mot · FY0234 · 1975-01-10 00:00:00 — angående kontrollen av medicinerna. Placebo, ett etiskt problem Läkare kan inte rutinmässigt behandla patienter med medel vars effekt är obestyrkt, skriver byrådirektör vid (i Svensk Farmaceutisk 1974:16, s. 720). Denna, som man trodde, självklara beskrivning av existerande normer kommer i ett sällsamt ljus, när man läser den utkomna artikeln av i Scientific American för , om hur placebo används inom medicinen. Placebo (latin = jag skall behaga) är som bekant den vanliga beteckningen på ett verkningslöst preparat, som ges åt patienten som om det vore en verksam medicin.Byrådirektör kommer själv in på placebo längre fram i sin artikel och konstaterar att det kan synas ha en läkande verkan på sjukdomar, detta dock under förutsättning att patienterna verkligen blir lurade eller, som han uttrycker det: Patienter bör anse den behandlande skicklig på sitt område och tro på ett gott behandlingsresultat, vilket är av fundamental betydelse för ett positivt resultat (a.a. s. 722).Dr Bok är mera kritisk mot användningen av placebo. Hon påpekar att användningen av placebo icke har minskat med mängden effektiva läkemedel, som kommit fram , utan tvärtom ökat den, och hon betecknar detta som en etiskt tvivelaktig procedur, vilken bör inskränkas till vissa noggrant definierade typer av fall (Sci. 1974 s. 22).Hennes argument mot placebo i vanlig sjukvård, liksom i experimentsituationer, är att det i längden tenderar att undergräva patienternas förtroende för läkaren och läkarkåren som helhet. Motargumentet - att man då gör vissa typer av experiment omöjliga - bemöter hon med att säga att då får man antingen omstrukturera experimentet, så att man slipper ljuga för patienten, eller också låta bli att utföra det.Hon påpekar vidare att placebo inte sällan medför verkliga faror för patienterna och inte är så oskyldigt som det ser ut samt att vanan att utdela det är speciellt betänklig när det - som ofta sker - ges åt barn för att lugna föräldrarna.En jämförelse mellan praxis och lag när det gäller placebo - och likaså när det gäller icke legitimerade mediciner, s. k. örtmediciner - visar upp ett oroande resultat. En utgiven amerikansk lärobok i medicin uppmuntrar således läkarna att ge patienterna små doser av verkliga läkemedel, inte overksamma medel alltså, som placebo - detta därför att det är viktigt för effekten att både läkare och patient tror på resultatet! Om man i stället för placebo av denna typ skulle ge en homeopatisk eller antroposofisk medicin eller THX, på vilken också både läkare och patient tror, skulle man emellertid som bekant i komma i en helt annan etisk och juridisk situation.När placebo används vid experiment, tangerar man också ofta enligt ytterst betänkliga moraliska områden. Det har förekommit chockerande fajl, då patienter, som verkligen skulle behövt en viss behandling, har fått placebo i stället, därför att forskningen krävde ett kontrollexperiment. En av anledningarna till att vissa s. k. örtmediciner, bl. a. mot cancer, inte kan uppfylla samma krav på dokumentation, som kräver, är att de läkare som använder dessa preparat vägrar att göra placebo-experiment, ty därigenom skulle de undanhålla medicin från människor som skulle kunna ha nytta av den och som tror att de får den. Deras etik står helt enkelt i vägen för en modern experimentteknik. slutsats är att placebo behöver en mycket intensivare och mera utbredd debatt, både bland läkare och bland allmänheten, om det skall kunna nyttjas på ett försvarbart sätt. belyser bjärt de problem som faktiskt finns inom den nutida medicinen men som ofta sopas under mattan. Jag vill i denna motion ta upp några av dessa problem, som har med patienternas säkerhet att göra - och med deras förtroende för den medicinska vetenskapen - och som rör både den legitimerade och den ickelegitimerade medicinen i . Vid en läkarstämma upplystes det om att egna experter starkt kritiserat vissa i försålda mediciner men att dessa trots detta kraftigt ökat sin försäljning med hjälp av mycket intensiv reklam. Till saken höratt den läkaresom gjorde detta avslöjande uttryckligen förklarade sig förhindrad att offentligen meddela preparatens namn, eftersom läkarna annars inte skulle få tillgång till läkemedelsfirmornas försäljningsstatistik. Tack vare den fria pressen kom namnen fram ändå, men uppenbarligen är det ett alldeles oefterrättligt tillstånd att mediciner skall kunna säljas i med legitimation, utan att denna legitimation kan och effektivt dras in så snart det tydligt framgår att medicinernas skadliga verkningar överstiger deras goda. Delvis beror detta på bristande personal vid . Men det skulle också vara möjligt att komma åt missförhållandet genom att helt enkelt tvinga läkemedelsfabrikantema att sätta en hälsovarning vid sina läkemedel i all reklam för dem, så snart experter har yttrat sin kritik av dem. Detta skulle inte kosta myndigheterna något och skulle mänskligt att döma ha en nästan lika kraftig effekt som ett förbud. Det är en outhärdlig och svårbegriplig form av ojämlikhet inför lagen, att vissa läkemedel skall vara förbjudna, resp, inte kunna köpas med läkemedelsrabatt, därför att tillverkarna inte haft råd att göra den typ av utvärdering som kräver, medan andra, som enligt samma socialstyrelses experter bevisligen är mer till skada än till nytta, får säljas vidare i alltmer ökad omfattning och behandlas som legitima läkemedel. Vidare är det uppenbarligen så, att inte har möjligheter att självständigt pröva alla de läkemedel som underställs den utan i stor utsträckning litar på läkemedelsfirmornas egen dokumentation. 1 efterhand upptäcks då sådana brister som i de aktuella fallen - men hur vet vi att det inte finns många fler sådana brister i den dokumentation som firmorna från början framlägger? Dess viktigare är det att alla tillstånd, som utdelats på detta otillfredsställande sätt, med omedelbar verkan kan om inte dras in så dock minskas till sitt värde genom ovan beskrivna konsumentupplysning. Mediciner i andra kulturer Den typ av läkemedel som kallas örtmediciner eller naturmediciner behandlas i andra kulturländer på ett mycket mera liberalt sätt än hos oss. Professor säger om detta bl. (Svensk Farmaceutisk 1974:16 s. 714): På den europeiska kontinenten, inklusive och , har man en annan tradition när det gäller just läkemedel. Där lever det traditionella användandet av folkmediciner av typ naturdroger kvar på ett mycket starkare sätt än i många västliga länder. I t. ex. finns särskilda apotek, som tillhandhåller naturdroger. I finns också sådana speciella apotek med enbart dessa droger i form av teblandningar etc. Och dessa droger och drogblandningar är konfirmerade i rumänska , om jag så får uttrycka mig. Professor påpekar på samma ställe, att efterfrågan på dessa örtmediciner i delvis beror på inflytande från invandrare, som i sina hemländer varit vana vid att använda sådana medel för självterapi vid smärre åkommor som förkylning och liknande. Att det är svårt att få fram en rättvisande bild av totaleffekterna av sådana droger bekräftar också professor , som meddelar att man vid farmakognostiska institutionen i tagit upp forskningsprogram med sikte på att få fram metoder att bedöma effekten av dessa medel. Syntetiska mediciner blir som bekant allt dyrare att framställa och testa och får allt kraftigare biverkningar, så att de kräver allt större noggrannhet vid medicineringen. Naturdrogerna verkar däremot mera allmänt på hela organismen. Även inom den vanliga medicinska forskningen börjar man nu fråga sig, om inte cancer bör behandlas mera med medel som stärker organismens motståndskraft och inte enbart med direkt celldödande medel som ger sig på cancercellerna men också har svåra biverkningar på de friska. säger t. ex. i tidskriften 1970 i en intervju till : Det är antagligen så, att cancerceller uppstår jämt och ständigt under livet av yttre eller inre anledning, men att kroppen känner igen dem som främmande och stöter bort dem. - Efter medelåldern minskar avstötningsmekanismernas effektivitet och de utifrån kommande cancerframkallande impulserna ökar på ett kumulativt sätt. Båda dessa förändringar samverkar och cancerfrekvensen ökar. Ett medel som Iscador arbetar just på detta område: att stärka kroppens egna försvarsmekanismer. Metoder att testa det, som om det vore ett vanligt cellgift, är alltså totalt förfelade. Detta erkänns i men inte i . De två typerna av medicin har båda sitt berättigande och behövs för olika typer av sjukdomar och kanske även för olika typer av patienter. Att belasta den ena sorten med krav som är avpassade för den andra är att ge dem alltför ojämna villkor. Skillnaden mellan de båda typerna motsvarar på många sätt skillnaden mellan den moderna produktions- och transportteknik, som kräver stora maskiner, mängder av kapital och våldsamma metoder, och den mellanstora teknik eller lagom-teknik, som är lättare att använda, kräver mindre kapital och fungerar bäst i den lilla skalan. Inte bara i börjar nu vissa människor upptäcka att den storskaliga tekniken har nackdelar, som i många sammanhang överväger dess fördelar. Något liknande kan ibland sägas om den legitima medicinen i jämförelse med naturmedicinerna. Införande av utländska mediciner i Svenska medborgare har rätt att för eget bruk införa i landet sådana mediciner som inte är registrerade här, i kvantiteter som motsvarar 2-3 månaders användning. Det är viktigt att denna rätt inte sätts ur spel genom instruktioner till tullpersonalen. Det torde vara mycket svårt för denna att på stående fot sätta sig in i vad medicinen betyder för den sjuke och hur stort lager han behöver, och det kan inte heller vara tullpersonalens uppgift att avgöra detta i detalj. Här bör en viss generositet visas, och gränserna för vad som får föras in, när det uppenbarligen inte är fråga om någon sorts olaglig försäljning utan gäller medicin för eget bruk, bör inte dras onödigt snävt. Det upplevs som synnerligen stötande för gemene mans rättskänsla att resande, som inte sällan är gamla och klena, under bryska former berövas den medicin, de själva anser sig behöva, och behandlas som smugglare. Under hänvisning till vad som anförts hemställer jag 1. att begär en kartläggning av hur s. k. placebo används i , 2. att begär förslag om obligatorisk hälsovarning vid läkemedel som utdömts av experter, 3. att begär generösare instruktioner för hur mycket i icke registrerad medicin svenska medborgare får införa i landet för eget bruk.