ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY021540 · 1975-01-24 00:00:00 — av och i om giftfri odling. Efterfrågan har ökat på livsmedel som framställs utan användning av gifter eller drivande konstgödsel. För denna sorts odling krävs en annan uppläggning, delvis andra metoder än de som lärs ut vid jordbruksskolor och rekommenderas av konsulenter vid jordbruksmyndigheter. För att framställa så billiga produkter som möjligt hävdas det från officiellt håll att man måste använda både kemiska bekämpningsmedel och stora konstgödselgivor. Den industri som framställer dessa jordbrukshjälpmedel uppmuntrar med påkostad reklam ökad användning. Samhället bör inta en neutral hållning till olika vetenskapliga skolor inom jordbruket. Om en riktning innebär högre lönsamhet borde inte detta automatiskt medföra att andra riktningar med huvudsakligen andra målsättningar nonchaleras eller motarbetas. Konsumenterna borde få välja vilka produkter de föredrar. Det är inte säkert att de som väljer dyrare produkter framställda utan gifter och konstgödsel behöver få ett dyrare hushåll. Man kan välja att spara in på åtskilliga halvfabrikat och snaskliknande produkter, vilka nu utgör en stor del av många normalhushålls kostnader, och i stället satsa på enkelhet och kvalitet. Samhället bör underlätta denna valfrihet. Det är ibland svårt att se på en produkt om den är framställd med eller utan gifter. I och med att efterfrågan på giftfria produkter stiger och konsumenterna är villiga att betala ett högre pris för dem, ökar behovet av kontroll. Samhället borde verkställa en sådan kontroll åt de odlare som så önskar. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen uttalar att medel ställs till förfogande ur anslaget till jordbruksforskning för produktionsrådgivning, forskning, utvecklingsarbete och kontroll av odling utan användning av gifter eller drivande konstgödsel. () ()
mot · FY021545 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar Häll och om inrättande vid lantbruksstyrelsen av en tjänst för handläggning av frågor om samernas sysselsättning. Rennäringen är i vårt land förbehållen den samiska folkgruppen och är enligt allmän mening en av förutsättningarna för bevarande av den samiska kulturen. Den rationalisering av näringen som bl,a. rennäringslagen medverkar till innebär att antalet renskötande samer, även vid rationellt renantal, kommer att minska. Allt fler samer står utanför rennäringen men är bosatta inom de samiska områdena och måste också garanteras sysselsättning. Med anledning härav uttalade riksdag (prop. 1971:51, s. 115 JoU 37) att det framstod som en väsentlig uppgift för lantbruksnämnderna att - efter samråd med bl. a. samerna själva och arbetsmarknadsmyndigheterna - skapa arbetstillfällen för samerna. Behov av arbete som deltidssysselsatt i renskötselarbetet eller som heltids- eller deltidsarbetande i annat arbete utanför renskötselarbetet skulle således enligt undersökning som företagits av lantbruksstyrelsen (rennäringsgruppen) föreligga för fler än 240 nu aktiva renskötare. Huvudparten av dessa finns inom . Utöver dem som är hel- eller deltidsarbetande inom renskötseln och därigenom betecknas som aktiva renskötare torde det finnas ytterligare ca 700 personer i arbetsför ålder bland den renskötande befolkningen. En stor del av dessa torde vara i behov av kompletterande sysselsättning. Enligt den företagna bedömningen föreligger det således ett ganska stort sysselsättningsbehov för samer inom renskötselområdet. Det är därför angeläget att vidta olika åtgärder så att sysselsättningsförhållandena kan förbättras. Det vore lämpligt att lantbruksnämnderna vid sitt arbete med sysselsättningsfrågorna inventerade byarna i fråga om sysselsättningen. Med ledning av sådana inventeringar och diskussioner kunde ett lämpligt underlag erhållas för bedömning av behovet av sysselsättningar och sysselsättningsskapande åtgärder inom de olika byarna. Detta arbete bör bedrivas i ingående samråd och samarbete med främst kommunerna och länsarbetsnämnden. Lantbruksnämnderna saknar emellertid resurser att aktivt medverka, och särskild expertis bör därför ställas till deras förfogande. Lantbruksstyrelsen menar att en befattning närmast av samma karaktär som glesbygdskonsulentens bör skapas för att handha samebyarnas angelägenheter i sysselsättningsfrågan. Med anledning av att uppdragit åt lantbruksmyndigheterna att finna lösningar för samernas sysselsättning bör lantbruksstyrelsen vara den myndighet som skall ha huvudmannaskapet. Lantbruksstyrelsen borde på försök få till sig knyta en befattning av samma karaktär som glesbygdskonsulentens, dock med verksamheten begränsad till samebyarna. Det kan tilläggas att lantbruksnämndernas arbetsbörda med rennäringens rationalisering m. m. inte ger utrymme för den aktivitet rörande sysselsättningsfrågorna som är nödvändig om snara resultat skall uppnås. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening uttalar att det föreligger ett påtagligt behov av en sådan tjänst.
mot · FY021547 · 1975-01-27 00:00:00 — av i m. fl. Markkartering, dvs. analys beträffande för växten betydelsefulla växtnäringsämnen, har utförts i landet under . Analysen avser att ge svar på jordens kalktillstånd (pH-värdet), halten av fosfor (P), kalium (K), magnesium (Mg), bor (B), koppar (Cu) samt förhållandet kalium/magnesium, en kvot, som är ett uttryck för dessa ämnens lättillgänglighet för växterna. Markkartering bör upprepas vart åttonde till tionde år för att vara aktuell. I t. ex. län karteras 6 000-7 000 hektar, men verksamheten borde vara större, anser man inom lantbruksnämnden. Intensifiering är därför av nöden för att man rätt skall kunna gödsla i riktigt avmätta mängder och därmed begränsa importen av gödselmedel och/eller dess råvaror. Som ett resultat av markkartering fås, som nämnts, uppgift på markens pH-värde. En successiv förändring av dessa värden åt det sura hållet pågår, och detta accenturerar betydelsen av regelbunden kontroll av odlingsmiljön. För att komma till rätta med surhetsgraden är främst kalkning nödvändig. Kalkningsintensiteten i exempelvis län borde fyra-femdubblas för att vi skall kunna skapa optimala odlingsförhållanden för våra grödor. I andra delar av landet synes behovet vara än större. Frågan om på vilka vägar en ökad markkartering kan komma till stånd borde närmare utredas. För att sprida förståelse bland lantbrukarna om betydelsen av hithörande problem borde man exempelvis kunna pröva huruvida man i samhällets regi kan åta sig kostnadsfri markkartering till lantbrukare, som förbinder sig att rätta sig efter de råd och anvisningar som lantbruksnämndens konsulenter efter verkställd analys och kartering lämnar. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att jordbruksutredning får i uppdrag att pröva frågan om en mera omfattande markkartering i enlighet med vad som anförs i motionen. (s) ()
mot · FY021549 · 1975-01-27 00:00:00 — av herrar och i Heden om indragningen av veterinärtjänster. Distriktsveterinärväsendet omfattade före omorganisationen 285 tjänster, samtliga med fast stationeringsort. Som vikarie tjänstgjorde yngre veterinärer (ett 70-tal), vilka icke hade någon fast anställning. Vid omorganisationen inrättades 270 tjänster med fast stationeringsort (255 enligt propositionen samt härutöver 15 förfogandetjänster) samt 40 tjänster för regionvikarier. De senare skulle även vid behov kunna tas i anspråk såsom tillfällig arbetskraftsförstärkning. Det har i praktiken visat sig att organisationen är för knapp för att fylla sin uppgift. Indragningen av tjänster medför dels ökade kostnader, dels svårighet att erhålla veterinärtjänster i den utsträckning som behövs. Frågan om indragning bör på nytt prövas, och ytterligare tjänster som regionvikarier samt tjänster till förfogande inrättas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om att lantbruksstyrelsen får i uppdrag att nogsamt pröva indragningen av veterinärtjänster. () i Heden
mot · FY02155 · 1975-01-16 00:00:00 — om statsbidrag till kostnad för familjedaghemsassistent. Statsbidrag till familjedaghemsverksamheten utgår numera på i stort sett motsvarande grunder som till den sociala hemhjälpen. Statsbidrag utgår således av kommunens bruttokostnader för såväl löner som omkostnadsersättning till dagbarnvårdare. 1 bidragsunderlaget för social hemhjälp ingår från och med detta år också kostnader för den arbetsledande personalen, de s. k. hemhjälpsledarna. Motiveringen är att det här gäller insatser som är direkt knutna till hemhjälpsverksamheten. I bidragsunderlaget för familjedaghemsverksamheten ingår däremot inte kostnader för familjedaghemsassistenterna trots att det även här är fråga om insatser som är direkt knutna till familjedaghemsverksamheten. Behovet av kvalitet på den kommunala barnomsorgen, dvs. familjedaghem och daghem, har ofta och i många sammanhang påpekats. För en fullgod familjedaghemsverksamhet spelar det arbete som utförs av familjedaghemsassistenterna en mycket stor roll. Detta framgår klart av Råd och anvisningar från nr 35/1974 som gäller den kommunala familjedaghemsverksamheten. För att kunna välja rätt familjedaghem för ett barn bör assistenten söka utröna om det aktuella hemmet är det bästa tillgängliga alternativet för att ta till vara just det barnets utvecklingsmöjligheter. Sedan placering skett måste en fortlöpande kontakt upprätthållas med dagbarnvårdaren, dels genom hembesök, dels genom att dagbarnvårdaren själv tar kontakt. Den en dagbarnvårdare arbetar inom yrket bör assistentens hembesök ske särskilt ofta, förslagsvis en gång . I vissa situationer är assistentens medverkan särskilt angelägen. Det kan bli fråga om omplacering i fall då ett dagbarn synbarligen inte trivs, vilket kräver både tid och grannlagenhet från assistentens sida. Assistenten bör också hålla sig å jour med de senaste vetenskapliga rönen på området och vidarebefordra dessa till familjedaghemmen bl. a. vid återkommande informationsträffar. I många kommuner har en familjedaghemsassistent hand om ända upp till 150 å 200 dagbarn. Detta innebär att assistenten skall hålla kontakt med 100-150 dagbarnvårdarefamiljer och kanske 250-300 föräldrar. Det är uppenbart att det måste bli svårt i dessa fall att upprätthålla den värdefulla och nödvändiga kontakten med både dagbarnvårdare och föräldrar. Skulle statsbidraget till familjedaghemsverksamheten också omfatta kostnaderna för familjedaghemsassistenterna skulle detta innebära en väkommen sti mulans för kommunerna och vidgade möjligheter för dem att anställa tillräckligt antal familjedaghemsassistenter. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att kostnader för familjedaghemsassistent skall ingå i de statsbidragsberättigade kostnaderna för familjedaghemsverksamheten från . () ()
mot · FY021552 · 1975-01-27 00:00:00 — om ytterligare anslag till prisreduktion på eldningsolja för växthus m. m. Trädgårdsnäringen har kommit i en mycket svår ekonomisk situation till följd av de kraftigt ökade oljepriserna. a. , , , och har man genom bidrag och avskrivningslån sökt hjälpa sin trädgårdsnäring över de svårigheter som uppstått. Bidragen som utgått har i de flesta fall knutits till den kvantitet eldningsolja, som inköps för växthusuppvärmning. I t. ex har växthusföretagen erhållit ett bidrag motsvarande ca 140 sv. kr./m3 före och 94 sv. kr./m3 efter detta datum. De avskrivningslån, som utgår i , uppgår till ungefär 87 sv. kr./m3. Dessa bidrag och avskrivningslån har utgått sedan i början av föregående år. Då de svenska växthusodlarna framför allt är tvingade att konkurrera med holländska importprodukter, är det inte bara ett rättvisekrav utan också en ekonomiskt tvingande nödvändighet att vårt lands växthusföretagare erhåller motsvarande stöd. I annat fall kommer många att få lov att upphöra med sina odlingar, vilket bl. a. skulle medföra sysselsättningssvårigheter för den anställda arbetskraften. De svenska växthusodlarna får betala ett oljepris, som är /m3 högre än vad det var . Jämför man med är priset mer än . Denna kostnadsökning har endast till en mindre del kunnat kompenseras genom högre produktpriser. Jag anser det därför vara motiverat att de svenska växthusodlarna kompenseras för åtminstone hälften av det senaste årets stegring, dvs. Även då tvingas odlarna att själva bära en stor del av den uppkomna förlusten. Då det inom den svenska växthusodlingen förbrukas eldningsolja, skulle det behövas ett belopp av 20 milj. kr. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer jag att på tilläggsstat 11 för /75 anvisar 20 milj. kr. till prisreduktion för den eldningsolja som levererats till de växthusföretag och champinjonodlingar som är berättigade till nedsättning av energiskatt.
mot · FY021553 · 1975-01-27 00:00:00 — om bidrag till miljövårdande åtgärder inom jordbruket. Statligt bidrag till miijövårdsinvesteringar i jordbruket utgår med högst av investeringskostnaderna. De utförda investeringarna utgör endast en ringa del av det stora behov som föreligger. Inte minst inom de medelstora jordbruken är investeringsbehovet i miljövårdsanläggningar stort. Denna typ av jordbruk familjejordbruket är den dominerande och utgör en företagsform som samhället har all anledning att skapa framtidsmöjligheter för. För att dessa jordbruk skall vara bärkraftiga och bestå är det i många fall nödvändigt att det där finns en rätt betydande animalieproduktion. Det fordras då ofta att det görs rätt stora investeringar i miljövårdsanläggningar. Inte minst därför är ett statligt stöd för miijövårdsinvesteringar för denna typ av jordbruk angeläget. Från både jordbruks- och miljösynpunkt är familjejordbruken med en kombinerad animalie- och vegetabilieproduktion att föredra framför ensidigt spannmålsproducerande jordbruk och centraliserade animaliefabriker. har till industrin utgått ett bidrag till miijövårdsinvesteringar , dock begränsat till sammanlagt högst 50 milj. kr. Dessutom har staten som en sysselsättningsstimulerande åtgärd bidragit till miijövårdsinvesteringar inom industrin med ytterligare 470 miljoner. Bidragsprocenten har då växlat mellan 50 och 75. Den tidigareläggning som erhållits tack vare de förhöjda bidragen kan nu beräknas uppgå till . Inom jordbruket skulle också utan tvekan en höjning av bidragsandelen i hög grad stimulera till en större intensitet av investeringar i miljövårdsanläggningar. Utsikterna för sysselsättningen inger oro för framtiden och mycket talar för att kraftiga åtgärder måste vidtagas för att stimulera sysselsättningen och skapa nya arbetstillfällen. Med hänsyn härtill anser vi att starka motiv föreligger för att statsbidraget till miljövårdande åtgärder inom jordbruket under /76 bör höjas till av investeringskostnaderna för den del av investeringskostnaden som understigit . Därutöver bör bidragsandelen bibehållas vid . Reglerna för bidragsgivningen är så utformade, att bidrag utgår efter det djurantal som fanns på fastigheten . Motiveringen härför är att bidrag endast skall utgå till sådan anläggning som tagits i bruk före nämnda datum. Detta innebär att jordbruk med reducerad djurhållning vid denna tidpunkt missgynnas, därest djurantalet har utökats . Enligt vår uppfattning är detta en orimlig bestämmelse, och vi anser att bestämmelserna bör ändras så till vida att som grund för statsbidragsgivningen skall räknas det befintliga djurantalet. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att anhåller hos regeringen om att bidrag till miljövårdande åtgärder inom jordbruket får utgå av investeringskostnaden för den del som understiger , 2. att hos regeringen anhåller om sådan ändring av kungörelsen om statsbidrag till miljövårdande åtgärder inom jordbruks- och trädgårdsföretag (1972:293), att bidragen grundar sig på fastighetens normala kapacitet avseende djurhållning, i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · FY021554 · 1975-01-01 00:00:00 — om länsstyrelses befogenhet att inskränka viss båttrafik. Intresset för båttrafik har tilltagit starkt i vårt land. Antalet fritidsbåtar beräknas utgöra närmare 600 000. Det är givetvis av betydande värde att människor på detta sätt får möjligheter att idka friluftsliv. Emellertid medför den livliga båttrafiken även nackdelar. Buller från båtarna kan bli störande för den bofasta befolkningen liksom för andra som uppehåller sig vid sjöar med båttrafik. Vidare förekommer föroreningar av vatten och stränder. Det är givetvis angeläget att båttrafikanterna iakttager sådan hänsyn att de miljömässiga skadorna blir så små som möjligt. Emellertid synes det också nödvändigt att vidta vissa begränsningar av båttrafiken. Länsstyrelserna har vissa möjligheter att inskränka rätten att färdas på sjöar och andra vattenområden. Enligt vår mening bör dessa möjligheter vidgas, så att länsstyrelserna efter framställning av berörda kommuner skall kunna vidta ytterligare begränsande åtgärder. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär en översyn av reglerna för länsstyrelsernas befogenheter att inskränka båttrafik på insjöar och andra vattenområden. () ()
mot · FY021556 · 1975-01-27 00:00:00 — av m. fl. om tillståndsprövning vid kommunala markförvärv. Enligt gällande jordförvärvslag är bl. a. staten och kommunerna vid markförvärv undantagna från förvärvstillståndsprövning av lantbruksnämnd. Vidare kan kommunerna med stöd av den kommunala förköpsrätten i flera avseenden tillförsäkra sig mark. Detta förhållande innebär att flera kommuner i många fall är allvarliga konkurrenter till de areella näringarna när det gäller förvärv av mark. En kommuns motiv för inköp av mark kan dels vara att tillgodose ett akut byggbehov, dels att långsiktigt säkerställa ett markbehov för kommande expansion. Vid planering av kommunernas expansion har man i mycket ringa utsträckning haft anledning att iakttaga om expansionen exempelvis sker på god eller mindre god jordbruksmark. Skälet härtill är den utomordentliga prioritering kommunen åtnjuter i gällande lagstiftning. Med det allmänt förändrade synsätt som råder i vad gäller värdet av god jordbruksmark är nuvarande förhållanden orimliga. De kommuner som köper mark enbart av det skälet att man vill tillförsäkra sig en långsiktig markreserv bör särskilt beaktas. Enligt vår mening bör kommunerna i förvärvshänseende jämställas med andra förvärvare. I andra sammanhang har vi ifrågasatt den kommunala förköpslagen. För att i större utsträckning ge olika intressen likvärdiga förutsättningar att hävda sina möjligheter till markförvärv är det angeläget att nuvarande undantagsregel från tillståndsprövning vad avser kommunala markförvärv häves. Det ankommer på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig lagtext. Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att hos regeringen anhåller om sådan ändring i jordförvärvslagen att kommunala markförvärv blir underkastade förvärvstillståndsprövning i enlighet med vad i motionen anförts. HANS () i () i Vrångebäck L. () i
mot · FY021558 · 1975-01-24 00:00:00 — av om kostnadsfördelningen vid dikning. Enligt nu gällande principer för fastställelse av kostnadsfördelningen vid de av lantbruksnämnderna gjorda dikningsförrättningarna har i stort sett endast jordbruksjord inräknats. Skogsmarken har med få undantag sluppit ifrån kostnaderna för sina avloppsdiken, om dessa passerat genom jordbruksjord; detta trots att betydande utdikningar av skogsmark kunnat ske eller i varje fall på ett effektivare sätt gått att genomföra. Enligt erhållna uppgifter har skogsmark endast vid enstaka tillfällen i samband med nyplantering till viss del räknats med i kostnadsfördelningen. Åldern på skogen vid dikningstillfället har således varit avgörande för skogsmarkens deltagande i dikningskostnaden. Mot bakgrund av att vårt skogsbruk bedöms som ett uthålligt sådant, med en lång växtperiod, kan förhållandet av att en avloppsfråga löses i samband med en nyplantering inte få vara avgörande för ett eventuellt kostnadsdeltagande i dikningsföretaget i fråga. Den nya avverkningstekniken med bl. a. kalhyggen har även medfört förändringar i själva vattenavrinningstiden. Detta tillsammans med den nya synen på vårt skogsbruk och de höjda priserna på skogsprodukterna borde vara motiv nog för att nu rätta till de orättvisor som rått på detta område. Självklart skall inte skogsmark, som genom sin belägenhet t. ex. höjdförhållandena - har sitt avlopp tillfredsställande ordnat, belastas med några kostnader. Enligt min mening bör samma alstringsbåtnad tillämpas som grundregel för såväl skogs- som jordbruksmark. Däremot kan inte den brukningsbåtnad som räknas på åkerjord tillämpas på skogsmark, utom i ringa omfattning. Dessa förslag till ändringar av kostnadsfördelningsprincipen torde kunna genomföras inom nuvarande vattenlag. Däremot är det inte möjligt att vare sig döda eller göra några förändringar i en redan i lagakraftvunnen förrättning. Den pågående vattenlagsutredningen har dock redan fått i uppgift att se över detta förhållande. Möjligheter kan därför senare finnas att göra förändringar på en tidigare gjord kostnadsfördelning, i varje fall på underhållssidan. Med hänvisning till ovanstående hemställs att begär att regeringen ger lantbruksstyrelsen i uppdrag att tillsammans med vidta sådana förändringar i kostnadsfördelningen av dikningsföretag att även skogsmark på ett rättvisare sätt skall delta i kostnaderna.
mot · FY021559 · 1975-01-27 00:00:00 — om arvodet till funktionärer inom jordbrukets blockorganisation. Enligt nu gällande bestämmelser genom Kungl. Maj:ts beslut utgår ersättning till funktionär inom blockorganisationen med högst . Arvodet utgår då funktionär kallats till information, utbildning eller övning av planläggande central eller regional myndighet. Dessa ersättningar torde endast i begränsad omfattning motsvara inkomstbortfall eller faktiska kostnader för ifrågavarande funktionärer. Då denna fråga tidigare behandlats har det emellertid varit svårt att precisera vilka kostnader som bör ersättas och således hur arvodet skulle fastställas. Emellertid har en god anvisning om kostnader för ersättare i jordbruket nu framkommit i den s. k. avbytarutredningens betänkande (Ds Jo 1974:13). Av detta betänkande framgår att man för ersättare i exempelvis djurskötsel beräknar en kostnad av . Den lägre summan avser vardag och den högre sön- och helgdag. Det borde kunna hävdas att en lantbrukare som åtager sig ett funktionärsuppdrag inom totalförsvarets ram bör få ersättning för de kostnader han åsamkar sig för uppdragets genomförande. Enligt uppgift har det på vissa håll i landet varit förenat med svårigheter att rekrytera funktionärer till blockorganisationen. Skälet härtill har angivits vara de alltför låga arvodena. Då de författningsmässiga förutsättningarna för att blockorganisationen skall kunna bli meningsfull nu föreligger och då bl. a. resursplanläggning i stor utsträckning är genomförd påkallas omedelbara åtgärder för att lösa funktionärernas arvodesfrågor. Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att i skrivelse till regeringen anhåller om förbättrade arvoden till funktionärer inom blockorganisationen i enlighet med vad som i motionen anförts.