mot · FZ02402 · 1975-01-15 00:00:00 — Motion 1975/76: 402 av m. fl. om tjänstgöring i internationellt biståndsarbete som alternativ till värnpliktstjänstgöring och vapenfri tjänst Frågan om att på olika sätt vidga tjänstgöringsalternativen för vapenfria tjänstepliktiga har länge varit aktuell. Från dessas egen sida har gång på gång framförts önskemål om att få tjänstgöra inom arbetsuppgifter inriktade på att bidra till internationell fred och rättvisa, såsom utvecklingssamarbete, freds- och konfliktforskning och liknande verksamheter. har frågan om tjänstgöring i internationellt biståndsarbete som alternativ till värnpliktstjänstgöring och vapenfri tjänst förts fram från folkpartihåll. Sådana möjligheter finns i en rad europeiska länder. Den enmansutredning som föregick propositionen 1970:162 om biståndsoch katastrofutbildning hade på grund av direktiven ingen möjlighet att närmare utreda denna fråga. En rad remissinstanser stödde emellertid positivt tanken på en tjänstgöring i internationellt utvecklingssamarbete som alternativ till värnplikt och vapenfri tjänst. Bland dessa var LO, TCO, , , och flera av de politiska ungdomsförbunden. I en ledare i anfördes bl. a. följande: Detta är ett enkelt och tilltalande system. Det skulle inte betyda någon märkligt ny form av kategoriklyvning i värnpliktssystemet. Det skulle inte utsätta värnpliktstanken för krav på att alla möjliga nyttiga samhällsfunktioner i stället för militärtjänst borde kunna fullgöras av värnpliktiga, eftersom det dels förutsätter frivillighet och u-landstjänst, dessutom mycket väl kan sägas vara just "fredsbevarande och "konfliktförebyggande" i den svenska säkerhetspolitikens inklusive försvarspolitikens mening. Med ett visst antal värnpliktiga och vapenfria i fredskårsarbete och annan u-landstjänst skulle avlöningen bli standardiserad och billigare än nu och den nackdel som kan ligga i att de hjälpande lever på en mycket högre materiell standard än folket på platsen skulle reduceras. Också de speciella erfarenheter som fås av u-landsarbete, nämligen att samarbeta med människor och detta under svåra yttre förhållanden, kan givetvis i olika sammanhang vara av värde även för . I den nämnda propositionen anges på s. 44 en hållning som är av stor vikt. Beträffande tillgodoräknande av tjänstgöring inom bilateralt och multilateralt utvecklingssamarbete m. m. som tjänstgöringstid enligt värnpliktslagen och lagen om vapenfri tjänst anföres att beslut bör fattas i varje enskilt fall, men följande precisering görs: Däremot anser jag att möjlighet bör finnas för värnpliktig eller vapenfri tjänstepliktig, som vid tiden för den allmänna bistånds- och katastrofutbildningens början redan är anställd inom SIDA:s fältverksamhet eller inom mellanstatlig organisations fältprojekt, att få räkna tjänstgöring i denna anställning som del av bistånds- och katastrofutbildning om tjänstgöringen omfattar . Jag förutsätter då att vederbörande för att vinna sådan anställning har visat sig besitta de kunskaper, den kompetens och den personliga mognad som utbildningen är avsedd att ge honom. Här är alltså i princip accepterat att vissa personer skall kunna få utföra sin skyldighet enligt värnpliktslagen eller som vapenfria genom fältarbete i u-land. I SIDA:s beräkningar över personalbiståndets framtida omfattning och inriktning anges att dess personalbistånd inte beräknas minska utan hålla sig på samma nivå som /76 och framöver och i planeringen utgår man från att detta gäller även för personal från liksom för undergruppen personal av fredskårstyp. SIDA ger också bidrag till enskilda organisationers volontärer som vistas i u-land . var 201 dylika i tjänst. Vi är medvetna om att relativt få vapenfria och andra värnpliktiga skulle komma i fråga. Men liksom fredskårister och volontärer har låg ålder men ändå äger yrkeserfarenhet etc. som av staten prövats vara värdefull för u-landet de placeras i, bör motsvarande gälla för en del av inte minst de vapenfria, vilka ofta nått en ålder som med överstiger vanliga värnpliktigas och bland vilka finns ett stort intresse för just denna typ av insatser. Givetvis skall SIDAS:s prövning av biståndsbehov och kvalifikationer vara lika noggrann som för fredskåristerna och för volontärerna med statsbidrag. Vi är också villiga att tänka oss en betydligt längre tjänstgöringstid i dessa fall än för vanliga värnpliktiga eller vapenfria, såsom t. ex. . Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att hos regeringen hemställer om förslag angående tjänstgöring i internationellt biståndsarbete som alternativ till värnpliktstjänstgöring och vapenfri tjänst. () ()