mot · FY021022 · 1975-01-27 00:00:00 — Skulle konjunktur- och prisutvecklingen ge anledning till ytterligare insatser för att stimulera den privata konsumtionen, bör detta bl. a. ske genom en tidigareläggning av denna barnbidragshöjning till exempelvis . En sådan tidigareläggning kan jämföras med det extra barnbidrag som betalades ut . Allt tyder på att konjunkturläget motiverar en sådan förbättring av hushållens köpkraft utan motsvarande inkomstförstärkning för statens vidkommande. Om läget mot all förmodan skulle kräva en statsfinansiell åtstramning är vi beredda att medverka till erforderliga åtgärder. När det gäller kreditpolitiken har utlandsupplåningen en strategisk betydelse. Såväl strävan att hålla kreditvolymen nere som det förhållandevis höga ränteläget kan i betydande utsträckning härledas till den negativa utvecklingen av bytesbalansen. En ökad utlandsupplåning skulle i detta sammanhang ge större handlingsutrymme. Det skulle i sin tur särskilt komma de mindre och medelstora företagen till godo. har på samma sätt som under tidigare perioder med kreditrestriktioner drabbats hårdast av knappheten på lånemedel. Vi noterar därför med tillfredsställelse att regeringen i budgetpropositionen intar en mer positiv inställning till utlandsupplåning . Det är enligt vår uppfattning inte minst angeläget att staten själv bidrar till att öka den för näringslivet tillgängliga kreditkapaciteten genom att delvis försöka fylla sitt eget lånebehov på den utländska kapitalmarknaden. Den dragningsrätt som skaffat sig i i (BIS) bör också kunna utnyttjas som bas för en ökning av kreditkapaciteten i banksystemet. Skulle det öppna sig möjligheter för grupper av mindre företag att ta upp utlandslån, t. ex. i samarbete med något statligt kreditinstitut, bör givetvis även dessa tas till vara. I budgetpropositionen begär regeringen bemyndigande att vid behov få lämna stöd till lageruppbyggnad inom industrin i enlighet med de bestämmelser som gällde för motsvarande stöd . Lagerstöd utgick då till industriföretag och vissa grossistföretag av värdet av lagerökningen i fråga om hel- och halvfabrikat samt sågtimmer och massaved vid skogsindustrin. Stöd skulle enligt bestämmelserna som regel inte lämnas till företag med mindre än 20 anställda. har ansett att stöd enbart bör lämnas till tillverkningsindustri, om det ånyo blir aktuellt att införa lagerstöd. En direkt utvärdering av det tidigare lagerstödet utförs f. n. av en särskild utredning. Det är enligt vår uppfattning angeläget att det ges möjligheter att lämna lagerstöd till utsatta branscher, t. ex. träindustrin. bör därför ge regeringen det begärda bemyndigandet. Några begränsningar i vad gäller möjligheterna att ge stöd till ökad lagring av varor, som är avsedda att vidareförädlas i det egna företaget, bör därvid inte komma i fråga. Det bör också finnas möjligheter att ge mindre företag, i detta fall företag med mindre än 20 anställda, lagerstöd. I många fall får säkert företagen svårigheter att producera på lager om konjunkturen viker, trots förekomsten av ett särskilt lagerstöd. Det främsta hindret torde därvid liksom tidigare bli bristen på tillräckligt med rörelsekapital. Lagerstödet bör därför ställas till förfogande med att lagret byggs upp, t. ex. i form av checkräkning i eller annat kreditinstitut, vilken kan utnyttjas i takt med att lagret växer. Möjligheter bör också finnas att få en särskild påbyggnadskredit, som kan användas för att finansiera åtminstone en del av den produktionskostnad som går ut över själva lagerstödet. Den konjunkturpolitiska beredskapsplan, som enligt vår uppfattning bör upprättas för att det skall bli möjligt att i ett läge med tendenser till avmattning snabbt sätta in åtgärder, bör främst omfatta dels åtgärder som tar sikte på att stimulera industriinvesteringarna, dels insatser som gör det möjligt för kommunerna att vidmakthålla och förbättra sin service inom bl. a. vårdsektorn, dels insatser som syftar till att stödja den privata konsumtionen. Man måste också räkna med att investeringar och upphandling på det statliga området, på samma sätt som tidigare i motsvarande situationer, tidigareläggs i betydande omfattning. Angelägna investeringsbehov, som f. n. är svåra att tillgodose, föreligger bl. a. på trafikområdet. a. kan nämnas och andra sektorer av trafikapparaten, som bygger på användning av kollektiva trafikmedel. När det gäller de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna vill vi bl. a. betona insatser för att förhindra nya omfattande arbetslöshetsproblem bland ungdom. Det stöd som satts in under tidigare lågkonjunkturperioder för att stödja industriinvesteringarna har främst haft formen av extra investeringsavdrag Vi förutsätter att denna stödform på nytt kommer till användning. Ett oavvisligt krav måste emellertid då vara att rätten till avdrag vid beskattningen kombineras med bidrag till sådana företag som inte kan begagna sig av avdragen. Ett ofrånkomligt faktum blir annars att avdragen i likhet med bl. a. investeringsfonderna missgynnar nyetablerade och mindre vinstrika företag. I viss utsträckning bör dessa investeringsbidrag kunna ges en bestämd inriktning, t. ex. som stöd till energibesparande investeringar och som stöd för att förbättra miljöförhållandena inom industrin. Som ett inslag i dessa åtgärder bör man även räkna med att det nuvarande bidraget till miljövårdande åtgärder inom industrin åter bör sättas in. Vi förutsätter därvid att särskilda medel anslås för bidrag till anläggningar för avfallsbehandling i enlighet med vad som föreslås i budgetpropositionen och att det gamla anslaget endast utnyttjas, om detta är motiverat av sysselsättningsskäl. I gengäld bör investeringsbidraget ges ett vidare användningsområde än vad som har varit fallet. Bidrag bör sålunda kunna lämnas för bl. a. investeringar som syftar till att eliminera buller i industrilokaler och för investeringar som kan medverka till att minska riskerna vid användningen av olika gifter i industriproduktionen. Avsikten med de allmänna investeringsfonderna är att genom skattefavörer påverka industriinvesteringarna i en från konjunktursynpunkt gynnsam riktning. Det innebär återhållsamhet av överhettad högkonjunktur och expansion av avmattning i ekonomin. Självfallet kan det därvid vara motiverat att ta hänsyn till de regionala olikheter som finns. Tillstånd att ta i anspråk medel ur investeringsfonderna kan i huvudsak ges enligt två paragrafer i förordningen om investeringar för konjunkturutjämning. Enligt den ena, 9 § 1 morn., kan tillstånd lämnas generellt. Regeringen bemyndigar efter t. ex. en viss bedömning av arbetsmarknadsutsikterna AMS att efter framställning i varje särskilt fall besluta om att företag får använda medel ur sin investeringsfond. Bemyndigandet avser då samtliga företag eller en viss typ av företag. I det andra fallet, 9 § 3 morn., beslutar regeringen att investeringsfond får tas i anspråk, om det med hänsyn till läget på arbetsmarknaden är av synnerlig vikt för det allmänna att viss investering igångsätts. Dessa ärenden behandlas således av regeringen i varje särskilt fall efter ansökan. Något generellt bemyndigande till AMS kan här inte lämnas. har tillstånd lämnats enbart enligt den paragraf där regeringen beslutar efter prövning i varje särskilt fall. Detta leder till att investeringsfonderna blir mindre effektiva för sitt huvudsyfte: att påverka de totala industriinvesteringarna så att så stor del som möjligt görs i tider av avmattning. Det leder också till onödig maktkoncentration och risker för att regeringens olika roller blandas samman och till att närheten till kanslihuset blir viktigare än närheten till marknaden. Vi anser därför att bör uttala att regeringen i högre grad bör göra generella frisläpp av investeringsfondsmedel med utnyttjande av 9 § 1 mom. Åtgärder för att främja byggnadsverksamheten En nedgång i konjunkturen kan med nuvarande bestånd av tomma lägenheter väntas träffa byggnadsverksamheten kraftigt. Med hänsyn till situationen på bostadsmarknaden bör åtgärderna här inriktas på att bl. a. stimulera fastighetsägarna att vidta energisparande arbeten och att öka reparations- och saneringsverksamheten. Bland de områden som särskilt bör uppmärksammas då det gäller att stimulera kommunala aktiviteter vill vi peka på möjligheterna att påskynda utbyggnaden av barntillsynen och att förbilliga driften av denna verksamhet för kommunerna. De högre bidrag som har gällt har gett mycket påtagliga resultat. Det finns anledning att räkna med att nya statliga insatser av liknande slag skulle ge lika goda resultat. Andra områden som bör komma i fråga för konjunkturpolitiskt motiverade påslag till kommunerna gäller bl. a. insatser för att sanera trafikbullerstörda bostads- och arbetsområden samt insatser för att förbättra trafiksäkerheten. Möjligheterna att ytterligare intensifiera det påbörjade arbetet med att förbättra bomiljön i befintlig bostadsbebyggelse, inklusive förbättring av närservicen, bör också tas till vara i ett läge med överskott på arbetskraft. När det gäller mera massiva insatser för att stimulera den privata konsumtionen bör en ny tillfällig sänkning av mervärdeskatten sättas högt på listan. Erfarenheterna av förra årets momssänkning är som tidigare framhållits goda. Detta gäller både de samhällsekonomiska effekterna och den rent administrativa sidan av saken. När det gäller konsumtionsstöd riktat till speciella grupper måste, som vi tidigare betonat, insatser för att förbättra barnfamiljernas ekonomiska situation sättas främst. Detta kan bl. a. ske genom att den av oss föreslagna höjningen av barnbidragen tidigareläggs. De förslag som vi i det föregående ställt samman syftar till att upprätthålla den fulla sysselsättningen. Åtgärder med den innebörden måste alltid kompletteras med ansträngningar att hålla nere prisstegringarna, eftersom en snabb inflation alltid är ett hot mot den fulla sysselsättningen. Stabiliseringspolitikens mål måste därför vara både full sysselsättning och stabila priser. Insikten härom är grundläggande för den ekonomiska politiken. En effektiv kamp mot inflationen förutsätter medverkan från arbetsmarknadens parter. Från och sida har vi därför under åtskilliga år föreslagit att regeringen före varje avtalsrörelse skulle ta initiativ till stabiliseringspolitiska konferenser med deltagare från regering och riksdag samt arbetsmarknadens organisationer. Därmed skulle ett forum skapas för samråd i lönepolitiska frågor, där statsmakterna kan presentera sin syn på det ekonomiska läget och sin uppfattning om de fördelningspolitiska målen i stort. Sådana överläggningar skulle kunna bidra till att öka utsikterna för vissa realinkomstförbättringar utan inflationspådrivande effekter. Med den inflationstakt som råder har denna aspekt av förslaget vuxit i styrka. Vi vill understryka att stabiliseringspolitiska konferenser av det här slaget inte får beskära de avtalsslutande parternas förhandlingsfrihet. Vi vill i det här sammanhanget ånyo framföra vårt förslag. Inför den avtalsrörelse som följer efter den som pågår bör regeringen i samråd med arbetsmarknadens parter överväga närmare former för sådana konferenser. Sammanfattning av föreslagna åtgärder Med den här föreslagna uppläggningen av den ekonomiska politiken och upprättandet av en konjunkturpolitisk beredskapsplan skulle de sysselsättningsstimulerande insatser som kan väntas bli nödvändiga i sina huvuddrag komma att omfatta följande åtgärder: Åtgärder för att främja industriinvesteringarna - lättnader i kreditpolitiken, ökad utlandsupplåning - stöd till lageruppbyggnad - investeringsavdrag vid beskattningen i kombination med investeringsbidrag - återinsättande av stödet till miljövårdande åtgärder inom industrin - tidigareläggning av statliga investeringar, bl. a. inom SJ och andra delar av trafikapparaten - generella frisläpp av investeringsfondsmedel. Åtgärder för att främja byggnadsverksamheten - stöd till energisparande åtgärder - stimulans till ökad reparationsverksamhet och sanering. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder med särskild tonvikt på att förebygga Åtgärder för att stimulera den kommunala verksamheten på speciella områden - bidrag till utbyggnad av barntillsynen - bidrag till sanering av trafikbullerstörda bostads- och arbetsområden - bidrag till insatser för att förbättra bomiljön i befintlig bebyggelse. Åtgärder för att stimulera den privata konsumtionen - höjning av barnbidragen - tillfällig sänkning av mervärdeskatten. I vissa avseenden ligger planeringen redan väl framme. Andra delar av den skisserade konjunkturpolitiska beredskapsplanen kan sättas i kraft först efter visst förberedelsearbete. bör enligt vår uppfattning därför nu i princip anta den föreslagna planen och uppdra åt regeringen att vidta erforderliga förberedelser för att den skall kunna sättas i kraft. Åtgärderna kan därefter lätt utlösas, helt eller delvis, antingen på initiativ av regeringen eller av finansutskott. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi att vid sin behandling av proposition 1975:1, bilaga 1 (finansplanen) 1. beslutar att allmänt barnbidrag skall utgå av det vid respektive års början gällande basbeloppet per barn och år fr. o. m. med möjlighet till tidigare ikraftträdande, om detta visar sig motiverat av konjunkturpolitiska skäl, 2. uttalar som sin mening vad som anförts i motionen beträffande lättnader i kreditpolitiken och upplåning i utlandet, 3. beslutar bemyndiga regeringen att besluta om stöd till lageruppbyggnad i enlighet med vad som har förordats i propositionen med de ändringar som har föreslagits i motionen, 4. beslutar att i princip anta den i motionen föreslagna konjunkturpolitiska beredskapsplanen samt anhåller hos regeringen om erforderliga förberedelser för att det skall bli möjligt att med kort varsel sätta in sysselsättningsstimulerande åtgärder av tillräcklig omfattning, 5. beslutar att hos regeringen begära att medlen i investeringsfonderna i högre grad än generellt ställs till företagens förfogande, 6. uttalar som sin mening vad som i övrigt anförts i motionen beträffande riktlinjerna för den ekonomiska politiken. () ()