning kan flera andra skäl anföras. Inom den södra regionen skulle med all sannolikhet län få en ställning som helt skulle komma i skuggan av de centrala delarna i denna region med risk för att högskolan i denna del av landet ej skulle ges samma utvecklingsmöjligheter. Om län däremot fördes till den östra regionen där är huvudorten, skulle säkert länet på ett helt annat sätt betraktas som ett av tre likvärdiga län för högskolans utveckling. Av stor betydelse i sammanhanget är vidare att sjukvårdsregionen i denna del av landet omfattar just , län och län och att den till i Linköping förlagda läkarutbildningen just har den angivna regionen som bas för specialistvården. I samband med den nya regionindelning som högskolereformen medför bör man enligt vår mening söka en anslutning till sådan existerande indelning som är direkt berörd av högskolans verksamhet. En annan och lika viktig synpunkt på regionindelningen är självfallet de kommunikationsmässiga samband som redan existerar. Trots den korta tid under vilken högskolan i varit i verksamhet har redan det mönstret för ungdomens efterfrågan av utbildning kommit att utbilda sig att en ökande andel elever från just län sökt sig till . För de nordliga delarna av länet är det sålunda klart att de studerande nu i flertalet fall går till . Under hänvisning till det anförda får vi hemställa att , med ändring av den av regeringen föreslagna region indelningen, för län till den östra regionen tillsammans med och . () () () () () () () ()
mot · FY021864 · 1975-03-13 00:00:00 — av herrar och i med anledning av propositionen 1975:9 om reformering av högskoleutbildningen m. m. I proposition 1975:9 föreslås att regionstyrelser skall inrättas med stark representation för samhälls- och yrkesliv. Enligt vår mening är det därjämte nödvändigt med ett nära samband mellan regionstyrelserna och de enskilda läroanstalterna. Vi anser att en generell representation för de berörda högskoleenheterna normalt skall förekomma. Därav följer ett förbättrat informationsflöde i olika riktningar, större möjligheter till kontinuerlig samverkan, ständig kontakt rörande de enskilda högskoleområdenas utbildningsbehov och utbildningsprofiler samt mindre risker för den typ av linje-stabs-konflikter som annars kan försvåra det gemensamma arbetet för en vidgad högskola. Med stöd av det anförda hemställes sålunda att beslutar att samtliga högskoleenheter inom regionen beredes generell representation i regionstyrelserna.
mot · FY021868 · 1975-03-17 00:00:00 — av i och med anledning av propositionen 1975:9 om reformering av högskoleutbildningen m. m. Utbildning till arbetsterapeut anordnas vid vårdskolor, och antagning till utbildningen sker lokalt. Antagningspoängen till de olika utbildningsanstalterna har varierat kraftigt mellan orterna. Så krävdes t. ex. till höstens kurs 5,42 poäng i och i 4,44 poäng för grundskoleelever. För studerande från de tvååriga linjerna krävdes 4,71 poäng för antagning till vårdskolan i , medan motsvarande poäng för var 4,09. För elever från de treåriga gymnasielinjerna var motsvarande poäng 4,38 resp. 3,83. I krävdes för denna grupp 4,40 poäng. När det gäller antagning till utbildning med central antagning varierar poängen för olika utbildningsorter, men sökande med en viss minimipoäng är garanterade plats, även om de inte alltid kan genomgå utbildning på den ort de i första hand sökt till. När det gäller arbetsterapeututbildning har emellertid de studerande inte möjlighet att söka till den utbildningsort de önskar. Överenskommelserna mellan de olika landstingen varierar, så att vissa landsting tar emot sökande från ett flertal andra landsting, medan andra är mycket restriktiva. Studerande från t. ex. och har inte möjlighet att genomgå utbildning inom något annat landsting än det egna. Nuvarande antagningssystem till arbetsterapeututbildning innebär en klar diskriminering av sökande inom vissa geografiska områden, vilket framgår av ovanstående. Om den sökande blir antagen eller inte är till stor del beroende av var vederbörande är bosatt. Detta strider mot samhällets strävan att ge alla lika rätt till utbildning. En central intagning till denna utbildning har även den sina klara nackdelar. Däremot borde tanken på en regional intagning inom varje högskoleområde prövas. Det skulle innebära ett större upptagningsområde än de nuvarande länen och därmed en möjlighet till utjämning av intagningspoängen. Mot bakgrund av det anförda hemställs att ger regeringen i uppdrag att i samarbete med landstingen skyndsamt undersöka möjligheterna för en antagning till arbetsterapeututbildningen i enlighet med vad som föreslås i motionen. . () () i
mot · FY021869 · 1975-03-17 00:00:00 — att dokumenterade kunskaper i engelska och svenska motsvarande gymnasieskolans tvååriga linje som krav för allmän behörighet till utbildningslinje skall gälla för alla kategorier av sökande, att de särskilda behörighetskraven för tillträde till utbildningslinjer, som motsvarar nuvarande högskolor och universitet, bör skärpas på sätt som närmare angivits i motionen, att kraven på dokumenterad särskild behörighet skall gälla lika för alla kategorier av sökande, att den högre utbildningen inte skall vara totalspärrad och att intagningsbegränsningar tills vidare icke skall gälla för annat än särskilt kostnadskrävande utbildning och sådan utbildning som avser klart, avgränsat arbetsområde, att någon ytterligare minskning av antalet sökande till de mer teoretiskt inriktade tre- och fyraåriga gymnasielinjerna icke bör eftersträvas utan motverkas, att betyg i ämnen som inlästs för behörighetskomplettering skall medräknas vid antagningsmeritering, att de riktlinjer för meritering genom arbetslivserfarenhet som föreslagits av kompetenskommittén bör godkännas, att en utredning bör tillsättas för att förbereda en reform av systemet för behörighetsprövning och urval i syfte att göra detta enhetligt för alla kategorier av sökande, i enlighet med de riktlinjer som angivits i denna motion, att - med undantag för försöksverksamheten med yrkesteknisk högskola - f. n, ingen omfattande utbyggnad bör ske på nya högskoleorter, att rätten till individuell utbildningslinje måste garanteras, att de utbildningslinjer som tillämpar ett mer fingraderat betygssystem än den gängse trestegsskalan tills vidare skall kunna fortsätta med det, att nuvarande examensbeteckningar skall bibehållas, att högskolan bör organiseras i Iler fristående högskoleenheter än vad som antyds i propositionen, att förslaget om regionstyrelser bör avvisas och att i stället regionala samråds- och planeringsorgan bör inrättas, att det regionala organet skall ha lika representation för allmänna intressen och för de inom högskolan verksamma samt ha en av regeringen utsedd ordförande, att enhetsstyrelser och linjenämnder skall ha en i motionen närmare angiven sammansättning, att organisationskommittéerna måste ges en bred representation för de inom högskolan verksamma, att organisationskommittéernas förslag i avsevärt större utsträckning än vad utbildningsministern planerat bör underställas prövning. Med hänvisning till det anförda hemställs att 1. godkänner i motionen förordade riktlinjer för reformering av högskoleutbildningen m. m., 2. hos regeringen anhåller att en utredning tillsätts för att förbereda en reform av systemet för behörighetsprövning och urval i syfte att göra detta enhetligt för alla kategorier av sökande, i enlighet med de riktlinjer som angivits i denna motion. G. () PER () i Gäddvik
mot · FY021871 · 1975-03-14 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av propositionen 1975:9 om reformering av högskoleutbildningen m. m. Propositionen 1975:9, som behandlar reformering av högskoleutbildningen, hade förväntats innehålla konkreta förslag rörande högre teknisk utbildning och forskning i bl. En sådan förväntan från sida var naturlig mot bakgrunden av ett statsrådsuttalande till . Tyvärr innehåller propositionen endast ett positivt, men inte heller det särskilt konkret, förslag, nämligen att försöksverksamhet med YTH skall komma till stånd i . I fråga om träteknisk utbildning - som är en för landet unik disciplin - är det, mot bakgrund av utredningsförslag och en så gott som enhällig remissopinion, närmast obegripligt att regeringen intagit en negativ hållning. Då det gäller forskningsresurser till är det, mot bakgrund av departementschefens uttalande att sådana aktiviteter inte nödvändigtvis bör vara förlagda till universitetsorterna, lika svårbegripligt att man helt förbigått . Det väldifferentierade näringsliv som kännetecknar är för sin fortsatta utveckling i mycket stort behov av ökade forsknings- och produktutvecklingsresurser. Det borde vara självklart att tillskapa ytterligare resurser på grundval av det förhållandet att ett industriellt utvecklingscentrum (IUC) kommit i gång i . Med hänvisning till det anförda samt till den under allmänna motionstiden avlämnade motionen 1975:521 hemställs 1. att beslutar att YTH-utbildningen i igångsätts , 2. att beslutar att träteknisk utbildning i startas fr. o. m. , 3. att hos regeringen begär att förslag om genomförande av planerna på avslutande civilingenjörsutbildning i föreläggs . 4. att i samband härmed uttalar att den högre tekniska utbildningen i skall organiseras så att den blir kvalitativt likvärdig med motsvarande utbildning på andra håll i landet och att för ernående av denna målsättning erforderliga forsknings- och utvecklingsresurser skall anvisas. () ()
mot · FY021874 · 1975-03-17 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975:9 om reformering av högskoleutbildningen m. m. I propositionen 1975:9 synes överensstämmelse av utbildningen med andra länders utbildningsväsen inte ha tillmätts större betydelse. Givetvis är angelägenhetsgraden av en dylik internationalisering olika stark inom skilda områden. Inom de tekniska och medicinska ämnena har man ett utbyte med andra länder i fråga om utveckling och forskning som är beroende av likhet i fråga om standard i kunskaper. Om man i vill upprätthålla en hög standard, bör det ställas krav inte endast på de egentliga forskarna och arbetsledarna utan även på övrig personal. Detta gäller i hög grad laboratorieassistenter. I har man bedrivit arbete på att nå överenskommelser med medlemsländerna om gemensam standard i fråga om utbildning av laboratorieassistenter. I resolution (70) 8, som antogs av deputerade , har under II, Training intagits. "Training of laboratory technicians should follow the ensuing principles with a wiew to minimum standards of training: a) For admission to training, the candidates must havé successfully completed the required term of ordinary secondary education, or its equivalent, as specified by law or national regulation, this education to include adequate instruction in mathematics, physics, chemistry and biology. utbildningsutredning (U 68) föreslog att laboratorieassistentlinjen skulle hänföras till sektorn för teknisk yrkesutbildning. Flera remissinstanser förordade däremot att laboratorieassisterna skulle utbildas inom sektorn för vårdyrkesutbildningen, vilken åsikt även omfattas av departementschefen. Redan dessa olika ståndpunkter visar att utbildningen i fråga inte självklart hör hemma i någondera sektorn. Då nu utbildningen kommer att ske inom vårdyrkessektorn är det därför angeläget att särskilt betona vikten av goda förkunskaper och utbildning i de rent naturvetenskapliga ämnena. Detta överensstämmer också väl med den ovan citerade rekommendationen från . Jag menar därför att det bör finnas vissa minimikrav på de förkunskaper som uppställs för antagning till utbildning som laboratorieassistent. Minimibetyget bör vara minst 3 i vartdera ämnet matematik och naturkunskap från gymnasieskolans tvååriga sociala linje. Förutom behovet av god grundutbildning för laboratorieassistenter finns det i vårt land ett mycket stort behov av möjlighet för dessa att vidareutbilda sig till arbetsledare och instruktörer. Även denna fråga har behandlats i , och jag vill hänvisa till resolution (72) 7 antagen av ministerkommittén : On the minimum standards of training and equivalence of qualifications of laboratory technicians (higher level) and teaching technicians. Med hänvisning till det anförda hemställes 1. att uttalar att för tillträde till utbildning som laboratorieassistent skall fordras minst betyget 3 i vartdera av ämnena matematik och naturvetenskap på social linje, 2. att uttalar att behovet av vidareutbildning för laboratorieassistenter bör tillgodoses.
mot · FY021875 · 1975-03-17 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975:9 om reformering av högskoleutbildningen m. m. 1 propositionen 1975:9 anförs på s. 440 följande: När det gäller vårdyrkesutbildning har U 68 i två specialbetänkanden föreslagit dels förändringar i fråga om vissa kortare vårdutbildningar såsom sjukgymnast- och sjuksköterskeutbildning (SOU 1973:58) dels en utbildningsgång som är avsedd att ge sjuksköterskor möjlighet att vidareutbilda sig till läkare (1974:19). Även beredningen av dessa frågor pågår. Enligt min mening kan det inte uteslutas att det för någon eller några av de berörda utbildningarna kan komma att fordras en ytterligare översyn av utbildningens innehåll. Av citatet framgår inte klart vilken eller vilka utbildningar som skulle erfordra ytterligare överväganden. Jag vill emellertid framhålla att utredningen om sjukgymnastutbildningen torde vara den mest genomarbetade av dessa utbildningar. Med hänsyn till att behovet av en modernisering av sjukgymnastutbildningen framstått som mycket angelägen vill jag som min mening uttala att det är angeläget att förslaget om en förbättrad sjukgymnastutbildning med de modifikationer som remisskritiken kan medföra blir föremål för ställningstagande. Med hänvisning till det anförda hemställes att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande beslut om en förbättrad sjukgymnasutbildning.
mot · FY021876 · 1975-03-17 00:00:00 — behörighetskontroll, till icke antagningsbegränsad utbildning tills vidare sker lokalt, 4. att hos regeringen begära att förutsättningarna för lokalisering av den centrala antagningsenheten till prövas, 5. att organisationskommittéerna ges i uppdrag att utreda formerna för arbetslivets representation i linjenämnderna i enlighet med vad som anförts i motionen, 6. att företrädarna för allmänintresset i enhetsstyrelserna utses av landsting och värdkommun, 7. att företrädarna för allmänintresset i utses av landsting eller kommun utanför landsting med undantag för ordföranden som utses av regeringen, 8. att hos regeringen begära att forskarutbildningsutredningen ges i uppdrag att i sin helhet utreda formerna för forskningsanknytning av all grundläggande utbildning i enlighet med vad som anförts i motionen, 9. att hos regeringen begära att en särskild arbetsgrupp tillkallas för översyn av kompetensfördelningen mellan UHÄ och regionstyrelserna i syfte att nå en ytterligare decentralisering, 10. att hos regeringen begära att organisationskommittéerna ges en allsidig och representativ sammansättning såsom angivits i motionen, 11. att hos regeringen begära att i ett sammanhang bereds tillfälle att ta ställning till högskolelagen och viktigare organisatoriska frågor. () i Lane-Herrestad () i Skärstad () () () ()