ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY02643 · 1975-01-22 00:00:00 — av m. fl. om utbildning genom AMS av grovplåtslagare och grovsvetsare. De svenska varven har kritiserats för att de använt sig av främmande arbetskraft för att i viss omfattning utföra framför allt plåtslageri- och svetsningsarbetensom normalt utförs av varvens egen personal. Varven har emellertid tvingats till att handla som de gjort på grund av den stora bristen på utbildade grovplåtslagare och grovsvetsare. Det årliga behovet av nytillskott av denna yrkeskategori är minst 3 000-4 000 personer. Den systematiska utbildningen , så gott som uteslutande förlagd till varven, omfattar endast ca 2 000 personer . Utbildningen kan knappast äga rum annat än vid varven, då de stora arbetsobjekten och de grova dimensionerna kräver såväl stora utrymmen som dyrbar utrustning. Varven har i stort sett själva fått stå för utbildningskostnaderna. För har varven beräknat dessa kostnader till ca 90 milj. kr. Med gällande statsbidragsregler beräknas bidragen uppgå till 3,6 milj. kr. Varven får alltså endast ett bidrag på av sina utbildningskostnader. Åtskilliga av de på varvens bekostnad utbildade grovplåtslagarna och svetsarna går sedan till råga på allt till andra företag och industrier än varven. Krav ställs nu på att AMS och SÖ ökar utbildningsvolymen för grovplåtslagare och svetsare så att denna bättre kan motsvara efterfrågan. Till har ingivits förslag om att försöksverksamhet med dylik utbildning i AMS-regi skall igångsättas. Förhoppningar ställs från varvens sida på att en sådan försöksverksamhet skall kunna påbörjas . Detta torde vara möjligt om man snabbt fattar beslut. Över den gymnasiala utbildningen av grovplåtslagare funderar enligt uppgift en arbetsgrupp i . Den har emellertid förmodligen ännu icke hunnit särskilt långt. Behovet av en kraftfull statlig satsning för att snabbt angripa den bristsituation i vad gäller grovplåtslagare och grovsvetsare som råder är helt uppenbart. Lika klart är att utbildningen inte rimligen skall fortsätta att bekostas av varven. Den är en det allmännas angelägenhet som all annan motsvarande utbildning. Under åberopande av det anförda hemställs att hos regeringen begära» försöksverksamhet med utbildning av grovplåtslagare och grovsvetsare i AMS-regi igångsätts. () () GOTAB 75 8656 S 1975
mot · FY02645 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om införlivande av med det inre stödområdet. Att tillhöra det inre stödområdet har en hel del fördelar. Det inre stödområdet har betydelse även för annat regionalpolitiskt stöd än sysselsättningsstödet. Inom inre stödområdet brukar nämligen generösare lokaliseringsstöd beviljas än i övriga delar av allmänna stödområdet. Vid den senaste kommunsammanslagningen beslöt regeringen att Ore kommun i skulle tillföras med som centralort. Beslutet föregicks av ändrat ställningstagande vad beträffar kommuntillhörigheten. kommun var tidigare enligt beslut från i tänkt som centralort för Ore. En enig folkopinion i Ore krävde att fl tillhöra . ändrade sitt tidigare ställningstagande och beslöt att Ore skulle föras över till , vilket också sedan blev regeringens beslut. Skälen till att Ores befolkning ville höra till var att man kände en naturlig samhörighet med den bygden. Det faktum att Ore har införlivats med behöver inte utgöra ett hinder att få vara kvar i det inre stödområdet. I stället utgör detta ett motiv till att föra hela till inre stödområdet. har också begärt att få tillhöra planeringsregion, vilken är införlivad i det inre stödområdet. Den nya har tillförts stora glesbygdsområden där det finns stora svårigheter att bibehålla en god service åt invånarna. Kommunen har också svårigheter att bereda sysselsättning åt särskilt kvinnorna. För att öka kvinnornas och ungdomarnas valmöjligheter krävs en ökad lokalisering/nyetablering av företag inom tillverkningsindustrin. Med skäl som anförts finner vi det synnerligen väl motiverat att införlivas i det inre stödområdet. Möjligheterna blir därmed större att bibehålla och förstärka ett gott serviceutbud i hela storkommunen. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begäran införlivas i det inre stödområdet. H. ()
mot · FY02646 · 1975-01-23 00:00:00 — av herrar Stridsman och i Holmgården om intensifierad sysselsättningspianering i Under innevarande budgetår bedrivs verksamhet med intensifierad sysselsättningspianering i elva kommuner. Den bedrivna verksamheten har visat att det är möjligt att finna åtskilliga arbetsobjekt som uppfyller ställda förväntningar. I anordnas intensifierad sysselsättningsplanering (IKS-verksamhet) i , , och kommuner. I årets budgetproposition, bilaga 13, uttalar departementschefen att verksamheten rönt uppskattning, och ytterligare ett antal kommuner har fört fram önskemål om att få bidrag till kommunala sysselsättningsinsatser. Enligt vår mening bör IKS-verksamheten utvidgas till att omfatta även i kommun. är vårt lands mest utpräglade glesbygd. Problem föreligger att finna arbetsobjekt som kan vara lämpliga för bl. a. den ortsbundna arbetskraften. Om IKS-verksamhet kunde anordnas även i skulle detta ge möjlighet att göra en brett upplagd inventering av lämpliga arbetsobjekt. Av den förteckning över objekt som utförts inom ramen för IKS-verksamheten synes oss flera av dessa lämpliga för . Som exempel kan följande arbetsobjekt nämnas: upprustning av byggnader för fritidsändamål, upprustning av byggnader för jordbruksändamål, renovering av raststugor, bidrag till utvändig målning, översyn av vandringleder samt tillverkning av broar och spänger för vandringsleder. Dessutom ges möjlighet att stödja den hemsysselsättning som bedrivs i . Vidare kan som IKS-verksamhet bedrivas förbättringar av kommunikationsleder, byggande och restaurering av broar, upprustning av byggnader som speciellt berör samernas verksamhet samt restaurering och översyn av renstängselanordningar. Dessa ovan uppräknade exempel på olika arbetsobjekt, lämpade för en IKS-verksamhet i , kan utan svårigheter utökas till att omfatta ett brett arbetsobiektsprogram. Pendlingsmöjligheterna från till bl. a. är obefintliga på grund av de stora avstånden. För att kunna behålla yngre åldersgrupper i f. d. kommun är det nödvändigt att även dessa yngre människor bereds möjlighet att i viss utsträckning få sysselsättning inom ramen för IKS-verksamheten. Med stöd av vad som ovan anförts hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna att intensifierad sysselsättningsplanering även anordnas i i kommun. () ()
mot · FY02649 · 1975-01-23 00:00:00 — av fru m. fl. om utlämnande pä entreprenad av vägbyggande med beredskapsme del. I en rapport som utarbetats av en arbetsgrupp inom kommittén för den långsiktiga vägplaneringen (KLV) heter det bl. Ett väsentligt syfte med beredskapsarbetena är att kompensera de säsongoch konjunkturmässiga svängningarna i arbetskraftsbehovet på den öppna marknaden och nyttiggöra de där friställda resurserna. I den mån som vägarbetena skall utföras som beredskapsarbeten måste således deras totala volym kunna varieras väsentligt över tiden. Mot den bakgrunden bör det givetvis vara en strävan från såväl som AMS sida att inte binda upp egna fasta resurser för beredskapsarbetenas utförande, utan man bör så långt möjligt utnyttja resurser på öppna marknaden. Frågan understryks ytterligare på s. 22 där följande sägs: 1 detta sammanhang vill gruppen understryka, att där förutsättningar föreligger, olika skäl talar för att beredskapsarbeten läggs ut på entreprenad i öppna marknaden. Ett sådant skäl är den större konjunktur- och säsongmässiga rörlighet som ett sådant förfarande medför. Egenregiverksamheten vid beredskapsarbeten framgår av följande siffror, vilka erhållits direkt från AMS. 1970/71 1971/72 1972/73 Totalt 125 405 335 Därav egen regi 125 401 330 % egen regi 100 99 99 Även om dessa siffror kan tänkas överskatta egenregiandelen, utförs de beredskapsarbeten som administreras av praktiskt taget helt med egna arbetsledare och till viss del med egna specialarbetare. Övrig arbetskraft anvisas från arbetsförmedlingarna. Som skäl för att arbetena utförs i egen regi anförs ofta tidspress. Undersökningar visar emellertid att igångsättningen blir lika snabb vid entreprenadutförande som vid utförande i egen regi. Det finns dessutom upphandlingsformer som medger snabb igångsättning. Stickprov som giorts talar för att personal som friställs inom byggnadsindustrin i hög grad sysselsätts vid beredskapsarbeten som administreras av offentliga myndigheter. Dessa förhållanden innebär otrygghet i anställningen och problem avseende upparbetade karenser etc. för den kollektivanställda personalen. Motsvarande förhållanden råder även för ar Företagen behåller också en större administrativ personal än vad som är nödvändigt med hänsyn till sysselsättningen; detta för att så långt som möjligt skapa jämn sysselsättning och beredskap inför det ökande byggandet . De härav föranledda kostnadsökningarna för byggföretagen kommer i slutskedet att belasta byggprodukterna. Tungt vägande skäl talar således för att de beredskapsmedel som lämnas till de statliga verken och kommunerna för vägbyggande förses med villkoret att de skall lämnas ut på entreprenad i den öppna marknaden. Därigenom kan de resurser som normalt sysselsätts i byggnadsindustrin erbjudas en jämnare och tryggare sysselsättning . Med hänvisning till det anförda hemställs att hemställer att de beredskapsmedel som lämnas till de statliga verken och kommunerna för vägbyggande förses med villkoret att de skall lämnas ut på entreprenad i den öppna marknaden. HANS () ()
mot · FY02650 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om rätt till facklig informationsverksamhet på betald arbetstid. har ett flertal lagar, avsedda att stärka de anställdas inflytande inom arbetslivet, stiftats. Arbete pågår för att ytterligare demokratisera förhållandena på arbetsplatserna. I hela detta reformkomplex ingår bl. a. lagen om anställningsskydd, lagen om vissa anställningsfrämjande åtgärder, lagen om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, arbetsmiljölagen samt den särskilda lagstiftning som arbetsrättskommitténs första betänkande kan väntas ge upphov till. Det faktiska och praktiska förverkligandet av alla dessa reformer kräver välinformerade och välutbildade arbetstagare. När det gäller den rent fackliga skolningen lägger löntagarnas organisationer ned ett både kostnadskrävande och ambitiöst arbete. Många fackliga medlemmar satsar stora delar av sin fritid för att vid kurser och konferenser samt i studiecirklar inhämta kunskaper. Organisationerna gör också betydande insatser för att genom exempelvis möten och skrifter informera om de anställdas rättigheter och skyldigheter. De nya reformerna ställer nu de fackliga organisationerna och förtroendemännen, liksom medlemmarna i gemen, inför en radikalt ny situation. Behovet av information och diskussion om innebörd och tillämpning av de nya lagarna etc. växer våldsamt. Vidare ställs löntagarna i en delvis ny ansvarssituation, som likaså skärper kraven på redovisning av fakta och förutsättningar. Enligt vår bestämda mening är det, mot denna bakgrund, rimligt att informationsgivningen blir en integrerad del av arbetet på den enskilda arbetsplatsen. Regler, som säkrar löntagarnas och de fackliga sammanslutningarnas rätt att ge och få information på betald ordinarie arbetstid, bör utformas och eventuellt lagfästas. Det synes rimligt att frågan härom tas upp i arbetsrättskommitténs fortsatta överväganden. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar överlämna förevarande motion till arbetsrättskommittén för beaktande i dess fortsatta utredningsarbete.
mot · FY02651 · 1975-01-22 00:00:00 — om fullständigt föreningsrättsskydd för arbetstagare. har avslagit motioner från vårt håll om ändringar i lagen om förhandlings- och föreningsrätt. Ändringsförslagen har bl. a. varit motiverade av den nuvarande lagstiftningens brist på skydd för arbetssökande och kritik mot det s. k. "mätningsmonopolet". Detta tar sig uttryck i att en arbetsgivare med hänvisning till kollektivavtal kan vägra utföra mätning tillsammans med fackförening, som inte utgör motpart i kollektivavtalet, och ändå göra avdrag på ackordsersättning för anställda som tillhör sådan fackförening. En annan fråga gäller förhandlingsrätten för en facklig organisation som företräder viss mindre del av medlemmarna i en yrkesgrupp. Enligt 4 § lagen om förenings- och förhandlingsrätt tillkommer förhandlingsrätt bl. a. förening av arbetstagare, vari de ifrågavarande arbetstagarna är medlemmar. Formellt föreligger alltså skyldighet för en arbetsgivare att träda i förhandling med en arbetstagarförening, oberoende av hur många medlemmar inom ifrågavarande yrkesgrupp föreningen företräder. I praktiken innebär dock nuvarande ordning ofta att fackliga organisationer som företräder minoritetsgrupper inte får förhandla på lika villkor som majoritetsorganisationen utan har att i efterhand antaga eller förkasta ett träffat avtal. Mot denna bakgrund är det angeläget att lagstiftningsvägen åstadkomma en närmare precisering av förhandlingsrättens innebörd. riksdag uttalade bl. a. med anledning av en motion om detta från att en översyn borde ske. fick därefter i uppdrag att göra en allmän översyn av arbetsfredslagstiftningen. Kommittén har avlämnat sitt betänkande Demokrati på arbetsplatsen (SOU 1975:1). Kommitténs förslag innebär emellertid ingen tillfredsställande lösning av dessa frågor. Man framhåller att syftet med föreningsrätten i första hand är att skydda utövandet av rätten att förhandla genom organisation. Ett lagstadgat föreningsrättsskydd för arbetssökande skulle emellertid ge möjlighet att även påkalla förhandlingar, då man på sannolika grunder kan misstänka att viss organisationstillhörighet utgör hinder för anställning eller där en systematisk vägran att anställa viss organiserad arbetskraft uppenbarligen är för handen. Frågan om föreningsrättsligt skydd för arbetssökande hör nära samman med frågan om organisationsklausulers tillåtlighet. Det är uppenbart att ett utökat föreningsrättsskydd skulle hälsas med tillfredsställelse i olika sammanhang. Det finns anledning räkna med att blotta existensen av en sådan lagparagraf skulle ha en för arbetssökande Som representant i kommitén framhållit borde en naturligt uppgift för kommittén ha varit att bygga ut föreningsrättsskyddet till ett fullt lagligt föreningsrättsskydd för arbetssökande. Proposition med anledning av kommittéens betänkande torde komma att föreläggas . Senast i detta sammanhang bör även ett förslag till fullständigt föreningsrättsskydd föreligga. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär förslag om sådan ändring i lagen om föreningsoch förhandlingsrätt att fullständigt föreningsrättsskydd tillkommer alla arbetstagare. () PER () GOTAB 75 8657 S Stockhoom 1975
mot · FY02654 · 1975-01-22 00:00:00 — av m. fl. om sänkning av åldersgränsen för rätt till bostadstillägg. Bostadstillägg till andra än folkpensionärer utgår dels som statliga bostadstilläggtill barnfamiljer enligt bestämmelserna i kungörelsen om statliga bostadstillägg till barnfamiljer av (SFS 1968:425 med vissa ändringar), dels som statskommunala bostadstillägg till barnfamiljer samt till ensamstående och makar utan barn enligt bestämmelserna i kungörelsen om statskommunala bostadstillägg av (SFS 1973:379 med vissa ändringar). De statskommunala bostadstilläggen till ensamstående och makar utan barn utgår endast till den som fyllt och ej åtnjuter kommunalt bostadstillägg till folkpension. För makar gäller att en av dem skall ha fyllt och att ingen av dem åtnjuter kommunalt bostadstillägg till folkpension. Avsteg från kravet på att skall ha uppnåtts kan dock göras om synnerliga skäl föreligger. Förarbeten till kungörelsen ger dock ingen ledning i fråga om vad som kan bedömas vara synnerliga skäl. Inte heller häri sina anvisningar gått in på frågan. Ej heller har styrelsen behandlat något ärende där tidigare fattade beslut på denna punkt har överklagats. Någon praxis på området har därför inte hunnit utvecklas. Det är därför i första hand de enskilda kommunerna som fått göra egna bedömningar av vad som kan anses vara sådana skäl. 1 flera fall har härvid länsbostadsnämnderna lämnat sin syn på hur bedömningarna skall tillgå. Det torde dock stå klart att de olika kommunernas prövning av de synnerliga skäl de bostadstilläggssökande åberopat varit i hög grad olikartad. Som ett exempel härpå kan nämnas att man i varit förhållandevis välvillig med att bevilja tillägg till personer . De skäl som härvid godtagits har bland annat varit sociala skäl (spritmissbruk i hemmet m. ), trångboddhet (studerande som haft svårt få arbetsro), underåriga som väntar barn eller har barn och därför flyttat hemifrån. I samtliga fall har dock ett krav varit att den underårige skall ha bedömts kunna klara den hyra som han haft att betala. Till personer har dock inga bostadstillägg beviljats, då dessa inte får teckna eget hyreskontrakt. I kommun har man däremot med ett fåtal undantag (några föräldralösa barn) avslagit samtliga ansökningar för att söka få en prövning till stånd i högre instans. Sedan denna författning skrevs har skett en betydande förändring i och med att myndighetsåldern . Dessutom har antalet ungdomar, som direkt går till gymnasieskolan, minskat. flera närmast efter söker sig ut i förvärvslivet - ibland föra» skaffa arbetslivserfarenhet, innan de fortsätter sin utbildning. Ju flera ungdomar som får förvärvsarbete desto flera skaffar också egna bostäder. De första årens löner är ofta låga, speciellt i praktikarbete, varför hyresutgifterna blir betungande. Med hänsyn till bestämmelsen som gräns för bostadstillägg försvåras många ungdomars möjligheter att skaffa egen bostad. Enligt vad ovan anförts sker också en ganska godtycklig prövning av begreppet synnerliga skäl. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att regeln om en lägsta ålder för rätt till bostadstillägg ändras så att myndighetsåldern blir åldersgräns. () ()
mot · FY02655 · 1975-01-23 00:00:00 — av herrar i och i om konstnärlig utsmyckning av flerfamiljshus. I de av med stöd av bostadslånekungörelsen utfärdade tillämpningsföreskrifterna och anvisningarna finns regler bl. a. för hur kostnader för konstnärlig utsmyckning av flerfamiljshus skall beräknas i de fall de skall innefattas i det s. k. låneunderlaget. I princip innebär gällande bestämmelser ett erbjudande om att fö statliga lån för den konstnärliga utsmyckningen. Någon förpliktelse innebärande att en bostadsfastighet eller ett område av sådana måste förses med konstnärlig utsmyckning finns inte. Tanken härpå har tid efter annan diskuterats och stundom betecknats som 1-procentsregeln. En sådan tillämpas i vissa kommuner men undantagen - och det gäller då inte minst bostadsbebyggelsen - är många. Enligt vår mening finns skäl att närmare undersöka om nuvarande bestämmelser i anslutning till bostadslånekungörelsen haft den vid införandet åsyftade stimulanseffekten. Därigenom skulle underlag skapas för en förnyad prövning av på vilka vägar man över hela fältet skulle kunna nå fram mot 1-procentsregeln eller motsvarande. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att hos regeringen begära en kartläggning och utvärdering av de verkningar som det statliga lånestödet haft på den konstnärliga utsmyckningens omfattning och art i bostadsmiljöerna.
mot · FY02656 · 1975-01-23 00:00:00 — av i m. fl. om fritidsbebyggelses nyttjande för permanent boende. Vissa kommuner, i synnerhet då skärgårdskommuner i närheten av storstadsområden, är eftertraktade för fritidsbebyggelse. Intresset för att övergå från fritidsboende till permanent boende har ökat. För glesbygdskommunerna med dåligt skatteunderlag har detta både fördelar och nackdelar. Fördelarna ligger i att skattekraften ökar, närservicen kan förbättras osv. Problemen ligger främst på va-sidan och på de sanitära frågorna. Vattenåtgången för fritidsboende beräknas t. ex. till 300 l/tomt och dygn medan motsvarande för permanentboende är 700 I. I ett planlagt område är i regel exploateringsgraden satt efter den kända vattentillgången i området. Om de fritidsboende i ett område alltmera övergår till ett permanentboende finns risk för att vattentäkten sinar. Infiltrationen av bdt- (bad, disk och tvätt) avloppsvatten kan ställa till sanitära problem. Renhållningsfrågorna kan bli svårlösta osv. Om inga åtgärder vidtages kan stora, kanske olösliga problem för berörda kommuner uppstå, varför åtgärder måste vidtagas. Eftersom problemen ingalunda är lättlösta borde en utredning tillsättas. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos beslutar att hos regeringen begära förslag om tillsättande av en utredning i motionens syfte. () ()
mot · FY02657 · 1975-01-23 00:00:00 — av i m. fl. om vidgade kreditmöjligheter för fritidsbebyggelse. I takt med den ökande centraliseringen i vårt land ökar människornas behov av möjlighet till fritidsboende. Detta dubbelboende blir i längden ganska dyrbart i synnerhet om inga andra möjligheter står till buds än att det måste ske i form av ett ägande. Ett sätt att göra fritidsboendet möjligt utan alltför stora kostnader vore att skapa möjligheter till att hyra fritidshus. Vi har i våra glesbygdskommuner många händiga lantbrukare som inte har full sysselsättning året om och som borde beredas möjligheter att genom förenklad planläggning för uthyrning fä uppföra upp till tio stycken fritidshus i anslutning till sin gård. Fördelen med denna form av fritidsboende förutom de ekonomiska vore att människorna kom närmare naturen utan att behöva trängas i ett stort tätexploaterat område. Problemet är att de stora investeringskostnaderna lägges på ägaren. För att lösa dessa måste vidgade kreditmöjligheter skapas. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag om vidgade kreditmöjligheter för uppförande av fritidshus i enlighet med motionens syfte. () ()