ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY02900 · 1975-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om höjning av lånegränsen för företagarföreningarnas utlåning, m. m. Den övre lånegränsen för företagarföreningarnas lån till företagare är f. n. Lånegränsen, som fastställde , tjänar ofta som en spärr för vidare utlåning av riskvilligt kapital. Trots välmotiverade behov av riskvilligt kapital har företagarföreningen således på grund av nuvarande bestämmelser inte kunnat förse vederbörande företag med lång. Den senaste höjningen av lånegränsen skedde således . Enbart penningvärdeförsämringen motiverar mer än väl en betydande justering av denna gräns. Förslag har tidigare framförts om en höjning av lånegränsen till , vilket vi anser väl motiverat. Även denna gräns skulle vara låg, men dock på ett mer rimligt sätt svara mot behoven inom gruppen mindre och medelstora industri, som i huvudsak utgör företagarföreningarnas målgrupp. De allt svårare betingelserna för den mindre och medelstora industrin ökar också riskerna vid långivning. Trots förbättrat kreditbedömningsunderlag och allt noggrannare uppföljning av engagemangen ökar förlusterna. Enligt nuvarande bestämmelser skall varje företagarförening avsätta 0,5 96 av influtna räntor till en förlusttäckningsfond, som i första hand skall utnyttjas vid förluster. Med nuvarande utlåningsvolym innebär det att varje företagarförening i genomsnitt avsätter . Detta belopp kan sättas i relation till lånegränsen . Dessa förlusttäckningsfonder förslår inte alls för konstaterade förluster. Med hänsyn till det ökade risktagandet i föreningarnas låneverksamhet torde det vara nödvändigt att höja procentsatsen för avsättning till riskfonder i företagarföreningarna. För att få täckning för uppkomna låneförluster i anledning av statligt kreditstöd äger företagarförening rätt att söka extra anslag hos Kungl. Detta är emellertid förenat med långt utdragen handläggning, som orsakar företagarföreningarna betydande kostnader och merarbete samt skapar olust. Som exempel på handläggningstid i förlusttäckningsfrågor kan nämnas att för /74 anvisade ett engångsbelopp på 5 milj. kr. för sanering av företagarföreningarnas äldre lånefordringar. fattades beslut om fördelning av dessa medel. Utbetalningen ägde rum efter beslut. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att beslutar att den övre gränsen för företagarföreningarnas lån skall fastställas till . 2. att beslutar att avsättningsprocenten till förlusttäckningsfonder inom företagarföreningarna skall höjas från av räntan på utlånade medel, 3. att som sin mening ger till känna att konstaterade förluster på företagarföreningarnas lån ur statens hantverksoch industrilånefond i sin helhet skall täckas av statliga medel. . () i () () () ()
mot · FY02901 · 1975-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om höjt anslag till främjande av företagsservice. För budgetåren 1969/70, 1970/71 och 1971/72 utgick ett särskilt anslag om . per budgetår för fortbildning av företagarföreningarnas personal. (sedermera SIFU) svarade för administrationen av kurserna. /73 specialdestinerades av någon anledning inte dessa medel. Det ansågs dock att SIFU:s driftbudget också skulle inrymma samma belopp för ändamålet som . Trots att oklarhet redan då uppstod om medel för fortbildning av föreningarnas personal ställdes anslag till förfogande. Under /74 stoppades emellertid fortbildningsverksamheten upp på grund av att inga medel fanns anvisade. Efter förhandlingar mellan SIFU och statens industriverk anslogs . till finansiering av ett begränsat fortbildningsprogram . Inom denna ram genomfördes fyra kurser med sammanlagt 83 deltagare. /75 har av statens industriverk avsatts . för fortbildning av företagarföreningarnas personal. genomfördes en kurs med 22 deltagare. Fortbildningsprogrammet omfattar sju planerade kurser. Med tanke på den betydelsefulla uppgift företagarföreningarna ålagts i fråga om utökad och aktivare företagsservice till mindre och medelstora företag synes möjligheterna för föreningarnas konsulter att erhålla erforderlig fortbildning otillfredsställande - detta inte minst med tanke på den eftersläpning som kan sägas vara för handen beträffande fortbildningsverksamheten. Vi hänvisar till tidigare diskussioner angående finansieringen av denna. Utredningen om företagsservice föreslog att . skulle avsättas för utbildnings- och utvecklingsändamål. Det torde vara synnerligen angeläget att företagarföreningarnas medarbetare utbildas och utvecklas så att företagarföreningarna ges möjlighet att uppfylla de krav som ställs i fråga om att följa med den allmänna utvecklingen. Vi anser det därför rimligt att . ställs till förfogande för fortbildning av företagarföreningarnas medarbetare. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att anslaget till främjande av företagsservice räknas upp med . för utbildning och utveckling av företagarföreningarnas personal. () () () ()
mot · FY02904 · 1975-01-22 00:00:00 — av m. fl. om återinförande av affärstidsregleringen, m. m. riksdag beslöt att hos regeringen hemställa om utredning angående de fria affärstiderna. Denna utredning skulle med ledning av erfarenheterna av affärstidslagens slopande anvisa erforderliga åtgärder. Diskussionen kring affärernas öppethållande under obekväm arbetstid, särskilt då helgdagar och helgdagsaftnar, har varit intensiv. Det gäller kanske framfor allt bland de handelsanställda, där man såväl lokalt som centralt aktivt verkat för slopande av söndagsöppet och öppethållande på helgdagsaftnar. Denna diskussion har alltmera kommit att sprida sig också till andra grupper i samhället, och opinionen mot söndagsöppet är mycket stark. Den omfattande diskussionen, särskilt i samband med julhelgen 1974, visar att erfarenheterna av slopandet av affärstidslagen är genomgående negativa inte bara hos de anställda utan även i andra samhällsgrupper. Det måste därför inte minst bland de anställda upplevas som onödigt att ett beslut angående affärstidslagen skall föregås av en utredning som skall analysera erfarenheterna. Beslutet kan enligt vår uppfattning tas nu med det beslutsunderlag som debatten givit. Maj:t framhöll redan vid avskaffandet av affärstidslagen vid riksdag att detta beslut skulle omprövas om utvecklingen blev ogynnsam. Av uttalanden i fackförbundspressoch remissyttranden till förra årets riksdag framgår att utvecklingen gått i icke önskvärd riktning. Öppethållandet har fått en omfattning som ej förutsågs av de fackliga intressena, och affärstidsnämndens undersökningar visar att det främst är storvaruhus som utnyttjat möjligheten till söndagsöppet vilket påverkar strukturomvandlingen i för konsumenterna och samhället negativ riktning. Utvecklingen har alltså varit ogynnsam i en riktning som motiverar det omprövande som Kungl. Maj:t förbehöll sig i samband med att affärstidslagen en gång avskaffades. Med tanke på att de anställdas erfarenheter av affärstidslagens slopande finns väl dokumenterade och att dessa synpunkter fått stöd från allt bredare folkgrupper bör ej införandet av en lag mot helgdagsöppet fördröjas av utredningen utan beslut fattas i så att olägenheterna ej utsträcks ytterligare. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar 1. att förbud införs mot att ha butiker öppna helgdagar samt , påskafton, , och nyårsafton, 2. att affärstidsregleringen återinföra, 3. att dispensmöjligheter föreskrivs i lagen men att dispenssystemet tillämpas restriktivt och likformigt över hela landet, 4. att de anställda ges medinflytande vid behandlingen av dispens. GOTAB 75 8696 S Slockholm 1975
mot · FY02906 · 1975-01-22 00:00:00 — av m. fl. om bensindistributionen i glesbygd. Bilismen torde utan tvivel ha sitt allra största berättigande i glesbygdsområden, där det är svårt att upprätthålla tillfredsställande kollektiva förbindelser. Det måste därför vara angeläget att ett rimligt serviceutbud för glesbygdsbilismen upprätthålls. pågår en stark centralisering av bensindistributionen. De små pumpstationerna som funnits främst i anslutning till lanthandel läggs i snabb takt ned. Enskilda lanthandlare kan inte längre ta på sig det ekonomiska ansvar som det innebära» äga och driva en sådan pumpstation, och de stora bensinbolagen saknar intresse att upprätthålla en service i glesbygden. Denna utveckling har många negativa konsekvenser. Glesbygdsborna tvingas att företa i vissa fall mycket långa resor enbart för att kunna tanka sina bilar. Annan service i glesbygden hotas , eftersom bensinhandeln har varit ett viktigt komplement till många lanthandlares försäljning. En stor del av kundunderlaget försvinner i och med att kunderna tvingas att företa resor till närmaste tätort för att köpa bensin och då finner det mer praktiskt att företa också andra inköp där. Mot bakgrund av den nu pågående utvecklingen är ett samhällsingripande nödvändigt. Detta kan lämpligen fl den formen att bensinbolagen åläggs att upprätthålla en viss glesbygdsservice. En planering av glesbygdsförsäljningen av bensin bör upprättas länsvis och bensinbolagen åläggas att upprätthålla glesbygdsservicen i en utsträckning som står i förhållande till deras totala försäljningsvolym. Dessa pumpstationer bör så långt möjligt finnas i anslutning till existerande lanthandel. Självfallet får en sådan glesbygdsservice inte motivera ett högre pris i glesbygdsområdena. De prisskillnader som finns mellan olika delar av landet måste i stället elimineras. Särskild uppmärksamhet måste i detta sammanhang ägnas åt skärgårdens problem. Glesbygdsplaneringen måste garantera en tillfredsställande service i skärgårdsområdena av bilbensin och bränsle för båtar. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att 1. hos regeringen anhåller om förslag till åtgärder som innebär att bensinbolagen åläggs att upprätthålla service i glesbygder. 3 sami Nr 906-911 2. hos regeringen anhåller om en reglering av bensinpriset så att det hålls på samma nivå över hela landet. () P. O. ()
mot · FY02907 · 1975-01-23 00:00:00 — av herrar i och Stadling om utredning av vissa frågor rörande etablering och nedläggningar har i stor utsträckning de s. k. piratföretagens verksamhet ökat på ett betänkligt sätt. Även om detta främst har varit märkbart inom byggnadssektorn, finns samma tendenser i andra branscher. Detta har påtalats i skilda sammanhang både från branschorganisationer och från de anställdas fackliga organisationer. Från de fackliga organisationernas sida framhålles att gällande trygghetsoch säkerhetsföreskrifter ej respekteras. Branschorganisationerna anser det fastslaget att förekomsten av detta slags verksamhet numera håller på att bli en allvarlig belastning för de seriöst arbetande företagen. Från samhällets sida kan sägas att många av piratföretagen undanhåller såväl skatter som avgifter i betydande utsträckning. Detta medför dels ett skattebortfall, dels att de anställda ställs utanför sjukförsäkring, arbetslöshetsförsäkring och pensionsförmåner. Eftersom dagens samhälle ställer stora krav på företagarna då det gäller kunskaper om vilka regler som gäller i fråga om skatter, sociala avgifter och skyldigheter etc., är det rimligt att samhället också ställer vissa minimikrav på kunskaper i administration, ekonomi m. m. på den som önskar etablera sig som företagare. I intet avseende bör näringsfriheten i landet sättas i fråga, men den verksamhet som piratföretagen bedriver måste uppmärksammas. Enligt uppgift har inom statens industriverk påbörjats en utredning av vissa frågor rörande etableringar och nedläggningar av företag i byggnadsindustrin. Det är vår uppfattning att denna utredning bör vidgas i så måtto att även andra branscher genomlyses, att förslag framläggs för att tillgodose de anställdas rättigheter i dessa avseenden samt att konkurrenslikställigheten mellan olika företag beaktas. Med stöd av vad vi anfört hemställs att hos regeringen begär att uppdrag ges till statens industriverk att i sin pågående utredning om byggnadsindustrin jämväl beakta de i motionen framförda synpunkterna. () ()
mot · FY02908 · 1975-01-24 00:00:00 — av i och i om försäljningen av vissa pyrotekniska varor. Många människor, särskilt barn och ungdom, skadas av pyrotekniska artiklar. I samband med exempelvis påsk- och nyårshelgerna, då raketer, smällare och liknande pyrotekniska artiklar är särskilt populära, sker ofta svåra olyckor. Människor lemlästas, mister synen eller får på andra sätt skador som ger men för livet. Denna "verksamhet koncentreras främst till nyårshelgen och medför en onödig extra belastning på sjukvården. Förutom denna typ av skador, som är en direkt följd av handhavande av pyrotekniska artiklar, uppstår indirekta, negativa effekter. Det intensiva smällande som är vanligt i samband med vissa är mycket irriterande för den som kanske dagar och nätter i sträck tvingas åhöra det. För sjuka och gamla människor kan smällandet vara särskilt påfrestande. I vissa fall förekommer också direkt skadegörelse genom att smällare placeras i brevlådor, kastas mot människor och djur m. m. Enligt nuvarande lagstiftning får pyrotekniska varor endast säljas till den som uppnått en viss ålder. Dessutom finns regler om att polistillstånd krävs för att få inhandla större kvantiteter sådana varor. För anordnande av fyrverkeri krävs polisens tillstånd. Som fyrverkeri räknas dock bara större "festfyrverkerier". Om privatpersoner avfyrar raketer eller placerar smällare på sin tomt, balkong eller annorstädes, anses detta inte vara fyrverkeri av den art som kräver polistillstånd. De skadeverkningar och den irritation som uppkommer på grund av dagens okontrollerade användande av pyrotekniska artiklar av typ fyrverkeripjäser och smällare är så allvarliga att det är befogat att starkt begränsa deras användning. Den nuvarande lagstiftningen är inte tillräcklig för att förhindra att barn och ungdom kommer över pyrotekniska artiklar. Frågan om skärpta regler för försäljning av sådana liksom förbud mot tillverkning och försäljning har tidigare tagits upp i . En utredning har tillsatts, och den beräknas avlämna ett betänkande 1975. Enligt pressuppgifter förbereder denna utredning förslag som innebär skärpta åldersregler för inköp av varor av detta slag. Enligt vår mening är det inte möjligt att lösa problemen på det sättet. Förbud bör i stället införas för försäljning av t. ex. raketer och smällare till privatpersoner. I råder dylikt förbud. Lagen bör ändras så att försäljning av pyrotekniska artiklar får ske endast till den som av polismyndighet beviljas tillstånd till anordnande av fyr Begreppet fyrverkeri skall då tolkas på samma sätt som , vilket kommer att innebära att privat skjutande och smällande inte skall få förekomma. På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att vidta sådan lagändring att försäljning av pyrotekniska varor av typ raketer och smällare endast får ske till den som kan uppvisa polismyndighets tillstånd till anordnande av fyrverkeri. () ()
mot · FY02913 · 1975-01-22 00:00:00 — av m. fl. om höjt anslag till Bidrag till företagareföreningar m. : Administ rationskostnader. har företagarföreningarna uppgiften att svara för uppföljning och bevakning av företag som erhållit industrigarantilån, lokaliseringslån och lån ur statens hantverks- och industrilånefond. inrättades en expertgrupp i för att samordna uppföljningen och bevakningen av det statsfinansiella stödet. lades på försök det formella ansvaret för uppföljningen på länsstyrelserna. Det praktiska arbetet med uppföljningen skulle liksom tidigare åvila företagarföreningarna. Det finns f. n. många slags statliga kreditstöd: de ca 1 200 lokaliseringslånen omsluter 1 300 milj. kr., de omkring 600 industrilånegarantierna 215 milj. kr. och de 5 700 direktlånen 271 milj. kr. Dessa tre statliga kreditstöd uppgår således till ca 1 800 milj. kr. Lägger vi till de pengar som företagen lånat upp på annat sätt och själva satsat i investeringar i nya byggnader, maskiner och dylikt blir summan avsevärt mycket större. Samhället satsar miljarder på utvecklingsbara företag. Intresset för den förebyggande uppföljningen står emellertid i bjärt kontrast till dessa stora kapitalsatsningar. Enligt vår mening krävs en offensiv och långsiktig förebyggande verksamhet för att utveckla företagen för att få ut mer av det statsfinansiella stödet, dvs. skapa fler och säkrare sysselsättningstillfällen. P. g. a. för små resurser hinner företagarföreningarna inte följa upp kreditstöden i önskvärd utsträckning. Framför allt saknas resurser för en förebyggande uppföljning. Företagarföreningarna delar på 3,6 milj. kr. för /75 för att följa upp kreditstöden. Anslaget ryms inom reservationsanslaget Bidrag till företagareföreningar m. I budgetpropositionen föreslås ett reservationsanslag till företagarföreningarnas administrationskostnader om 17,2 milj. kr. för /76. Det är en ökning med 1,2 milj. kr. Det torde inte ens räcka till automatiska kostnadsökningar. I realiteten betyder förslaget en sänkning av anslaget, vilket också skulle komma att gå ut över föreningarnas möjligheter att bygga ut uppföljningsverksamheten. har föreslagit ett anslag på 18,6 milj. kr. Enligt vår mening kan detta anses som ett minimum med hänsyn till föreningarnas planerade verksamhet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att reservationsanslaget Bidrag till företagareföreningar m. : Administrationskostnader fastställs till 18,6 milj. kr. . () () () i Ulfsbyn GOTAB 75 8698 S 1975
mot · FY02916 · 1975-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om licensgivningen för import från låglöneländer, m. m. Den importkonkurrerande hemmamarknadsindustrin har besvärats av en synnerligen hård konkurrens inom vårt land. Detta beror dels på att vi har ett mycket högt kostnadsläge i jämförelse med andra länder, dels på att vi varit synnerligen liberala med att låta varor från länder som inte tillämpar en företagsmässig prissättning komma in i vårt land. När alltför uppenbara missförhållanden visar sig har regeringen visserligen varit nödsakad att med vederbörande länder åstadkomma vissa kvoteringar. Man har emellertid låtit verkningarna bli alltför stora, och dessa har medfört nedläggning av många företag som icke kunnat uthärda den hårda konkurrensen. Följderna härav blir att stora värden spolieras genom att maskiner och byggnader blir obrukbara, men framför allt skapar det personliga tragedier, då många människor har ställts utan arbete. Detta har varit så mycket mera beklämmande, då det inte sällan varit fråga om att äldre personer har friställts. De hårdare trygghetslagarna gör också att det för dessa personer blivit allt svårare att finna ny sysselsättning. Det förekommer inte sällan att just denna kategori hamnar bland dem som måste bli föremål för långvariga åtgärder från arbetsmarknadsverkets sida. Detta är ett tillstånd som vi icke kan acceptera. synes också denna konkurrens alltmer öka vilket beror på att många länder har fått en betydligt försämrad konjunktur. Detta gör att exportansträngningar mot vårt land ökar i ännu högre grad . Inför en väntad ytterligare försämring av konjunkturerna känner vi oss alltmer oroade över den kommande utvecklingen. Med hänsyn härtill är det av stor vikt att utvecklingen följs med största uppmärksamhet från myndigheternas sida, så att åtgärder vidtas för att begränsa importen från de länder som ovan angivits. Det är därför nödvändigt att en hård begränsning av denna import kommer till stånd. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär att inom ramen för , EG och EFTA licensgivningen avseende importen från låglöneländerna tillämpas så att fortbeståndet av eljest livskraftiga svenska foretag icke äventyras samt att begränsning av importen från dylika länder vidtas i större utsträckning än som f. n. sker. () () () () HANS () ()
mot · FY02918 · 1975-01-23 00:00:00 — av herrar i och om höjt anslag till främjande av företagsservice. För budgetåren 1969/70, 1970/71 och 1971/72 utgick ett särskilt anslag om . per budgetår för fortbildning av företagareföreningarnas personal. (sedermera S1FU) svarade för administrationen av kurserna. /73 specialdestinerades av någon anledning inte dessa medel. Det ansågs dock att SIFU:s driftbudget också skulle inrymma samma belopp för ändamålet som . Trots att oklarhet redan då uppstod om medel för fortbildning av föreningarnas personal ställdes anslag till förfogande. Under /74 stoppades emellertid fortbildningsverksamheten upp på grund av att inga medel fanns anvisade. Efter förhandlingar mellan SIFU och statens industriverk anslogs . till finansiering av ett begränsat fortbildningsprogram . Inom denna ram genomfördes 4 kurser med sammanlagt 83 deltagare. /75 har av statens industriverk avsatts . för fortbildning av företagareföreningarnas personal. genomfördes en kurs med 22 deltagare. Fortbildningsprogrammet omfattar sju planerade kurser. Med tanke på den betydelsefulla uppgift företagareföreningarna ålagts ifråga om utökad och aktivare företagsservice till mindre och medelstora företag synes möjligheterna för föreningarnas konsulter att erhålla erforderlig fortbildning otillfredsställande. Detta inte minst med tanke på den eftersläpning som kan sägas vara för handen beträffande fortbildningsverksamheten med hänvisning till tidigare diskussioner angående finansieringen av denna. Utredningen om företagsservice föreslog att . skulle avsättas till utbildnings- och utvecklingsiindamål. Det torde vara synnerligen angeläget att företagareföreningarnas medarbetare utbildas och utvecklas så att företagareföreningarna ges möjlighet att uppfylla de krav som ställs i fråga om att följa med den allmänna utvecklingen. Vi anser det därför rimligt att . ställs till förfogande för fortbildning av företagareföreningarnas medarbetare. Med stöd av vad som ovan anförts hemställer vi att anslaget till Främjande av företagsservice räknas upp med . för utbildning och utveckling av företagareföreningarnas personal. . () i
mot · FY0292 · 1975-01-15 00:00:00 — av i m. fl. angående rekrytering av kyrkvärdar. Enligt 54 § lagen om församlingsstyrelse skall kyrkvärdar väljas av kyrkorådet bland ledamöterna och suppleanterna i rådet för den tid de blivit valda till ledamöter eller suppleanter. (Det anses underförstått att kyrkvärdar skall väljas bland lekmännen i kyrkorådet.) fanns i varje församling två kyrkvärdar som jämte sockenprästen skulle vårda kyrkans egendom. Denna institution har bibehållits till vår tid och kyrkvärdarnas uppgifter, som ej finns angivna i lagen om församlingsstyrelse, är delvis desamma som . Den befattning med kyrkans ekonomiska angelägenheter som enligt kyrkolagen av och prästerskapets privilegier av tillkommit prästen och kyrkvärdarna har visserligen numera övergått till kyrkorådet såsom församlingens styrelse. Men fortfarande har enligt nedärvd sedvänja kyrkvärdarna i första hand vården om kyrko- och församlingsegendomen. Det är också praxis att kyrkvärdarna sköter församlingens civila representation. De bestämmelser om kyrkvärdarnas uppgifter som finns i kyrkolagen är i stort sett föråldrade och rör sig mest om sysslor som enligt nutida uppfattningar ankommer på klockare eller kyrkovaktmästare, men att kyrkvärdarna skall närvara vid installation och visitation får anses självklart. Kyrkvärdar bör enligt prop. 1963:70 väljas då praktiskt behov därav föreligger, dvs. när kyrkorådet har hand om vården av kyrka eller annan egendom av väsentlig betydelse. Ofta uppstår svårigheter att få personer som är villiga att åtaga sig uppdraget som ledamot eller suppleant i kyrkorådet då det måste kombineras med kyrkvärdskap. Kretsen ur vilka kyrkvärdarna måste väljas anser undertecknade för snäv. Med hänvisning till det anförda föreslås att hemställer hos regeringen att sådan lagändring vidtages så att kyrkvärdarna kan få väljas ur en större krets personer, förslagsvis bland valda kyrkofullmäktige och deras suppleanter.