mot · FY021976 · 1975-04-01 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:42 om anslutning till avtalet om ett internationellt energiprogram, m. m. Regeringen föreslår i propositionen 1975:42 att anslutning till ett internationellt energiprogram (IEP) skall godkännas av . Detta internationella energiprogram tillkom på initiativ av . Det är ett försök från att hävda de stora oljetrusternas intressen och de ledande imperialistiska staternas intressen mot de oljeproducerande länderna och mot . De flesta av de stora oljetrusterna har sin hemvist i . Det är dit den stora delen av deras vinster flyter. När de oljeproducerande länderna höjde råoljepriserna ökade de stora oljetrusterna med detta som förevändning ytterligare sina marginaler och sina profiter. 1973 sades vara ett oljekrisens år. Men för de stora oljetrusterna var det rekordprofiternas år. Oljejätten vinst steg , och en liknande utveckling gällde för andra oljejättar. steg oljebolagens kontantflöden före skatt med - en ökning som är större än deras vinst av verksamheten i . De oljeproducerande staterna har inte lyckats knäcka oljekonccrnernas makt. Deras prishöjningar har ännu inte haft till effekt att nagga trusternas profiter. Dessa har tvärtom ökat. Men i de oljeproducerande staternas nya politik med högre ersättningskrav för sina råvaror ser oljetrusterna ett hot. Därför har börjat en mobilisering mot de oljeproducerande staterna. De stora oljetrusterna kunde länge hålla nere sina råvarupriser genom kontrollen över råoljan, genom stödet av hemländernas militära och politiska maktmedel, genom dominansen över distribution och förädling. Men relativt försvagade ställning inte minst till följd av dess nederlag i , och Cambodja och de västasiatiska oljestaternas ökade enhet - inte minst till följd av USAs och ökade aggressionspolitik - skulle möjliggöra för OPEC-länderna att höja råoljepriserna. Men hit hör också att de stora oljetrusterna har fått något ändrade prispolitiska intressen. Mera lättkontrollerade oljekällor, som det krävs högre kostnader för att utnyttja, kan bli ekonomiskt attraktiva alternativ vid en högre prisnivå. De stora oljetrusterna har också intressen i annan energiproduktion: kol, kärnkraft. Ökade oljepriser ger dem ökade möjligheter till växande profiter också av denna verksamhet. USAs ställning som den ledande imperialistiska staten har försvagats. Men dess regering har sett ett område där USAs ledande roll kan och är mycket starkt beroende av sin oljeimport. Genom att de liesta multinationella oljetrusterna har sin hemvist i , genom att själv har en stor oljeproduktion dock icke tillräcklig för självförsörjning kan , genom att slå vakt om oljetrusterna mot OPEC och genom att ta ledningen för den imperialistiska världens oljepolitik, förstärka sin ledarposition. OPHC-staternas oljeprishöjningar anklagas för att vara en huvudorsak till krisfenomenen i de imperialistiska staterna. Detta är en falsk föreställning. De ekonomiska stagnationstendenserna, kaoset på valutamarknaden, den häftiga inflationen, allt hade börjat innan råoljepriserna höjdes. Av inflationen 1974 på i de utvecklade imperialistiska staterna kan hänföras till oljeprisstegringarna. Det används ibland som ett argument mot höjningarna av råoljepriserna att pengarna hamnar i fickorna på ett fåtal rika oljeshejker. Detta är delvis riktigt. Men det hör till bilden att OPEC beslutat instifta en fond för stöd åt som icke har olja. OPHC-länderna har också givit exempel för andra att de skall kräva rimlig ersättning för sina råvaror. Detta är en viktig förutsättning för att skall kunna bryta sin underutveckling. De rika imperialistiska staterna har länge nog roffat åt sig råvaror till underpriser från . De har länge nog snedvridit dessa länders ekonomier och förhindrat deras ekonomiska och sociala utveckling. De har länge nog kvävt rätt till nationellt oberoende. De har länge nog hållit utlevade regimer och samhällssystem under armarna. Ökade råoljepriser gynnar också oljeshcjkerna. Dessa använder stora delar av sina ökade rikedomar till investeringar i de imperialistiska staterna. De använder de ökade inkomsterna som privat rikedom. Detta står i strid med intressen och deras egna folks intressen. Det finns ingen anledning att på något sätt försvara reaktionära regimer inte heller i vissa OPEC-stater. Men de som försvarar oljetrusternas makt skall inte ondgöra sig över varl inkomsterna av råoljan tar vägen. De stora oljetrusterna med understöd av främst och , har hållit de reaktionära regimerna under armarna. Exxons, , Shells, BP:s, Gulfs oljemiljarder har aldrig kommit fattiga till godo. Dessa oljemiljarder har aldrig använts för att hjälpa dem som svälter i slum. I ett tal förespråkade utrikesminister att den nuvarande borde ersättas med en ny, utvidgad pakt mellan , och . Säkerhetsintressena var gemensamma, menade han. hade redan då understrukit att en billig, obehindrad oljeimport till västmakterna var ett grundläggande gemensamt säkerhetsintresse. Initiativ från i denna anda lämnades utan åtgärd. Men när de arabiska oljcproducerande länderna under oktoberkriget svarade på detta med att minska oljeproduktionen och de stora oljetrusterna utnyttjade oljcknappheten till sin fördel blev regeringar mer väckte konkret tanken om en energi- och säkerhetsgrupp, som skulle bildas under ledning. Det gällde en kollektiv säkerhet mot oljevapnet. Vid den presskonferens där framförde dessa idéer varnade han också regeringar för särinitiativ på oljeområdet. samlades representanter för en rad västländer till en konferens i . Denna konferens utsåg en samordningsgrupp, ECG, vilken framlade det internationella energiprogrammet IEP. För genomförande av detta program bildades via ett internationellt s. k. energiorgan, IEA, med syfte att genomföra IEP. förhöll sig till en början positivt avvaktande till initiativ. uttalades från svensk sida vilja att vara med i lEP-arbetet. undertecknade regeringen avtalet. I ett neutralitetsförbehåll förutsatte den att ett deltagande i avtalet IEP ej hindrar från att vidta de åtgärder som regeringen anser nödvändiga för att fullfölja landets traditionella neutralitetspolitik. Regeringen föreslår nu att skall godkänna underskriften av . kommunisterna yrkar avslag på detta förslag detta av följande skäl: Anslutning till IEP strider mot neutralitetspolitiken - trots det gjorda förbehållet. IEP är som vi visat tillkommet som ett led i säkerhetspolitiska strategi. Det är tillkommet för att utöva press mot OPEC och främst dess arabiska del OAPF.C. Dessa stater har redan uppfattat oljeklubben som en provokation. IF.P:s bestämmelser om kollektivt stöd från avtalsundertecknarna till en stat som utsätts för minskad tillförsel är i sin förlängning i realiteten ett ställningstagande för stater sorn sluter upp på sida i . Undertecknande av IEP är ytterligare en bindning av till och imperialismens politiska block. Det innebär i sig också ett närmande till EEC. Neutralitetsförbehållet från svensk sida har ingen reell innebörd. Anslutningen till IEP står från början i strid mot neutralitetspolitiken. IEP är en imperialistisk front mot . IEP riktar sig mot OPEC-länderna och mot deras strävan att få goda priser på sina råvaror. Därmed riktar sig IEP också mot den allmänna strävan hos alla för bättre råvarupriser. IEP är till för att tillförsäkra de rika imperialistiska staterna fortsatt herravälde över energitillgångarna och säkra att de också fortsättningsvis kan till sig koncentrera användandet av världens energitillgångar. I IEP:s avtalstext påstås att IEP skall främja en fruktbar dialog och andra former av samarbete med producentländer. Initiativtagarna i USAs regering har redan börjat denna dialog med att upprepade gånger uttala direkt krigshot mot vissa OPEC-stater om de inte bedriver en politik på området som kan acceptera. IEP är ett instrument för USA-imperialismen. ningen av stora oljekonsumentländer skall OPEC-staterna utsättas för press. är initiativtagare till och har den klart dominerande ställningen i IEA, oljeklubben. har av de s. k. kombinerade röstvikterna enligt IEP - det krävs av dessa för majoritetsbeslut. Det betyder att 51 kombinerade röstvikter bara behöver kompletteras med ytterligare 8 eller 9 för att ett beslut skall stoppas. I praktiken torde det således vara omöjligt att fatta beslut som är motståndare till. IEP är stöd till oljetrusterna. IEP riktar sig mot de oljeproducerande . Den vänder sig icke mot de stora oljetrusterna. Tvärtom visar iEP:s bakgrund att det är tillkommet för att skydda oljetrusternas intressen. Organisationen skall skaffa informationer om oljemarknaden men informationerna skall vara konfidentiella. Kontakterna med oljetrusterna skall främst hållas genom konsultationer, dvs. När det gäller informationssystemet skall en särskild sektion rådgöra med oljebolag för att tillse att systemet är förenligt med branschens verksamhet. Ingenstans behandlar avtalet hur de multinationella oljetrusternas makt skall minskas eller brytas. IEP är ett program mot OPEC-länderna för att de icke skall bedriva en politik mot IEP-undertecknarna som dessa anser skada deras intressen. Alltför många har av CIA och gröna baskrar fått erfara att nationaliseringar av USA-monopols tillgångar anses oförenligt med USA-imperialismens intressen. IEP är en täckmantel för trusternas fortsatta makt. Anslutning till IEP försvårar en politik för svenskt oberoende. Deltagande i IEP försvårar ytterligare för att sluta bilaterala överenskommelser med OPEC-stater om oljeimport. Det förstärker således fortsatt herravälde över vår oljeförsörjning för de stora oljetrusterna. Programmets defensiva sida är att undertecknarna solidariskt skall bära avbräck i någon stats eller alla undertecknarstaternas oljetillförsel. Om befriades från oljetrusternas välde och bedrev en trovärdig neutralitetspolitik, skulle aldrig behöva riskera att bli avskuret från oljeleveranser av politiska skäl. Under trusternas välde, som undertecknare av IEP, kan vi däremot bli det. kan dessutom tvingas skänka olja till en IF.P-stat vars oljetillförsel begränsas. Detta ökar beroende och uppknytning till IEP-staterna. Det knyter upp till stater som av olika skäl kan ställa sig i motsatsförhållande till OPEC-stater. Regeringen försöker i sin propaganda att framställa IEP-frågan som om den vore politiskt oskyldig. Den söker ge opinionen intrycket att det bara är en teknisk fråga. Detta är grundfalskt. IEP är en allvarlig politisk fråga. En svensk anslutning till är ett brott mot den alliansfria utrikespolitiken, den vore ett slag mot , den vore ett stöd för oljetrusterna, den vore uppknytning till USA-imperialismen, den skulle strida mot en oljepolitik som syftar till oberoende av de imperialistiska trusterna. En alternativ politik för oljeförsörjningen är att den privata oljehanteringen i nationaliseras och att bilaterala överenskommelser träffas med oljeproducerande stater. Detta är en alternativ handlingslinje som bakom sig har både en utbredd opinion och gjorda offentliga utredningar. Regeringens proposition 1975:42 bör således avslås. Den i propositionen föreslagna oljekrislagen har IEP som sin förutsättning. Med den alternativa politik på området som motionen förespråkar kommer frågan om en sådan lag i ett annat läge. Med hänvisning till det anförda föreslås således att beslutar att avslå propositionen 1975:42 med förslag om godkännande av anslutning till IEP, m. m. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)