mot · FY022069 · 1975-04-16 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av propositionen 1975:46 om planering och samordning av samhällets insatser för rekreation och turism. konstaterade att stora grupper i samhället fortfarande inte når upp till en sådan inkomstnivå att inkomsterna kan disponeras till annat än nödvändiga levnadsomkostnader. Den kommitté som utrett frågan om planering av turistanläggningar och friluftsområden hänvisar till detta och anför att denna omständighet återspeglas i den intervjuundersökning som kommittén företagit. av de tillfrågade hushållen lämnade inte bostaden under semestern trots att de hade en längre ledighet. En stor del av dessa uppgav ekonomiska orsaker till detta. Målet för en svensk turist- och rekreationspolitik bör enligt kommittén vara att de allmänna medel som används för turistanläggningar satsas på ett sådant sätt att en bred allmänhet kan utnyttja dessa anläggningar och områden. Sådana grupper som handikappade, låginkomsttagare och barnrika familjer måste få väsentligt förbättrade möjligheter att utnyttja sin längre ledighet till rekreation. Utbudet av semestermöjligheter som är anpassade efter den breda allmänhetens krav är i helt otillräckligt. Antalet bäddar i semesterbyar uppgår till endast ca 18 000 i hela landet. Hotellpriserna är ofta höga, och camping framstår för många som obekvämt. Härigenom minskar möjligheterna för sådana grupper som barnfamiljer och äldre att utnyttja de kommersiella inkvarteringsformerna. Mot den här bakgrunden är det helt klart att samhälleliga insatser måste göras för att ge de i det här hänseendet eftersatta grupperna större möjligheter till ombyte av miljö och rekreation under sin semester. I propositionen förutsätts att en bättre samordning bör ske av olika samhälleliga insatser för rekreation och turism. En samordning av den planering som sker för dessa ändamål och den regionalpolitiska planeringen är nödvändig, sägs det vidare. De områden som är av riksintresse för rekreationssyften är ofta belägna i regioner med dålig sysselsättning. Anläggningar för rekreation och turism kan ge sysselsättning såväl på kort sikt under uppbyggnadsskedet som på lång sikt på grund av det personalbehov driften av anläggningarna framkallar. Den framtida utbyggnaden för rekreationsändamål bör enligt propositionen ske inom ramen för samordnade åtgärder i områden som är särskilt lämpade för dessa ändamål. Dessa kallas för primära rekreationsområden. 1 propositionen utpekas 24 sådana i olika delar av vårt land. För del är i första hand samt en del av västra föreslagna som primära rekreationsområden. Från , och kommuns sida hade det emellertid ansetts som naturligt att även skulle komma med i det här sammanhanget. I har stora satsningar gjorts av stat och kommun i form av hotellbygge, fritidshus och andra anläggningar. Det borde vara angeläget med skiftande natur även inom de primära rekreationsområdena, och är en helt annan typ av landskap än . Här är en mera utpräglad vildmarksdel med vattensystem, forsar och fiske. Den här delen av är också den som har de största sysselsättningssvårigheterna, som har stor utflyttning och ett stort antal pendlare. För att komma till rätta med de problemen behöver kommundelen naturligtvis i första hand ytterligare industrier, men sysselsättningsskapande åtgärder av annat slag är givetvis också värdefulla. är ett landskap med naturliga förutsättningar för rekreationsoch hälsoanläggningar. Sådana anläggningar kan i bilismens tidevarv och genom den ökade fritiden bli verkliga hälsosmedjor för det arbetande folket. , med sin särartade natur, skulle i ett sådant perspektiv väl komplettera de övriga delar av länet som utpekats som primära rekreationsområden. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att även utses till primärt rekreationsområde. (vpk) i (vpk) (vpk)