mot · FZ0268 · 1975-11-13 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:34 med förslag till marknadsföringslag, m. m. Förslagen i propositionen 1975/76:34 innebär utan tvivel ett steg i rätt riktning för ökade möjligheter för konsumenterna till information och kontroll över inköpta varor. Men frågan är huruvida konsumenternas möjligheter att påverka produktutformningen och utbudet av produkter ökat. Visserligen har lagstiftningen skärpts på vissa punkter, så att varor som på grund av sina egenskaper medför "särskild risk för skada på person eller egendom kan förbjudas, och detsamma gäller varor som är "uppenbart otjänliga för sitt huvudsakliga ändamål. Men i övrigt skall verksamheten som i första hand bedrivas på frivillighetens väg genom förhandlingar med näringslivet. kommunisterna tror inte på den frivilligheten. I det kapitalistiska samhället gäller som marknadslagar att det är vinsten och lönsamheten, inte konsumenternas behov, som är avgörande för om en vara skall tillverkas och hur den skall marknadsföras. Därför är en mera långtgående styrning från samhällets sida nödvändigare än den som föreslagits i propositionen. Den är nödvändig som en garanti för att våra knappa resurser verkligen används för människornas behov. Målet måste vara att skapa ett samhälle där fortsatt industriell utveckling och samhällsutveckling förenas med god hushållning och en rättvisare fördelning av resurserna. Men då måste konsumenternas ställning stärkas gentemot producenter och säljare. Inte bara otjänliga varor utan även klart överflödiga varor som inte fyller några väsentliga behov borde rensas ut. Det blir svårt att avgöra vilka varor som är "uppenbart otjänliga för sitt huvudsakliga ändamål. Hur går det exempelvis med produkter som bara välutbildade demonstratriser och försäljare kan få att fungera? Dessa kommer sannolikt aldrig att fungera i ett vanligt hushåll men kan som så mycket annat likväl säljas med en mördande reklam för att sedan bli liggande oanvända i många hem. Här kan konsumenterna bli mera jämbördiga genom en skärpt lagstiftning. Redan när beslutet om fattades anfördes från ansvarigt håll att producentpåverkan i första hand skulle bygga på frivilligt samarbete med producenterna under obundna former. Därest detta visade sig vara otillräckligt skulle andra former övervägas. En otillräcklighet i påverkan tycks nu tydligen ha konstaterats eftersom en proposition om ny. marknadsföringslag föreligger, innehållande vissa skärpta bestämmelser. Förslagen är dock enligt vår mening inte till fyllest. KO, som bör anses ha den största erfarenheten i fråga om såväl konsumenternas som KO:s egen möjlighet att påverka producenterna, har på flera områden krävt en skärpning av lagen. Det gäller beriktigande av vilseledande uppgifter i marknadsföring, där behovet enligt KO är särskilt framträdande när det gäller reklam som vänder sig till mindre kritiska konsumentgrupper eller då en felaktig uppgift kan leda till en farlig användning av en vara eller fl ekonomiskt kännbara verkningar för konsumenten. KO föreslår här att en bestämmelse om beriktigande tas in i marknadsföringslagen. Vidare skulle bestämmelsen begränsas till att avse beriktigande av sådana uppgifter som är ägnade att medföra särskilt menlig verkan för konsumenterna. Med vetskap om de kapitalistiska marknadslagarna är det enligt vår mening inte möjligt att tala om att reklam för produkter kan bli en objektiv sådan. Reklam och annonsering för varor kan inte ses som en saklig upplysning, utan där läggs huvudvikten på säljargumenten. Föredraganden är medveten om att det inom flera områden förekommer osund reklam och säger sig vara positiv till åtgärder mot överdrivet bruk av reklam. Men föredraganden vill inte nu ta närmare ställning i denna fråga. Den bör enligt hans mening utredas i särskild ordning. Först måste klarhet skapas om bl. a. de tryckfrihetsrättsliga frågorna i samband med ingripande mot annonsering. Vi kan inte anse att en bestämmelse som gör det möjligt att ålägga näringsidkare att rätta vilseledande uppgifter i reklamen strider mot tryckfrihetsförordningen. Vidare vill KO ha skärpta regler för tilläggs- och kombinationserbjudanden och hänvisar till att lagens 4 S inte har lett till den sanering på området som KO finner önskvärt. KO hänvisar till den norska motsvarigheten till marknadsföringslag, som går betydligt längre än den svenska när det gäller att motverka användningen av kombinerade utbud. Det finns enligt vår mening ingen anledning att det vid inköp av en vara skall vara nödvändigt att köpa en tilläggsvara, även om det sker till ett tillfälligt billigare pris. Det blir alltid konsumenterna som slutligen får betala alla tillfällighetspriser. Men en marknadsföringslag är inte tillräcklig om inte informationen når ut till konsumenterna, och här finns de stora bristerna. Även om konsumentombudsmannen alltsedan starten handlagt ett stort antal ärenden och det är konsumenterna som i stor utsträckning utnyttjat möjligheten till anmälan, är det dock vissa varu- och tjänsteområden som överväger. Det gäller bilar och bilreparationer, böcker och tidskrifter samt sällskapsresor. Även om också detta är i och för sig viktiga områden, så tyder det inte på en bredare konsumentupplysning. Avståndet mellan konsumenten och konsumentombudsmannen är för långt. De s. k. resurssvaga konsumenterna har varken tid eller råd att tillägna sig den informationen. Konsumentupplysningen måste föras ut på det lokala planet. Alla är positiva till detta men av olika anledningar händer ingenting i kommunerna. Därför måste staten och ta på sig ett större ansvar. 1975/76: 68 även ansvaret för att initiativ blir tagna för inrättandet av lokala konsumentnämnder eller kommittéer i varje kommun. Mot bakgrund av det anförda vill vi sålunda förorda att uttalar sig för här nedan anförda förslag till kompletteringar i marknadsföringslagen. Utskottet förutsätts därvid utarbeta den erforderliga lagtexten. 1. att beslutar att det i marknadsföringslagen införs en bestämmelse enligt vilken näringsidkare åläggs att rätta vilseledande uppgifter i reklam (beriktigandereklam), 2. att beslutar att skärpta regler införs för tilläggs- och kombinationserbjudanden i enlighet med konsumentombudsmannens förslag om ändring av 4 S i förslaget till marknadsföringslag, 3. att hos regeringen anhåller om en utvärdering av den hittillsvarande lokala konsumentverksamheten och initiativ i syfte att påskynda bildandet av lokala konsumentkommittéer samt om en prövning av frågan om ett statligt stöd till kommunerna till stöd åt denna verksamhet. (vpk) i (vpk) INGA (vpk)