mot · FY021638 · 1975-01-27 00:00:00 — av lierr i m. fl. om förbud mot etablering av stormarknader. Varuhandel och varudistribution har genomgått en drastisk förändring . Samhällsorganen har inte varit rustade för att på ett effektivt sätt värna om konsumenternas intressen. Enbart lades drygt 12 000 enskilda och konsumentkooperativa butiker ned. Bara något tusental enskilda butiker nyetablerades . var varje nyetablerad butik genomsnittligt tio gånger större än de nedlagda enheterna. Konkurrensmedlen och metoderna förändras ständigt. Men ett genomgående drag har varit att kunden fått utföra mer och mer av arbetet omkring varuhandeln. Självbetjäningssystemet har slagit igenom, butikstätheten har minskat, och därmed ökar i stället konsumenternas transportarbete och lagerhållning. Sortimentsstorleken som konkurrensmedel har drivit på utvecklingen mot nya butiksformer, exempelvis hallbutiker inom dagligvaruhandeln men också samlokalisering av småbutiker med mycket varierande sortiment, varuhus i centrala lägen och stormarknader i periferin. Den glesnande butiksservicen bygger i grunden på ett nytt transportoch bosättningsmönster. Varuhandeln förutsätter i stor utsträckning bilburna kunder. Det innebär också att handeln blivit sårbar i bristsituationer. Förra vinterns s. k. oljekris visade att stormarknaden var starkt beroende av bilkunderna och att arrangerade alternativ inte var särskilt framgångsrika. Därmed bekräftas vad som anförts vid flera tidigare riksdagar motionsvägen, nämligen att de perifert belägna stormarknaderna har uppenbara nackdelar från flera synpunkter. Därför bör samhället också inta en restriktiv hållning till nyetableringar. Därmed är inte sagt att andra typer av köpcentra går fria från kritik. Etablering av varuhus i centrala lägen kan naturligtvis på samma sätt som stormarknaderna utarma närservice och småbutiker. Flera offentliga utredningar handhar arbetet med varuhandelns drastiska förändring , men konkret har mycket litet gjorts för att få kontroll över utvecklingen. Riskerna är uppenbara för att utredningar av snabb utveckling på problemområdet kan motverka sitt eget syfte, om förslag till åtgärder inte presenteras. pekade i betänkandet Sturkturutveckling och konkurrens inom handeln (SOU 1968:6) på konsekvenserna av den pågående strukturförändringen. behandlade i sitt betänkande (SOU 1973:15) möjligheterna att förstärka de kommunala planeringsinstrumenten i vad gäller detaljhandeln. uttrycker särskild oro för den snabba utvecklingen inom stormarknadssektorn i sitt betänkande Boendeservice 7 (SOU 1973:24). Där heter det bl. a. i förslagen att stor restriktivitet visas i etableringen av nya stormarknadsanläggningar och att i linje därmed kommunerna noga överväger om det sakmaterial som föreligger är tillräckligt för ställningstaganden för en ytterligare utbyggnad av stormarknadsutbudet. Samma sorts oro har näringsutskottet uttalat vid tidigare behandling av motioner om etableringsstopp för stormarknader. Utskottet framhöll också i sitt betänkande (NU 1974:14): Etableringen av stormarknader har otvivelaktigt inneburit en försämrad service i olika hänseenden för vissa grupper av konsumenter. På många håll föreligger redan en klar överetablering av varuhus i centrala lägen i olika tätorter. När det gäller stormarknaderna i periferin, kommer naturligtvis utvecklingen i fortsättningen att bli starkt beroende av drivmedelspriserna. En viss tveksamhet har inträtt efter förra vinterns erfarenheter men utgör ingen garanti för framtiden. När man i utredningar om handelns utveckling i en tätort med omland gjort gällande att stormarknaderna inte har någon negativ effekt på småbutiker och närservice, så beror resultaten naturligtvis i hög grad på områdets befolkningsutveckling, strukturen vid nyetableringen och hur man granskar effekterna etc. Framför allt kan sådana resultat sällan bli utgångspunkt för generaliseringar gällande andra orter. Trots den snabba ökningen av antalet stormarknader är riskerna tydliga för att etableringen kommer att fortsätta. Eftersom de bästa lägena och det säkraste underlaget exploaterats först, kan också konsekvenserna för fortsatt etablering bli särskilt allvarliga. En ytterligare uttunning av närservicen i samhällena måste förhindras. En sådan utveckling drabbar i första hand alla som saknar bil och inom den gruppen främst de äldre. Det kan inte accepteras att etableringarna får fortsätta utan att samhället ingriper. aviserade redan i förra årets riksdagsberättelse att arbetet skulle avslutas . Arbetet pågår fortfarande och sägs nu kunna bli klart . På grund av osäkerheten när arbetet kan bli klart och den tid det därefter tar att bereda ett förslag till åtgärder är det fortfarande befogat med ett temporärt stopp för etablering av externa stormarknader, även om ett genomförande av förslaget när det först framfördes hade varit betydligt effektivare. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att hos regeringen begära förslag om temporärt stopp för etablering av externa stormarknader, i avvaktan på de åtgärder som kan aktualiseras med anledning av distributionsutredningens betänkande. () ()