mot · FY02600 · 1975-01-23 00:00:00 — av herrar i och om jakt på duvhök. Rovfåglar och ugglor har under alla tider varit utsatta för förföljelser, detta gäller i såväl vårt land som världen i övrigt. Under generationer har man betraktat rovfåglar och ugglor som fiender,ja, rena utrotningskampanjer har ägt rum i flera länder. Skottpenningssystem har varit vitt utbrett och förekommer alltjämt. Utrotning har varit målet i många länder och tyvärr har det i flera fall uppnåtts. Rovfåglar har rönt stort intresse av världens konservatorer som alltid haft hugade spekulanter till sina varor. En bidragande orsak till decimeringen får väl också läggas på naturlandskapets förvandling till kulturlandskap, fastän några arter har väl också gynnats därav. Till detta skall ytterligare tilläggas att biociddöden varit förödande för nämnda fågelarter. Men trots att flera arter är på gränsen till utrotning, så kan man dock se en viss förhoppning i den inställning till rovfåglarna som kunnat märkas . Både i vårt land och i flera andra länder i har man infört skyddslagstiftningar för rovfåglar och ugglor. Vissa länder, t. ex. , och , har redan fridlyst samtliga rovfåglar. I har vi gått in för totalfredning av alla rovfåglar och ugglor utom beträffande duvhöken. Denna fågel är fortfarande utsatt för allmän jakt . Således är det enligt 2 § jakttidskungörelsen (SFS 1973:406) allmän jakttid på duvhök (i , , och september- november). Enligt 3 8 nämnda kungörelse gäller dessutom allmän jakttid på bl. a. duvhök mtill från område för viltuppfödning, hönsgård eller därmed jämförlig anläggning i den mån jakten behövs för att hindra skada inom anläggningen. Varför har då denna art undantagits från total fridlysning? Det har kanske inte varit någon direkt illvilja mot duvhöken som sådan, men som anledning har man anfört att duvhöken som bytesval tar bl. a. fältfågel och då främst fasanen. Man menar att fasanen är ett värdefullt tillskott till duvhökens kost, särskilt . Uppfattningen är också att duvhöken till numerären är sådan att någon direkt åtgärd för att totalfreda den ej är påkallad. I vad gäller fasanen så är ju denna en fågelart som ej alltid förekommit i den svenska faunan utan är inplanterad. Det är väl riktigt att fasanen, för en hök, är mera lättfängat byte än t. ex. kråkfåglar. Detta gäller framför allt . För att få en ökad fasanstam har beundransvärda försök gjorts genom viltuppfödning för att kunna plantera ut fasankycklingar. av dessa åtgärder är högst varierande. Biotopens lämplighet för fasanen är 1 vårt land inte överallt den bästa. Men det skall också omnämnas att i och även i östra delarna av landet finns en relativt stark stam av fasan. Fasanen är ett vackert inslag i vår fauna och helt säkert också som jaktbyte intressant. Men vi vill faktiskt återge vad i anförde när den besvarade en skrivelse från , där stationen besvärat sig över den jakt som givit tillstånd till på platsen. säger: En inplanterad och främmande djurart som t. ex. fasanen skall inte vara skäl att tränga tillbaka en naturlig svensk art som duvhöken. menade vidare, att fångst av duvhök inom det tänkta naturreservat borde begränsas och endast i undantagsfall tillåtas. Jakt på duvhök går ju ofta till så att man gillrar en fångstbur med t. ex. en levande duva som höken lockas till och där en utlösning i lådans konstruktion gör att när höken skall ta sig in till bytet en klaff slås ner och höken är fången och kan sedan avlivas. Själva förfaringssättet är ju inte heller så där etiskt prydligt. Arter som t. ex. kråka och kaja har ökat kraftigt . I detta sammanhang bör man komma ihåg att rovfåglarna, och kanske duvhöken särskilt, har sin stora betydelse som decimerande faktor för bl. a. kråkfåglar och även vitfågel (måsar m. fl.). Vi har fått en snedbalans som gör att kråkor och kajor inte längre har några naturliga fiender, utan människan får försöka decimera dessa arter genom att lägga ut gift, vilket har sina risker för andra djurarter. förekommer det ett forskningsprojekt som skall utreda duvhökens levnadsvanor och påverkan på viltet, då inte minst i vad gäller fasanens betydelse som fångstdjur. Men vi finner att speciella åtgärder beträffande duvhöksjakten bör vidtas . En första åtgärd bör vara att förbjuda den allmänna jakten. För vårt land, som i naturvårdsfrågor brukar ha en positiv inställning, bör det då vara ett anständighetskrav att när flera andra länder upphört med allmän jakt på rovfåglar vi också handlar därefter. Enligt Svenska jägarförbundets statistik dödades ca 2 000 duvhökar per jaktår. Siffran torde numera vara ca 3 000 . Med denna avskjutning i förening med biocidförgiftning m. m. finns risk för att den svaga tillväxt av duvhökstammen som kunnat konstateras kommer att stagnera, och hot för utrotning kan föreligga. I den mån jakt måste bedrivas från skyddssynpunkt finns dock möjligheter till dispens enligt bestämmelserna i jaktstadgan. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om sådan ändring av 2 och 3 jakttidskungörelsen (SFS 1973:406) att allmän jakttid ej skall gälla för duvhök. () ()