mot · FY02566 · 1975-01-23 00:00:00 — av i m. fl. om en plan för utbyggnaden av vattenvägar inom landet. I den svenska debatten om en framtida transportpolitik förbigås oftast vattenvägarna. Intresset är främst riktat mot transportfördelningen mellan landsvägs- och järnvägstransporter. Detta är ju delvis förståeligt då i av det inrikes godstransportarbetet utförs på inre vattenvägar, dvs. farbara floder, kanaler och insjöar. Ett överförande av transporterna helt till landsväg framstår väl som omöjligt. Dels skulle det bli större risk för olyckor och dessa kan svårligen värderas, dels större trängsel på vägarna, vilket medför långsammare trafik. Dessutom skulle det bli ett större slitage på vägarna med större underhållningskostnader som följd. Till detta kommer att vi troligen inte har råd att bygga ut vägarna för den tunga trafiken . En omfördelning av godstransporterna är därför nödvändig. Alternativet har, som inledningsvis nämnts, knutits till järnvägarna. Studerar man den internationella utvecklingen öppnar sig andra perspektiv. Av det totala inrikes godstransportarbetet inom EG utfördes 30 96 på de inre vattenvägarna och i . Det europeiska vattenvägsnätet hade en sammanlagd längd av . Framemot kommer det att finnas ett genomgående kanalnät mellan , , och . Utvecklingen går sålunda i många länder mot en ökning av vattentrafiken meden tendensen i pekat åt motsatt håll. Moderna eller moderniserade kanaler, precis som landsvägar med förbättrad standard, leder till ökade trafikmängder. Detta visaräven t. ex. utvecklingen av transportarbetet i . En liknande utveckling torde kunna bli tänkbar också i även om transportunderiaget är mindre. En annan orsak för ökade vattenvägstransporter är den nuvarande utvecklingen på energiområdet. Effektbehovet och därmed energiförbrukningen för vattenvägtransporter är lägre än för t. ex. järnvägs- och landsvägstransporter. På landsväg förmår 1 hk att dra ca , på järnväg ca och inte mindre än på vattenväg. (Enl. IVA). Detta gör att vattenvägstransporterna kommer att bli ännu fördelaktigare än . Runtom i världen pågår ett utvecklingsarbete som går ut på att effektivera kanaltransporterna genom att nedkorta transporttiderna, öka regulariteten och skapa integrerade godshanteringssystem. Den fartygstekniska utvecklingen inriktas i stor utsträckning på att skapa fartyg lämpade för både inre vattenvägar och stor kustfart, som t. ex. Östersjöfart eller trafik på större insjöar. Tillkomsten av pråmbärande fartyg är en annan utvecklingslinje som väntas få stor betydelse för kanaltrafiken. Med hänsyn till den internationella utvecklingen och då utbyggnaden av svenska inre vattenvägar knappast möter några svårbemästrade tekniska hinder borde en ökad kanaltrafik i vara möjlig. Detta kan under nuvarande ekonomiska och övriga faktiska förhållanden kanske te sig visionärt. Det måste dock anses vara av stor vikt att man i noga följer utvecklingen på kanal trafikens område och anpassar sig till denna, annars finns risk för att man kommer att befinna sig helt utanför det sammanhängande och förmodligen effektiva inre vattenvägsnätet i . Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar att hos regeringen begära att en parlamentarisk utredning tillsätts med uppgift att framlägga en plan över den framtida utbyggnaden av inre vattenvägar. () ()