mot · FZ0233 · 1975-01-01 00:00:00 — Motion 1975/76: 33 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:20 om svenskt medlemskap i en finansiell stödfond inom och utveckling () m. m. har på det mellanstatliga planet knutits upp i ett allt intimare samarbete med övriga kapitalistiska stater. EG-avtalen, det aktiva deltagandet i valutaspelet, i och , medlemskapet i IEP bildar här några huvudpunkter. Konsekvenserna av denna uppknytning är påtagbara. Den har minskat den egna handlingsfriheten. Den har gjort att får ta följder av beslut som svenska myndigheter i ingen eller ringa grad kan påverka. Den har fördjupat beroende av utvecklingen i andra stater. Huvudorsakerna till dessa internationella överenskommelser är två. Den ena är den allmänna kris som skakar den kapitalistiska världen. Denna har som kännetecken och bakgrund bl. a. stagnerande ekonomisk tillväxt, stor arbetslöshet med kraftig inflation, snabb ökning av kapitalkoncentrationen och de internationella trusternas makt, oro på den internationella valutamarknaden och störningar i den internationella handeln. Den andra huvudorsaken är att statsapparaterna tar ett allt större ansvar för de kapitalistiska ekonomierna. De försöker inom varje land stabilisera kapitalismen, och de försöker gemensamt mildra kapitalismens allmänna och internationella'kris. Allmänt har detta medfört ökad byråkratisering och minskat inflytande för folkvalda organ, ökad överflyttning av beslut till eller ökad avhängighet av överstatliga imperialistiska organ och överenskommelser samt minskat nationellt självbestämmande. Det i propositionen 1975/76: 20 föreslagna godkännandet av ett svenskt medlemskap i en finansiell stödfond måste ses mot denna bakgrund. Ett bifall till denna proposition är ytterligare ett steg in i den integrationen. Grundläggande är vilken utveckling man eftersträvar. Vill man att skall fortsätta som imperialistisk stat, att storkapitalets makt skall leva vidare, kan man inordna sig i den integration som det här gäller. Vill man däremot verka för att frigör sig från det internationella kapitalet och vill man minska landets utsatthet för verkningarna av internationella kapitalistiska kriser, bör man eftersträva andra lösningar. För en socialistisk arbetarrörelse är inte detta val svårt. Det finns åtgärder som redan nu kan vidtas för att minska beroende av andra imperialistiska ekonomier. Några sådana åtgärder är: valutareservens fördelning på olika valutor, guldreservens förvarande i , skärpning av kontrollen av kapitalexport och kapitalimport, begränsning av de s. k. multinationella företagens makt genom t. ex. åtgärder mot deras prispolitik och skatteflykt, styrning av utrikeshandeln mot ökat handelsutbyte med socialistiska stater, ökad handel med på för dessa 1975/76: 33 förmånliga villkor och ökade ansträngningar att nå bilaterala överenskommelser med oljeproducerande stater. Regeringens förslag att skall ingå som medlem i en finansiell stödfond inom innebär att man ytterligare binder upp till den nuvarande ekonomiska världsordningen. Fondens mening är att ett antal i huvudsak rika kapitalistiska stater skall ge varandra inbördes stöd. Den blockerar medel - 1 500 milj. kr. - som skulle kunna ges en annan användning. Den belastar valutareserven på ett sätt som kan försvåra insatser för de fattiga folken. Fonden har i själva verket sin udd riktad mot uländerna och deras krav på en ny ekonomisk världsordning, krav som den proklamerar sig vara anhängare av. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att avslå propositionen 1975/76: 20. (vpk) i (vpk) i