mot · FY021170 · 1975-01-01 00:00:00 — av herrar och i Ulfsbyn om statligt bidrag till de kristna samfundens u-landsinformation. Den internationella kristenheten har blivit alltmer uppmärksammad för sitt vidgade och fördjupade engagemang för internationell rättvisa. Kyrkornas världsråd har framstått som en av de organisationer som starkast fört talan och solidariserat sig med deras kamp för befrielse från kolonialism och neokolonialism. Kyrkornas engagemang i u-landsfrågorna har manifesterats bl. a. vid världskonferensen i , generalförsamlingen i och genom det uppmärksammade programmet för bekämpande av rasismen, vilket innefattar omfattande stöd till befrielserörelserna i södra . Detta kyrkornas engagemang för internationell rättvisa har slagit igenom också i svensk kristenhet.Vid det kristna i antogs låntgående uttalanden angående den förändring av svensk handelspolitik och svenska produktionsmönster som solidariteten med kräver. Därefter har kyrkorna i och 1974 anordnat s. k. ekumeniska u-veckor, vilkas syfte varit att på lokalplanet skapa förståelse för och informera om vårt ansvar för global rättvisa. och Svenska ekumeniska u-vecka, som är avsedd att anordnas , torde vara en av de bredaste informationskampanjer i u-landsfrågor som över huvud genomförts i vårt land. Under u-veckan anordnas föredrag och debatter, utställningar, gudstjänster, information på skolorna och andra aktiviteter kring internationella frågor över hela landet av enskilda församlingar och ca 300 lokala ekumeniska planeringskommittéer. Genom att så gott som varje kristet samfund står bakom projektet och därigenom att de lokala församlingarna inom dessa tar ansvar för projektets genomförande, nås under u-veckan på ett unikt sätt hundratusentals personer av kvalificerad u-landsinformation på varje ort i landet. Temata för de två u-veckor som genomförts, Rättvisan kan inte vänta och Frihet åt förtryckta, anger den breda inriktningen av kyrkornas internationella engagemang. 1 det material som framställts till u-veckan diskuteras ingående frågor som gäller bl. a. svensk biståndspolitik, missionens uppgift, företagsinvesteringar i södra , svensk handelspolitik och produktions- och konsumtionsmönstren i samhället. Särskilt förtjänar att uppmärksammas kyrkornas stöd åt befrielserörelser i södra , deras kritiska granskning av svenska företagsinvesteringar i och deras kritik av dagens överkonsumtionssamhälle med dess ensidiga inriktning på ekonomisk tillväxt. Kyrkorna har sålunda med u-veckan vidgat sitt internationella ansvar till att gälla inte enbart individuellt bistånd genom mission och hjälporgan utan också en kritisk granskning av de internationella och nationella ekonomiska strukturer som orsakar fattigdomen i . Till den ekumeniska u-veckan har framställts ett omfattande informationsmaterial för församlingarna kring detta idéinnehåll. Enbart 1974 producerades en idébok i pocket-format med temat Frihet åt förtryckta, en bibelstudiebok, en utställning om relationen mellan och , en tidning för masspridning i anslutning till utställningen, en materialpärm med varierande uppslag för verksamheten inom församlingarna samt affischer. och Svenska projektgrupp för u-veckan har därutöver avsatt betydande resurser för information om projektet genom samfunden och har till u-veckan inbjudit ett flertal framstående kyrkoledare från , och , bl. a. den kände indiske ekonomen . L. Parmar och biskop från . Detta omfattande informationsflöde betingade för u-veckan 1974 en total kostnad på . För att täcka dessa kostnader har inkomsterna genom materialförsäljning beräknats till , och anslag har erhållits från kristna studieförbund och skilda samfundsorgan på totalt . Därutöver erhålls från SIDA ett anslag på . till materialproduktion, resor för utländska gästföreläsare och utvärdering av projektet. Detta bidrag, liksom motsvarande bidrag till u-veckan 1973, erhölls ur de medel som SIDA fördelar till enskilda organisationers informationsprojekt om och utvecklingssamarbete. Det faktum att kyrkorna för ekonomiskt bidrag till sin information i ulandsfrågor är hänvisade till de begränsade medel som är anvisade till enskilda organisationers informationsprojekt framstår mot bakgrund av omfattningen av denna information som ytterst otillfredsställande. För detta anslag angav SIDA att bidrag som regel utgår med högst . Även om undantag härvidlag gjorts för den ekumeniska u-veckan, är det uppenbart att de bidrag som härigenom kan erhållas från SIDA ingalunda motsvarar kyrkornas reella behov av informationsanslag. På grund av utformningen av villkoren för fördelningen av bidraget till studieförbunden är det heller inte möjligt för kyrkorna att för större delen av sin information erhålla del av det större informationsanslag som tillfaller dessa och löntagarorganisationerna. Dessa villkor är nämligen så utformade, att bidrag erhålles i proportion till antalet föreläsningstimmar och studiecirkeltimmar i internationella frågor och samhällsfrågor under föregående år. Detta medför att en väsentlig del av kostnaderna för den information i u-landsfrågor som de kristna samfunden ger genom exempelvis u-veckan inte kan täckas av den andel som de kristna studieförbunden kan erhålla. Informationsutbudet i samband med detta projekt är nämligen betydligt vidare än vad som täcks av dessa snäva villkor. Det är härigenom inte heller möjligt för de kristna studieförbunden att erhålla utökat bidrag med hänvisning till att de planerar ett omfattande informationsprojekt kring internationella rättvisefrågor inför ett kommande verksamhetsår. Enligt nuvarande principer för fördelning av SIDA:s totala informationsanslag kan sålunda de kristna samfunden inte erhålla bidrag ur dessa medel till en väsentlig del av sin omfattande u-landsinformation. Detta förhållande gäller som framhållits bl. a. den ekumeniska u-veckan. och planerar nu en tredje u-vecka , och även därefter kommer med all sannolikhet denna opinionsbildning på lokalplanet kring bistånds- och handelspolitiska frågor att fortsätta i motsvarande omfattning. Det är ytterst otillfredsställande att kyrkorna för denna fortsatta verksamhet f. n. är hänvisade till att söka medel från SIDA ur den relativt begränsade andel av informationsanslaget som är avsatt för enskilda organisationer. Samma förhållande gäller också den informationsverksamhet i u-landsfrågor som bedrivs av enskilda kristna missions- och samfundsorgan. Dessa missions- och kristna hjälporgan bedriver inte bara projektverksamhet i tredje världen utan avsätter också betydande resurser för information och opinionsbildning inom svenska församlingar. För att antyda omfattningen härav kan nämnas att den totala kostnaden för u-landsinformation uppgår till . för mission, inkl. lönekostnader, och till . för , exkl. lönekostnader. Frikyrkan hjälper har också kostnader på . enbart för framställning av bildband, broschyrer, filmer och affischer kring internationella frågor. Denna missions-och hjälporganens u-landsinformation går i hög grad utöver den informationsverksamhet som de kristna studieförbunden erhåller bidrag till genom SIDA. Eftersom de bidrag är ytterst begränsade, som utgår från SIDA genom anslag till enskilda organisationer, innebär detta att de kristna missions- och hjälporganen i ytterst ringa grad erhåller SIDA-medel till sin informationsverksamhet i u-landsfrågor. Med hänsyn till omfattningen av denna verksamhet förefaller det orimligt att bidrag härtill i så begränsad utsträckning kan erhållas ur SID A:s informationsanslag. Mot denna bakgrund har , . och till UD:s biståndsavdelning och UD:s beredning för u-landsinformation hemställt om att de kristna samfunden genom och erhåller ställning som en sådan folkrörelse som vid sidan av studieförbund och löntagarorganisationer erhåller direkt bidrag ur SIDA:s totala informationsanslag till den ekumeniska u-veckan och till övrig information i u-landsfrågor, vilken bedrivs av kristna missionsoch hjälporgan. I årets statsverksproposition, prop. 1975:1 bilaga 5, hänvisar också föredraganden till denna diskussion inom beredningen för u-landsinformation om principerna för fördelningen av de statliga bidragen inom och mellan grupper av organisationer. Därvid sägs emellertid ingenting om vilka de folkrörelser bör vara som kan erhålla direktanslag till sin information och opinionsbildning i u-landsfrågor. Snarare antyder skrivningen att nuvarande principer för fördelning av bidraget även i fortsättningen skall gälla, så att direkt bidrag utgår till löntagarorganisationer och studieförbund, och att därutöver skall utdelas medel efter ansökan till övriga enskilda organisationers informationsprojekt. hävdas att dessa bidrag, i och med ökningen till totalt 8 milj. kr., nu har nått en nivå som med mindre ökningar är försvarlig också i ett längre perspektiv. Härigenom tycks i statsverkspropositionen ske en låsning till nuvarande omfattning av bidraget till enskilda organisationers informationsverksamhet och till nuvarande principer för fördelning av detta bidrag, vilken ur flera perspektiv förefaller ytterst olycklig. Genom en sådan låsning försvåras den mer förutsättningslösa diskussion av dessa principer som redan inletts inom beredningen för u-landsinformation. Härigenom föregrips också på ett olyckligt sätt den förutsättningslösa prövning av dessa principer vilken ingår i uppgifterna för den sittande biståndspolitiska utredningen. En sådan fastlåsning vid nuvarande omfattning och principer för fördelning av SIDA:s informationsanslag som finns antydd i statsverkspropositionen skulle för kyrkornas del innebära att de för sin omfattande ulandsinformation även i fortsättningen skulle kunna påräkna ytterst begränsade SIDA-anslag. Med hänsyn till omfattningen och betydelsen av denna verksamhet, exempelvis den ekumeniska u-veckan, är detta helt orimligt. Då kyrkorna i själva verket svarar för en av de allra viktigaste insatserna på detta område, förefaller det i stället betydligt rimligare att de genom och erhåller ställning som en ytterligare kategori av folkrörelser vid sidan av studieförbunden och löntagarorganisationerna, till vilken direkt bidrag utgår ur SIDA:s informationsanslag. En sådan förändring av principerna för fördelningen av SIDA:s informationsanslag motiveras av tre skäl. För det första ä rdet rimligt att de kristna samfunden erhåller en principiellt likartad ställning som studieförbund och löntagarorganisationer, eftersom de i likhet med dessa utgör folkrörelser, vilkas information i u-landsfrågor har en bred organisatorisk och lokal förankring. Inte minst den ekumeniska u-veckan är ett exempel på att kyrkorna genom sin organisation har möjlighet att nå ut med sin information till en stor andel av befolkningen på varje plats i landet. För det andra motiveras denna förändring av att kyrkornas insatser för u-landsinformation torde vara av större omfattning än flertalet andra jämförbara organisationers. Genom den breda spridningseffekt dessa insatser har på grund av samfundens fasta lokala förankring torde i själva verket den ekumeniska u-veckan och liknande kyrkliga informationsprojekt kunna bedömas som den viktigaste formen för u-landsinformation . I detta läge är det ytterst otillfredsställande att kyrkorna för statliga bidrag till sin u-landsinformation enbart är hänvisade till bidrag via studieförbund och ansökan om bidrag ur de begränsade medel som står till förfogande för enskilda organisationers särskilda informationsprojekt. Då kyrkornas insatser är av minst lika stor betydelse som löntagarorganisationernas och studieförbundens borde de erhålla en principiellt likartad ställning som dessa. För det tredje motiveras en sådan förändring av den vidgning av målsättningen för u-landsinformationen som ägt rum. De principer som gäller för fördelningen av SIDA-bidrag till u-landsinformation kan i hög grad sägas ha utformats med utgångspunkt i en strävan att erhålla opinionsmässig förankring för den av fastställda målsättningen att svenskt utvecklingssamarbete skall uppgå till av bruttonationalprodukten. Det är för att uppnå detta som den information som bedrivs av studieförbund och löntagarorganisationer prioriterats vid den statliga bidragsgivningen. Ett av skälen till att kyrkorna inte räknats till de folkrörelser som härvid prioriterats är att 1 %-målet ansetts vara relativt väl förankrat inom dessa, varför de kristna samfunden hänvisats till det mindre bidrag som utgått till enskilda organisationers särskilda projekt. I dagens läge kan emellertid målet för u-landsinformationen inte längre anses vara enbart att vinna förståelse för 1 %-målet, utan därutöver också att väcka ett kontinuerligt engagemang i u-landspolitiska frågor och inte minst en medvetenhet om vikten av kritisk granskning av de ekonomiska strukturer som orsakar fattigdomen i tredje världen och om sambandet mellan och . Med en sådan vidgning av målsättningen föreligger minst lika stort behov av information och opinionsbildning inom de kristna samfunden som inom övriga folkrörelser. föreligger därvid också behov av bidrag till kontinuerliga och samordnade insatser med bred spridningseffekt av typ den ekumeniska u-veckan. Det är med denna vidare målsättning inte tillräckligt med tillfälliga bidrag till enskilda projekt, utan vad som erfordras är ett kontinuerligt bidrag till den samiade informationsinsats som de kristna samfunden på kan genomföra. Den del av SIDA:s informationsanslag som här föreslås skall tillfalla de kristna samfunden, som en folkrörelse vid sidan av övriga, skulle givetvis enbart avse den informationsverksamhet i u-landsfrågor dessa bedriver utöver den som bedrivs av närstående studieförbund och som inte täcks in av de anslag som baserade på antal föreläsningstimmar och omfattningen av studieverksamheten tillfaller de kristna studieförbunden. Detta innebär att i diskussionen om principerna för fördelningen av informationsanslaget mellan löntagarorganisationer, studieförbund och kristna samfund hänsyn bör tas till att kyrkorna genom den ekumeniska u-veckan, missions- och hjälporgan bedriver en u-landsinformation som faller vid sidan av de kristna studieförbundens information genom föreläsningar och studieverksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att måtte besluta 1. att de kristna samfunden genom och erhåller ställning som en sådan folkrörelse, vid sidan av studieförbund och löntagarorganisationer, som erhåller direkt bidrag ur SIDA:s totala informationsanslag till den ekumeniska u-veckan och till övrig information i u-landsfrågor, vilken bedrivs av kristna missionsoch hjälporgan, 2. att vid utformningen av principerna för fördelningen av anslaget mellan löntagarorganisationer, studieförbund och de kristna samfunden hänsyn tas till att kyrkorna bedriver en ulandsinformation som går utöver de kristna studieförbundens insatser på detta område. () ()