mot · FY021442 · 1975-01-22 00:00:00 — om åtgärder för främjande av företagsetablering inom charterflygbranschen. Vid riksdag förelåg i motion nr 316 krav på utredning av lämpliga åtgärder för att stimulera svensk företagsetablering inom charterflygbranschen i . hänvisade i sitt betänkande över motionen till bl. a. pågående förhandlingar, som man inte ville störa, och hemställde att motionen icke skulle föranleda någon åtgärd. Ifrågavarande förhandlingar har blivit resultatlösa, och det är därför brådskade att frågan om svenskt charterflyg blir föremål för uppmärksamhet. Mot bakgrunden av det bistra klimatet för charterflyg i med ca tiotalet företagsnedläggningar och med tanke på Transairs ovissa framtid måste följande punkter skyndsamt prövas: 87 § i luftfartskungörelsen 87 § föreskriver att charterflygningar med passagerare endast får ske till destinationer inom , stater med kust mot samt och . De senaste, av kommunikationsministrarna i de tre skandinaviska länderna, föreslagna resmålen, såsom , samt några andra stater, kan ej anses realistiska som turistresemål. Ett utpräglat turistland som är ej tillåtet alternativt tillgängligt försvenska charterpassagerare. Kontentan av detta har blivit att svenska turister har bokat sina charterresor från , varifrån det går utmärkt bra att charterflyga till . (Med finska charterbolag alltså) Den svenska chartermarknaden domineras helt av danska och norska bolag, som flyger utpräglad femte frihetstrafik mellan och länder som , , m. m. Det kan nämnas att de danska och norska charterbolagen förfogar över ca 40 st. jetplan för denna trafik. Som jämförelse kan sägas att inte förfogar över ett enda sådant plan, såvida inte Transairs tre plan inräknas, men då är att märka att dessa plan är uthyrda till det danskregistrerade bolaget . För att få bukt med det s. k. femte fri hetst rafi ken samt ett alltmer ökande antal cabotageflygningar (dvs. charterflygningar inom av utländska charterbolag) bör "objection'-rätten utnyttjas. B Åtgärder för fraktcharter I finns inget bilag som bedriver fraktcharter, alltså inte ens SAS. Ett uttalat intresse för etablering av fraktcharter i finns dock. Det är ju allmänt bekant att svenska transportföretag diskuterat denna fråga på departementsnivå. Den väsentliga frågan för en etablering är den s. k. "splitchartern". Med splitcharter menas att mer än en befraktare kan nyttja fraktplanets kapacitet. Internationellt får åtta befraktare nyttja samma plan. I emellertid endast en befraktare per plan. Ovanstående kan exemplifieras med följande. Ett fraktplan med en lastkapacitet av skall utföra en flygning mellan och . Befraktare A har , befraktare B har och befraktare C har . Totalt alltså frakt. Det mest lönsamma, i detta fall, vore ju att sända dessa på en och samma flygning, men det låter sig alltså ej göras. Det orimliga häri framgår ju klart då det således krävs 3 st, tur och retur-flygningar för att överföra dessa med ett plan som har kapacitet för . Hänsynen till SAS tycks här överdriven alldenstund SAS över huvud taget ej bedriver charterfrakt såsom här beskrivits. Ett snabbt åtgärdande av dessa tre punkter (87 §, objection-rätten och splitcharter) torde leda till att Transair räddas samt att svenska charterbolag återtar sin förlorade dominans på den svenska marknaden, vilket också skulle skapa ca 1 500 nya arbetstillfällen. Uppenbart är också att ett betydande kapital utflöde skulle upphöra som Sturupfältet borde kunna bli en charterbas av format på samma sätt som Bulltofta en gång var, innan den svenska chartern förlorade sin egen marknad. Åberopande det anförda liksom motion nr 316 till riksdag anhålles att hos regeringen begär skyndsam utredning om möjligheterna att stimulera svensk företagsetablering inom charterflygbranschen i .