mot · FY02653 · 1975-01-22 00:00:00 — av m. fl. om ökat statsbidrag till förbättring av boendemiljön, m. m. riksdag fattade en rad viktiga beslut för att bereda människorna tillgång till bättre bostäder och bostadsmiljöer. Väsentliga initiativ togs för att länka in bostadspolitiken på en socialt och miljömässigt rimligare linje efter det senaste årtiondets ensidiga kvantitetstänkande. Den mycket höga bostadsproduktionen under främst - iririktad på tekniskt högklassiga lägenheter - har inneburit att de flesta människor numera har tillgång lill en tekniskt och servicemässigt tillfredsställande bostad. finns emellertid en icke obetydlig trångboddhet kvar, och många lägenheter är i behov av upprustning. Det forcerade bostadsbyggandet i främst storstädernas ytterområden innebar en produktion som inte motsvarade människornas krav. De stora utbyggnadsområdena präglas av en planering som bygger på en uppdelning av människornas vistelse på olika typer av områden . Det har skapats särskilda bostadsområden, särskilda arbetsområden och särskilda service- och rekreationsområden på långa avstånd från varandra. har många kontaktlösa miljöer skapats, närservicen har försämrats för många människor och många barn saknar naturliga lekmiljöer. Till detta kommer en förstärkt tendens till kategorisering i boendet. Bebyggelsen måste anpassas till befintliga naturförhållanden. Naturytor med slitagekänslig vegetation bör finnas i så stora enheter att slitaget kan spridas. Naturytornas möjlighet att klara förväntade förändringar måste beaktas. I de bristfälliga boendemiljöer som skapats måste stora insatser för komplettering av service och miljö ske, t. ex. insatser för aktivitet och gemenskap, för vilka lokaler skall finnas samt utveckling och förbättring av barnens lekplatser. En sådan utveckling av bostadsområdena bör så långt det är möiligt ske i enlighet med de boendes intentioner. riksdag beslutade i samband med det ekonomiska stimulanspaketet att 30 milj. kr. skulle användas för en förbättring av barnens lekmiljö. Detta var ett engångsbidrag. För att svara mot det stora antalet ansökningar beslutade riksdag att på tilläggsanslag anvisa ytterligare 15 mili. I propositionen 1974:150 anmäldes att 30 mili. skulle komma att anvisas nästa budgetår för förbättring av boendemiljön. I det sammanhanget påtalades från och att omfattningen av de miljöförbättrande åtgärderna borde bli väsentligt större. Det stora behovet av insatser motiverar ett statsbidrag om minst 50 milj. kr. Bostadsproduktionen har inte varit anpassad till konsumenternas krav vad avser inriktning på hustyper och boendemiljö. Människornas reaktion mot boendemiljöerna har resulterat i ett betydande hyresmotstånd. var 26 600 lägenheter i hus byggda fr. o. m. Det innebär att andelen outhyrda lägenheter uppgick till 5,9 96. På vissa orter och i vissa bostadsföretag var andelen outhyrda lägenheter större. Det finns skäl att poängtera att en väl avvägd bostadsmarknad förutsätter ett visst mått av tomma lägenheter för att konsumenterna skall ha frihet vid sitt bostadsval. En lägenhetsreserv om 1,5 till 2 96 jämnt fördelad i bostadsbeståndet måste betraktas som en normal och närmast angelägen företeelse. Bostadsföretagen måste självfallet ta hänsyn till sådana normala företeelser vid sin hyressättning. Det onormalt stora antalet tomma lägenheter på vissa orter har självfallet ställt de bostadsförvaltande företagen i en ohållbar ekonomisk situation. De torde ha små möjligheter att genom hyresintäkter täcka förlusterna. För att ge bostadsföretagen nödvändigt andrum i en besvärlig situation beslöt riksdag om statligt stöd i form av lån för täckande av onormala hyresförluster. Lånen skall förräntas från utbetalningsdagen men vara amorteringsfria . Normalt skall lånen amorteras under lägst 10 och högst . riksdag bemyndigade emellertid regeringen att under vissa förutsättningar medge eftergift av hyresförlustlånen. Ansökningarom eftergift har inkommit för lånebelopp om drygt 170 milj. kr. I budgetpropositionen redovisar bostadsministern den praxis som utvecklats vid beviljande av eftergift. Eftergift beviljas när hyresförlustlånen uppgår till mer än 2 96 av taxeringsvärdet för byggnader exklusive centrumanläggningar. Räntebefrielse beviljas när lånesumman är minst 1 96 av taxeringsvärdet. Eftergiftens storlek bestäms så att lånet först minskas med eventuell vinstutdelning. Företaget får därefter stå för 0,5 96 av taxeringsvärdet för byggnader, exklusive centrumanläggningar. Stat och kommun står för hälften var av resten. 1 praktiken innebär detta för de allmännyttiga företagen att kommunerna får stå för en väsentligt större andel än staten då de allmännyttiga företagen inte har något eget kapital att täcka förlusten med. Stat och kommun måste ha ett gemensamt ansvar för att lägenhetsreserven kan hållas på en rimlig nivå. Vid beslut om eftergift för hyresförlustlånen måste självfallet de som har det direkta planeringsansvaret också ha det huvudsakliga ekonomiska ansvaret. Hyresförluster bör därför huvudsakligen betalas av företag och kommun. Som riktlinjer för hur eftergift av hyresförlustlån skall medges måste därför en klar skiljelinje göras mellan nuvarande bostadsområden och områden som produceras efter 1975. För nuvarande bostadsområden kan den av bostadsministern redovisade principen godtas. För den framtida bostadsproduktionen måste emellertid det ekonomiska ansvaret också läggas på bostadsföretag och kommuner. Staten måste självfallet även fortsättningsvis ha möjlighet att gripa in vid kraftiga förändringar på den lokala arbetsmarknaden, vilka kommunen inte kunnat råda över. Det främsta medlet att motverka hyresförluster är att anpassa produktionen till efterfrågan i kommunen. Men det gäller också att skapa så attraktiva bostadsområden att ett hyresmotstånd inte uppkommer. De möjligheter som öppnas genom de av oss föreslagna vidgade bidragen till förbättrad bomiljö ger goda möjligheter att förebygga och motverka hyresmotstånd. I ett inledningsskede är det nödvändigt att miljöbidragen koncentreras till områden med många tomma lägenheter. a. kan man därigenom ge möjligheter att förändra lägenheters och i vissa fall hela hus användningssätt så att boendemiljön blir mer komplett. Bostadsbyggandets omfattning och inriktning Trots de tomma lägenheterna finns fortfarande ett betydande behov av nyproduktion av bostäder. Problemen med de tomma lägenheterna kan emellertid innebära att de lokala beslutsfattarna blir så restriktiva att sätta i gång nyproduktion att bristproblem åter kan uppkomma. Det faktum att den garanterade låneramen inte har utnyttjats tyder på att så är fallet. De senaste årens bostadsproduktion har inneburit en kraftig förskjutning från produktion av flerfamiljshus. Det är en utveckling arbetat för, då den bättre stämmer överens med konsumenternas krav. Det är angeläget att småhusproduktionen framgent kan hållas på minst nuvarande omfattning och att småhusområdenas miljöproblem ägnas ökad uppmärksamhet vid planeringen. En variation mellan hustyper, färger, fasadmaterial och friytor måste eftersträvas. Även om låneramen för bostadsbyggandet inte gått åt föreslår bostadsministern att ramen ligger fast. Detta innebär att bostadsproduktionen, trots de senaste tio årens omfattande byggande, kan bibehållas på en relativt hög nivå, vilket är angeläget såväl från bostadspolitiska utgångspunkter som av sysselsättningsskäl. Det faktum att hela ramen inte utnyttjats visar emellertid att låneramen numera är ett föga effektivt styrningsinstrument för bostadsproduktionen, och det finns skäl överväga om det finns anledning att bibehålla medelsramen som ett bostadspolitiskt styrningsinstrument. Den lokala bedömningen av behövligt byggande är i allmänhet tillräckligt väl grundad och borde vara tillräcklig grund för överväganden i samband med den nu pågående översynen av den bostadspolitiska organisationen. En omfattande upprustningsverksamhet framstår från många utgångspunkter som angelägen. a. ställningstaganden under senare år för att stimulera saneringen visar att det råder bred enighet om detta. Genom bostadssaneringslagen och införandet av ett markvillkor som villkor för statlig belåning har numera kommunerna ett avgörande ansvar för saneringsverksamheten. Det är angeläget att kommunerna därför aktivt engagerar sig i arbetet med att förbättra bostadsbeståndet. var saneringsverksamheten ensidigt inriktad på rivning och nyproduktion. Härigenom kom många värdefulla miljöer att raseras. Det har visat sig att lånereglernas utformning har stimulerat denna utveckling. Det s. k. ingångsvärdet får inte räknas in i låneunderlaget vid sanering. Härigenom blir det ekonomiskt fördelaktigt att riva och bygga nytt i stället för att rusta upp befintliga hus. Vi förordar en sådan förändring att ingångsvärdet får räknas in i låneunderlaget. Den enskildes valfrihet på bostadsmarknaden blir lätt illusorisk om inte en saklig konsumentinformation sker. Den mer balanserade situationen på bostadsmarknaden har givit bostadsförmedlingarna möjlighet att mer ägna sig åt rent förmedlingsarbete. Denna utveckling måste hälsas med tillfredsställelse. För att underlätta bostadsförmedlingarnas insatser på informationssidan och ge dem möjlighet till att utvecklas till effektiva serviceorgan bör en varudeklaration av bostäder ske. har arbetat fram ett förslag i detta avseende. Förslag bör därför presenteras om ett varudeklarationssystem för bostäder. De nya låneregler som infördes genom höstriksdags beslut innebar i väsentliga avseenden förändringar och förbättringar. En garanterad bostadsränta infördes. Lånetaket för egnahemsägare höjdes från 90 till 95 96 av pantvärdet och för bostadsrättsföreningar från 98 till 99 96. Lånegränsen för enskilt ägda flerfamiljshus bibehålls emellertid på 85 96 vilket med beaktande av den garanterade räntan ställer dessa i ett svårt konkurrensläge. En höjning till 92 96 för dessa är väl motiverad. Kommunernas ansvar för förlust av statslånet på småhus bestämde riksdagsmajoriteten till 40 96 av statslånet. I de fall fördjupning av statslånet sker innebär detta ett väsentligt ökat risktagande från kommunernas sida, vilket inte kan accepteras. Detta större risktagande kan få effekter som direkt strider mot strävandena inom bl. a. regionalpolitiken. Enligt vår mening är ett kommunalt ansvar intill 5 96 av låneunderlaget under lånets löptid en lämpligt avvägd konstruktion. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att till Bidrag för förbättring av boendemiljön för /76 anvisa ett reservationsanslag av , 2. att hos regeringen begära att förslag föreläggs om ansvarsfördelningen för hyresförluster i bostäder producerade 1976 och senare i enlighet med vad som anförts i motionen, 3. att ingångsvärdet inräknas i låneunderlaget vid sanering med statliga lån, 4. att hos regeringen begära förslag om ett varudeklarationssystem för bostäder i enlighet med förslag. 5. att lånegränsen för enskilt byggda flerfamiljshus höjs till av pantvärdet, 6. att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande det kommunala ansvaret för statslånet. () () () i Lane-Herrestad . ÅSLING (c) () i Glömminge