ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY02946 · 1975-01-24 00:00:00 — av herrar i och om arbetslöshetsersättning för svenska yrkesfiskare i utomnordiska Svenska yrkesfiskare, som bedriver sin verksamhet på avlägsna fiskevatten, ges enligt särskilt medgivande från möjlighet till arbetslöshetsersättning från fiskares erkända arbetslöshetskassa vid inträffad arbetslöshet i nordiska hamnar inkl. . Dessa regler tillämpas i de fall fisket omöjliggörs på grund av väderlekshinder. De nämnda reglerna verkar med utgångspunkt i den s. k. gemensamma nordiska arbetsmarknaden. Villkoret för att ersättning för arbetslöshet skall kunna utbetalas är att vederbörande fiskare anmält sig arbetslös och står till arbetsmarknadens förfogande. De svenska fiskarna bedriver emellertid ofta sitt fiske i sådana farvatten att man mera sällan under yrkesutövandet har tillfälle att anlöpa nordiska hamnar. Vid exempelvis stormperioder kan därför dessa fiskare bli liggande helt inkomstlösa i främmande hamnar. Det rör sig i första hand om hamnar på brittiska ostkusten samt på Shetlands- och Orkneyöama. Det är i hög grad nödvändigt att även dessa fiskare erhåller samma möjligheter till ersättning vid ofrivillig arbetslöshet som de yrkeskolleger vilka tillfälligtvis blir liggande arbetslösa i svenska eller övriga nordiska hamnar. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär att ges i uppdrag att verkställa utredning i syfte att möjliggöra för svenska yrkesfiskare att erhålla arbetslöshetsersättning vid inträffad ofrivillig arbetslöshet i utomnordiska hamnar.
mot · FY02947 · 1975-01-24 00:00:00 — av i Agnäs m. fl. om klassificering av Stomman som regionalt centrum. En viktig faktor för en orts positiva utveckling har ortsklassificeringen visat sig vara. Detta gäller i synnerhet landets norra del. En blick på karta visar genast de stora skillnaderna mellan och då det gäller avstånden och bebyggelsestrukturen, enär de gamla socknarna i norr redan bestod av stora områden där gård och by hade lång väg till centralorten och där den nya kommunindelningen ytterligare förstorat avstånden från kommunernas periferi till förvaltningscentra och i vissa fall försämrat service och utvecklingsmöjligheter för platser som varit centrum i mindre enheter. Det är därför av yttersta vikt att de få kommuner som finns får kommuncentra som verkligen har utvecklingsmöjligheter, kan ge förutsättningar för ett allsidigt näringsliv och visar sig vara tilldragande för lokaliseringar så att de omliggande glesbygderna också därmed bereds förmåner, t. ex. i form av arbetstillfällen, relativt närliggande service av olika slag och delaktighet i den ekonomiska stabiliseringen. När den nu gällande ortsklassificeringen fastställdes fanns förslag om fler regionala centra i . Bland andra nämndes Stomman, som är en mycket vidsträckt kommun i inlandet där tätorten utgör ett naturligt centrum sedan gammalt för ett stort område med relativt goda kommunikationer. Dess läge vid Blå vägen och vid och ett par andra större vägar är gynnsamt. Inom kommunen finns förutom olika institutioner och god service och flera skolor även ett stort fjällområde med sin huvudsakliga turistnäring inom det som var Tärna socken, där ett av vårt lands vackraste och värdefullaste fritidsområden visar en allt större attraktionskraft och kan förutses bli en viktig lunga för stora delar av norra om flyget och andra kommunikationer får utvecklas. finns givetvis svårigheter. Det är ett stort behov att näringslivet differentieras och utbyggas, att åtgärder vidtas från statsmakternas sida vidtas som stimulerar industri och andra näringar och att turistnäringen ägnar större intresse. En åtgärd som på detta stadium skulle vara av avgörande betydelse är en klassificering av Stomman som regionalt centrum. Stomman ligger från och har till länets båda storkommuner - och . Med stöd av vad som anförts hemställs att beslutar att klassificera kommun i som regionalt centrum. () i Agnäs PER () , HANS ()
mot · FY02951 · 1975-01-23 00:00:00 — av i m. fl. om kyrkorestaureringar på som beredskapsarbete. är en bygd där den kulturella miljön är mer framträdande än på de flesta andra platser i landet. Kulturminnesmärkena ligger här tätare och är i många avseenden märkligare än på andra håll. Underhållet och bevarandet av dessa minnesmärken och kulturhistoriska byggnader har vållat stora ekonomiska problem. Under budgetåren 1963/64-1974/75 har på som beredskapsarbeten utförts restaureringar av kulturhistoriska byggnader för totalt 14,4 milj. kr., varvid statsbidrag utgått med 13,9 milj. kr. Av dessa har arbeten för 6,4 milj. kr. - statsbidrag 6 milj. kr. - gällt kyrkor. Dessutom har utförts arkeologiska utgrävningar och fomvårdsarbeten för ytterligare 14,8 milj. kr. För dessa arbeten har statsbidrag utgått med hela kostnaden. Särskilt bekymmersam är situationen för de många medeltida kyrkorna på ön. Av 94 i bruk varande kyrkor är 92 från medeltiden. a. rikskollekt använts till restaurering av Gotlandskyrkorna. har restaureringarna till stor del utförts som beredskapsarbeten, varvid 100-procentigt statsbidrag utgått från . Fr. o. m. /75 har emellertid inte medgivit att statsbidrag motsvarande hela restaureringskostnaden skall utgå. I stället har, med hänvisning till nya regler, erbjudits i statsbidrag. Eftersom många församlingar på har mycket få invånare medför detta besked allvarliga farhågor för att kyrkorna nu inte kan bli föremål för nödvändiga restaureringar. Kostnaderna för de små församlingarna blir helt enkelt orimligt höga, eftersom restaureringarna ofta kostar . Det anses allmänt att Gotlandskyrkorna intar en särställning bland landets kyrkor. Ett bevarande av dessa kulturskatter måste vara ett riksintresse. Att kyrkorna av ekonomiska skäl skall förfalla kan inte accepteras. Det kan också framhållas att dessa byggnadsarbeten varit mycket värdefulla från sysselsättningssynpunkt. Varje kyrkoobjekt kräver ca 1 000 dagsverken. Äldre, lokalt bunden arbetskraft har fått arbeten, där deras yrkesskicklighet har kunnat utnyttjas. Behovet av denna form av beredskapsarbeten bedöms kvarstå . Enligt vår mening måste dessa beredskapsarbetens särart beaktas vid utformningen och tillämpningen av statsbidragsbestämmelserna. Inom ramen för medel för beredskapsarbeten för nästkomman de budgetår bör 2 milj. kr. anvisas för restaurering av Gotlandskyrkorna. Medlen förutsätts disponerade efter samråd med antikvariska myndigheter. Inom den angivna ramen bör statsbidraget kunna utgå av beräknade godkända kostnader. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att uttalar att av de medel disponerar för sysselsättningsskapande åtgärder för /76 ett belopp av 2 milj. kr. avdelas för att användas som statsbidrag för kyrkorestaureringar på , vilka restaureringar utförs som beredskapsarbeten för företrädesvis äldre, lokalt bunden arbetskraft. () () () i Stenkyrka GOTAB 75 8703 S 1975
mot · FY02952 · 1975-01-15 00:00:00 — av m. fl. om främjande av personligt ansvarstagande och ideellt engagemang. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1975:131 hemställs att hos regeringen anhåller 1. att medel ställs till förfogande för en omfattande försöksverksamhet i fråga om nya former för personligt ansvarstagande och ideellt engagemang inom olika sektorer av samhällsgemenskapen inom ramen för de ideella organisationernas och de kristna samfundens verksamhet, 2. att en arbetsgrupp med företrädare för de politiska partierna, de ideella organisationerna och de kristna samfunden tillsätts med uppgift att dra upp riktlinjerna för en sådan försöksverksamhet, följa utvecklingen av försöksverksamheten samt utvärdera dess resultat och föreslå de ytterligare åtgärder som erfarenheterna kan motivera. () () () PER ()
mot · FY02955 · 1975-01-24 00:00:00 — av om regionalpolitiken. Regionalpolitikens betydelse för den allmänna samhällsutvecklingen har successivt ökat. Det är därför viktigt att man ägnar uppmärksamhet åt effekten av den nuvarande politiken och möjligheten att införa bättre regionalpolitiska medel. F. n. pågår i länen ett brett upplagt planeringsarbete som skall redovisas till , och proposition kan väntas till något av de två närmaste åren. Förutom att fastställa regionalpolitikens mål och inriktning bör därvid också ta ställning till vilka medel som bör användas för att nå de uppställda målen. För att förbereda ställningstagandena till vilka medel som skall användas bör det tillsättas en beredningsgrupp med representanter för de politiska partierna i . Gruppen bör med ledning av bl. a. det material som kommer fram genom länsplaneringen och arbetet inom expertgruppen för regional utveckling (ERU) lägga fram konkreta förslag till utformning av de framtida regionalpolitiska medlen. Även det material utredningen om regionalpolitiska styrmedel producerat bör komma till användning, ehuru gruppens arbete självfallet inte bör vara inriktat på negativa åtgärder av det slag som utredningen lagt fram. Regionalpolitiken bör bedrivas efter två huvudlinjer: 1. ökad inriktning på generella medel (skattepolitiska instrument, differentierade arbetsgivaravgifter, infrastrukturåtgärder) Decentralisering av beslutsfattandet när det gäller selektivt stöd. Fördelen med att bedriva regionalpolitik med generella metoder är uppenbar och behöver inte här utvecklas närmare. Som allmän synpunkt kan framhållas att stöd bör konstrueras, så att de främjar anställning av arbetskraft. Vid sidan av generella åtgärder torde det även finnas behov av ett selektivt stöd, även om den relativa betydelsen härav minskas efter insättande av generellt verkande medel. Det nuvarande lokaliseringsstödet styrs i betydande omfattning av stödområdesgränser. Trots att betydande ansträningar gjorts att få systemet smidigt, måste det sägas att det inte lyckats att skapa rimliga och rättvisa gränser för stödet. Nya vägar bör därför prövas. Ett intressant uppslag är att låta de olika länen få ökat ansvar för regionalpolitiken genom att något lämpligt länsorgan, i första hand länsstyrelserna i samråd med länens företagarföreningar, får disponera egna anslag för stöd till företag. Anslagens storlek i de olika länen får bestämmas med hänsyn till karaktären och omfattningen av de regionalpolitiska problemen i resp. län. Vidare bör någon form av maximering av stödet gälla för enskilda projekt. Vid sidan av de medel som man inom länen bör få disponera över kommer det att finnas behov av centrala insatser när det gäller större projekt eller problem som uppstår mera akut. Även bör därför regeringen och direkt disponera vissa anslag. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen i enlighet med denna motion tillsätter en parlamentarisk arbetsgrupp med uppgift att lägga fram förslag om de framtida regionalpolitiska medlen.
mot · FY02956 · 1975-01-24 00:00:00 — av i Gäddvik m. fl. om ökad samverkan mellan arbetsmarknadsmyndigheterna och företag. Regionalpolitiken syftar till att främja sysselsättningen och att verka för att balans uppnäs i näringslivet inom landets olika delar. Mångskiftande insatser har med samhällets stöd vidtagits inom arbetslöshetsdrabbade regioner för att uppnå regionalpolitikens syfte. Tyvärr finns dock fortfarande stora områden där arbetslösheten är hög. Inom dessa områden bedriver arbetsmarknadsmyndigheterna en omfattande och mångskiftande verksamhet i form av storarbetsplatser och beredskapsarbeten. är dessa arbetsplatser dock för sin materielförsörjning och sitt servicebehov i skilda former beroende av beslut i centrala instanser. Dessa centrala myndigheter har ofta inte den riktiga känslan för den samverkan som i regel erfordras för att stärka näringslivet i utflyttningsbygder. Bilden kan vara den att i sin verksamhet inom arbetslöshetsdrabbade bydger sysselsätter ett antal arbetslösa. För denna verksamhet behövs olika former av service och materiel, som av centrala myndigheter anskaffas i andra, kanske redan översysselsatta företag och bygder. Enligt vår mening borde i sin sysselsättningsskapande verksamhet i form av storarbetsplatser och beredskapsarbete inom arbetslöshetsdrabbade bygder mera målmedvetet eftersträva att ordna materielförsörjning och service från företag i bygden. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att hos regeringen begär åtgärder för att öka arbetsmarknadsmyndigheternas samverkan med företag i arbetslöshetsdrabbade bygder i enlighet med motionens förslag. PER () i Gäddvik () i Holmgården () i Agnäs
mot · FY02959 · 1975-01-24 00:00:00 — om tillämpningen i visst fall av lagen om kontant arbetsmarknadsstöd. Enligt lagen om kontant arbetsmarknadsstöd får enligt 25 §, om särskilda skäl föreligger, begränsa rätten till kontant arbetsmarknadsstöd. Dessa särskilda skäl har i praktiken blivit en anpassning till arbetslöshetskassorna. Inom de avtalsområden där arbetslöshetskassorna har säsongbegränsningar har 25 § åberopats vid begränsning av rätten till kontant arbetsmarknadsstöd. Avslag har förekommit vilka är betydligt hårdare än de regler som arbetslöshetskassorna tillämpar. Avsikten med denna bestämmelse torde vara att stoppa ett befarat missbruk. Arbetsförmedlingens ansvar som tillsynsmyndighet är dock lika stort inom alla områden och bör väl räcka till även inom dessa avtalsområden. För orter med ett ensidigt näringsliv drabbar denna bestämmelse i första hand kvinnor. De har inte samma chans som männen att få beredskapsarbeten. Sådana jobb är nästan uteslutande utomhusarbeten av byggnadsoch anläggningskaraktär samt skogsvårdsarbeten. Beredskapsarbetena sätts ju in för att utjämna säsongvariationer. Jag anser att tillämpningsföreskrifterna i åberopade 25 § i många fall tolkats för restriktivt. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att tillämpningsföreskrifterna avseende åberopade bestämmelser mildras.
mot · FY0296 · 1975-01-15 00:00:00 — av m. fl. om kyrkans skiljande från staten. Frågan om kyrkans skiljande från staten har stått under debatt . Det nuvarande regeringspartiet har detta krav på sitt program, och det finns starka stämningar för en sådan nyordning även på borgerligt håll. Sålunda beslutade exempelvis landsmöte att uttala sig för detta krav. 1972 lade kyrka-stat-beredningen fram sitt betänkande Samhälle och trossamfund. Någon proposition grundad på betänkandets förslag blev emellertid inte framlagd. Regeringen retirerade inför den våldsamma offensiven från kyrkliga och borgerliga kretsar. Mindre betydelse tillmätte man remissvaren från länsstyrelser, kommuner och de folkliga organisationerna som var positivt inställda till utredningens förslag. 1951 antog en lag om religionsfrihet i vårt land, och mot den bakgrunden måste det vara logiskt att ta konsekvenserna av detta beslut, bl. a. genom att genomföra det gamla kravet om kyrkans skiljande från staten. I förhållande till övriga trossamfund intar en privilegierad ställning, vars praktiska konsekvenser strider mot religionsfrihetens idé. Människor som inte delar värderingar och aldrig sökt inträde däri räknas som medlemmar och tvingas betala sin tribut. Kyrkans integrering med statsmakten ter sig olustig även för många av aktiva och medvetna medlemmar. Det avspeglar sig bl. a. däri att exempelvis i i sitt remissvar hävdade att bevarandet av en kyrka med starka bindningar till en helt sekulariserad statsmakt knappast kan sägas vara i överensstämmelse med kyrkans väsen och det av givna uppdraget. När behandlade ett par motioner med krav på förslag, syftande till kyrkans skiljande från staten, hette det bl. a. i betänkande 1974:37: Enligt utskottets mening är det angeläget att statsmakterna kan ta ställning till de frågor som aktualiseras genom beredningens förslag i en såvitt möjligt lugn och avspänd atmosfär. Man hänvisade dessutom till att en arbetsgrupp tillsatts inom kyrkan för att lägga fram önskvärda reformförslag. Utskottets talesman ansåg också att ett bifall till vpk-motionen om kyrkans skiljande från staten skulle göra det omöjligt att nå fram till den stora enighet i denna fråga som vi finner önskvärd. Kontentan i detta resonemang blir att frågan om kyrkans skiljande från staten skjuts till en avlägsen framtid. Vi är övertygade om att en bred majoritet av det svenska folket ställer sig bakom åtgärden att klippa av de speciella och konstlade banden mellan staten och ett av flera trossamfund. Om regeringen däremot skall vänta på en närmast total enighet, innebär det ingenting annat än kapitulation för de kyrkligt-reaktionära kretsarna som till varje pris slår vakt om en odemokratisk ordning även på detta område. Med åberopande av det anförda hemställs att hos regeringen hemställer om förslag under innevarande års om kyrkans skiljande från staten. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i
mot · FY02963 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om rätt för länsstyrelse att bevilja lokaliseringslån och lokaliseringsbidrag. Under åberopande av vad som anförts i motionen 1975:714 av m. fl. angående Norrlandspolitik och regionalpolitik m. m. hemställes att ger regeringen till känna att en försöksverksamhet bör startas som ger länsstyrelserna rätt att fatta beslut om beviljande av lokaliseringslån och lokaliseringsbidrag. () i Agnäs PER () i Gäddvik
mot · FY02964 · 1975-01-24 00:00:00 — om underlättande för kommun att utnyttja förköpsrätt enligt förköpslagen. Förköpslagen av med senare ändringar tillförsäkrar kommun förköpsrätt till fast egendom som med hänsyn till den framtida utvecklingen krävs för tätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordning. Undantagen från förköpsrätt är bl. a. sådan fastighet eller, där försäljningen avser flera fastigheter, varje fastighet som har en ägovidd som understiger och ett värde som är lägre än . Den kommunala förköpsrätten har givit kommunerna bättre möjligheter än tidigare att få kunskap om vad som inom kommunen sker på äganderättssidan i fastighetsavseende. Främst har avsikten med lagen varit att tillförsäkra kommunerna ökade möjligheter att tillgodose sitt markbehov med hänsyn till framtida utveckling. I en del fall har kommunerna också kunnat utnyttja sin förköpsrätt, men i många fall har detta inte kunnat ske därför att det pris som privat köpare erbjudit säljaren och som enligt lagen skall bestämma priset även vid kommunens utnyttjande av sin förköpsrätt varit orimligt högt. Erfarenhetsmässigt har detta senare främst gällt fastigheter som framstått som speciellt attraktiva från fritidssynpunkt. I alltför stor utsträckning har i detta avseende den kapitalstarkes marknad fått råda. Fastighetspriser som ligger 10 gånger över taxeringsvärdet är inte längre någonting ovanligt. Detta förhållande gör att fastighetsinnehav av det slag det här gäller i ökande grad förbehålls en mycket liten men ekonomiskt stark grupp bland medborgarna. En familj med normalinkomst och utan tillgång till mycket betydande eget kapital är i dessa sammanhang praktiskt taget helt satt ur spel. Ofta kan inte heller en kommun, hur intresserad den än med hänsyn till samhällsintresset är, utnyttja sin förköpsrätt. De ovan antydda förhållandena gör det enligt vår mening nödvändigt att regler skapas som ger effektivare medel än de nu existerande att hejda de föreliggande tendenserna till att orimliga och i grunden artificiella värdeoch prisstegringar berövar kommunerna möjlighet att med stöd av förköpslagen tillgodose samhälleliga intressen. Den mycket snabba från allmän synpunkt negativa utvecklingen i dessa avseenden gör det enligt vår mening nödvändigt att en skyndsam utredning vidtas för att finna lösningar på hithörande problem. Även beträffande jordbruksfastigheter sker ibland en prisbildning som inte baserar sig på jordbrukets lönsamhet. Härvidlag torde det vara både ett jordbrukarintresse och ett konsumentintresse att en sanering sker. Om inte samhället i de avseenden som ovan berörts får något slags korrigeringsinstrument, föreligger enligt vår mening stor fara för att i fritidsoch rekreationsavseende en ny klassindelning växer fram, som utvecklingen på jordbrukssidan blir den att det ytterst blir skattebetalarna och konsumenterna som påläggs ytterligare ekonomiska bördor, om de unga jordbrukarna skall få någon jord att bruka. Med hänvisning till det ovan anförda föreslår vi att hos regeringen hemställer om en utredning av vägarna att nå rättelse på de i motionen påtalade förhållandena.
mot · FY02965 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om ändrade regler om bostadstillägg för egnahemsägare. Möjligheterna för egnahemsägare att fö bostadstillägg vilar på principer, som enligt min uppfattning, inte ger rättvisa konsekvenser. Beräkningen av driftskostnaderna för fastigheten grundas på en schablonkostnad motsvarande av det taxerade byggnadsvärdet. Följden blir att fastigheter i tätorter för avsevärt högre belopp för driftkostnader än likartade fastigheter i glesbygd. Likartade fastigheter i tätort och glesbygd har ibland olika produktionskostnader till glesbygdens fördel, vilket kan förklara olika taxeringsvärden. Men att lägga dessa taxeringsvärden som grund för bedömning av driftkostnaderna måste vara felaktigt. I driftkostnaderna för ett hus i glesbygd kommer in en del kostnader, som helt eller delvis saknas i tätort. Dit hör dryga vägavgifter, kostnader för snöplogning, resekostnader för hantverkare och reparatörer etc. En annan viktig skillnad är att driftkostnaderna för äldre hus är större än för yngre: underhållet stiger , eftersom förslitningen ökar. Ytterligare en orättvisa ligger däri att vissa kommuner använder systemet med tomträtt medan andra överlåter marken för ägande. Kostnaden för tomträttsavgäld och räntekostnaden för lån för tomtköp behandlas i detta avseende inte likmätigt. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att hos regeringen hemställa om översyn och ändring av reglerna för bostadstillägg i enlighet med vad som anförts i förevarande motion. () ()
mot · FY02966 · 1975-01-24 00:00:00 — om sänkt åldersgräns för statskommunala bostadstillägg. En god bostad är ett av de väsentligaste inslagen i en tillfredsställande livsmiljö. Mot denna bakgrund är det glädjande att det individuella bostadstödet numera kan utgå även till låginkomsttagare utan barn, så att det är möjligt för dessa att förhyra lägenheter i nyproduktionen och därigenom förbättra sin bostadssituation. En viktig effekt av stödet är att man kan undvika en alltför ensidig hushållssammansättning i nybyggda bostadsområden. Enligt de regler som gäller för de statskommunala bostadstilläggen får i princip bostadstillägg till såväl ensamstående utan barn som makar utan barn utgå endast om sökanden fyllt , för att bostadstillägg skall kunna utgå till den som är yngre krävs synnerliga skäl. Bestämmelserna är till väsentlig nackdel för ett stort antal ungdomar, som hindras från att skaffa sig en tillfredsställande bostad genom att de inte kan få bostadsstöd. Detta gäller inte minst den stora gruppen värnpliktiga, som avslutat sin grundutbildning innan de uppnått . Genom tidig familjebildning eller av andra skäl önskar de värnpliktiga ofta skaffa sig egen bostad senast i samband med utryckningen. Detta är i regel möjligt med hänsyn till tillgången på bostäder, men svårigheter uppstår ofta därför att bostäderna är dyra och de nyutrycktas inkomster låga. Enligt vår mening bör därför det ovan angivna bidragsvillkoret ändras så, att såväl de värnpliktiga som andra ungdomar som uppnått myndig ålder kan få komma i åtnjutande av statskommunalt bostadstillägg. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en sådan översyn av bestämmelserna om bostadstillägg att myndighetsåldern blir åldersgräns, såvitt avser rätten till statskommunalt bostadstillägg till låginkomsttagare utan barn.