mot · FZ02779 · 1975-01-01 00:00:00 — 1975/76: 779 av m. fl. om inrättande vid av en professur i anestesiologi Anestesiologin är en relativt ny, självständig medicinsk verksamhetsgren, som genomgått en mycket stor utveckling. Modern anestesiologi spelar en viktig roll såväl före som under och efter de större kirurgiska ingreppen. Under fullnarkos kopplas mycket av patienternas egna regleringsmekanismer bort genom de olika narkosmedlen. Anestesiologens åtgärder måste alltså kompensera bortfallet av dessa mekanismer gällande livsfunktionerna, cirkulation, andning, njurfunktion etc. har tillförts alltmer förfinade, mer variationsrika, men också mer komplicerade instrument och läkemedel för detta. Kirurgin har, delvis genom anestesiologins framsteg, fått möjligheter till alltmer omfattande och långvariga ingrepp på alltmer komplicerade patientgrupper. Kraven på en högt kvalificerad anestesiologi är stora. Det har fallit sig naturligt att anestesiologerna även kommit att spela en framträdande roll inom både den allmänna och den mera specialiserade intensiv vården. Också här rör det sig mestadels om behandling av allvarliga störningar av de basala livsfunktionerna. Det är ett område av den moderna medicinen som är under ständig och snabb utveckling och där det ställs stora krav på skicklighet hos alla personalkategorier. Parallellt med den sjukvårdsmässiga utvecklingen av anestesiologin har kraven på utbildning av anestesiologer, på utveckling av metoder och på vetenskaplig verksamhet fått ökad tyngd. Detta har medfört att det inrättats professurer i anestesiologi på flera ställen i landet (, , och ). Av universitetssjukhusen saknar endast och akademisk tjänst inom anestesiologi. Vid ett universitetssjukhus av Sahlgrenska sjukhusets i storlek med t. ex. tio professorer inom kirurgiska verksamhetsområden är det givetvis mycket olyckligt att anestesiologin, som är ett mycket stort verksamhetsområde med över 20 läkare i staden i överläkar- eller biträdande överläkarställning, saknar egen akademisk företrädare. Förutom en rikt varierande narkosverksamhet inkluderande specialområden som thoraxanestesi, neuroanestesi och barnanestesi finns det i anestesiologisk verksamhet vid fem intensivvårdsavdelningar. Dimensionerna av den anestesiologiska verksamheten i har här berörts för att illustrera behovet av en samordnande ledning av såväl medicine kandidatundervisning som postgraduate-utbildning. Volymen av kateder och annan schemalagd kandidatundervisning utgör Dessutom bedrivs under kurserna kontinuerligt bedside undervisning. F. n. löses merparten av undervisningsdelen genom arvoderad timundervisning av klinikens läkare. Vid sidan av undervisningen utgör ju forskningen med forskarhandledning professorns viktigaste arbetsuppgift. Det är framför allt i detta avseende som avsaknaden av professur i ämnesområdet anestesiologi får konsekvenser för klinikens totalfunktion. Att utan egna institutionsresurser och utan egen akademisk ämnesföreträdare och samordnande forskningshandledare fullfölja ett forskningsprogram och genomföra en vetenskaplig utveckling inom ämnesområdet är nästan ogörligt. Detta drabbar hårt de elva läkare vid kliniken, varav flertalet underläkare, som är forskningsregistrerade och som får stora svårigheter att genomföra sina avhandlingsarbeten. Denna tidsaspekt har blivit mycket aktuell nu när den nya läkartjänstkonstruktionen hindrar specialistkompetenta underläkare att upprätthålla underläkartjänster. Först och sist är det emellertid patienterna och sjukvården, som blir lidande, när inte framstegen inom teknik och medicin får möjlighet att vetenskapligt bearbetas så att de bäst kan utnyttjas inom ett av modern sjukvårds allra mest resurskrävande verksamhetsområden. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag om inrättande av en professur i anestesiologi vid . () () PER () i