ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY021729 · 1975-01-24 00:00:00 — av herrar i och om översyn av den svenska zigenarpolitiken. Under senare hälften av aktualiserades problematiken kring de zigenska invandrarna på ett uppseendeväckande sätt. 1 ett bostadsområde utanför gick stridens vågor höga, och det gick så långt att man samlade in namnunderskrifter för att få bort zigenare från bostadsområdet. Detta var bara en händelse, ett exempel. Det fanns fler som fick rubriker i tidningarna. Och naturligtvis än fler fall, där zigenare blivit offer för rasdiskriminering och förtryck i vårt land, såväl från myndigheter som från enskilda människor. Men alla dessa tragiska fall når sällan offentlighetens ljus. Orsakerna till de ömsesidiga anpassningsproblemen - från såväl zigenarnas som svenskarnas sida - är många. De flesta faktorerna finns väl dokumenterade. Visst görs det en hel del från samhällets sida för att hjälpa in zigenarna i vår samhällsgemenskap. Men det är långt ifrån tillräckligt. har det nära nog varit stiltje i vad det gäller reformverksamheten på det här området. Det finns massor av dokumentation och utredningar. Men det som tycks fattas är ett samordnande grepp om zigenarfrågorna. har en rad olika utredningar arbetat med zigenarfrågorna. Men zigenarutredning har inga övergripande initiativ tagits på det här området. Däremot har skilda delutredningar och expertgrupper med varierande kompetens tillsatts för att se över vissa begränsade avsnitt. Det räcker inte längre. Eftersom grundproblemen för zigenska grupper är likartade, framstår det som mest angeläget att en ny övergripande politik utformas för hela zigenarfrågans handläggning i . Vi vill i detta sammanhang hänvisa till den utredning om de finska zigenarnas situation som gjorts av och finska zigenarförening. Den överlämnades vid en uppvaktning hos statsrådet . Regeringen bör tillsätta en parlamentarisk utredning för översyn av den svenska zigenarpolitiken. En utvärdering av vunna erfarenheter bör ske, och efter principiella ställningstaganden bör delförslag kunna framläggas. Utredningen bör kunna inleda och stimulera till försöksverksamhet. Företrädare för zigenarnas organisationer bör ingå i utredningen. Mot bakgrund av vad som anförts i motionen hemställes att begär att regeringen tillsätter en parlamentarisk utredning för översyn av den svenska zigenarpolitiken i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()
mot · FY02173 · 1975-01-15 00:00:00 — av m. fl. om statsbidrag till busstrafik. har krav rests på att trafiksystemet skulle göras miljövänligare och mera energiekonomiskt. Miljökraven har varit starka inte minst i tätbefolkade och tättrafikerade områden. Det har ställts krav på att kollektivtrafiken skulle göras både konkurrenskraftigare gentemot privatbilismen och svara för en större andel av persontrafiken. Diskussionerna har emellertid också gällt möjligheterna att göra kollektivtrafiken ännu mer miljövänlig och energiekonomisk. Från miljösynpunkt är eldrivna fordon överlägsna dem som drivs med förbränningsmotorer. Det anses att av eldrivna fordon är trådbussen ännu det mest realistiska alternativet till dieselbussen. Trådbussnät finns på flera håll i utlandet t. ex. , , , och . I de nordiska länderna har bl. , , och haft trådbussnät men lagt ner dem. Anläggningar finns emellertid kvar i , och Bergen. Vagnparken i Bergen har förnyats och i och har man beslutat att förnya vagnparken. Dessutom planerar man i att utvidga trådbussnätet. Även i andra städer, som har trådbussnät, förnyas i regel vagnparken och i en del av dem utvidgas också nätet. Initialkostnaderna för en övergång till trådbusstrafik har sannolikt verkat avskräckande på en del kommuner. Den kollektiva trafikens inverkan på vår miljö växer i takt med de krav som kan komma att ställas på tätare och snabbare turer. Bussarna representerar sammantagna en inte obetydlig del av de totala buller- och luftföroreningarna i staden. Dessa är som regel störst i de centrala delarna men även på genomfartsgator kan problemen vara stora. Oljekrisen har visat att även kollektivtrafiken kan drabbas av störningar. Det är därför angeläget att beroendet av brännolja minskar. En attraktiv, bekväm och lättillgänglig, tyst och avgasfri buss som får åtnjuta företräde i stadstrafiken är ett medel som bidrar till lättframkomlighet och förbättrad miljö. Det är angeläget att statsmakterna stimulerar tillkomsten av trådbussystem. I likhet med vad som gäller vid byggandet av tunnelbanor bör enligt vår uppfattning statsbidrag utgå för detta ändamål. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning och förslag angående frågan om statsbidrag till kommun för anordnande av trådbusstra fiknät. () ()
mot · FY021735 · 1975-01-27 00:00:00 — om utlokalisering av statlig verksamhet till . skedde en snabb tillväxt av befolkningen inom . Främst var ökningen koncentrerad till vissa förortskommuner. I stort sett har denna tillväxt stoppats. Orsakerna är flera, men bl. a. har statsmakterna vidtagit åtgärder för att dämpa befolkningstillväxten. Även sedan det totala antalet innevånare slutat öka har mycket stora förändringar inträffat inom regionen. En lång rad kommuner, främst , har fått minskat befolkningsunderlag, under det att andra kommuner kraftigt ökat. Detta gäller främst några kommuner på . Resultatet har också blivit att befolkningens sammansättning i regionen starkt varierar i olika kommuner. Så har t. ex. kommunerna på en ung befolkning. Detta medför också att man där på grund av höga födelsetal kommer att få en fortsatt befolkningstillväxt. Förändringarna i befolkningsfördelningen inom har också medfört obalans i fråga om flera väsentliga funktioner. Sysselsättningen inom sydost- och sydvästsektorerna är mindre än i andra delar av länet. Skattekraften är lägre. Detta medför obalans och olyckliga sociala förhållanden. Ansvaret för utvecklingen inom en region vilar i icke obetydlig grad på regionala och kommunala myndigheter. Men i ett område där det finns ett så stort antal statliga arbetsplatser som i är det förvånansvärt att dessa är så ensidigt lokaliserade till och vissa områden i de norra förorterna. Enligt min uppfattning är det därför angeläget att man från regeringens sida nu söker styra lokaliseringen av statliga arbetsplatser i till de svagare kommunerna på . Detta gäller både statliga verk och andra institutioner. Posten t. ex. som planerar två nya stora omlastningsterminaler i regionen önskar bygga först norrom , medan man bygger i söder betydligt senare, trots att det från regionala synpunkter skulle vara önskvärt med en omvänd planering. Det är rimligt att man i fråga om postterminaler i första hand undersöker en förläggning längs järnvägen på linjen . En medveten satsning på att få mer statlig verksamhet till skulle kunna hjälpa till att klara upp balansproblemen i . Främst bör man då satsa på ny verksamhet och sådana arbetsplatser som av skilda skäl måste flytta från andra delar av regionen. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att uttalar att den framtida lokaliseringen av statlig verksamhet i i första hand bör ske till kommunerna på .
mot · FY021736 · 1975-01-27 00:00:00 — av i om individualiserad svenskundervisning inom arbetsmarknadsutbildningen. En stor del av de problem invandrarna möter inom arbetsmarknadsutbildningen beror på bristande kunskaper i svenska. Den undervisning invandrarna får inom arbetsmarknadsutbildningen omfattar . Målet är att man därefter skall kunna följa en svenskspråkig undervisning i yrkesutbildning. En del uppnår målet, andra kan ej tillgodogöra sig tillräckligt mycket. Någon möjlighet att förlänga denna undervisning i svenska finns ej. När invandrarna senare kommer till direkt yrkesutbildning kan problem uppstå. Denna undervisning bygger i hög grad på självinstruerande material. Detta kräver stora svenskkunskaper av deltagarna. Då lärartätheten är låg måste eleven kunna förstå på band inspelade instruktioner och kunna läsa skriftliga instruktioner. Detta klarar invandrarna ofta ej av på grund av dåliga kunskaper i svenska språket. Resultatet blir, som påtalat, många studieavbrott. En möjlighet finns att lösa problemet genom att ge dessa invandrare en längre tids yrkesutbildning. Men på detta sätt går man runt problemen. Bättre vore att ge invandrarna en individuell möjlighet till förlängd svenskundervisning. Denna undervisning borde då, så långt möjligt, anpassas för det yrkesområde vederbörande skall få sin yrkesutbildning inom. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att hos regeringen begär sådan ändring av reglerna för svenskundervisning av invandrare inom arbetsmarknadsutbildningen att individuell förlängning av undervisningen blir möjlig.
mot · FY021737 · 1975-01-24 00:00:00 — av herrar och i om näringshjälp för jordbrukare. Samhället lämnar på många olika sätt stöd och hjälp till enskilda personer, som av olika skäl har svårigheter att klara sin försörjning. Ett sådant stöd är näringshjälp till handikappad. Näringshjälp utgår enligt 57, 59 och 61 SS arbetsmarknadskungörelsen i form av bidrag eller lån för att börja verksamhet som egen företagare eller för att fortsätta verksamhet som egen företagare. Näringshjälp för att börja verksamhet som egen företagare utgår till handikappad, ensamställd kvinna eller medelålders eller äldre arbetstagare, som inte kunnat fä lämpligt arbete på den öppna marknaden. Näringshjälp för att fortsätta verksamhet som egen företagare utgår till handikappad, om synnerliga skäl föreligger och den fortsatta verksamheten med sådan hjälp kan antas bli lönsam och ge honom goda försörjningsmöjligheter. I regleringsbrev 1972/73 meddelades bestämmelser om vissa begränsningar i stöd till verksamhet som egen företagare. I enlighet därmed får näringshjälp för att fortsätta verksamheten som egen företagare inte beviljas för jordbruksrörelse. När det gäller hjälp för att starta en jordbruksrörelse föreligger i princip inget sådant hinder; då kan stöd beviljas enligt särskilda regler. Dessa bestämmelser, att inte medge stöd till redan verksamma jordbrukare, kan i många fall framstå som helt oförståeliga. En yrkesverksam jordbrukare som på grund av sjukdom eller olycksfall råkar fä ett fysiskt handikapp kan ofta vara i behov av stöd för att kunna fortsätta sin verksamhet och därmed klara sin försörjning. Som exempel kan nämnas att det kanske kan behövas att traktor eller andra maskiner ändras för att vederbörande med sitt handikapp skall kunna fortsätta i sitt yrke. Vi finnér det helt naturligt att stöd då skall kunna utgå även till den jordbrukare som redan är etablerad. För samhället måste det ju också vara bättre att lämna ekonomisk hjälp, där man redan från början kan konstatera att yrkeskunnighet föreligger. Alternativet till uteblivet stöd i dessa fall kan ju bli att andra stödformer måste tillgripas, som är betydligt kostsammare för samhället och som dessutom är mycket mindre tilltalande för den enskilde. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringens begär ändring i bestämmelserna om näringshjälp, så att stöd i fortsättningen kan utgå till egen företagare som bedriver jordbruksrörelse.
mot · FY021738 · 1975-01-24 00:00:00 — av herrar och i om regionalkontor i för statens personalnämnd. är centralt organ för personalpensioneringen med ett antal regionkontor. Det är i och för sig glädjande att en viss decentralisering av verksamheten redan är genomförd, men det föreligger måhända möjligheter att ytterligare sprida uppgifterna till flera regioner. Förläggningen av regionkontor borde i det sammanhanget också bli föremål för ytterligare överväganden. Det förhållandet att hänvisats till det område som skall betjänas från säger oss att man i stället förslagsvis bör pröva en förläggning till . län har på nästan alla områden blivit bortglömt. Vid utlokalisering av statliga verk har länet trots att det dels har en med övriga utflyttningsorter jämförbar, stor angelägenhetsgrad i detta sammanhang, dels har från många synpunkter goda lokaliseringsmässiga förutsättningar fått alldeles för liten del av utflyttningen. Den regionala statliga verksamheten på det administrativa planet har alltför sällan förlagts till . Om personalnämndens regionkontor omlokaliserades dit, skulle det i varje fall vara ett steg i rätt riktning. Med anledning av det anförda hemställes att uttalar att ett av personalnämndens regionkontor förlägges till . () () GOTAB 75 8874 S 1975
mot · FY021740 · 1975-01-27 00:00:00 — om verkningarna på de mindre företagen av lagen om anställningstrygghet m. m. har lagstiftningen i åtskilliga fall inneburit en opåräknad ökad belastning för de mindre företagen. Det är främst lagstiftning angående anställningstrygghet och de anställdas inflytande, exempelvis enligt förtroendemannalagen, som för många mindre företag har inneburit ett betungande åtagande. Någon sammanställning av vad alla dessa olika åtgärder inneburit i form av ökade kostnader och minskad kreditvärdighet har inte gjorts, såvitt det är oss bekant. Att de mindre företagen fått ökade svårigheter genom lagstiftningen har dock omvittnats från många håll. Det är nu hög tid att - innan skadeverkningarna på företagen gått för långt - överväga åtgärder för att lindra verkningarna. Dessa åtgärder bör dels ha formen av exempelvis kreditgaranti där lagstiftningen minskat möjligheterna att erhålla lån för verksamheten, dels även former för direkt stöd där företagen har ålagts ökade kostnader. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning om verkningarna för mindre företag av den nya lagstiftningen på arbetslivets område samt förslag till åtgärder för att undanröja de negativa effekter som framkommit. BO () ()
mot · FY021741 · 1975-01-27 00:00:00 — om inrättande av ytterligare tjänster som arkivarbetare, m. m. har strukturomvandlingen i det svenska näringslivet accelererat hastigt och nära nog permanentat den utslagning på arbetsmarknaden som förr gjorde sig gällande huvudsakligen endast under lågkonjunkturåren. Statens ansvar får heller inte upphöra att fungera, när det gäller att bereda dem meningsfull sysselsättning som har märkbart svårare än genomsnittet att erhålla och/eller utföra ett förvärvsarbete. De närmare 15 000 platser för s. k. arkivarbete som finns disponibla i riket f. n. har i många enskilda fall betytt en individuell och yrkesmässig rehabilitering av människor, som eljest varit dömda att leva på socialunderstöd i olika former. I icke så få fall har arbetsledningen hos huvudmännen för denna verksamhet på den helstatliga sidan efter flerårig erfarenhet bedömt kapaciteten hos den av länsarbetsnämnden utlånade arbetstagaren som klart övergenomsnittlig i förhållande till erfarenheterna av personal, avlönad direkt av de statliga myndigheternas eller institutionernas anslag. Många s. k. arkivarbetares enda "fel" består i att de med hänsyn till sin ålder ej har en rimlig chans att erhålla arbete på öppna marknaden. För icke så få har detta förhållande blivit ett psykologiskt känsloladdat problem. Man upplever sig som andra klassens statstjänsteman. Man har inte fulla sociala och ekonomiska förmåner som övriga statsanställda trots långvarig och trogen tjänst. De 150 personliga tjänster vid statliga myndigheter och institutioner vilka i form av ett engångsmedgivande beviljats intill /1975 har inte bara haft en krånglig prövningsväg att genomlida före beslut om bifall utan har också enligt vittnesbörd från länsarbetsnämndernas fältarbetare visat sig numerärt otillräckliga med hänsyn till det stora antal personer som de facto gjort sig förtjänta av en sådan normalisering av sina anställningsförhållanden. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen begär 1. att 300 personliga tjänster för sysselsatta i arkivarbete inrättas för , 2. att varje länsarbetsnämnd tilldelas en skälig kvot i förhållande till i denna verksamhet sysselsatta. 3. att ärenden om personliga tjänster efter de erfarenheter som redan vunnits finge avgöras direkt i plenum på resp. länsarbetsnämnd under medinflytande av St-AMS, som är den fackliga organisationstillhörigheten för här berörda arbetstagare.
mot · FY021742 · 1975-01-27 00:00:00 — om vidgad rätt till bidrag för halvskyddad sysselsättning. Till jämlikhetens förverkligande hör att man inte i onödan delar upp den s. k. arbetskraften i s. k. A-lag och B-lag utan strävar efter en regelrätt integration på öppna marknaden med avtalsenliga löner i vanlig ordning. Ett uttryck för denna strävan utgör den s. k. halvskyddade sysselsättningen, där staten ger arbetsgivaren återbäring på kontantlönen som kompensation för merkostnader i samband med anställning av arbetstagare med nedsatt arbetsförmåga. Den fackliga rörelsens medinflytande i de konkreta fallen bör vara tillräcklig garanti för att det här ej är fråga om oberättigade subventioner utan just kompensation för merkostnader. räknar med en kraftig expansion av denna verksamhet under /76 och räknar den halvskyddade sysselsättningen som ett bättre alternativ än särskilda beredskapsarbeten, arkivarbeten samt skyddade verkstäder. Denna optimism förefaller inte utan vidare välgrundad. Kravet på nyanställning förutsätter expansiva företag i en expansiv konjunktur. Hur den framtida konjunkturen blir vet vi ingenting säkert om. Det enda säkra är det korta perspektivet. Däremot står det klart att ett statsbidrag på av kontant utbetald lön inte är så generöst som det ser ut, eftersom man undantar de sociala kostnaderna. En parallell är värd att nämna i detta sammanhang, och den väcker följande fråga: Varför beräknar staten sitt bidrag till de sociala kostnaderna till av kontantlönen, när det gäller statsbidrag till kommunalt arkivarbete, men låtsas inte om de sociala kostnadernas existens när det gäller halvskyddad sysselsättning? I den mån penningbidrag kan vara en realistisk stimulans i det ena fallet, torde de vara det i det andra fallet också. Önskar man i det långa loppet stimulera verksamheten måste man nu framför allt satsa på arbetslöshetsförebyggande åtgärder hellre än dyra brandkårsutryckningar" efteråt. Mycket av psykisk press och ekonomiska bekymmer skulle besparas många enskilda, om dispens inom vissa gränser gavs från nyanställningsvillkoret vid halvskyddat arbete för arbetstagare som omfattas av lagen om förlängt uppsägningsskydd. Halvskyddad sysselsättning är den för samhället billigaste och effektivaste hjälpformen och framför allt för den enskilde den smidigaste och humanaste. En explosionsartad ökning av denna verksamhet är icke att vänta eller ens att önska. De solidaritetskrav som denna samverkansform ställer på alla berörda parter fordrar ett lugnt och målmedvetet växande under ömsesidigt förtroende. Som ett uttryck för kravet på jämlikhet och solidaritet på arbetsmarknaden får jag därför yrka på generösare regler för att i detta sammanhang få tillgodoräkna statsbidrag för redan anställda med påtagligt nedsatt arbetsförmåga, i första hand för personer . Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till innevarande års vårriksdag om generösare statsbidragsregler i vad gäller halvskyddad sysselsättning i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · FY021748 · 1975-01-27 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975:5 om allmän folk- och bostadsräkning , m. m. Genom försorg och med statsmakternas godkännande och aktiva stöd genomförs en total kartläggning av medborgarna i vårt land. Befogad oro uttalas av många som frågar sig till vad nytta dessa kartläggningar är och hur stora de eventuella riskerna är för ett från integritetssynpunkt oacceptabelt missbruk. Faktainsamling av personuppgifter sker genom minst 90 olika undersökningar redan nu som vi som medborgare lämnar en rad uppgifter om oss själva genom den allmänna självdeklarationen, genom uppgifter till den allmänna försäkringen och genom folkbokföringen. Den slutförda fastighetstaxeringen ger myndigheterna ytterst detaljerade uppgifter om fastighetsbestånd och bostadskvalitet. Det kan allvarligt ifrågasättas om samhällets olika myndighetsorgan skulle gå miste om någon väsentlig uppgift om folk- och bostadsräkningen icke genomfördes. Den allmänna opinionen är, med all rätt, ytterst uppmärksam på samhällsåtgärder som kan misstolkas eller missbrukas, och många människor känner olust inför perspektivet att så totalt utlämna sina egna personliga förhållanden till en byråkrati, vilkens avsikter med uppgifterna inte alltid är klart utsagda. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att måtte avslå regeringens proposition 1975:5 angående allmän folk- och bostadsräkning .
mot · FY021749 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om bibehållande av gällande byggnadsrättsregler. Maj:ts proposition 1974:150 om Riktlinjer för bostadspolitiken m. ni heter det att bygglagutredningens principbetänkande med hänsyn till remissbehandlingen inte nu kan läggas till grund för statsmakternas ställningstagande utan att det med bibehållande av vissa grundtankar bör arbetas över och bli föremål för ny remissbehandling. En viktig fråga som dock kom i bakgrunden för det mera näraliggande arbetet i civilutskottet var frågan om byggnadsrättens avskaffande. Utredningsförslaget angående Markanvändning och byggande (SOU 1974:21) utgår ifrån att den nya lagstiftningen skall behandla alla slags frågor rörande förändring av markanvändningen och att de grundläggande reglerna skall las upp i en särskild markanvändningslag. Ett praktiskt mycket viktigt ämne förblir dock behandlingen av byggnadsrätten. För byggnadsrättens vidkommande föreslås tre viktiga förändringar i förhållande till nuvarande ordning: Rätten att bygga tidsbegränsas genom att detaljplan upphör att gälla - i allmänhet blir den längsta giltighetstiden . Utnyttjas byggnadsrätten enligt detaljplan, föreslås en skyldighet att fullt ut utnyttja enligt plan medgiven byggnadsrätt. Slutligen föreslår utredningen att byggnadsrätt i betydelsen en rätt att på nytt utnyttja i plan medgiven byggnadsrätt skall upphöra. Närén byggnad uppförts föreslås byggnadsrätten nämligen vara förbrukad. Ett avskaffande av byggnadsrätten kommer att urholka äganderätten, och den hävdvunna principen om dispositionsrätt för fastighetsägaren försvinner. Vidare kommer ett avskaffande av byggnadsrätten att äventyra fastighetsväsendets ekonomiska grundvalar på ett sätt om inger den allvarligaste oro. Att byggnadsrätten som ett skydd för medgiven bebyggelse avskaffas leder till att det blir omöjligt att veta, vilket utnyttjande som skyddas. Byggnadsrätten som exempelvis ett företag utnyttjar kan då när som helst rubbas. Detta skulle som ovan nämnts få allvarliga konsekvenser för fastighetsvärdena. De kan rubbas eller t. o. m. försvinna i en utsträckning som kan fä katastrofala ekonomiska följder. En rationell fastighetsvärdering skulle knappast längre kunna genomföras. Detta försvårar inte bara köp och försäljning av fastigheter utan äventyrar också fastighetsbelåningen. Säkerheter i fastigheter kommer knappast att kunna godtas för långsiktig belåning på nuvarande sätt. Fastighetsbelåningen, som är av avgörande betydelse för flertalet industriföretag skulle fördyras, beroende på de nya osäkerhetsfaktorer som uppstår. Detta visar att ett avskaffande av byggnadsrätten skapar en rad nya problem av vilka de negativa effekterna på fastighetsbelåningen hör till de väsentligaste. Med stöd av ovanstående hemställs att uttalar som sin mening att byggnadsrätten bibehålls. () HANS ()