mot · FY021535 · 1975-01-25 00:00:00 — av m. fl. om ökat anslag till Miljövårdsforskning, m. m. Miljöpolitik och hushållning med våra resurser är intimt sammanvävda. De har bägge att göra med människans relationer till jordens ekologiska system. Bägge måste utformas med ett långsiktigt perspektiv och i solidaritet mellan jordens människor. Knapphet på råvaror drabbar hela världens befolkning, och förstörelse av exempelvis luftmiljön över eller störningar i världshaven skadar alla. Detta århundrades människor får inte rycka bort förutsättningarna för framtida generationers möjligheter till en god livsmiljö. Den globala utvecklingen och särskilt den i de avancerade industriländerna leder till allvarlig påverkan på jordens ekologiska balans. Människors materiella standard förbättras i dessa länder med ett allvarligt överuttag av jordens begränsade resurser. Vatten, mark, luft och jord utsätts för stora rubbningar utan större hänsyn till samspelet i naturen. Internationella ansträngningar görs. De bägge FN-konferenserna om miljö respektive naturresurser och råvaror 1972 resp. 1974 är exempel på detta. Arbetet fortskrider emellertid sakta och de reella förändringarna är alltför begränsade. Det renodlat ekonomiska sättet att mäta vår levnadsstandard framstår som förlegat. Erfarenheter visar att det inte räcker med att utgå från människans materiella resurser när man skall bedöma graden av välfärd. Nya välfärdsmål som utgår från en totalsyn av människans behov måste formuleras. I den nya målsättningen för samhällsverksamheten ingår naturligtvis den materiella standarden men det grundläggande behovet hos människan av kontakt och gemenskap med andra människor sätts i förgrunden. Varje människa måste dessutom ha rätt till inflytande över boendemiljön, på arbetsplatsen, över sina fritidsmöjligheter, över sin utbildning, över sin egen tillgång till service - sin totalmiljö. God arbetsmiljö och arbetsglädje är ett väsentligt behov som åsidosätts i alltför hög grad. Arbetet får inte enbart reduceras till att vara en inkomstkälla, det måste vara en meningsfull sysselsättning för individen. Vi måste vid utvecklandet av våra livsformer beakta harmoniseringen med naturen i övrigt. Det är inte bara ett behov utan också ett ansvar. Medvetandet om att vi inte är de enda levande varelserna på jorden och att vårt levnadssätt inte får leda till en katastrof för övriga former av liv måste stärkas. Ansvaret inför naturen är också ett ansvar inför kommande generationer. Den hårda exploatering som pågår innebär att grundvalarna rycks undan för de människor som skall leva i kommande tider. Ett samhälle med en decentralisering av bebyggelsen och av bestämmanderätten över samhällsutvecklingen ären grundpelare för att tillfredsställa de sociala och fysiska behoven hos människor och skapar lättast förutsättningar för ett vidmakthållande av den ekologiska balansen. Samhällsutvecklingen har medfört ett hastigt växande uttag av jordens lagrade naturresurser. Den mest betydande orsaken är de industrialiserade ländernas snabbt ökande resursuttag per capita. Befolkningsexplosionen har också betydelse i sammanhanget men det är de nationer som har en långsam befolkningsökning som svarar för den stora konsumtionsökningen. En minskad livslängd på varor och därmed förknippad slit- och slängmentalitet har betydelse men de grundläggande orsakerna är att finna på annat håll. Där samhällsstrukturen präglas av stordrift, koncentration och snabb strukturomvandling är resursförbrukningen stor. Folkomflyttningar, alltmer resurskrävande varutransporter, ökande avstånd mellan bostad och arbete m. m. är bidragande komponenter i denna utveckling. Det har framförts olika teorier om hur länge världens lagrade resurser kan förväntas räcka. Varje sådan teori står självfallet på en mycket osäker grund, eftersom det är omöjligt att förutse vilka ytterligare möjligheter till resursanvändning nya fyndigheter och ny teknik kan ge. Målsättningen för en resurspolitik måste vara att mängden förbrukade naturresurser hålls på en nivå så att kommande generationer och den fattiga världens folk ges förutsättningar till en med materiell levnadsnivå som motsvarar vår. Detta kräversnabba ingripanden för en produktion och konsumtion som hushållar med jordens naturresurser. Miljöpolitikens mål och medel I har samhällets miljöorganisation och utökats successivt. Den principiella inriktningen av miljöpolitiken ligger på ett plan där dess uppgifter främst är att korrigera felaktigheter. Principen är också den att de miljöpolitiska målsättningarna vägs samman med andra samhälleliga målsättningar. miljö- och naturresurspolitik skall vara ett helt grundläggande möment vid samhällets utformning. Samhällets utveckling måste hålla sig inom de ekologiska ramarna, och de miljö- och resurspolitiska målsättningarna skall utgöra en grundläggande plattform för samhällets utveckling. Den materiella utvecklingen måste hållas inom dessa ramar. En långsiktig syn på samhället och hänsyn till framtida generationer är ett oavvisligt krav vid övriga samhällsfunktioners uppbyggnad. Ekologin - naturens inre samband och sambandet mellan människan och hennes miljö - måste bedömas som ett av våra angelägnaste forskningsområden . Grundforskningen på detta område måste sålunda få ökade resurser. Kunskapen om naturens sinnrika självreglerande system och dess funktion i olika miljöer måste ökas. Forskningen måste också ge oss kunskapsunderlaget för en ekologiskt riktig utformning av människans verksamhet. Den ekologiska forskningen måste knytas samman med annan, främst tillämpad, forskning. Den tvärvetenskapliga forskningen måste därför starkt utvidgas. Sådan tvärvetenskaplig forskning kan gälla ekologi i förening med bl. a. teknik, kemi, samhällsplanering, ekonomi och medicin. Den tillämpade ekologiska forskningen bör syfta till att, i samverkan med andra vetenskaper, undersöka effekterna av olika åtgärder som vidtages från samhälle, näringsliv och enskilda. Vidare bör den ha som mål att skapa underlag för nya produktionsprocesser och en samhällsplanering, som står i samklang med naturens sätt att fungera. Den ekologiska grundutbildningen skall ha som mål att skapa medvetande och kunskap hos alla människor om naturens sätt att fungera och om vilka konsekvenser olika vardagshandlingar kan medföra. Kunskapen om naturen måste därför tillmätas stor betydelse inom hela utbildningsgången från och med . Det slutligt avgörande för miljöpolitikens sätt att fungera är självfallet de medel som används för att eliminera farorna. Metoden skall inte helt inriktas på att först lära känna de hotande miljöfarorna och sedan försöka begränsa konsekvenserna av dem. Miljöpolitiken måste i större utsträckning se till att farorna för rubbningar i den ekologiska balansen och för människors livsmiljö över huvud taget aldrig uppkommer. väl kända problem men där det likväl återstår betydande ansträngningar för att nå tillfredsställande lösningar är exempelvis svavelutsläpp med åtföljande försurning, fosfatutsläpp i våra vatten, bullerstörningar, miljögifter. För dessa områden krävs fortsatta insatser. Dessa miljöeffekter är emellertid uttryck för en utveckling som tillåtits fortgå alltför länge innan några åtgärder vidtagits. För framtiden måste miljöpolitiken i större utsträckning inriktas på att förhindra att samhällsutvecklingen inte trampar utanför de ekologiska ramarna i stället för att enbart vidtaga åtgärder när övertrampen redan skett. Härav följer att det är viktigt att det finns resurser för forskning som syftar till att ändra olika miljöstörande processer i samhället, t. ex. inom produktionen, så att miljöskada aldrig behöver uppstå. Det är således viktigt att forskningsråden och STU får ansvar för miljövårdsaspekter i den forskning de stöder. En väsentlig del av samhällets miljövårdsforskning ligger under forskningsnämnd. Detta anslag har av departementschefen i årets budgetproposition erhållit en ökning med något över 3 milj. kr. och föreslås uppgå till 26,7 milj. kr. har för detta anslag begärt 32,1 milj. kr. Insatserna på detta område måste självfallet ha hög prioritet. För att kunna fatta beslut om vår framtid måste vi ha god kännedom om verkningar av olika substanser och deras effekter på miljön. Forskningsprojekt som anges av forskningsnämnden är bl. a. utökad forskning beträffande samhällets avfallsbehandling. Återvinningsfrågor, alternativa reningsmetoder och separation är frågor som har synnerligen hög prioritet. Ett annat område där intensifierad forskning krävs är forskning kring miljögifter, miljöföroreningarnas och kemikaliers biologiska effekt som helhet. Detta är motiverat inte minst mot bakgrund av vad som framkommit angående farorna med flygbränsle och inom den petrokemiska industrin. Forskning pågår kring föroreningar i bilavgaser men bör utvidgas till att omfatta utsläpp även från anläggningar såsom kraftvärme- och värmeverk samt sopförbränningsanläggningar. På vattenvårdsområdet krävs intensifierad forskning för att klarlägga föroreningars effekter på växt- och djurlivet både i marin miljö och i sötvatten. För att klara bl. a. dessa nya projekt, andra projekt med hög prioritet samt de normala kostnadsökningarna krävs en höjning av anslaget Miljövårdsforskning med 3,5 milj. kr. utöver departementschefens förslag. 1 sammanhanget bör uppmärksammas att budgetpropositionen helt saknar kommentar eller motivering till detta anslag. jordbrukspolitiska beslut har tvingat fram en hård rationalisering som medfört ett ökat behov av handelsgödsel och kemiska bekämpningsmedel. Användningen av vissa kemiska bekämpningsmedel kan medföra allvarliga förgiftningsrisker i olika avseenden. Oklarhet råder också beträffande gödselgivornas storlek och dess betydelse för grundvatten, urlakning av jord osv. Därför måste de ekologiska konsekvenserna av det högmekaniserade jord- och skogsbruket ägnas ökad uppmärksamhet och bli föremål för intensivare forskning. Konsekvenserna av modern teknik i skogs- och markvården måste klarläggas och utvärderas. Med forskningens hjälp måste man klarlägga konsekvenserna av besprutning, skogsgödsling, stora kalhyggen, hyggesplöjning och användningen av tunga skogsmaskiner för att få fram underlag för beslut om åtgärder. Ytterligare forskning måste utföras i samband med skogsmarkernas försurning för att klarlägga förhållandena och finna åtgärder. Det är även väsentligt att stimulera miljövårdsanläggningar inom jordbruket och trädgårdsnäringen. Effektiva gödselvårdsanläggningar är betydelsefulla från bl. a. grundvattensynpunkt. Jordbruket innehar en nyckelroll för hela mänsklighetens existens. Den explosiva befolkningsökningen ställer snabbt växande krav på livsmedelsproduktionen. Även om det skulle visa sig möjligt att åstadkomma en nedgång i födelsetalen så kommer åldersstrukturen i de folkrikaste länderna att leda till av fortsatt kraftig folkökning. Kravet på att alla människor skall få en rimlig näringsstandard skärper ytterligare kravet på en bättre fördelning och en ökad totalproduktion av livsmedel. minskar världens åkerareal, beroende på en kortsynt jordbrukspolitik i flertalet industriländer, däribland . Det sätt på vilket tätortsexpansionen sker innebär också att värdefulla åkerjordar tas i anspråk för bebyggelse. I utgör utvecklingsplanerna för Malmö-Lund-Helsingborgsregionen ett av de mest påfallande exemplen på detta. Planerna avser att ta i anspråk betydande delar av bästa åkerjord för stadsbyggnad. Enligt uppfattning måste tillvarata de resurser i form av odlingsbar jord som finns i landet. I det fortsatta riksplanearbetet måste därför tillgången till mark för jordbruksdrift ges hög prioritet. Även frågor av denna art måste ingå i en samlad syn på resurshushållningen. har betydande statsbidrag utgått till kommunerna och industrin för investeringar i reningsanläggningar av skilda slag. Satsningarna har gett goda resultat särskilt när det gäller utsläpp från äldre industrianläggningar och från tätorter. Mycket återstår emellertid att göra och det är angeläget att investeringarna intensifieras så att utsläppen i sjöar och vattendrag kan begränsas till mängder och ämnen som sjösystemens egen självrening klarar av. Även om föroreningar i vattendrag upphör, innebär detta inte alltid att vattendragen av egen kraft kan återhämta sig från den kulturpåverkan de varit utsatta för. Alla sjöar är nu mer eller mindre påverkade och många av dem är i behov av omedelbara åtgärder för att kunna räddas. Inventeringen av vattendragen har inom flera områden hunnit så långt att praktiskt restaureringsarbete pågår eller avses starta . Långt fler arbeten skulle kunna utföras om staten stimulerade arbetet på liknande sätt som skett i vad gäller utbyggnaden av reningsverk. Vissa arbeten som muddring, vinterslåtter av vass och annan vegetationsbekämpning skulle kunna starta , t. ex. som beredskapsarbeten, utan lång förberedelsetid. Även för utredningar och forskning beträffande sjöekosystem och om vilka åtgärder som bör utvecklas för restaurering behövs samhällets stöd. Finansieringen av det omfattande sjörestaureringsarbetet bör även åvila kommuner och landsting och andra som förorenat vattendragen. För att erforderlig restaurering skall komma till stånd är det emellertid nödvändigt att staten bidrar med ordentliga ekonomiska insatser. Från samhällets synpunkt är det väsentligt att återställa en acceptabel situation beträffande organism- och miljöförhållanden i sjöar och vattendrag där ekosystemet är i obalans. Bad, fiske, fågelliv samt ren och vacker natur kan inte nog uppskattas för vårt hälsotillstånd och vår välfärd. Undersökningar inom miljövårdsområdet och sjörestaurering är mycket viktiga för samhället, särskilt om man ser frågan på litet . Gör man inget riskerar man i många fall att försitta möjligheterna att reparera skadorna. I dagens läge är också sysselsättningsaspekten väsentlig. Man kan här skapa arbetstillfällen som är värdefulla både för individen och ur hela samhällets synvinkel. bör avsättas för påbörjande av en omfattande sjörestaureringsverksamhet /76. har i ett flertal år i krävt att en parlamentarisk utredning skall tillsättas med uppdrag att utarbeta en hushållningsplan för våra naturresurser. Regeringen tillsatte en utredning för att i första hand göra en långsiktig prognos över långsiktiga försörjning med mineralråvaror. En särskild tioårsprognos skall också sammanställas som inbegriper utvinning, import, export, förädling, användning och priser. En andra uppgift för utredning är att överväga om en ändrad inriktning eller utformning av mineralpolitiken är motiverad med hänsyn till samhällets långsiktiga behov. I mineralpolitiken innefattas också tillvaratagande av genom ökad återvinning. Denna utredning har stora och betydelsefulla arbetsuppgifter framför sig. Direktiven är emellertid så utformade att det främst gäller kartläggning och inte insatser för att hushålla med våra råvaror. Det är i och för sig viktigt med god kännedom om exakt tillgång på mängder av råvaror m. m. Det står emellertid helt klart att många av våra viktiga råvaror är starkt begränsade och lagren riskerar med nuvarande utvecklingstakt att uttömmas . Vissa råvarutillgångar såsom koppar torde inom befinna sig i en ytterst akut bristsituation. Det avser med en hushållningsplan är en mer övergripande plan för hushållning med våra resurser. Det inbegriper forskningsuppgifter och utvecklingsarbete för en produktion och konsumtion som hushållar med jordens resurser. För att förverkliga denna målsättning krävs också ekonomiska stimulansåtgärder, restriktioner och information. För en resurshushållning är det nödvändigt att utveckla produktionsprocesser som mer är anpassade till naturens kretslopp och som bygger på återanvändning av material i stället för den nuvarande principen råvaruförbrukning-avfallsproduktion. 1 detta sammanhang är det också viktigt att betona våra krav på att starkt förorenande produktion skall ersättas med miljövänlig. De förslag till ökad återvinning som framställs i promemoria kring avfall och ökad återvinning bygger huvudsakligen på avfallsseparering, anläggningar för återvinning av avfall och ur miljösynvinkel förbättrad avfallshantering. Dessa frågor är synnerligen betydelsefulla för framtiden. Vi förutsätter att en proposition i ämnet kommer under årets riksdag. Den mer grundläggande principen för resurshushållning och återvinning har emellertid berörts i alltför liten utsträckning. Det gäller att skapa: - en produktion och konsumtion så uppbyggd att resurshushållning åstadkommes och mängden avfallsprodukter minskar, - en produktion och konsumtion som underlättar återvinning och återanvändning av råvaror. Arbetet har varit alltför inriktat på frågan om vad vi skall göra när väl avfallet har uppkommit. En förutseende och resurshushållande planering har i alltför stor utsträckning saknats. För resurshushållning krävs i första hand en övergång till förnyelsebara resurser - exempelvis kontinuerliga energikällor i stället för de i jorden upplagrade. Det gäller att finna substitut till de begränsade resurserna och intensifiera insatserna för ett utnyttjande av de resurser som ständigt återskapas. Vidare måste livslängden på de varor som produceras förlängas. Andra vägar är att genom processförändringar minska råvaruåtgången och mängden avfallsprodukter. Dessutom bör produktionen av varor utformas så att återvinning underlättas. Det kan gälla exempelvis att undvika alltför många olikartade råvaror i en och samma produkt eller att tidningar m. m. trycks på ett sådant sätt att svärtborttagningen underlättas. Råvaror som är svåra att återvinna och som det endast finns begränsade mängder av måste i största möjliga utsträckning undvaras i produktionen och ersättas med alternativ. Vid varutillverkning och distribution är det också betydelsefullt att åstadkomma intern återcirkulation. Detta har både resurs-och miljöpolitiska motiv. Mängden förbrukade resurser minskar och de miljöförstörande utsläppen begränsas. För att vinna ökad kunskap, ge förutsättningar för bred information och underlag för politiska ställningstaganden och beslut om åtgärder och styrmedel i fråga om resurshushållning bör en parlamentarisk utredning tillsättas. Utredningens uppgift bör bl. a. vara att framlägga förslag till en plan innehållande: Forskning för att vinna kunskap om hur resurshushållning skall kunna åstadkommas i produktion och konsumtion. Denna del måste vara uppbyggd efter ekologiska grundprinciper och innehålla bl. a. teknisk och social forskning och utveckling. Forskning om alternativ för bl. a. näringsliv, bebyggelse och trafikplanering för hushållning med mark och vatten. En intensifierad forsknings- och försöksverksamhet för att utveckla metoder som underlättar återvinning av material. Forsknings- och försöksverksamhet för att finna förnyelsebara råvaror som ersättning för icke förnyelsebara. Ett bidrags- och stödprogram för anläggningar som uppfyller de målsättningar som dras upp i ovanstående punkter. En kontinuerlig informationsverksamhet om de kunskaper som har inhämtats och om hur en tillämpning "i det praktiska livet kan åstadkommas. Förslag om stödåtgärder, restriktioner och avgifter samt information. Detta arbete är betydligt mer övergripande än det utredningen rörande kostnaderna för miljövården sysslar med, men en tangering föreligger varför samarbete måste åstadkommas. Den forskning som härigenom blir nödvändig kräver att existerande forskargrupper ges utökade resurser och att nya forskargrupper med inriktning på resurshushållning erhåller medel. Det måste vara ett av vårt lands viktigaste utrikespolitiska mål att få till stånd någon form av internationell resursplanering. Denna planering skall eftersträva att undvika en överkonsumtion av jordens begränsade tillgångar. Internationella konventioner måste komma till stånd mot spridning av föroreningar i luft, mark och vatten. Tanken att varje land skulle vara suveränt att bedriva miljöförstöring inom sitt eget territorium måste avvisas. Ett internationellt samarbete måste också komma till stånd för att frambringa produktion och konsumtion av miljövänliga och resurssnåla produkter. måste stödja tillkomsten av en ekologisk forskning på internationell nivå. Denna forskning bör i stor utsträckning vara inriktad på de delar av världen där de nationella forskningsresurserna är minst. Ett särskilt internationellt forsknings- och säkerhetsorgan för miljö- och energifrågor bör bildas. Detta organ måste arbeta helt fritt från alla nationella bindningar och ekonomiska intressen. I första hand bör utgöra ram för detta samarbete. De nya miljövårdsorganen inom organisationen har därvid ett särskilt ansvar, men det är också nödvändigt att naturresursfrågorna i ökad utsträckning behandlas i övriga FN-organ. Som ett led i en internationalisering av miljöfrågorna bör det redan påbörjade nordiska samarbetet utvidgas. Ett samnordiskt uppträdande i dessa frågor bör eftersträvas. Med hänvisning till det anförda hemställer vi1 att vid sin behandling av budgetpropositionen, bilaga 11, 1. till MHjövårdsforskning för /76 anvisare» i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt reservationsanslag av , 2. under ett nytt anslag Sjörestaureringar för /76 anvisar ett reservationsanslag av . () i Glömminge . ÅSLING (c) '(Se även motion 1975:1612)