mot · FZ02125 · 1975-11-24 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975/76:67 med förslag till terrängkörningslag Det stod klart att lagen om reglering av trafik i terräng med motordrivet fordon ej var till fyllest från fritids- och naturvårdssynpunkt. Lagen är ju också av försökskaraktär, och beslut blev att en utvärdering av lagens tillämpning skulle göras . Erfarenheterna skulle visa om ändringar i lagen efter var behövliga. För att undersöka detta uppdrog regeringen åt att med beaktande av vad som anförts i propositionen 1972:99 och jordbruksutskottets betänkande 1972:52 i samband med berörda myndigheter noga följa utvecklingen av terrängtrafiken med motordrivna fordon. Verket skulle vidare inkomma med förslag till de ytterligare åtgärder som kan befinnas påkallade i samband med att frågan om fortsatt reglering på området underställs prövning. En arbetsgrupp inom tillsattes för ändamålet. Det förslag till ändring som ligger på bord, proposition 1975/76:67, är från min synpunkt välkommet och kommer till viss del att medverka till en förbättring från fritids- och naturvårdssynpunkt i vad gäller trafik i terräng med motordrivet fordon. Vad jag särskilt värdesätter är förbudet mot körning med terrängfordon på barmark i terräng över hela landet, och ändringar i jaktstadgan, vilket innebär att det blir förbjudet att medföra jaktvapen på terrängfordon. jakt med snöskoter förekommer i en omfattning som verkligen inger oro. har gjort en sammanställning av de inventeringar som gjorts med jaktvårdsföreningar och polis av vilken framgår att jakt med skoter förekommit i minst 130 fall. Det kan vid första påseendet ge ett intryck av att det inte är så farligt, men är helt övertygad om att det endast är en liten del av fallen gällande olaga jakt som kommer till myndigheternas kännedom, kanske endast mellan och . Förutsätter man att det är en tiondel av fallen som är kända, skulle det i stället för de 130 konstaterade fallen alltså i verkligheten vara 1 300 under angivna period. Är det så illa att endast av fallen uppdagas, är förhållandena högst oroande. Man blir också upprörd över det djurplågeri som mestadels är en följd av denna s. k. jakt. Djuren har ingen chans när jägaren tar sig fram på snöskoter och hetsar dem nästan till döds innan dödsskottet ges från nära håll. Därför är det riktigt att som föredragande statsråd föreslår förbjuda jaktvapen på terrängfordon. Sedan förekommer det fall där snöskoterägaren med sin skoter i ren tanklöshet följer efter ett djur med följd att djuret får utstå stora lidanden. Även om jag till stora delar är överens med statsrådet i hans argumentering för och förslag till ny lag, har jag en avvikande mening om hur regleringen av snöskotertrafiken bör utformas. Två alternativ har övervägts. Det ena bygger på ett generellt förbud för hela landet med möjlighet att undantaga vissa områden och leder. Det andra alternativet som diskuteras är att tillgripa selektiva åtgärder med möjlighet för regeringen och myndighet som regeringen bestämmer att meddela regionala och lokala förbud. Föredragande statsråd, liksom arbetsgruppen inom , har stannat för det sistnämnda. Det anser jag vara ett sämre alternativ. Arbetsgruppens uppfattning är emellertid den att man i stort bör kunna nå samma resultat med lokala eller regionala förbud och att det under arbetets gång inte har framkommit något tungt vägande skäl mot denna form av reglering. Jag delar inte denna uppfattning, liksom inte heller påståendet att ett generellt förbud skulle vara administrativt betungande. Arbetsgruppens uppfattning, vilken tydligen också statsrådet delar, är vidare att ett generellt förbud inte skulle kunna införas förrän då en tillräcklig inventering av skyddsvärda områden har gjorts. Jag har en annan mening och delar här den uppfattning som i ett särskilt yttrande har fogat till arbetsgruppens rapport, där han bl. a. anför att ett generellt förbud skulle kunna införas tämligen . Det måste vidare vara principiellt riktigare att tillfälligt låta en eventuell osäkerhet om restriktionernas omfattning gå ut över trafikanterna än att riskera att bevarandevärden spolieras . Om man inte vill riskera betydande olägenheter från t. ex. zoologisk synpunkt, förutsätter nämligen propositionens förslag med lokala eller regionala förbud och övrigt fri trafik att man har ett instrument med vilket erforderliga inventeringar kan göras. Dessa inventeringar skulle ju rimligtvis också vara slutförda års utgång, då den nya skoterlagen skall träda i kraft. Men dessa förutsättningar är inte uppfyllda. Däremot skulle ett generellt förbud kunna införas från . Före ikraftträdandet skulle undantagsregler för nyttotrafikens behov kunna fastställas och även särskilda områden undantagas, varom de olika intressegrupperna snabbt kunde komma överens. 1 en andra omgång kan sedan ytterligare områden utväljas, undersökas och, om så befinnes lämpligt, undantagas från förbudet. Risken att spoliera från exempelvis zoologiska synpunkter oersättliga naturvärden är vid ett sådant förfaringssätt mindre. Flera remissinstanser stödjer också förslaget om ett generellt förbud. Detta gäller bl. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att beslutar om införande av ett generellt förbud i hela landet mot körning av terrängfordon på snötäckt mark, med möjlighet till dispensgivning i enlighet med vad som i motionen anförts.