mot · FY021132 · 1975-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om förstärkt besittningsskydd vid jordbruksarrende. Arrendejordägares rätt att för eget brukande säga upp jordbruksarrendator för avflyttning när en arrendeperiod löper ut har ingen begränsning i lagen. Det kan f. n. ske oaktat arrendejordägaren aldrig brukat jorden eller brukaren och hans anhöriga före honom i flera led uppodlat jorden och skapat bestående värden. Jordabalken bör innehålla sådant stadgande att brukarens avflyttning från hem och arbete ej kan krävas om det är obilligt mot honom. Därvid bör viss tidsregel beaktas så att stadgandet heller ej kan verka obilligt för den jordägare som av speciell anledning arrenderat ut sin jord någon tid, i avbidan på att själv åter bruka jorden. förflutit sedan arrendestället började brukas på arrende och arrendejordägaren vill ha rätt att återtaga jorden senare, bör han, om synnerliga skäl föreligger, kunna söka dispens hos arrendenämnden senast före arrendeperiodens utgång eller den tid som kan föranledas av övergången till dessa regler. Om arrendestället är av underordnad betydelse som försörjningsunderlag för arrendatorn och det ej av särskilda omständigheter är obilligt mot arrendatorn att arrendeförhållandet upphör bör hinder ej heller föreligga i arrendeavtal. Redan i direktiven till arrendelagsutredningen påtalades behovet av att på ett mera tillfredsställande sätt lösa spörsmålet om tryggandet av arrendatorns besittningsrätt bl. a. genom att inskränka arrendejordägarens möjlighet att bryta arrendatorns optionsrätt. Den förändring som då skedde i och med den nya JB i den här aktualiserade frågan var, att jordägaren, som tidigare enligt NJL 2:67 var förpliktigad att verkligen bruka jorden sedan har brutit optionsrätt, nu i stället enligt JB 9:8:3, endast behöver göra sannolikt att han själv, hans maka eller avkomling eller hans adoptivbarn eller dess avkomling skall bruka arrendestället. Någon straffsanktionerad brukningsskyldighet för ägaren finns nu ej annat än i det sällsynta fallet att uppsägningen är bedräglig. I själva sakfrågan har således ingenting väsentligt förändrats, utan arrendejordägares rätt att för eget brukande driva bort mångårigt verksamma brukare från den jord, där de en gång i laga ordning slagit sig ned, är alla andra kriterier övergripande. Det må erinras om att det är brukaren som står hela den företagsekonomiska risken för produktionsmedeln i växtodling och djurhållning, inför årsmån och konjunkturer samt svarar för arbetsinsatsen. Arrendejordägaren har numera ej något ansvar enligt JB för utökning av byggnadsbestånd eller investeringar för nyanläggningar i byggnadsinventarier, även om sådan an läggning behövs med hänsyn till en ändamålsenlig planläggning av jordbruket på arrendestället. På samma sätt förhåller det sig med täckdikning som arrendenämnden funnit behövlig, likaså om arrendatorn anlagt markväg, förbättrat ägoarronderingen eller vidtagit annan åtgärd som medfört varaktig nytta för jordbruket, därför att därom är dispositiva. 1 alla kontraktsformulär som de större arrendejordägarna tillämpar har denna möjlighet att skriva bort jordägarens lösensskyldighet begagnats. Brukarna svarar därför i praktiken även för alltmer omfattande investeringar i byggnader och markanläggningar. De behöver ett förstärkt skydd mot uppsägningar som berövar dem dessa värden. Det synes därför nödvändigt att utan dröjsmål åstadkomma en bättre avvägning mellan de aktiva brukarna och det långvariga passiva arrendejordägandet, vilket inte sällan baseras på förhållanden flera sekler tillbaka. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen anhåller om följande ändring av JB 9:8 punkt 3: Nuvarande lydelse: jordägaren gör sannolikt, att han själv, hans make eller avkomling eller hans adoptivbarn eller dess avkomling skall bruka arrendestället, . Föreslagen lydelse: jordägaren gör sannolikt, att han själv, hans make eller avkomling eller hans adoptivbarn eller dess avkomling skall bruka arrendestället, om jordägarens tidigare förvaltning kan anses berättiga uppsägningen och det ej av särskilda skäl är obilligt mot arrendatorn att så sker. () () 75 8744 S 1975