mot · FY021926 · 1975-01-01 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:20 om den statliga kulturpolitiken 2. fastställde mål och riktlinjer för den statliga kulturpolitiken. De beslut som fattades om organisationsförändringar och ökade ekonomiska insatser på bl. a. teaterns, musikens och kulturminnesvårdens område samt om förstärkta resurser för den kulturella verksamheten inom föreningslivet avsåg att utgöra en första etapp i utbyggnaden av de statliga insatserna på kulturområdet. Den nu aktuella andra etappen (proposition 1975:20) omfattar i första hand åtgärder på litteraturens och filmens område. Propositionen behandlar också den kulturella verksamheten bland barn och ungdom samt bland invandrare och andra språkliga minoriteter. I enlighet med riksdagsbeslut föreslås vidare en omorganisation av . Departementschefen räknar med att det i en tredje etapp skall kunna bli möjligt att bl. a. ta ställning till förslag om förbättringar av kulturarbetarnas ekonomiska villkor. Till grund för den del av propositionen som rör bokutgivning och biblioteksväsen ligger i första hand litteraturutredningens slutbetänkande, Boken. På avgörande punkter har dock departementschefen på ett uppseendeväckande sätt gått ifrån utredningens förslag. Det gäller både de åtgärder som tar sikte på att underlätta bokutgivningen och insatserna för att förstärka biblioteksväsendet. Något statligt stöd till utgivning av skönlitteratur har inte förekommit i . För att trygga en mångsidig utgivning av skönlitteratur även föreslog litteraturutredningen att ett sådant stöd skulle införas. Det borde enligt utredningens uppfattning utgå till i princip all nyutgiven svensk skönlitteratur för vuxna, som uppfyllde vissa kvalitetskrav m. m. Som komplement föreslog utredningen särskilda stödformer för barnoch ungdomslitteratur, översättningar av utländsk skönlitteratur, svenska och utländska klassiker, större uppslagsverk och fackbetonade internationella standardverk. Utredningens förslag beträffande stöd till barn- och ungdomslitteratur, utgivning av skönlitteratur i översättning, klassiker och internationella standardverk tas med vissa modifikationer upp i propositionen. till utredningens förslag består ändringarna främst i att kravet på särskilda motprestationer från förlagen i form av gratisleveranser till bokhandeln och vissa bibliotek har tagits bort. Kravet på sådan motprestation kvarstår dock när det gäller barn- och ungdomslitteratur. I det senare fallet föreslås emellertid att den upplaga som förlagen ställer till förfogande i första hand skall utnyttjas för verksamhet inom ungdomsorganisationerna. Frågan om statligt stöd till utgivning av större uppslagsverk föreslås bli föremål för ytterligare utredning. Vi anser att de delförslag som läggs fram i propositionen om utgivningsstöd för barn- och ungdomslitteratur, översättningar, klassiker och internationella standardverk i huvudsak bör kunna godtas. Med hänsyn till att det rör sig om helt oprövade stödformer ligger det i sakens natur att förändringar kan komma att behöva vidtas . förslag att förlagen skal! åläggas att ställa en viss upplaga till bokhandelns och bibliotekens förfogande har fått ett blandat mottagande vid remissbehandlingen. Systemet kan därför knappast genomföras i den form som utredningen har föreslagit. Som framhålls på annat ställe i denna motion finns det också möjligheter att utforma kravet på motprestation på annat sätt, t. ex. i form av maximipriser på de böcker som åtnjuter stöd. Det bör emellertid uppmärksammas att ett slopande av det motprestationssystem som litteraturutredningen har föreslagit leder till att det stöd till bokhandeln som fanns inbyggt i utredningens förslag faller bort. Eftersom departementschefen inte heller tar upp utredningens förslag om särskilt bokhandelsstöd för lagerhållning av klassiker, innebär förslagen i propositionen att bokhandeln lämnas helt utan statligt stöd. Med hänsyn till den betydelse som bokhandeln har för litteraturspridningen och till att delar av fackbokhandeln befinner sig i en direkt krissituation är det angeläget att utvecklingen inom bokhandeln följs med stor uppmärksamhet. Regeringen bör därför enligt vår uppfattning uppdra åt att noggrant följa förändringarna inom bokhandeln och vid behov lägga fram förslag till åtgärder som bidrar till att säkerställa ett allsidigt utbud av skönlitteratur och fackböcker i olika delar av landet. Den här beskrivna situationen gäller också i mycket hög grad antikvariaten. viktigaste delförslag när det gäller stödet till bokutgivning - ett generellt stöd till utgivning av svensk skönlitteratur för vuxna - avvisas av departementschefen. I propositionen föreslås i stället ett begränsat stöd till ett litet antal titlar inom detta utgivningsområde. Stöd skall enligt förslaget lämnas i efterhand till ett 50-tal titlar . Stödet reduceras på så sätt från av utredningen föreslagna 5,4 milj. kr. till 0,5 milj. kr. Departementschefen motiverar sitt ställningstagande med att situationen på förlagsfronten är betydligt gynnsammare än när litteraturutredningen genomförde sina undersökningar. motsätter sig också rent principiellt ett generellt stöd; utgivningsstödet bör enligt uttalandena i propositionen grundas på förhållandena i det enskilda fallet och begränsas till den utgivning som det finns särskild anledning att främja av kulturpolitiska skäl. Det finns enligt vår uppfattning fortfatande anledning att hysa oro beträffande bokutgivningen . Antalet utgivna titlar är visserligen fortfarande stort, inte minst sett i förhållande till utgivningen i andra språkområden av motsvarande storlek. har det också etablerats flera nya förlag, i flera fall med självständig och kvalitetsmedveten profil. gör sig emellertid de tendenser till omstrukturering av utgivningen som kunde iakttas alltmer gällande. Förlagen satsar uppenbarligen i allt högre grad på författare som kan nå en bred läsekrets, och det har blivit svårare för t. ex. lyriker och debutanter att få sina verk utgivna. Det står numera också tämligen klart att förlagen inte kan tillgodogöra sig några större ekonomiska fördelar genom den moderna trycktekniken vid utgivningen av vanlig skönlitteratur. Upplagorna är som regel alltför små för detta. Tillsammans med de ökade kostnaderna för marknadsföringen har detta förhållande redan resulterat i mycket kraftiga höjningar av bokpriserna. Det är enligt vår uppfattning inte möjligt att rubba de här beskrivna förhållandena med den form av utgivningsstöd som föreslås i propositionen. För det första kommer den begränsade ekonomiska insats som det i det här fallet är fråga om inte att kunna påverka bokutgivningen i stort. Systemet med premiering i efterhand av ett litet antal boktitlar ger dessutom alltför stort utrymme för godtycke. Stödet kan på så sätt lätt komma i konflikt med grundläggande principer när det gäller yttrandefriheten. Stödet till utgivning av svensk skönlitteratur för vuxna måste därför enligt vår uppfattning ges en mera generell karaktär. Med de av litteraturutredningen föreslagna avgränsningarna kan man räkna med att högst 400 titlar kommer att bli berättigade till utgivningstöd. Stödets storlek bör till att börja med kunna begränsas till . per titel, fördelat på ett grundbidrag och ett tilläggsbidrag i förhållande till antalet tryckark. Den sammanlagda kostnaden kommer då att uppgå till 3,5 milj. kr. Med hänsyn till att de mindre förlagen ofta arbetar under pressade ekonomiska förhållanden bör stödet i vissa fall kunna utbetalas i samband med att boken publiceras. När det gäller frågan om motprestationer från förlagen bör det enligt vår uppfattning i första hand övervägas att ställa krav på ett visst maximipris på de böcker som åtnjuter statligt utgivningsstöd. Frågan måste i så fall lösas genom förhandlingar mellan staten och bokförlagen. Går det inte att uppnå sådan överenskommelse, bör förlagen efter beslut av regeringen åläggas att som motprestation till lämnat stöd ställa ett visst antal exemplar av berörda böcker till bokhandelns förfogande. Begränsas det av litteraturutredningen föreslagna systemet på detta sätt, fordras det inga särskilda an 1 * 1975. ordningar för distributionen av den aktuella gratisupplagan, och bokhandeln erhåller dessutom en viss subvention. och propositionens förslag på biblioteksområdet syftar till att åstadkomma en jämnare biblioteksstandard. Även om det numera finns folkbibliotek i alla kommuner, föreligger det betydande skillnader i biblioteksservicen mellan exempelvis tätortsområden och glesbygder. Eftersom biblioteken är en angelägenhet, ankommer det i första hand på berörda kommuner att rätta till dessa brister. Kompletterande statliga insatser bör emellertid kunna bidra till snabbare resultat. Förslagen i propositionen innebär att det direkta statliga stödet till folkbiblioteken i fortsättningen främst inriktas på att stödja anskaffning av bokbussar och igångsättning av bokutlåning på arbetsplatser. De nuvarande punktbidragen föreslås bli ersatta med ett motsvarande selektivt stöd till de nämnda ändamålen. Staten skall också i begränsad utsträckning kunna lämna allmänna upprustningsbidrag av engångskaraktär till kommuner som behöver rusta upp sin biblioteksorganisation inom exempelvis en viss kommundel. Departementschefen följer på alla dessa punkter litteraturutredningens förslag, även om de begärda anslagen är betydligt mindre än de belopp som litteraturutredningen räknade med. Även anslagen till länsbiblioteken har skurits ner mycket starkt i förhållande till utredningsförslaget. Den upprustning av länsbiblioteken som litteraturutredningen förutsatte skulle ske som ett led i förbättringen av bokförsörjningen genom folkbiblioteken kan därmed av allt att döma inte komma till stånd. Reduktionen av anslagen till länsbiblioteken kommer i stor utsträckning att drabba samma medborgargrupper som nedskärningarna av anslagen till bokbussar ni. m., dvs. bland annat invånare i glesbygder och invandrare. Även om det statliga stödet till folkbiblioteken inte är av så stor omfattning, sett i förhållande till kommunernas egna bibliotekskostnader, spelar dock de nuvarande punktbidragen en viktig roll då det gäller att uppnå större jämlikhet mellan kommunerna. Med hänsyn härtill föreslår vi att de i propositionen upptagna anslagen för bidrag till inköp av bokbussar och för allmänna upprustningsbidrag räknas upp med 1,8 milj. kr. Inklusive anslaget till arbetsplatsutlåning skulle de statliga anslagen till kommunernas biblioteksväsen då komma att uppgå till sammanlagt 6 milj. kr. Möjligheter bör skapas till ett något friare utnyttjande av dessa delanslag för att göra det möjligt att ta hänsyn till lokala förhållanden. Det särskilda stödet till igångsättning av bokutlåning på arbetsplatser i förening med det ökade intresset för den verksamhetsformen kommer troligen att leda till en snabb utbyggnad inom det området. 1 likhet med biblioteken på sjukhus och andra vårdinrättningar bör dessa utlåningsställen enligt vår uppfattning i så stor utsträckning som möjligt inordnas i den vanliga kommunala biblioteksorganisationen. Det är bl. a. en förutsättning för att det samlade bokförrådet skall kunna utnyttjas på bästa sätt. Inköp m. m. bör därmed också ske inom ramen för kommunbibliotekets allmänna verksamhet. Biblioteken bör här på olika sätt försöka ge låntagarna bättre möjligheter att föra fram önskemål om inköp. underströk mycket starkt skolans och skolbibliotekens betydelse för läsvanorna och för något som kan betecknas som litterär fostran. Mot den bakgrunden är det angeläget att de ökade biblioteksresurserna också kommer skolbiblioteken till del. Särskilt i personellt avseende är skolbiblioteken genomgående dåligt rustade. Möjligheterna till samarbete mellan skolbibliotek och folkbibliotek måste här tas till vara. I glesbygderna är ett sådant samarbete helt nödvändigt för att den önskvärda förbättringen av biblioteksservicen skall komma till stånd. Statens nuvarande insatser på filmens område grundar sig i stor utsträckning på det s. k. filmavtalet mellan staten och filmbranschens organisationer. Detta avtal reglerar bl. a. verksamhet. Som framhålls i propositionen får därför de åtgärder som är aktuella och som delvis grundar sig på filmutredningens förslag i stor utsträckning betraktas som komplement till de åtgärder som satts in inom ramen för filmavtalet. Sålunda bör t. ex. det utökade samarbete mellan och beträffande produktion av film som redovisas i propositionen kunna skapa förutsättningar för en mera varierad produktion av kortfilm och barnfilm. Den ökning av resurserna för visning av film som föreslås i propositionen skall i första hand tillföras de centrala serviceorgan som betjänar de lokala arrangörerna. förslag om olika former av direkt stöd till lokal filmvisning har sålunda avvisats. Med hänsyn till att filmen i så stor utsträckning vänder sig till ungdom och till grupper som annars deltar sparsamt i kulturell verksamhet är det enligt vår uppfattning angeläget att de bidragsformer som står till förfogande för kulturell verksamhet i allmänhet utnyttjas för att erbjuda alternativ till den rent kommersiella filmen. Det får också förutsättas att kommunerna - på samma sätt som när det gäller lokal teater- och musikverksamhet - stöder olika former av filmvisning. Vi anser det också angeläget att frågan om införande av ett särskilt fraktstöd blir föremål för fortsatta överväganden. Restaurering av äldre film bedriver inom ramen för sin ordinarie verksamhet restaurering av äldre film. Det rör sig genomgående om filmer inspelade före 1950-talets mitt på material av nitratcellulosa, vilket förstörs ganska snabbt. I sin senaste verksamhetsberättelse framhåller att det fortfarande finns ca 400 sådana filmer att restaurera. Med nuvarande omfattning på arbetet kommer det att ta . Det finns betydande risker för att åtskilliga filmer kommer att förstöras under den tiden. Denna verksamhet behöver därför tillföras ökade resurser. har , utöver egna medel, kunnat utnyttja lotterimedel för detta ändamål. För att påskynda arbetet föreslår vi att medel under nästa budgetår reserveras inom ramen för budgetposten Filmstöd. Det nämnda anslaget bör därför räknas upp med . i förhållande till regeringens förslag. Alltjämt ägs och drivs en stor del av landets samlingslokaler av olika folkrörelser eller särskilda föreningar. Dessa tillhör i allmänhet någon av de tre riksorganisationerna Folkets , samt . En stor del av de tre organisationernas medlemsföreningar hör hemma i utpräglade glesbygdsområden eller på andra orter med vikande befolkningsunderlag. För att säkerställa att invånarna på sådana orter får tillgång till olika sociala och kulturella aktiviteter bör enligt vår uppfattning medel ställas till förfogande för de nämnda organisationerna för utpräglad glesbygdsverksamhet. Organisationerna har tidigare själva hemställt om ett sådant bidrag för vissa film- och teaterföreställningar liksom för speciellt ungdomsinriktade program. Det har därvid förutsatts att kostnaderna för verksamheten skall delas mellan stat och kommun. Folkparkernas centralorganisation och Folkets får enligt beslut och förslag i propositionen väsentligt höjda anslag till bl. a. central service, metodutveckling, försöksverksamhet och visning av kvalitetsfilm. De medel som i övrigt föreslås bli anvisade för central serviceverksamhet torde behöva tas i anspråk för bl. a. filmstudioverksamheten. Det är av olika anledningar, inte minst från rättvisesynpunkt, angeläget att även och Föreningen erhåller bidrag till en intensifierad lokal verksamhet, företrädesvis i glesbygderna. bör därför anvisa . för detta ändamål. Både bibliotekens tjänster och andra kulturaktiviteter är till mycket stor del språkbundna. För invandrarna har åtgärder tidigare vidtagits för att för Det är den första förutsättningen för att de skall kunna finna sig till rätta och för att de skall kunna delta i kulturlivet. Men det gäller också att ge invandrarna information och kulturell stimulans på deras eget språk. Här spelar litteraturförsörjningen, dvs. inte minst biblioteken, den största rollen. Det i propositionen föreslagna ökade stödet till länsbiblioteken och till övriga folkbibliotek kommer i betydande utsträckning att kunna utnyttjas för inköp av litteratur på de viktigaste invandrarspråken. Andra media som kan utnyttjas är film, radio och TV. Samhällets insatser måste också ta sikte på att skapa kontakt mellan invandrare och infödda. Sådana kontakter berikar hela det svenska kulturlivet som ökad förståelse skapas för invandrarnas bakgrund. Svensk kultur kan på detta sätt också få betydelsefulla impulser till nyskapande. Vid förra årets kulturpolitiska beslut underströk starkt att barnkulturfrågorna måste ges en mera framträdande plats i det fortsatta planeringsarbetet på kulturområdet. Med anledning härav har också en särskild arbetsgrupp för barnkulturfrågor tillsatts inom . finns det anledning att understryka förskolans och skolans mycket viktiga roll i detta sammanhang. Främst förskolan, men också skolan, påverkar barnen under människans mest utvecklande år. För att så många som möjligt skall kunna vara aktiva i kulturarbetet och kunna tillgodogöra sig kulturutbudet måste skolans ansvar och insatser i detta sammanhang förstärkas. Den skapande verksamheten måste betonas väsentligt mer i läroplan men också ägnas tillbörligt utrymme i förskolan. Redan nu förekommer initiativ för att förstärka barnens kulturmedvetenhet. De kommunala musikskolorna har i sin verksamhet ca en kvarts miljon elever. På sina håll pågår försök med dansutbildning inom den kommunala ram. Musik och teckning är etablerade ämnen i . Många fria teatergrupper har börjat verka med betydande aktivitet i skolorna. Den stora omfattning som de kommunala musikskolorna har visar att många barn upplever ett starkt behov av möjligheter till skapande verksamhet. Många föräldrar upplever det vara en väsentlig del i sitt föräldraansvar att stödja barnens kulturaktiviteter. Möjligheter bör skapas för att stimulera föräldrarnas intresse i detta avseende liksom för ett ökat samarbete föräldrar-skola. Det vore enligt vår mening synnerligen värdefullt om de kulturella aktiviteterna i skolan kunde byggas ut och bättre integreras med annan verksamhet i skolan. Den föreslagna omorganisationen av och de historiska museerna ingår som ett led i strävandena att ge kulturminnesvården en starkare ställning i den översiktliga planeringen. får i fortsättningen ett mycket brett verksamhetsområde, omfattande såväl vård och tillsyn av enskilda objekt som uppgifter inom den allmänna samhällsplaneringen. Ämbetet kommer därigenom bl. a. att på ett bättre sätt kunna tillgodose de krav som följer med den redan beslutade omorganisationen av den regionala kulturminnesvården. Organisationsförändringarna innebär att inte längre blir huvudman för . Detta kommer i stället att ledas av en särskild styrelse, som blir gemensam för och de berörda museerna. De kulturhistoriskt värdefulla byggnaderna i landet ägs till stor del av enskilda och kommuner. Iståndsättningen av sådana byggnader har i betydande utsträckning skett som beredskapsarbeten, dvs. med bidrag från AMS. Under den allra har emellertid på nytt blivit mer och mer hänvisat till egna resurser för denna verksamhet. De medel som ämbetet förfogar över är emellertid utomordentligt begränsade i förhållande till behovet. För att kunna möta de snabbt växande kraven på insatser har begärt att ett särskilt statsbidrag för angelägna bevarandeoch vårdprojekt skall införas provisoriskt. Ämbetet har i sina anslagsäskanden /76 begärt 5 milj. kr. Avsikten är att ett sådant anslag skall kunna utnyttjas i nära samarbete med arbetsmarknadsmyndigheterna så att det blir möjligt att även beakta sysselsättningsaspekter. Förslaget tas emellertid inte upp i propositionen. Departementschefen hänvisar bl. a. till att en arbetsgrupp inom departementet håller på med den översyn av formerna för medelstilldelningen till vård och bevarande av byggnader och byggnadsmiljöer som begärde . Någon mera påtaglig uppräkning föreslås inte heller av ämbetets övriga anslag för vård och underhåll av fornminnen, byggnader m. m. Då det måste bedömas som ytterligt angeläget att försöka öka takten i den pågående upprustningen av kulturbyggnader och kulturhistoriskt intressanta miljöer anser vi en viss höjning av dessa anslag nödvändig. Med hänsyn till att anslagsformerna håller på att utredas bör det enligt vår uppfattning ske genom en ökning av anslaget till vård och underhåll av fornlämningar och kulturhistoriskt värdefulla byggnader. Detta anslag bör nästa budgetår upptas med 3,16 milj. kr., dvs. med 1 milj. kr. mer än vad som föreslås i propositionen. Samfundet för hembygdsvård har uppburit ett särskilt anslag för sin verksamhet. Bidraget, som utgör en del av anslaget för bidrag till särskilda kulturella ändamål, uppgår innevarande budgetår till . har samfundet begärt . Det är angeläget att samfundet får detta bidrag för att kunna fullgöra sin planerade verksamhet. En uppräkning till detta belopp innebär en höjning med . i förhållande till propositionen. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi att vid behandlingen av propositionen 1975:20 beslutar 1. att hos regeringen anhålla att utvecklingen inom bokhandeln, inklusive antikvariatsbokhandeln, blir föremål för särskilda undersökningar och att förslag till stödåtgärder läggs fram vid behov, 2. att det föreslagna stödet till utgivning av svensk skönlitteratur för vuxna ges en generell karaktär med krav på motprestation från förlagen i form av maximipris på berörda böcker eller vissa kostnadsfria leveranser till bokhandeln enligt i motionen angivna riktlinjer, 3. att till Bidrag till vissa ändamål inom statens kulturråds ansvarsområde för /76 anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . höjt reservationsanslag på . (stöd till utgivning av svensk skönlitteratur för vuxna), 4. att till Bidrag till folkbibliotek för /76 anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . höjt reservationsanslag på . (bidrag till bokbussar och upprustning av lokala bibliotek), 5. att i skrivelse till regeringen som sin mening uttala vad som anförts i motionen beträffande användningen av anslaget för bidrag till folkbibliotek samt beträffande organisationen av bokutlåning på arbetsplatser, 6. att till Filmstöd för /76 anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . höjt reservationsanslag på . (restaurering av äldre film), 7. att till ett nytt anslag Glesbygdsverksamhet inom vissa organisationer för /76 anvisa ett reservationsanslag på , 8. att till : Vård och underhåll av fornlämningar och kulturhistoriskt värdefulla byggnader för /76 anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . höjt reservationsanslag på , 9. att till Bidrag till särskilda kulturella ändamål för /76 anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . höjt reservationsanslag på . (Samfundet för hembygdsvård). den 1 aprii 1975 () i Glömminge () i Lane-Herrestad