mot · FZ0232 · 1975-10-30 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:20 om svenskt medlemskap i en finansiell stödfond inom och utveckling () m. m. Motiven för ifrågavarande fond - att ge finansiellt stöd till de anslutna länderna, så att de kan finansiera underskotten i bytesbalansen och därmed undvika att tvingas införa begränsningar i de löpande utlandstransaktionerna eller på konstlad väg stödja exporten av varor och tjänster - är i och för sig mycket lovvärda. Det ligger förvisso i intresse att undvika en alltför påtaglig protektionistisk utveckling i de industrialiserade länderna. Det avtal som presenteras i propositionen är dock utformat så, att det ger anledning till mycket allvarliga betänkligheter. Vi vill här särskilt peka på några punkter. Fonden skall verka inom ram och stå öppen för medlemmar. Det innebär att man i princip endast vänder sig till rika industrialiserade stater. De enda OECD-medlemmar som möjligen kan betraktas som är , , och , och även dessa är ekonomiskt mycket välutvecklade jämförda med flertalet . Fonden är alltså en organisation för ömsesidigt stöd mellan jordens rika stater. De länder som allra hårdast har drabbats av höjningen av oljepriserna ställs utanför. Genom denna begränsning måste man räkna med att fondens verksamhet ytterligare kommer att skärpa skillnaden mellan jordens rika och fattiga länder. Bidragen till fonden är fördelade efter ett kvotsystem, som också bestämmer uttagsmöjligheterna. Av totalt 20 000 SDR i fonden skall andel bli 300 SDR, medan exempelvis andel blir 5 560 SDR. Denna kvotfördelning bestämmer också graden av inflytande i fonden, eftersom antalet röster för varje enskilt land kommer att stå i direkt proportion till kvotandelen. kommer således att få av rösterna, medan får drygt en fjärdedel. Eftersom de flesta viktiga beslut skall fattas med 2/3-majoritet kommer i praktiken att ha vetorätt med stöd av endera , , eller . 1975/76: 32 Betydelse för den svenska valutabalansen Enligt fondens bestämmelser kan åläggas att ställa upp till drygt 1 500 milj. kr. till fondens förfogande. Detta motsvarar, som statsrådet mycket riktigt påpekar,en betydande del av den svenska valutareserven. Statsrådet understryker dock att vi, om vi så önskar, kan göra insatsen i form av garantiåtaganden. Detta behöver dock inte innebära att vi slipper ifrån belastningen på vår valutareserv, eftersom fondens regler innebär att den, om det visar sig nödvändigt, kan låna upp pengarna i svensk valuta på den svenska kapitalmarknaden. Detta kan få samma effekt på vår betalningsbalans som om beloppet betalades ut direkt av . Om vill utnyttja möjligheten att för egen del låna ur fonden, måste vi underkasta oss lånevillkoren. Det innebär att vi skall förbinda oss att föra en ekonomisk politik som fonden betraktar som ändamålsenlig för att inom en begränsad tid återställa vår betalningsbalans. Vi tvingas således att från fondens sida acceptera ett slags ekonomiskt förmynderskap, som påminner om bl. a. agerande gentemot ett flertal uländer. Sammanfattningsvis kan konstateras att fonden utgör ett organ för ömsesidig hjälp mellan jordens rika länder. Det innebär risk för vidgade klyftor och motsättningar mellan rika och fattiga länder. Fondens existens kan dessutom medföra att de rika ländernas intresse att lösa de internationella betalningsbalansproblemen på en mer global basis minskar. Från inflytandesynpunkt kommer fonden helt att domineras av de största staterna med i spetsen. Omröstningsprinciperna, baserade på kvoter, liknar dem som skarpt kritiserat i samband med . För del innebär deltagande i fonden att vi ställer en mycket stor del av vår valutareserv till förfogande utan att ha några större möjligheter att påverka hur den används. Vill vi för egen del utnyttja fonden, måste vi också acceptera dess förmynderskap när det gäller vår ekonomiska politik. Deltagande i fonden, som denna nu har utformats, innebär att våra möjligheter att föra en självständig ekonomisk politik kraftigt beskärs, utan att vi i gengäld får några nämnvärda möjligheter att påverka fondens politik. De fördelar som fonden kan tänkas medföra kan inte uppväga de här redovisade nackdelarna. bör därför avstå från att deltaga i fonden och i stället inrikta sina ansträngningar på de försök som görs att finna globala lösningar på betalningsbalansproblemen, inte minst med hänsyn till de fattiga ländernas situation. 1975/76: 32 Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar att avslå propositionen 1975/76:20