mot · FY0295 · 1975-01-15 00:00:00 — av m. fl. I en mängd dataregister samlas ytterst känslig information om den enskilde. förfogar t. ex. över ett register över totalbefolkningen och omkring 130 register över delar av befolkningen med delvis utomordentligt djupa och fullständiga uppgifter. Allmänhetens oro över datateknikens användning gäller inte bara att uppgifter kan komma att utlämnas på ett otillbörligt sätt. Den gäller också själva det förhållandet att en stor mängd känslig information samlas om den enskilde hos myndigheterna utan att man kan veta hur denna information kommer att kunna brukas . finns oroande tecken på att man t. ex. på det sociala området avser använda fakta och omdömen om bl. a. sociala avvikelser som insamlats för ett ändamål i en rad andra sammanhang än det ursprungliga. Både det lagliga och det tekniska skyddet av uppgifter om den enskilde brister. Sjuk- och hälsovårdsinformation är t. ex. sekretessbelagd hos den ursprungliga myndigheten , men om samma uppgifter överfors till register finns skyddet bara . 1 bil- och körkortsregistren, som är offentliga, intas uppgifter om att bilägaren belastats resp. icke belastats för straff. Dessa register används bl. a. vid anställningar för att kolla om personen i fråga är straffad eller ej. Hela vår statistikproduktion måste ses över i de fall där den baseras på uppgifter som kräver personidentifikation. Myndigheter måste ha en noggrannare reglerad och hårdare prövning innan de utlämnar uppgifter om en person till andra myndigheter. Sekretesslagen gäller inte förhållandet mellan myndigheter. I de fall en myndighet finner att den ändå skall lämna ut en uppgift från sitt dataregister bör den vara skyldig att sända en kopia av de utlämnade uppgifterna till den person dessa gäller. Sekretesskyddet för statistikuppgifter, som gäller , måste anpassas till skyddet för personuppgifter i övrigt. Säkerhetsfrågorna måste snabbt lösas för SCB och andra stora registerinnehavare. Sekretesslagen, datalagen, övrig lagstiftning och kungörelser måste anpassas bättre till varandra. Gallringsbestämmelser måste fastställas för en rad register. 1* 1975. SCB:s register över tidigare folk- och bostadsräkningar bör avpersonifieras. I folk- och bostadsräkningarna från 1960,1965 och 1970 finns en hel del tämligen känsliga uppgifter registrerade om den enskilde. Vi föreslår att man gör en ordentlig satsning på att få fram ett invändningsfritt system för att koda personnummer och/eller andra lätt identifierbara data, så att man i vissa fall kan använda persondata för forskningsändamål utan att de kan missbrukas. SCB har i sina arkiv mer än 4 000 magnetband sparade enbart för opreciserade framtida forskningsändamål. De flesta är försedda med personnummer. Dessa band bör avpersonifieras i sådan utsträckning att de kan vara ett hot mot den enskildes integritet. Förslaget till folk- och bostadsräkning är väsentligt bättre upplagt än den folk- och bostadsräkning som genomfördes . bör dock redan nu besluta att folk- och bostadsräkningen 1975 skall avpersonifieras senast när den statistiska bearbetningen är klar. Vid frivilliga intervjuundersökningar där uppgifterna läggs på data bör krävas en skriftlig förklaring av den intervjuade att han/hon är medveten om att det inte föreligger någon skyldighet att svara på intervjuarens frågor. De som berörs av ett dataregister måste få större möjlighet att påverka uppläggningen av det. Det gäller inte minst på arbetsplatserna. Det bör krävas att företagsnämndens yttrande åtföljer begäran om tillstånd hos datainspektionen om att få inrätta personregister över anställda. Problem i samband med datoriseringen på arbetsplatserna och de anställdas medbestämmande i dessa frågor måste uppmärksammas mer när man fördjupar arbetsdemokratin. Inte bara enskilda personer behöver få sin integritet skyddad mot datorn. Grupper kan vara lika utsatta. Regeringen bör utarbeta riktlinjer för registrering av gruppdata, som tar full hänsyn till den enskildes önskemål. Mer måste göras för att förebygga databrott. Regeringen bör genomföra en noggrann granskning av säkerhetsproblem innan ett allmänt datanät upprättas, så att man inte släpper lös en rad nya möjligheter till förmögenhetsbrott och industrispionage. En allmänhetens dataombudsman bör inrättas. En viktig uppgift för dataombudsmannen bör också vara att genom sitt arbete ge möjlighet att uppmärksamma kommande risker på dataområdet, planerade hopkopplingar av olika datasystem, behov av lagändringar etc. Hjälpa eller stjälpa med data? hette en utställning som gick genom . Titeln är talande: människor väntar sig mycket av datorn - och fruktar mycket av den. Datorns nytta skall inte denna motion handla om, hur stor den än är. Vad vi måste vara beredda på är att sätta upp gränser och lagar som hindrar den att göra skada. Ju effektivare ett redskap är, dess större ohägn kan det göra. Medborgarna är i hög grad medvetna om detta, och de vet att det behövs lagar för att skydda dem. Av en SIFO-undersökning som utfördes 1974 framgår att en stor majoritet av svenska folket anser att datorerna ökar risken för missbruk av offentliga register med personuppgifter, försvårar för gemene man att påverka beslut som rör honom själv och bidrar till att öka maktkoncentrationen hos myndigheterna. Tack vare datatekniken kan en mängd information både om individerna och en rad förhållanden i samhället samlas och lagras. Mycket av denna information är på grund av tekniken också lättillgänglig. Den kan snabbt tas fram. Men genom att endast ett fåtal behärskar tekniken finns risk för en stark maktkoncentration. För att hindra en sådan utveckling måste sådana regler och sådana system utvecklas att den datalagrade information som enligt vår offentlighetsprincip är öppen för allmänheten också är lättillgänglig och öppen för alla medborgare. Hur detta konkret kan gå till utvecklas i en annan motion från folkpart i håll. Rätt utvecklad kan datatekniken ge möjligheter till en mycket större insyn för medborgarna än vad dessa har . Men som vi måste öka möjligheterna för den enskilde att ta del av information om en rad förhållanden i vårt samhälle behövs restriktiva lagregler i fråga om den information om enskilda individer som i allt större utsträckning lagras i datorer. Riskerna för den enskildes integritet är annars uppenbara. Enligt datalagen skall datainspektionen vid bedömandet av om otillbörligt intrång i personlig integritet kan uppkomma särskilt beakta arten och mängden av de personuppgifter som skall ingå i registret samt den inställning till detta som föreligger eller kan antas föreligga hos dem som skall registreras. Offentlighets- och sekretesslagstiftningskommittén konstaterar i sitt delbetänkande Data och integritet (SOU 1972:47) att utöver de reella riskerna för intrång i samband med insamling, bearbetning och utlämnande av information bör särskilt observeras den psykologiska effekt som vetskapen om den automatiska databehandlingens möjligheter medför. Tanken att information om enskilda okontrollerat kan insamlas och bearbetas utan att de berörda har kännedom därom, är ägnad att väcka oro. Kravet på en fredad privat sektor innefattar inte bara att det allmänna och andra enskilda faktiskt skall respektera det privata området, utan också att de berörda skall kunna lita på att det förhåller sig så. Dessa synpunkter är enligt vår mening utomordentligt väsentliga. Allmänhetens oro över datateknikens användning gäller inte bara att uppgifter utlämnas på ett otillbörligt sätt. Den gäller också själva det förhållandet att en stor mängd information samlas om den enskilde hos myndigheterna utan att man kan veta hur denna information kan komma att brukas . I en skrivelse till regeringen hävdar "att objektivt sett är riskerna med registrering för statistiska ändamål praktiskt taget obefintliga under förutsättning av ett fullgott legalt och tekniskt skydd och av ett fungerande demokratiskt samhälle som yttre miljö. Men vad många människor frukar är ju just att dessa förutsättningar inte alltid kommer att vara för handen. Ja, det är uppenbart att det "fullgoda legala och tekniska skyddet inte existerar ens och att detta skydd riskerar att släpa efter i den snabba utvecklingen på dataområdet. Datainspektionen konstaterar (i yttrande till 1974. 11.20) att sekretess för av myndigheter förda personregister ofta inte existerar, trots att myndigheten tror att så är fallet. Vi kan ta två exempel: Sjuk- och hälsovårdsinformation är sekretessbelagd hos den ursprungliga myndigheten , men om den överförs till register, finns skyddet bara . I bil- och körkortsregistren, som är offentliga, intas uppgifter om att bilägaren belastats resp. icke belastats med straff. Detta register används t. ex. vid anställningar för att kolla om vederbörande är straffad eller ej. 1 vad gäller bilregistret finns dessutom inga regler om hur gamla sådana uppgifter får vara. Enligt kriminal- och polisregisterlagarna får däremot samma uppgifter inte längre lämnas ut. Det förekommer vidare i kommunala sammanhang att intervjuundersökningar genomförs för att ge kommunen upplysningar om vissa gruppers levnadsförhållanden, t. ex. ungdomars eller vårdbehövande pensionärers. Uppgifterna lämnas ofta av den enskilde under intryck att de är sekretessbelagda. Det kan emellertid ofta råda tvivel om de verkligen är det. I varje fall är det osäkert hur vid den krets av personer är, som har rätt att å ämbetets vägnar ta del av dem. Det är av vikt att dessa luckor, i enlighet med vad datainspektionen föreslagit, täpps till vid den översyn som pågår av sekretesslagen och att ^denna lag utformas så att den går att tillämpa på datateknik. De alltför stora registren Utan att några formella beslut fattats av skapas nya stora och djupgående register över befolkningen eller delar av den. umgicks således intill med vittgående planer på att sammankoppla sitt fastighets- och inskrivningsregister (med åtföljande kartor) med systemen för folkbokföring och beskattning. För detta föreligger inga beslut eller direktiv, annat än några vaga ord om utredningsverksamhet. för Fastighetsdatas planer hade man fått ett to talregister över befolkningens sammansättning, hemvist, ekonomi och övriga förhållanden, som hade varit unikt i världen, förmodligen inte ens de stora spionorganisationerna undantagna. förfogar å sin sida över ett register över totalbefolkningen och omkring 130 register över delar av befolkningen med delvis utomordentligt djupa uppgifter. I vissa fall är informationen t. o. m. mer fullständig än de uppgifter vederbörande fackmyndighet har tillgång till, t. ex. när det gäller brottsstatistiken. har register över alla straff, minus bötesstraff , men SCB har också de allra lägsta böterna med. SCB:s uppgifter är försedda med personnummer, och sekretessen varar bara - hos upphävs den aldrig. , som rent fysiskt skyddar dessa väldiga och djupa register, är enligt datainspektionen ännu inte tillfredsställande lösta. De som registrerar data har ett mycket större ansvar än man vanligen räknat med. En varning är utomordentligt väl befogad, inte minst inför de allomfattande sociala datasystem som skisseras i SOU 1974:39, Socialvårdens mål och medel (s. 186-187). Där räknas upp en och en halv sida med myndigheter, som vet olika saker om medborgarna. Det förutsätts att dessa data i princip skall kunna ställas samman och leda till att man i förväg kan varsebli och helst förhindra medborgarnas s. k. funktionssvikt ett uttryck från socialutredningen vi inte åtar oss att översätta. Mödravårdscentraler - Avvikelser från normal graviditets utveckling; tidig graviditet; sen graviditet. problem med hushållsekonomi. Moderns socioekonomiska situation. Avvikelser från normal fysisk utveckling (kroppsvikt, motorik, medfödd skada); avvikelse från normal psykisk utveckling (relation till förälder, språkutveckling); Barnets omvårdnad (hygien, misstänkt kroppsskada); förhållandet i hemmet (skötsel, känslorelationer i familjen, leksaker, kontaktfrekvensen med bvc). - Barnets utveckling (brister som går att hänföra till barnets hemmiljö, känslorelationer i hemmet, stimulans); - barnets omvårdnad (hygien, misstänkt kroppsskada). - Kamratrelationer, skolk, trötthet, förlängd pryo, förändringar av ambitioner eller intresse. - Täta arbetsbyten, brister i utbildningen. - Långa sjukskrivningsperioder, frekvent korttidssjukskrivning, invaliditet. - Otillfredsställande bostadsförhållanden. - Löpande socialhjälp, frekvent korttidshjälp, svårigheter att hushålla, låg inkomst, nykterhetsanmärkningar, anmälningar mot barn. - Långvarig sjukdom, invaliditet, förändrad arbetsförmåga. - Frikallelse och dess orsaker. - Frekventa läkarbesök; - Hemskillnad, skilsmässa; - anhörigs död; - byte av bostadsort. - Inträffad invaliditet. - Avbrutna studier, täta sjukskrivningsperioder, ansökan om betalningsanstånd. Man hänvisar visserligen i utredningen med en kort mening till vissa integritetsproblem, som uppträder i sammanhanget, men verkar inte att inse hur djupt dessa problem i verkligheten går. Det ligger en stor fara i hopkoppling av en mängd information av det här slaget om den enskilde. Utvecklingen mot helhetssyn i det sociala arbetet - som har andra goda skäl för sig - ökar denna fara. Rader av organ kan komma att använda ytterst känslig information om den enskilde, som är lätt åtkomlig. föreslår t. ex. i "rätten till ratten att fylleri inte schablonmässigt skall diskvalificera från körkort. Bedömningen av om den enskilde uppfyller ett rimligt krav på nykterhet skall göras på ett mer "nyanserat sätt med hjälp av socialvårdens register. I dessa finns - konstaterar utredningen - mycket innehållsrik information om alla sociala avvikelser, vilket körkortsorganen enligt utredningen bör utnyttja: Den utveckling som pågår och som innebär en övergång till den s. k. familjevårdsprincipen gör det också möjligt att inhämta information om sociala avvikelser i ett sammanhang. Detta innebär att körkortsorganen inte behöver vända sig till flera olika nämnder - t. ex. och nykterhetsnämnd - för att erhålla registerutdrag. Det bör i stället vara en princip, som endast i verkliga undantagsfall kan genombrytas, att data om den enskilde som insamlats av en myndighet för visst administrativt ändamål inte får användas för något annat ändamål. Det är nämligen i de flesta fall omöjligt för någon annan myndighet eller organisation än den som gjort insamlandet att veta vilken grad av tillförlitlighet dessa data har, vilka dolda fällor som finns vid deras användning och vilka felkällor och felmarginaler man måste räkna med om man skall ha någon nytta av dem. Detta gäller alldeles särskilt i fråga om bedömningar, s. k. mjukdata, där man bör vara starkt återhållsam med dataregistrering över huvud taget och i vart fall ge utrymme för nyanseringar. Vi anser att följande åtgärder bör vidtagas: O Översyn av hela vår statistikproduktion i de fall där den baseras på uppgifter som kräver personidentifikation. O Noggrannare regler och hårdare prövning av den utlämnande myndigheten innan uppgifter om en person lämnas ut till andra myndigheter. Sekretesslagen är giltig bara för förhållandet mellan utomstående personer och myndigheter. I de fall en myndighet finner att den ändå skall lämna ut en uppgift från sitt dataregister om en person till en annan myndighet bör den vara skyldig att sända en kopia av de utlämnade uppgifterna till den person det gäller. Om vår grundsyn förverkligas kommer antalet fall där detta kan bli aktuellt att starkt begränsas. Motsvarande förfarande tillämpas ju redan för kreditupplysningsföretagen. O Anpassning av den s. k. statistiksekretessen enligt § 16 sekretesslagen till de sekretessregler som gäller för registrerade personuppgifter i övrigt. O Snabb lösning av säkerhetsfrågorna för SCB och andra stora registerinnehavare. O Bättre anpassning av sekretesslagen, datalagen, övrig lagstiftning och kungörelser till varandra. O Snar avpersonifiering av SCB:s register över tidigare folk- och bostadsräkningar. Det är särskilt angeläget att begränsa de centrala personregistrens antal. De som behöver finnas bör vara så grunda som möjligt. I folk- och bostadsräkningarna , 1965 och 1970 finns däremot en hel del tämligen känsliga uppgifter registrerade. Därför bör de avpersonifieras i en sådan utsträckning att de kan användas för bl. a. samköming och vara ett hot mot den enskildes integritet. 0 Fastställande av gallringsbestämmelser för en hel rad register. Det är emellertid inte bara enskilda medborgare, som behöver få sin integritet skyddad mot datorn. Grupper kan vara lika utsatta. Eller rättare sagt: de enskilda skadas, inte så mycket därför att uppgifterna om dem själva missbrukas, utan därför att de tillhör eller anses tillhöra en viss grupp - och data om denna grupp kan användas på fel sätt. Det finns exempel på asiatiska invandrargrupper i och små fackföreningar i som har råkat ut för detta. Den som en gång klassats som medlem 1 en viss minoritet kan få dra på skadliga följder av detta under hela sitt liv. Den som klassificerats som tillhörande en grupp med vissa egenskaper eller samhällsåsikter behandlas sedan på ett sätt som bestäms av gruppens verkliga eller påstådda uppförande, inte efter sina egna handlingar och egenskaper. har relativt få minoritetsproblem, men helt fria från dem är vi inte. Det är utomordentligt viktigt att man är mycket försiktig med att ange någon sorts grupptillhörighet för människor som inte själva vet om det eller önskar det. Å andra sidan kan grupper i vissa fall uppleva att det är en nackdel att inte registreras som sådana. och katoliker i är exempel på detta. Åtminstone vissa medlemmar av dessa grupper - kanske majoriteten - önskar att de vore registrerade som sådana, därför att de då skulle kunna uppträda med större tyngd, åberopa sig på sitt antal, kräva att få sin egenart respekterad när samhället planeras lokalt eller centralt osv. De kan också finna det lättare att nå varandra och bli medvetna om varandras stöd, om de kan finna varandra i offentliga register. Avgörande är att man både i de fall gruppregistrering upplevs som negativ och i de fall den upplevs som positiv tar full hänsyn till den enskildes önskemål. Medverkan från de berörda Här som i så många andra fall visar det sig att villkoret för att ett dataregister och dess s. k. fakta skall bli till verklig nytta är att de som registreras själva får medverka och kan känna förtroende. Justitiekanslern diskuterar i en besvärsinlaga med anledning av levnadsnivåundersökningen hur man ytterligare skulle kunna stärka den faktiska frivilligheten i undersökningar där deltagande är frivilligt men där intervjusituationen ofta minskar den reella innebörden i frivilligheten. JK anser, "att man i fall av detta slag borde överväga att kräva en skriftlig förklaring av den intervjuade om att han/hon är medveten om att det inte föreligger någon skyldighet att svara på intervjuarens frågor. Vi delar JK:s uppfattning. De intervjuade måste också få en fullgod information om vad uppgifterna skall användas till, vilka andra register de avses samköras med etc. Det måste också göras fullt klart att de inte genom att ställa upp vid ett intervjutillfälle binder sig för att delta i alla kommande undersökningar, t. ex. dem som planeras inom ramen för levnadsnivåundersökningen. Själva värdet och kvalitén pä dataregistrens innehåll beror i själva verket, i mycket högre grad än man vanligen inser, på hur pass effektiv de registrerades egen medverkan är. Om de inte har förtroende förden myndighet som skall hantera deras data kommer de att lämna opålitliga eller inga data - en risk som SCB med rätta är mycket känslig för. Om de inte har möjlighet att påverka vad som över huvud taget sätts in om dem i alla de tusentals register där de står upptagna, måste man räkna med att en hel del av dessa data helt enkelt blir odugliga för sitt ändamål. En speciell uppmärksamhet måste ägnas den vetenskapliga användningen av data. Det har visat sig, inte minst , att den rent statistiska och samhällsvetenskapliga bearbetningen av persondata kan ge anledning till minst lika stora farhågor för integriteten, som vilka som helst statliga eller privata personregister. Det är ofta från vetenskaplig synpunkt önskvärt att man kan följa en och samma identifierbara person under en följd av år, eller i en rad olika sammanhang, för att få en bild av samhällsutvecklingen eller folkhälsan eller utbildningen m. m. Data som ger en bred bild av varje enskild individ, kopplas här via datatekniken ihop med motsvarande data om en stor mängd andra individer på ett sätt som inte var möjligt tidigare. Den sedvanliga skiljelinjen mellan sekretesskyddade, identifierbara, data och icke sekretesskyddade, anonyma statistiska, data håller alltså på att suddas ut. Gällande lagar och bestämmelser fungerar helt enkelt inte längre. I stor utsträckning bör detta problem kunna lösas genom att man i högre grad avpersonifierar de uppgifter som lämnas, vilket bl. a. datainspektionen förespråkar. Forskningen kan inte begära att alla tänkbara uppgifter på data skall bevaras med identifieringsmöjligheter för opreciserade framtida forskningsbehov. har t. ex. i sina arkiv mer än 4 000 magnetband sparade enbart för framtida forskningsändamål. De flesta är försedda med personnummer. Också efter en avpersonifiering kan informationen bearbetas utan risker för den enskildes integritet. Dessa band bör därför avpersonifieras. I de särskilt känsliga fall, där den offentlighet som följer med avpersonifiering skulle kunna medföra risker för den enskilde, får man skydda denne på annat sätt. Vi vill föreslå att man gör en ordentlig satsning på att få fram ett invändningsfritt system för att koda personnummer och/eller andra lätt identifierbara data, så att man i vissa fall kan använda persondata för forskningsändamål utan att de kan missbrukas för att ev. trakassera individer. Detta är inte omöjligt, flera goda förslag föreligger redan. Men det är oerhört viktigt att så sker, inte minst av hänsyn till forskningen. Allmänheten börjar redan visa en ökande misstro mot pålitligheten hos forskarnas eller opinionsundersökarnas löften om sekretess, och innan den spritt sig så långt att all sådan forskning lamslås, måste man vara i stånd att visa att löftena kan hållas. Till de problem som i detta fall måste uppmärksammas hör att även själva dataprogrammen - krypteringsnycklarna - måste kunna sekretessbeläggas, eftersom man använder sådana för att göra det omöjligt för utomstående att ta sig in i databanker och få ut uppgifter de inte har rätt till. Dataprogrammens rättsliga status är ytterst obearbetad, bl. a. kan man inte i något land få ut patent på dem. Om man vill kunna använda dem för att relativt bekvämt och säkert hindra inbrott i databanker, måste de givetvis själva kunna hållas hemliga. omfattas de inte av sekretesskydd. En annan metod att skydda data är - som vi framhållit - att avpersonifiera dem genom att avlägsna personnummer, i förekommande fall även andra personliga uppgifter som kan bidra till identifikation. Avvägningen mellan forskningens resp. samhällets krav på djup och tillförlitlig information och den enskildes krav på integritet kan därvid bli mycket svår. Vissa typer av mycket känslig information kanske helt enkelt inte registreras alls. Om detta är till nackdel för forskningen och samhällsplaneringen, måste det bli en uppgift för forskarna att finna andra metoder att nå fram till önskade uppgifter. Det torde inte i grunden göra forskningens framsteg någon större skada. Folk- och bostadsräkningen 1975 Vi konstaterar med tillfredsställelse att förslaget till folk- och bostadsräkning 1975, som det nu föreligger i prop. 1975:5, positivt skiljer sig från utformningen av folk- och bostadsräkning, som ju vållade betydande irritation hos allmänheten. I stället för en ramlag får nu möjlighet att besluta om en lag som mera i detalj anger hur uppläggningen skall vara. Datainspektionen är med och granskar den slutliga utformningen av