ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY02377 · 1975-01-22 00:00:00 — om förbud för underårig att förvärva motorfordon i vissa fall. Vägtrafiken har genomgått en mycket hastig utveckling. torde trafikökningen på det allmänna vägnätet ha varit . Ökningen torde komma att fortsätta om än icke i samma takt som . Antalet personbilar har tiodubblats och . Även här väntas ökningen fortsätta. Utvecklingen av vägtrafiken fordrar successivt ökade insatser från samhällets sida för att så långt möjligt begränsa trafikolycksfallen. Författningsregleringar måste i väsentligt större utsträckning accepteras i ett högtrafiksamhälle av 1970-talets slag än vad det fanns anledning att göra bara för några decennier sedan. Både av humanitära och av ekonomiska skäl måste åtgärder sättas in för ökad trafiksäkerhet så att antalet olyckor på vägarna kan minskas. Insatserna kan behöva ske såväl beträffande föraren och fordonet som trafikmiljön. Av trafiksäkerhetsskäl får motorfordon framföras endast av den som har körkort för fordonet i fråga. Syftet därmed är givetvis att endast den som anses lämplig skall få verka som förare. Viss minimiålder har också stadgats för att kunna få körkort: för bil, för motorcykel. Anledningen till att viss ålder föreskrivits för rätt att framföra motorfordon är en bedömning från samhällets sida att framförande av motorfordon är en så farlig verksamhet både för föraren själv och för andra att krav på viss mognad och omdöme måste uppställas. Det finns emellertid inget hinder för den som inte uppnått körkortsåldern att förvärva körkortspliktigt fordon. Så sker också i viss utsträckning. Därmed uppstår naturligt nog en mycket stark frestelse för vederbörande att också framföra sitt fordon. Det är inte alldeles ovanligt att domstolarna får döma personer som inte uppnått körkortsåldern till ansvar för olovlig körning, vilken skett med deras eget fordon. har svåra olyckor inträffat när personer som inte uppnått körkortspliktig ålder framfört sina egna fordon. Sådana olyckor skulle kunna undvikas om en regel uppställdes av innebörd att den som inte uppnått föreskriven körkortsålder inte heller ägde rättighet att förvärva fordonet i fråga. Då en sådan regel skulle vara en väg för ytterligare ökad trafiksäkerhet anser vi att den i vart fall bör bli föremål för utredning. Denna bör lämpligen göras av trafiksäkerhetsutredning. Åberopande det anförda hemställs att hos regeringen begär sådana tilläggsdirektiv trafiksäkerhetsutredning att i motionen anförd utredning kommer till stånd. () ()
mot · FY02378 · 1975-01-22 00:00:00 — om översyn av konventionen mellan och rörande fisket i , m. m. har trålfiske i allt större utsträckning förekommit inom för detta fiske förbjudna vatten. En mångfald överträdelser har rapporterats från och . Fisket i regleras i en konvention mellan och av . Enligt denna är trålfiske förbjudet i hela . Konventionen är föremål för revision, ett arbete som ännu inte gett något resultat. Trots pågående revisionsarbete gäller i densamma intagna bestämmelser i sin helhet. Detta till trots är överträdelser av trålfiskeförbudet vanligen förekommande. Trålfiskare har vid ett flertal tillfällen uppbringats av såväl den svenska som den danska när de bedrivit fiske på förbjudet vatten i och . Stundom har hela armador av trålare, främst , ägnat sig åt detta olagliga näringsfång. Det finns exempel på båtar som uppbringats inte endast en gång eller två gånger utan vid ett upprepat antal tillfällen. Man har i anledning härav rätt att ställa frågan: Kan det, trots de böter och beslagtagande av fisk och ibland även trål som förekommer, ändå vara lönsamt att överträda gällande bestämmelser? Uppenbart måste så vara fallet, i annat fall hade man inte fortsatt. Risken för upptäckt bedöms troligen som ganska liten. De bevakningsfartyg som bland en rad andra uppgifter även har att bevaka att överträdelser på detta område inte sker har så stora områden att patrullera att en effektiv övervakning inte är möjlig. Ansvarsbestämmelserna för brott mot trålfiskeförbudet stadgar böter eller fängelse . Vid ett studium av de straffsatser som utdömts för överträdelser tycks böter undantagslöst ha använts som korrigeringsmedel. Då som ovan påtalats samma lagöverträdare ertappats gång efter annan synes en straffskärpning befogad. Ett effektivt stopp för detta olaga fiske måste sättas om den vid bofasta fiskarbefolkningen skall ha någon möjlighet att skaffa sig en rimlig försörjning. Stundom har dessa fiskare inte vågat placera sina nät i den utsträckning som eljest vore naturligt på fångstplatserna i rädsla för att mista ytterligare redskap i samband med det olaga fiske som förekommer. 1 * 1975. 3 sami Nr 377-381 Åberopande det anförda hemställs att beslutar 1. att hos regeringen begära att arbetet med översyn av svensk-danska konvention om fisket i påskyndas, 2. att hos regeringen begära förslag om sådan ändring av straffpåföljden för olaga trålfiske att fängelse blir normalstraffet.
mot · FY0238 · 1975-01-10 00:00:00 — om statsbidrag till iuftrenare för astmasjuka. Som bekant finns i vårt land ett stort antal astmatiker och allergiska personer med allergier, utlösta av luftburna allergener (damm, pollen). För sådana är tillgången på ren, partikelfri luft betydelsefull. prövas en av tillverkad Iuftrenare, Steral, på några platser, och ytterligare kliniska prov forbereds. I samtliga fall tycks positiva resultat ha uppnåtts. Enligt uppgift lär f. n. ca 2 000 personer använda sig av Iuftrenare. Filtret har givit god effekt när det gäller att förebygga astmaanfall , att minska medicinering och eliminera eljest ofrånkomliga sjukhusbesök. Kostnaden för apparat och filter är ca . Ombyte av filter, som måste ske , kostar ca . Även om man bortser från den lindring som genom åtgärden skapas för patienten, är den ekonomiska vinsten till följd av minskning av medicineringen och färre vårddagar vid sjukvårdsanstalter säkerligen mer än tillräcklig för att täcka kostnaden för det allmänna för kostnadsfritt tillhandahållande av luftreningsapparat. För människor med små inkomster är anskaffning på egen bekostnad knappast tänkbar. Hjälpmedlet i fråga ingår icke bland dem som jämlikt kungl, kungörelse om statsbidrag till vissa hjälpmedel för handikappade är föremål för statsbidrag. Ordination av läkare bör krävas. Den lindring av svårt mänskligt lidande som ifrågavarande apparat kan bidra till är det första och väsentligaste motivet till att samhället bör medverka tili att envar oberoende av ekonomisk status bör kunna erhålla hjälp. Men även från samhällsekonomisk synpunkt torde ett för den enskilde kostnadsfritt tillhandahållande vara motiverat. Med anledning av likalydande motion till riksdag har socialutskottet anfört som skäl för avstyrkan att hjälpmedelsgruppen har frågan under utredning och att beslut icke bör fattas, innan gruppen avgivit sitt utlåtande. Med anledning härav bör erinras om angelägenheten av att i ett fall som detta, då det gäller att förebygga mänskligt lidande, åtgärder vidtas utan tidsfördröjning. Med hänvisning till ovanstående hemställes att beslutar att uttala att luftreningsapparat bör ingå bland de hjälpmedel som jämlikt kungl, kungörelse om statsbidrag till vissa hjälpmedel för handikappade är föremål för statsbidrag.
mot · FY02381 · 1975-01-22 00:00:00 — av i m. fl. om ansvaret för oljeskadebekämpningen. Enligt brandlagen har kustbevakning hand om bekämpningen av olja som har utsläppts till sjöss och i kustvatten. Då insjöarna och i betydande omfattning trafikeras av fartyg med last av oljeprodukter har man samordnat organisationen för bekämpning av olja till att gälla även dessa insjöar. har alltså i princip ansvaret för oljebekämpningen i . Ett bekämpningsfartyg, som är stationerat i , skall finnas tillgängligt för snabbt ingripande. Oljeskador på strandområden och oljeutsläpp i hamn ankommer det däremot på kommunerna genom deras respektive brandkårer att bekämpa. När det gäller fungerar också brandkårerna i , och kommuner som larmcentraler. Vad beträffar det ekonomiska ansvaret får kommunerna ersättning av statsmedel för bekämpning och sanering av olja som flutit i land från havet, kustvattnen, eller . , och är också i ersättningshänseende jämställda med de här nämnda vattenområdena. Ett tröskelbelopp, under vilket ersättning inte utgår, finns emellertid. Då oljeskyddsberedskapen i hamn ligger på kommunerna utgår i princip inte ersättning av statsmedel för bekämpning och sanering av oljeutsläpp i hamnområden, vilket kan förorsaka kommunerna betydande kostnader. Systemet med två huvudmannaskap för oljebekämpningen har flera olägenheter. Fördelar skulle utan tvekan kunna vinnas både i vad gäller effektivitet i bekämpningsarbetet och i ekonomiskt hänseende om staten vore huvudman för hela oljebekämpningen. En rätt utbredd uppfattning bland verksamma inom brandväsendet tycks för övrigt vara att hela räddningstjänsten skulle ligga under staten. För kommunerna är det givetvis kostsamt att hålla brandkårerna med utrustning för oljebekämpning; utrustningen - t. ex. båtar - blir kanske heller inte kvalitetsmässigt den bästa. har här helt andra möjligheter. Trots att det är förutsatt att samarbete skall ske mellan och brandkårerna uppstår naturligtvis också gränsdragningar där det kan uppstå tveksamhet om vem som har det egentliga ansvaret eller de största förutsättningarna för att bekämpa en oljeskada. Kommunerna har inte skyldighet att vidta åtgärder för att bekämpa oljeutsläpp i öppet vatten. Vissa brandkårer fungerar som påpekats endast som larmcentraler. Kommunernas reaktion på rapporterade oljebälten kan ofta vara att man med lättnad ser om detta försvinner över kommungränsen. Men det kan ju också inträffa att flera kommuner blir berörda av ett oljeutsläpp i öppet vatten. Kustbevakningsfartygen har inte sällan lång väg. Statens övertagande av hela oljebekämpningen till sjöss borde därför medföra ytterligare decentralisering av deras stationseringsorter. För att återigen ta som exempel borde ett sådant fartyg stationeras också i norra . Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att som en första åtgärd beslutar att staten skall överta hela det ekonomiska ansvaret för oljebekämpningen till sjöss, 2. att hos regeringen hemställer om åtgärder för att överföra all oljebekämpning till sjöss, kustvatten, och inklusive hamnområden till . (vpk) i PER (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · FY02382 · 1975-01-22 00:00:00 — av herrar och Glimnér om statligt stöd åt kampanjer mot nedskräpning, m. m. I 23 § naturvårdslagen heter det: skall tillse att han ej skräpar ned i naturen med plåt, glas, plast, papper eller annat, så att därav kan uppkomma otrevnad eller skada för annan. I praktiken vet vi hur svårt det är att få människor att låta bli onödig nedskräpning. Tanklöshet eller bristande uppfostran har ofta angetts vara den vanligaste anledningen. Det frivilliga deltagandet av skolungdom och ungdomsorganisationer i kampanjer av olika slag har därför säkerligen sitt stora värde. Vi är medvetna om att det trots allt sker en betydande nedskräpning, inte minst efter våra kuster och i våra skärgårdar. Det stora antalet fritidsbåtar gör att problemet ökar. Samhällets intresse av att skydda naturen framgår av naturvårdslagens första och andra paragrafer, där det sägs att naturen är en nationell tillgång som skall skyddas och vårdas och att naturvården är en såväl statlig som angelägenhet. Kuster och skärgårdar torde i så hög grad vara nationella tillgångar att statens skyldighet väger över. För den nödvändiga renhållningen kan båtburna städpatruller bli nödvändiga. Om sådan verksamhet skall bedrivas i regi, bör frikostiga statsbidrag utgå. Vid organiserande och genomförande av kampanjer i skärgården borde i samband med bidragsgivningen föreskrifter kunna utfärdas av . Den tilltagande båtturismen medför konkreta avfallsproblem . Anskaffandet av sopmajor o. d. vid frekventerade landstigningshamnar har i vissa fall underlättats genom statsbidrag. Driften i form av tömning och rengöring av dessa torde kunna jämföras med motsvarande omsorg efter våra allmänna vägar. Därför borde antingen helt överta denna verksamhet eller också bör generösa statsbidrag utgå till kommunerna. Som exempel på kostnaderna för kommunerna kan nämnas , som enligt en i vederbörande länsstyrelse gjord beräkning kommer att belastas med en årlig kostnad av . Hur dessa frågor skall lösas bör bli föremål för omedelbar utredning och snara förslag till åtgärder. Med anledning av det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om utredning och förslag till särskilt statligt stöd för genomförandet av kampanjer mot nedskräpning av naturen samt till kostnaderna vid det praktis ka omhändertagandet av avfall vid kuster och i skärgårdar. () ()
mot · FY02383 · 1975-01-22 00:00:00 — av m. fl. om ökat anslag till miljövårdsinformation, m. m. Årets budgetproposition innehåller förslag om ett med . förhöjt anslag till miljövårdsinformation på . Ur detta anslag utgår bidrag till frivilligt arbetande organisationer, främst och Samfundet för hembygdsvård. Statligt stöd till dessa ideella föreningar för deras miljövårdande arbete har utgått och glädjande nog också ökat något . Även om föreningsarbetet i hög grad bärs upp av medlemmarnas frivilliga och oavlönade insatser ökar kostnaderna ständigt för anställd personal, för porto, trycksaker osv. i takt med prisutvecklingen i samhället. framhåller den stora betydelse organisationernas arbete har för att underhålla intresset för naturen och naturvårdsarbetet och finner det angeläget att de får fortsatt statligt stöd. har inte ansett sig kunna tillstyrka de relativt stora ökningar i anslagstilldelningen som i särskilda framställningar ingivits av föreningarna men har föreslagit en mindre uppräkning med . till och med . till Samfundet för hembygdsvård. Därigenom skulle komma att få 440 000 och Samfundet för hembygdsvård . Verket föreslår att anslaget sammanlagt höjs till 3 milj. kr. Självfallet finns det möjlighet för regeringen att vid sin medelsanvisning till de bägge omnämnda föreningarna ur det föreslagna anslaget till miljöinformation öka bidragen till de ideella organisationerna i enlighet med förslag, men det förefaller rimligare att anvisar ett förhöjt anslag. Att medel jämväl anvisas till och fritidsbyar, såsom föredragande statsrådet förutsätter, kan inte några invändningar resas emot, under förutsättning att detta kan ske utan att de förut i detta sammanhang beviljade anslagen till och Samfundet för hembygdsvård kan ökas i enlighet med vad anfört i sina petita, dvs. med 20 000 resp. . för nästa budgetår. anför vidare att Håll bör fullföljas inom ramen för verkets ordinarie informationsverksamhet. För detta ändamål och för att upprätthålla en oförändrad ambitionsnivå för övrig informationsverksamhet anser sig behöva en höjning av anslaget med 1 milj. kr. Vi vill instämma i verkets synpunkter och dessutom tillägga att enligt vad vi i motionen 1975:382 anfört bör statsmedel anvisas som stöd åt kampanjer mot nedskräpning vid kuster och i skärgårdar. Naturvårdsupplysningen måste för att ge gott resultat ofta lita till organisationers, skolors och lokala myndigheters arbetsinsatser liksom till enskilda människors uppfostrargärning och ständiga vaksamhet. Därför är det angeläget att det från statens sida visas rimlig generositet med ekonomiska bidrag. Vi föreslår därför att den av begärda anslagshöjningen beviljas. Med anledning av det anförda föreslås A. att uttalar att och Samfundet för hembygdsvård erhåller största möjliga anslag för sin miljövårdande verksamhet, B. att till Miljövårdsinfor mation för /76 anvisas ett reservationsanslag av .
mot · FY02384 · 1975-01-22 00:00:00 — om djurskyddslagens bestämmelser rörande aga av djur. I djurskyddslagen 3 § andra stycket föreskrives: Djur får inte pådrivas eller agas med redskap som lätt kan sarga eller på annat sätt skada djuret. Formuleringen är olycklig och otidsenlig. Den hänför sig till som inte är alltför avlägsen då man menade att ett djur av medveten illvilja kunde bete sig på ett sätt som borde rendera djuret bestraffning i form av aga. Man menade också att dylik bestraffning skulle kunna bli djuret till rättelse och fostran. Enligt denna uppfattning förutsättes en reflexionsförmåga som man vet att djuret inte besitter, varför ordet aga bör utmönstras ur lagtexten. Ordet aga kan också omedvetet bidra till en hård behandling av djuret. Lagtexten tillåter ju uppenbarligen att djuret agas, dvs. att djuret får uppbära slag, blott det inte sker med redskap som lätt kan sarga djuret. Även uttrycket lätt kan sarga djuret är olyckligt valt. Skall över huvud begreppet sarga, som i sammanhanget är rått och vulgärt, användas måste i vart fall ordet lätt utmönstras. Ingen bör ha rätt att aga ett djur så att det under några omständigheter sargas, dvs. Det är angeläget att djurskyddslagen 3 § andra stycket får en sådan utformning att den inte som kan komma i konflikt med den numera skärpta s. k. djurplågeriparagrafen, Br 16:13. Med hänvisning till ovanstående hemställes att hos regeringen begär översyn av 3 § andra stycket djurskyddslagen i enlighet med vad i motionen anföres.
mot · FY02386 · 1975-01-22 00:00:00 — av i m. fl. om slopande av engångsförpackningar inom bryggeriindustrin. 1 dagens samhälle pågår flera överväganden omkring frågan hur vi bättre skall hushålla med våra totala energi- och råvaruresurser. I flera fall har utvecklingen gått dithän att någon hänsyn till den totala åtgången av energi och råvaror icke tagits. Inom bryggeriindustrin förekommer flera typer av förpackningar. Huvudtyperna kan hänföras till flergångs- resp. engångsförpackningar. Utredningar visar att de totala kostnaderna för flergångsförpackningar är lägre i en del fall avsevärt lägre än för engångsförpackningar. Härtill kommer det väsentliga förhållandet att engångsförpackningar av alla typer är mera råvaru- och energikrävande. Flergångsförpackningens större miljövänlighet måste också tas med i bilden. Med anledning av det anförda hemställer vi att begär att regeringen vidtar åtgärder som syftar till en successiv återgång till enbart flergångsförpackningar inom bryggeriindustrin. () ()
mot · FY02387 · 1975-01-01 00:00:00 — av herrar i och om inrättande av en handelssekreterartjänst i . 1 budgetpropositionens bilaga 12 under rubrik B 2, Handelssekreterare, redovisas att handelssekreterarorganisationen byggts ut kraftigt såväl kvantitativt som kvalitativt. Det sägs vidare att verksamhetens inriktning har kommit att innebära en allt starkare satsning på de största svenska exportmarknaderna. De nordiska länderna , och utgör som samlad enhet betraktad vår största exportmarknad. uppgick vår export till dessa länder till eller av totala export. Den stora svenska exporten till de nordiska länderna beror naturligtvis bl. a. på närheten till denna marknad med allt vad det innebär av lägre transportkostnader och större möjligheter till marknadsbearbetningar. Närhetsaspekten är viktig framför allt för de mindre industriföretagen. För dessa företag är exporten dessutom ett viktigt komplement till deras försäljning på hemmamarknaden. I en motion (1974:128) redovisade vi behovet och angelägenheten av en vidgad svensk kommersiell bevakning på den nordiska marknaden som stöd och hjälp till framför allt de mindre företagen i deras exportansträngningar. inrättades en handelssekreterartjänst i med placering i , och i årets budgetproposition föreslås motsvarande tjänst i med placering i . Det är välkomna förstärkningar. Trots framställning från exportråd sker emellertid ingen förstärkning för den danska marknadens del, där också starka behov föreligger av en bättre kommersiell representation. Om man utgår från vad handelsministern själv anför i budgetpropositionen, nämligen att handelssekreterarkontorens verksamhet (bör) inriktas mot de största svenska exportmarknaderna är en handelssekreterartjänst välmotiverad även i , som 1973 var tredje i ordningen () av våra största exportmarknader. Även om en förändring ägt rum, så att nu intar fjärde platsen som svenskt exportland, så uppgick exporten till till ett så betydande belopp som 1.1.30.9.1974. Detta är 1 miljard mer än vad som exporterades till vår i storledsordning femte exportnation . Det synes därför välmotiverat att satsa medel för en direkt bevakning av den danska marknaden, särskilt med tanke på den betydelse som det skulle ha för de mindre och medelstora företagen. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att en tjänst som handelssekreterare med uppgift att främja de mindre och medelstora företagens export inrättas i . . () i
mot · FY02390 · 1975-01-22 00:00:00 — om statsbidrag till konsumentpolitisk verksamhet. Utbyggnaden av den konsumentpolitiska verksamheten inom kommunerna är angelägen. Det gäller framför allt att nå och ge stöd åt de svaga konsumenterna, dvs. dem som på olika sätt är handikappade i köpsituationen t. ex. på grund av bristfällig utbildning, bristande kunskaper i svenska språket (invandrare), låga inkomster etc. Kommuner med många svaga konsumenter är ofta hårt skattetyngda och kan f. n. inte bygga ut sin verksamhet i nämnvärd grad. Även om man önskar prioritera konsumentverksamheten, finns det sällan möjlighet att skaffa fram resurser genom att inskränka på annan verksamhet. Det är därför nödvändigt att ge statligt stöd till den lokala konsumentverksamheten. Därigenom skulle kommunerna ges ekonomiskt mera jämställda förutsättningar att anordna en lokal konsumentverksamhet. Statsbidraget bör motsvara större delen av kostnaderna för en tjänsteman. Bidraget bör dock utgå som ett schablonbidrag för att medge så stor frihet som möjligt för kommunerna att på det för dem mest ändamålsenliga sättet anordna sin lokala konsumentpolitiska verksamhet. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att anhåller hos regeringen att i förslaget till nästa statsbudget upptas medel för statsbidrag till konsumentpolitisk verksamhet. /ENKEL (fp) GOTAB 75 8617 1975