mot · FZ0277 · 1975-11-18 00:00:00 — Motion 1975/76: 77 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:67 med förslag till terrängkörningslag Tyvärr måste man nog konstatera att de i propositionen 1975/76:67 föreslagna bestämmelserna rörande barmarkskörning i terräng röjer samma bristande verklighetskontakt som var så betecknande för den ursprungliga versionen av gällande lag om renhållning. Syftet med båda lagarna är givetvis beaktansvärt, men förslagen röjer en olycklig byråkratisk benägenhet att skjuta mygg med kanoner! Genom numera vidtagna justeringar av renhållningslagen torde denna i sin nu gällande lydelse vara godtagbar. Men en hårdragning av den ursprungliga lagtexten ledde till situationer och kontroverser, vilka avsevärt reducerade anseende som lagstiftare. Låt oss nu inte upprepa denna fadäs! I den aktuella propositionen säger man, bl. a. beträffande barmarkskörning i terräng, att denna knappast kan anses utgöra en del av den s. k. allemansrätten. Detta torde ingen vilja ifrågasätta. Men å andra sidan är det lika uppenbart att ett visst utnyttjande av skogsvägar och skogsstigar för kortare färd med och parkering av motorfordon i samförstånd med ifrågavarande markägare är en lika grundläggande förutsättning för att många tätortsbor skall få möjlighet att utnyttja allemansrätten i samband med bad, bärplockning, promenader etc. Samma gäller f. ö. i många fall ortsbefolkningen vare sig man är markägare eller inte. Såvitt kan utläsas av lagtexten, torde exempelvis en jordbrukarfamiljs barn - om föreliggande lag antas i oförändrat skick - begå ett lagbrott om de använder sin moped för färd på den egna gärdes- eller skogsvägen till badplatsen resp. smultron-, blåbärs- eller hallonstället. Kan en fritidshusägare med arrenderad tomt utan annan utfartsväg än en gärdes- eller skogsväg utnyttja denna för sina transporter utan att bryta mot föreslagen lag? Tror någon att sådana bestämmelser är förankrade i folks rättsmedvetande? Har polisen några rimliga möjligheter att beivra förseelser av detta slag? Stiftar man lagar utan förankring i det allmänna rättsmedvetandet, vilkas efterlevnad man ej kan övervaka, torde detta i betydande grad medverka till en efter hand minskande respekt även för andra lagar. Dessutom framtvingar dylika lagar en stor administrativ apparat för beviljande av dispenser. Naturligtvis finns det smärre områden - främst då naturreservaten - i vårt land, där ett generellt förbud mot barmarkskörning i terräng kan vara motiverat, men mångdubbelt större områden torde utan större olägenhet kunna tåla en barmarkskörning av den omfattning som är vanlig. 1975/76: 77 Ett rimligare tillvägagångssätt bör då vara att låta lagstiftningens regler bli gällande i de områden efter utredning och samråd med markägarna och kommunerna finnér det nödvändigt och påkallat. Ungdomens moped- och cykelåkning på skogsstigar och skogsvägar har departementschefen uppenbarligen funnit det angeläget att förhindra. Visst kan det ibland uppstå smärre problem, men de bör då vägas mot de fördelar det ligger i att en igenbuskning av dessa stråk motverkas. Därtill torde det vara uppenbart att här ifrågavarande körning liksom tävligar av denna art i betydande mån motverkar den bus-körning på allmän väg som dess värre även förekommer här och var. Som regel har denna terrängkörning kunnat fortgå ganska friktionsfritt i gott samförstånd med markägarna, något som bör vara möjligt även i fortsättningen till båtnad för många motorintresserade ungdomar. Vad här anförts beträffande motorfordon i allmänhet gäller ej för s. k. allterräng- och barmarksskotrar, för vilka en hårdare reglering nog kan erfordras. Det torde få ankomma på utskottet att vidtaga de justeringar av lagtexten som föranleds av nedanstående förslag. Under hänvisning till vad ovan anförts hemställs att beslutar att de i propositionen 1975/76:67 föreslagna bestämmelserna om barmarkskörning i terräng endast skall gälla inom de områden där efter samråd med markägarna och kommunerna finnér det påkallat. () () () i Ulfsbyn GOTAB 75 10355 S 1975