mot · FY021966 · 1975-04-01 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:32 om återvinning och omhändertagande av avfall. Vid genomgång av den principiella grund på vilken förslagen i prop. 1975:32 vilar finner vi att den i väsentliga delar kan godtas eller lämnas utan erinran. Men det förhållandet att propositionens principiella grundval i stort kan godtagas betyder inte att vi anser de presenterade förslagen i alla delar till fyllest. Vi har erinringar och förslag till ändringar på i första hand två punkter. Vi har yrkanden dels i fråga om minskning av avfallsmängden och underlättande av återvinning genom styrande ingripande från samhällets sida i produktionsledet, dels i fråga om finansieringen av anläggningar för separering och behandling av hushållsavfall. I vad först gäller avfallsmängden vill vi erinra om remissyttranden från och LO. Enligt måste åtgärder sättas in för att minska avfallsmängderna. Föreningen menar att en övergång till returförpackningar verksamt skulle bidra härtill. Likaså anser LO att en övergång från engångsglas och plåtburkar till returglas bör prövas, eftersom det bl. a. kan medföra minskat renhållningsarbete och resursbesparingar. Liknande synpunkter förs också fram av länsstyrelserna i och liksom av föreningen . Dessa synpunkter ligger också helt i linje med både motiveringen och yrkandet i en särskild motion som avlämnats till riksdag av ledamöter tillhörande vpk:s riksdagsgrupp. Men även en annan, och kanske viktigare, synpunkt måste i detta sammanhang inte endast tillmätas principiell betydelse utan också bli föremål för konkreta åtgärder. Det gäller beaktande, redan i produktionsledet, av dels det avfall som bildas vid själva produktionen, dels de problem den förbrukade produkten kan förorsaka då den tjänat ut och själv utgör avfall. I propositionen behandlas denna problematik i princip på s. 28, men någon uppföljning i form av förslag till konkreta åtgärder förekommer inte i hemställan. I propositionen sägs bl. a. följande: Avfall är en resurs som i största möjliga utsträckning skall användas på nytt. Återanvändning måste vara en ledande princip vid omhändertagande och behandling av avfall. Sparsamhet, hushållning och återanvändning bör alltså vara grundläggande för vårt utnyttjande av naturresurser och för inriktningen av vår varuproduktion. Ansvaret för att det avfall som uppkommer vid produktionen kan tas om hand på ett ur miljö- och resurssynpunkt riktigt sätt måste i första liand åvila producenten. Innan produktionen av en vara påbörjas bör det vara känt hur det avfall som är en följd av själva produktionsprocessen skall behandlas liksom hur själva varan skall omhändertas sedan den använts. (Motionärernas kursiv) Vi ansluter oss till dessa principiella uttalanden i propositionen därför att vi bedömer dem som riktiga. Vad som krävs är emellertid också konkreta åtgärder för att dessa principer skall kunna bli genomförda i verkligheten. Vi utgår nämligen ifrån att industrin inte på eget initiativ kommer att lösa dessa frågor. Denna vår utgångspunkt grundar vi på det förhållandet att den privatkapitalistiska industrin styrs av ett snävt företagsekonomiskt tänkande som inte länmar utrymme för en långsiktig samhällsekonomisk kalkyl. Den andra punkt där vi har erinringar är finansieringen av anläggningar för separering och behandling av hushållsavfall. Här föreslås i propositionen att statsbidrag skall utgå med högst av investeringskostnaden beträffande försöksanläggningar för nyttiggörande av hushållsavfall eller enbart separering av hushållsavfall. Samma regel skall också gälla för andra anläggningar än försöksanläggningar. I propositionens övriga delar förutsättes att kommunerna skall erhålla full kostnadstäckning för de uppgifter som ålägges dem genom beslut i anledning av prop. När det gäller omhändertagandet av kemiskt avfall sägs det i propositionen alt staten i lämpliga former skall garantera finansieringen av de fasta investeringar som det företag behöver göra som skall ta hand om det kemiska avfallet. Vi är av den meningen att motsvarande borde gälla beträffande de anläggningar som skall ta hand om hushållsavfall. Kommunernas ekonomiska situation behöver väl i detta sammanhang inte redogöras för. Den är allmänt känd. Överenskommelsen med regeringen om begränsning i dc kommunala skattehöjningarna lämnar mycket litet utrymme för ökat uttag av kommunalskatt, och en sådan skattehöjning är inte heller önskvärd från fördelningspolitisk synpunkt. Vi är därför motståndare till att fortsätter att fatta beslut som medför kostnader vilkas finansiering man överlämnar till kommunerna. Vi är i stället av den-meningen att staten behöver vidtaga åtgärder för att lätta kommunernas ekonomiska börda. I konsekvens med denna vår inställning yrkar vi på att staten helt skall svara för investeringarna i vad gäller anläggningar för behandling av hushållsavfall. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att , vid behandling av regeringens proposition 1975:32 om återvinning och omhändertagande av avfall, måtte besluta 1. att hos regeringen begära utredning och förslag om en plan för minskning av avfallsmängden från såväl hushåll som industri med tillämpning av dc principer som angetts i motionen och i prop. 2. att staten, i likhet med vad som föreslås gälla i fråga om behandlingsanläggningar för kemiskt avfall, garanterar investeringskostnaderna för anläggningar vari hushållsavfall separeras, återvinnes eller på annat sätt behandlas och att detta skall gälla såväl försöksanläggningar som andra anläggningar av här nämnt slag. PER (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)