mot · FY02482 · 1975-01-22 00:00:00 — om sex timmars arbetsdag, m. m. Trots spådomen från reaktionära krafters sida att övergången till 48 timmars arbetsvecka skulle medföra vikande produktionskapacitet och utarmning av landet m. m., har vi som bekant under de som gått sedan reformen genomfördes haft en produktionsutveckling som är enorm. Successivt har till 1973 genom riksdagsbeslut arbetstiden minskats ytterligare i tre etapper och är f. n. Även dessa senare arbetstidsförkortningar har kunnat ske smidigt, utan minskad produktion i samhället och med betydande fördelar för alla medborgare. Införandet av femdagarsvecka stötte också på stort motstånd från de grupper i samhället som saknar förmåga eller vilja att inse en sådan reforms berättigande för intensivt arbetande medborgare i ett modernt industrisamhälle. gjorde 74-05-1 1 ett uttalande om fortsatt arbetstidsförkortning, i vilket bl. a. sägs: Kortare arbetsdag är en angelägen reform. Den skulle ge föräldrarna mer tillfälle att vara tillsammans med sina barn. Uppgifterna i hemmet skulle kunna fördelas mera rättvist, vilket ökar jämlikheten mellan män och kvinnor. En kortare arbetsdag skulle också motverka stress och utslagning och lindra skiftarbetets påfrestningar. Målet är 6 timmars arbetsdag. Men det får inte vara enbart ett avlägset framtidsmål för 1990-talet eller ännu . En utveckling i rätt riktning måste påbörjas, dels genom stegvis förkortning av den normala arbetstiden, dels genom särskilda möjligheter till kortare arbetstid för småbarnsföräldrarna. Vidare sägs i uttalandet: Den liberala rörelsen säger nej till en fyradagarsvecka med långa arbetsdagar som normal arbetstid. Lösningen av olika semesterfrågor får inte hindra kravet på 6 timmars arbetsdag. högsta beslutande organ, landsmötet, fastslog följande: Arbetstiden bör stegvis förkortas. Målet bör vara 6 timmars arbetsdag som normalarbetstid. Arbetstiden bör också bättre anpassas till individernas önskemål. Beslutet innebar också att ställningstagandet skulle införas i partiprogrammet. Målet bör nu vara sex timmars arbetsdag , alltså 30 timmars arbetsvecka. Detta betyder att en del av den framtida standardstegringen måste tas ut i form av förkortad arbetstid. Målet kan nås förr eller senare, beroende på vad man önskar prioritera i form av krav på standardförbättringar. Enligt min mening bör önskemålet om en förkortning av arbetsdagen sättas högt. En ny arbetstidslag bör utarbetas i samråd med arbetsmarknadens parter, där man redan från flera håll förordat en arbetstidsreform av detta slag. Sex timmars arbetsdag bör inte vara ett avlägset framtidsmål. Det bör vara möjligt att påbörja en stegvis förkortning av arbetstiden. Om arbetstiden t. ex. minskas per arbetsdag kan arbetstiden på ett smidigt sätt minskas från nu , fördelade . Det finns grundad anledning tro att produktionen i samhället smidigt kan följa en sådan arbetstidsförkortning. En fördel är härvid att kommande lagstiftning omfattar en genomförandeplan för den totala arbetstidsminskningen så att organisationer, företag, stat och kommun m. fl. kan lägga upp däremot svarande planer. Av förhandlingstekniska m. fl. skäl torde ett genomförande knappast kunna ppbörjas . Den totala sänkningen från 40 skulle med start då och med en tioårig genomförandetid vara förverkligad . Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos regeringen begär en parlamentarisk utredning med representanter även för arbetsmarknadens parter med uppgift 1.att förbereda lagstiftning m. m. för ett snart och successivt genomförande av allmän arbetstidsförkortning från , fördelade med , 2. att pröva möjligheten att bereda småbarnsföräldrar särskilda förmåner när det gäller att få minskad arbetstid per dag.