mot · FY021900 · 1975-03-21 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:14 om statligt stöd till ungdomsorganisationernas centrala verksamhet, m. m. I propositionen 1975:14 om statligt stöd till ungdomsorganisationernas centrala verksamhet m. m. redovisar föredraganden den förändring av motiven för sådant stöd som skett . var det främst ett socialpreventivt synsätt som motiverade stödet till ungdomsorganisationerna. En ökad verksamhet inom ungdomsorganisationerna sågs som ett led i den förebyggande barna- och ungdomsvården. Däremot var avsikten inte att främja organisationernas egna mål. Den reformering av ungdomsstödet som genomfördes utgick delvis från en annan grundsyn. Den främsta drivkraften bakom samhällets ungdoms- och fritidspolitik skulle vara möjligheterna att ta till vara den enskildes inneboende förutsättningar och anlag. Även ungdomsorganisationernas egenvärde framhölls som skäl för samhällsstödet. Under 1970talet har organisationernas frihet markerats, bl. a. genom att de själva och inte som tidigare kommunerna eller studieförbunden - blivit huvudmän för verksamheten. har, som också framhållits i propositionen, de olika organisationernas särart, deras profil och på ideologi grundade verksamhet börjat uppfattas som en betydelsefull tillgång inom skilda områden av samhället. Vi finner denna förändring av motiven för samhällsstödet till ungdomsorganisationerna och av uppskattningen av dem vara av stor positiv betydelse. Enligt vår mening har härigenom nya förutsättningar skapats för ett vidgat ansvarstagande från ungdomsorganisationernas sida i samhällsarbetet utan att deras särart behöver utplånas eller deras rätt att arbeta på grundval av sina egna ideologiska utgångspunkter behöver sättas i fråga. Den nu föreliggande propositionens konkreta förslag överensstämmer emellertid enligt vår bestämda mening på några punkter inte med denna grundsyn på ungdomsorganisationernas uppgifter och de därur härledda motiven för deras frihet att verka i enlighet med sin särart. De krav som enligt arbetsgruppen föreslås gälla i fråga om medlemsdefinition och erlagd stadgeenlig avgift gör t. ex. att vissa ungdomsorganisationer inte kan få del av det statliga stödet utan att genomföra sådana förändringar av sin organisationsstruktur, som man inte av andra skäl finner anledning att genomföra. I propositionen har emellertid föredragande statsrådet uppmärksammat den tveksamhet som anförts av vissa kristna ungdomsorganisationer mot kravet på medlemsavgifter. Det visar på god förståelse för den kristna synen på medlemskapet i församlingen, när statsrådet tolkar frågan som främst gällande hur medlemskapet skall styrkas för medlemmar, som inte erlagt medlemsavgift. Ytterligare en fördel hade varit, om anvisning givits angående vilka kriterier som kunnat komma i fråga. Den föreslagna formuleringen bör därför kompletteras, så att de andra kriterier som vederbörande myndighet fastställer inte i sin tur innebär sådana krav, som inte kan uppfyllas av ungdomsorganisationen i fråga. De riktlinjer som härvid kommer att tillämpas bör dessutom bli vägledande för regionala och lokala myndigheter i samband med ansökan om bidrag hos dessa samhällsorgan. Vad som här anförts bör ge regeringen till känna. I och för sig är det naturligt att man från samhällets sida anger kriterier för erhållande av statliga bidrag till ungdomsorganisationerna. Det kan enligt vår mening emellertid inte vara tillfredsställande att dessa kriterier får en sådan utformning att vissa organisationer uppfattar dem som ett frångående av de deklarationer om ungdomsorganisationernas frihet att verka i enlighet med sin särart som gjorts från statsmakternas sida. Det kan inte vara rimligt att vissa organisationer - om de utför ett arbete som bedöms vara motiverat att stödja från samhällets sida - skall tvingas anta en viss organisationsform för att få del av statsstödet. Den avgörande frågan måste vara om verksamheten till sitt innehåll och sin syftning är sådan att den kan anses vara berättigad att få del av det statliga stödet. Svårigheterna med de föreslagna bidragsvillkoren framträder kanske allra tydligast, om dessa villkor tillämpas på ungdomsverksamhet. Man bedriver inom en omfattande barnoch ungdomsverksamhet, vars innehåll i allt väsentligt är jämförlig med motsvarande verksamhet inom en rad organisationer - främst med anknytning till de övriga fria samfunden - som till följd av den organisationsform de valt självklart får del av det statliga stödet till ungdomsorganisationerna. Det saknas inte heller inom organ genom vilka myndigheterna kan få den redovisning av ungdomsarbetets uppbyggnad, inriktning och omfattning som är ett naturligt krav från de bidragsgivande myndigheternas sida. finns Pingstförsamlingarnas Ungdomsarbete (PU) som sammanhållande organ för ungdomsverksamheten inom . Föreningen har antagit stadgar och är demokratiskt uppbyggd. De samverkande församlingarna har genom utsedda ombud i en representantskapsförsamling utsett en styrelse bestående av företrädare för varje län. Representantskapet utser även ordförande i styrelsen. Inom styrelsen fungerar ett verkställande utskott. Uppbyggnaden av organisationen har skett i nära samverkan med , som sålunda godkänt densamma som tröskelorganisation. I den egenskapen har även Pingstförsamlingarnas Ungdomsarbete (PU) er hållit sedvanligt bidrag för dylika organisationer. Regionala bidrag erhålls även inom vissa landstingsområden. Efter tillkomsten av det statliga stödet till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet har PU fungerat som förmedlande organisation. Därigenom har organisationen vunnit erkännande hos de centrala myndigheterna. Ungdomsarbetet inom är av betydligt äldre datum än det centrala organet. Arbetsuppgifter och aktiviteter som haft riksomfattande karaktär har med hänsyn till rörelsens uppbyggnad av sinsemellan självständiga församlingar skötts av andra organ. Sålunda har gemensamt arbetsmaterial för ungdomsarbetet producerats inom bl. Förlaget , som också bedrivit viss konsulentverksamhet. i och utgör centrum för ungdomsledarutbildning på olika nivåer. Enskilda församlingar har tagit ansvar för riksomfattande ungdomsledarkonferenser och därmed även del av det ekonomiska ansvaret. har de gemensamma kurserna och konferenserna skett i samverkan med PU. Det bidrag PU förväntar sig i form av statligt stöd är sålunda avsett att användas för att vidareutveckla verksamhet som redan bedrivs på det centrala planet. Vidare ingår i målsättningen utbildning av ungdomsledare, produktion av undervisningsmateriel, bildband för verksamhet i skolor och annan utåtriktad ungdomsverksamhet. Det faktum att pingstförsamlingarnas ungdomsverksamhet inte nämns i förenämnda proposition inger farhågor att organisationen möjligheterna att erhålla det nya statliga stödet till ungdomsorganisationernas centrala verksamhet. Då nu bidragsreglerna omfattar åldrarna ingår f. n. i organisationen omkring 60 000 (sextiotusen) medlemmar. I och med att begreppet tröskelorganisation försvinner, förlorar Pingstförsamlingarnas Ungdomsarbete sin ställning som stödberättigad . Detta får konsekvenser även inom andra bidragssektorer. De lokala församlingarna förlorar det organ som fordras för att uppbära statligt stöd för lokal ungdomsverksamhet. Landstingsbidragen, som förutsätter en godkänd central organisation, upphör. De kommunala bidragen är likaledes knutna till de statliga stöden och kommer därför sannolikt att bortfalla. Godkännandet av Pingstförsamlingarnas Ungdomsarbete som centralt organ har sålunda avgörande betydelse för att erhålla såväl statliga som landstingsbidrag och kommunala bidrag för ungdomsverksamheten. En annan konsekvens av att PU inte godkänns som representativt organ för omfattande ungdomsarbete är att hela denna stora folkrörelse utestängs från de normala vägarna för information och kontakt med de olika samhällsorganen på ungdomsvårdens område. Detta kan bl. a. fä konsekvenser efter de väntade förändringarna av skolans inre arbete (), då ungdomsorganisationerna får ökad betydelse i samband med de fria och frivilliga aktiviteterna inom ram. Enligt vår mening bör det vara möjligt att ta hänsyn till 1 * 1975.3 sami. speciella struktur och i stället för att kräva en viss organisationsform söka en smidig lösning av frågan, varvid det enklaste sättet är att godkänna den organisation som redan finns. En parallell utgör i detta sammanhang de arrangemang som befunnits acceptabla i andra sammanhang där fråga varit om relationer till olika statliga myndigheter. Det gäller Pingstmissionens U-!andshjälp,som av SIDA accepterats som organ för förmedling av statliga medel till pingstmissionen, pingstpastorernas vigselrätt och pingstförsamlingarnas möjligheter att få del av bidrag till de fria samfunden, deras medverkan i den andliga vården vid kriminalvårdens anstalter etc. När dessa frågor först blev föremål för övervägande såg man från statsmakternas sida - liksom nu i fråga om stödet till ungdomsorganisationerna - oöverstigliga svårigheter i det förhållandet att församlingar inte var sammanslutna i en riksorganisation. Undan för undan har man emellertid funnit det möjligt och ändamålsenligt att godta de former av samarbetsorgan och den anknytning till övriga samfund som med hänsyn till sina särskilda förutsättningar varit beredd att acceptera. Samma möjligheter borde enligt vår mening finnas i fråga om ungdomsverksamhet. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar att organisationen skall vara berättigad till bidrag enligt de riktlinjer för statligt stöd till ungdomsorganisationernas centrala verksamhet som godkänner med anledning av propositionen 1975:14, att beträffande medlemsavgifter ger regeringen till känna vad som anförts i motionen.