mot · FY022001 · 1975-04-03 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:45 om riktlinjer för arbetsmarknadsutbildningen I propositionen 1975:45 om riktlinjer för arbetsmarknadsutbildningen tar föredragande statsrådet bl. a. upp gränsdragnings- och samordningsproblemen i fråga om ansvarsfördelningen mellan arbetsmarknadsutbildningen och övrig vuxenutbildning. Enligt föredragandens mening är det uppenbart att arbetskraftsbehovet inte inom överskådlig tid kan fyllas genom enbart ungdomsutbildningen. Även i fortsättningen måste alltså det reguljära utbildningsväsendet kompletteras med en särskild utbildningsorganisation, ställd direkt till arbetsmarknadsmyndigheternas förfogande. , som är ansvarig för den reguljära ungdoms- och vuxenutbildningen, framför för sin del önskemål om en mera samlad planering av samhällets utbildningsresurser. Flera remissinstanser varnar för uppbyggnad av permanenta fristående utbildnings- och studiestödssystem vid sidan av de reguljära. påpekar att även det reguljära utbildningsväsendet kan göras mera flexibelt med hänsyn till arbetsmarknadens behov. Föredraganden säger sig dela och flera andra instansers uppfattning att samhällets olika utbildningsresurser såvitt möjligt bör bedömas i ett sammanhang. Det är, heter det vidare, också en fördel om de kan planeras på så pass lång sikt att dyrbara improvisationer undviks. Det får dock inte leda till, betonas det, att arbetsmarknadsutbildningens speciella karaktär och nära samband med arbetsmarknadspolitiken i övrigt blir eftersatt. Att gymnasieskolan bör ha det primära ansvaret för att alla ungdomar får utbildning delas av föredraganden. Trots att insatser görs inom gymnasieskolan för att bättre än tidigare möta ungdomarnas behov av och krav på adekvat yrkesutbildning, måste man enligt statsrådets mening inom överskådlig tid räkna med att vissa ungdomar ändå är i behov av att få arbetsmarknadsutbildning. I anledning av att vissa planer föreligger inom om ökad samplanering av kursutbudet hos olika anordnare framhåller föredraganden vikten av att denna samplanering intensifieras på så sätt att möjligheter skapas för att anordna kurser helt eller delvis för arbetsmarknadsutbildningens behov. Men menar statsrådet något resignerat att AMUcentren även måste ha en t. o. m. betydande överkapacitet för att den önskade beredskapen skall kunna upprätthållas, även om överka paciteten - förhoppningsvis - på allt sätt skall begränsas. Det är tacknämligt att föredragande statsrådet uppmärksammat de problem i fråga om samplanering och samverkan som ovillkorligen uppkommer, då likartade utbildningar erbjuds på olikartade villkor av mer än en utbildningshuvudman, men mer än mindre antydningar till lösningar ges inte i propositionen. Lämpligast torde vara att även arbetsmarknadsutbildningen - liksom motsvarande utbildning inom företagen - såväl pedagogiskt som organisatoriskt sorterade under och dess underlydande organ. På den vägen skulle mycket vara att vinna, inte minst i fråga om kostnadsbesparingar och ett fullständigare gemensamt utnyttjande av tillgängliga resurser, materiellt och personellt. Att därvid arbetsmarknadsutbildningens speciella karaktär skulle bli eftersatt torde vara en onödig farhåga. De särskilda krav som i regel måste ställas på arbetsmarknadsutbildningens kurser med hänsyn till dennas speciella uppgift kan givetvis uppfyllas också under en gemensam huvudman. existerar visserligen redan en viss samverkan mellan de båda från varandra fristående utbildningsorganisationerna både centralt och lokalt, och föredraganden anbefaller ytterligare samplanering och samarbete. Därvid pekas på bl. a. den förberedande utbildningen inom arbetsmarknadsutbildningen. I vissa fall kan det även, menar statsrådet, vara lämpligt att arbetsmarknadsverket köper hela kurser i det reguljära utbildningsväsendet. Det torde dock vara av behovet och nödvändigheten påkallat att samplaneringen, samordningen och samverkan utvecklas mer än vad som antyds i propositionen och dessutom över hela arbetsmarknadsutbildningsfältet, inte minst lokalt, och att detta sägs ifrån klarare och fastare än vad som sker i föreliggande proposition. Bestämda riktlinjer för denna samordning och samverkan mellan ungdomsutbildningen, vuxenutbildningen och arbetsmarknadsutbildningen bör utfärdas, gällande såväl den centrala som den regionala och lokala verksamheten. Enligt uppgift har det förekommit att redan tillgängliga lärosalar, institutioner och verkstäder icke utnyttjats. Nya utrymmen har i stället utrustats. Möjligheter till gemensamt bruk av till buds stående lärarkrafter har icke tillvaratagits. Dubbla kursutbud har gjorts. Improvisationer bör undvikas. Eventuell överkapacitet bör nedbringas till ett minimum. Inom gymnasieskolan och vuxenundervisningen finns i regel goda reservmöjligheter, som snabbt kan tas i bruk. Såväl det reguljära utbildningsväsendet som arbetsmarknadsutbildningen drar mycket höga kostnader. Allt bör göras för att begränsa dessa. Under åberopande av det anförda hemställes att beslutar att hos regeringen begära att en arbetsgrupp tillsätts för att med beaktande av vad som anförts i motionen utarbeta förslag till former och riktlinjer för en hela utbildningsfältet omfattande samplanering, samordning och samverkan mellan arbetsmarknadsutbildningen och det reguljära utbildningsväsendet. . NISSER (m) () i Agnäs () HANS NYHAGE (m) ()