ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ0245 · 1975-11-11 00:00:00 — av herrar i Agnäs och med anledning av propositionen 1975/76:64 med förslag till lag om ändring i m. m. Regeringen föreslår i propositionen 1975/76:64 att det religiösa inslaget i vittneseden och andra eder inför domstol skall tas bort. Detta är ytterligare ett steg i en sekulariseringsprocess som pågått i och siktar mot avlägsnandet av allt som erinrar om vårt folks kristna bakgrund, vår nations rötter i , vårt kulturarvs förankring i kyrkans traditioner. Om detta steg verkligen motsvaras av vårt folks ställning till kristendomen, dess urkund och dess betydelse för vårt rättssamhälles tillkomst och vård, är det riktigt att ta det, men måhända är förslaget ändå främmande för stora delar av vårt folk så att det innebär något som strider mot det som är giltigt och heligt för flertalet människor i vårt land. Vi anser att så är fallet. Vittnes- och domareden med löfte och försäkran att inför den allsmäktige och vid hans heliga ord är hos oss i månghundraårig. Den ansågs självklar i ett land där de tidigast skrivna lagarna fastslog att är främst i vår lag. En försäkran på heder och samvete är i och för sig också något värdefullt, men frågan är om ordet samvete kan lösgöras från den allsmäktige och hans heliga ord utan att någon annan elementär och "helig grund och norm anges, ty själva ordet samvete innebär att någon vet något tillsammans med någon eller med grund i något orubbligt och evigt giltigt. Hedersbegreppet i vår kulturkrets hänger elementärt samman med dekalogen och den kristna etiken sådan den utformas i . Om en försäkran på heder och samvete avges förutsätter den ett fundament, vilket givetvis kan utredas och anges men vars bas i längden kommer att urgröpas och uttunnas, om icke det som ryms i begreppet "den allsmäktige och hans heliga ord bevaras och är känt i vårt folk, dess rättsvård och lagstiftning. En ceremoni eller akt med löfte och försäkran kommer förmodligen mycket snart att framstå till föga eller inte förpliktande. Jämförelsevis kan erinras om att svordom och eder, som ursprungligen ju innebar allvar och försäkring om sanning, används utan annan innebörd än tanklös utfyllnad av tal och skrift. Det synes oss under alla förhållanden vara nödvändigt att bevara vittnesoch domareden vid allsmäktig och hans heliga ord som ett alternativ. Den som på grund av sin tro eller livssyn vill avlägga ed enligt den gamla lydelsen bör även framgent tillåtas det. 1975/76: 45 Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär att det religiösa inslaget i vittneseden och andra eder inför domstol skall behållas, åtminstone som ett alternativ. () i Agnäs
mot · FZ0246 · 1975-11-12 00:00:00 — Motion 1975/76: 46 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:16 om tillfällig nedsättning av den allmänna arbetsgivaravgiften inom det inre stödområdet I propositionen 1975/76:16 föreslås att den allmänna arbetsgivaravgiften skall sänkas från till inom det inre stödområdet. Regeringens förslag är en uppföljning av ett riksdagsbeslut . Bakom detta beslut stod , moderata samlingspartiet och . Enligt vår uppfattning var riksdagsbeslutet förhastat, och propositionen bör därför avslås. Regionalpolitik bör bedrivas i ett långsiktigt perspektiv, och åtgärder bör rättas därefter. De regionalpolitiska medel som används har tillkommit efter ingående utredningar och bakom förslagen finns noggrann planering på det lokala och regionala planet. fastställde handlingsprogram och riktlinjer för regionalpolitiken. följdes detta upp med beslut om olika regionalpolitiska medel, i princip för en femårsperiod med början . Det fanns en bred politisk förankring bakom dessa beslut. De regionalpolitiska medel som fastställde är naturligtvis inte givna . En effektivisering av regionalpolitiken kommer att kräva nya insatser. Framför allt är det viktigt att samhället får ökade möjligheter att styra företagsetableringar m. m. Detta framstod som klart redan då antog riktlinjerna för regionalpolitiken. om någon form av etableringsstyrning har också utretts och övervägs f. n. Vid sidan härav kommer de framtida regionalpolitiska medlen att övervägas i anslutning till den utvärdering av länsplanering 74 som även den pågår i regeringens kansli. Det ovan redovisade ger vid handen att frågan om vilka regionalpolitiska medel som skall väljas bör övervägas i ett större sammanhang. Det finns mycket som talar för att man i det inre stödområdet kan få ut betydligt större effekter till lägre kostnader om man satsar på en mindre generell metod än den som föreslås i propositionen. Man bör alltså inte introducera skattepolitiken som regionalpolitisk! instrument utan att väga en sådan åtgärd mot alternativ som kan vara effektivare. kommer att få ta ställning till regionalpolitikens framtida inriktning. Det ter sig naturligt att man i det sammanhanget diskuterar förslag av den typ som läggs fram i propositionen. Med hänvisning till det anförda yrkar vi att avslår propositionen 1975/76:16. 1 1975/76. 1975/76: 46 () () i
mot · FZ0250 · 1975-11-12 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:16 om tillfällig nedsättning av den allmänna arbetsgivaravgiften inom det inre stödområdet I anslutning till tidigare principbeslut i om nedsättning av den allmänna arbetsgivaravgiften inom det inre stödområdet framläggs i propositionen 1975/76:16 förslag till erforderlig lagstiftning. Nedsättningen, som innebär att avgiftsuttaget sänks från 4 96 till 2 96, skall träda i kraft . Bakom sänkningen ligger i forsta hand konjunkturpolitiska motiv. För att möta tendenserna till ökad arbetslöshet fattade beslut om vissa ekonomiska stimulansåtgärder. Ändringen av den allmänna arbetsgivaravgiften inom det inre stödområdet ingår som ett led i dessa åtgärder. I det lagförslag som är intaget i propositionen har stat och kommun, inklusive landsting och kyrkliga kommuner, undantagits från nedsättningen. Detta står enligt vår uppfattning inte i överensstämmelse med det tidigare riksdagsbeslutet. Något uttalande i den riktningen har inte gjort. Även i sak måste det anses felaktigt att göra det föreslagna undantaget. Inte minst kommunernas insatser spelar stor roll för sysselsättningen i nuvarande lågkonjunktur. Det ansträngda kommunalekonomiska läget innebär att kommuner och landsting har stora svårigheter att upprätthålla sin sysselsättningsnivå. En nedsättning av arbetsgivaravgiften bör därför kunna få minst samma sysselsättningseffekt inom kommunal- och landstingskommunal verksamhet som inom t. ex. industri, byggnadsverksamhet och handel. Vi anser därför att nedsättningen av arbetsgivaravgiften skall omfatta all inom det inre stödområdet bedriven verksamhet, inklusive sådan som bedrivs av stat och kommun. Det lägre avgiftsuttaget skall enligt lagförslaget enbart gälla . Detta motiveras i propositionen med att frågan om en differentiering av den allmänna arbetsgivaravgiften efter andra grunder håller på att utredas. Då det arbetet knappast kan vara klart i så god tid att hinner fatta beslut , anser vi, att nedsättningen inom det inre stödområdet bör gälla tills vidare. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi att vid behandlingen av propositionen 1975/76:16 beslutar 1. att nedsättningen av den allmänna arbetsgivaravgiften inom det inre stödområdet skall omfatta alla slag av verksamhet, 1975/76: 50 inkl. sådan som bedrivs av stat och kommun, 2. att nedsättningen inte skall tidsbegränsas utan gälla tills vidare. . ÅSLING (c) () AXEL () () () . () i GOTAB 75 10308 S 1975
mot · FZ0255 · 1975-11-12 00:00:00 — 1975/76 55-58 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:49 med förslag till lag om varningstext och innehållsdeklaration på tobaksvaror I propositionen 1975/76:49 framläggs förslag till lag om varningstext och innehållsdeklaration på tobaksvaror. Syftet med den föreslagna märkningen är att informera allmänheten om de skadeverkningar som sammanhänger med bruk av tobaksvaror. En innehållsdeklaration, där halten av skadliga ämnen redovisas, kan också påskynda en utveckling mot lägre halter av skadliga beståndsdelar i tobaksprodukterna. Tobaken vållar stora skador på hälsan och orsakar överdödlighet. Detta innebär ett onödigt mänskligt lidande och betydande samhällskostnader i form av sjukvård och produktionsbortfall. Det är enligt vår mening angeläget att kraftfulla åtgärder sätts in för att minska konsumtionen av tobaksvaror. Den föreslagna märkningsplikten är ett led i dessa strävanden, den aviserade informationskampanjen ett annat. Den föreslagna lagen ger möjlighet att kräva märkning av alla produkter som innehåller tobak. Departementschefen har dock valt att inledningsvis göra undantag för snus och tuggtobak. Enligt vår mening finns inget bärande skäl för ett sådant undantag. Det är mycket vanligt att ungdomar ända ner i lågstadiet använder snus. I många fall är de inte informerade om de skadliga effekter som snusandet medför. Däremot torde de flesta, såväl barn som vuxna, känna till att rökning är skadligt. För att undvika att unga människor ovetande om riskerna börjar använda snus finner vi det angeläget att alla varor som innehåller tobak redan från början omfattas av märkningsskyldigheter. Denna uppfattning delas av ett flertal remissinstanser. För att kunna minska tobaksbruket krävs genomtänkta och omfattande insatser på en rad områden. Särskilt viktigt är det att man kan påverka unga människor att inte börja använda tobak. Den informationskampanj som planeras inom kan få stor betydelse i detta sammanhang. Det är därför anmärkningsvärt att föreliggande proposition inte tar upp frågan om ökad medelstilldelning till information om tobakens skadeverkningar. När behandlade frågan om anslag till byggde man sitt ställningstagande på uppgifter från att den i budgetpropositionen aviserade informationskampanjen skulle tilldelas 2 milj. kr. 1 1975/76. 1975/76. Eftersom så inte skett finns det anledning befara att den utvidgade informationsverksamheten inte kan komma till stånd under innevarande budgetår. För att informationskampanjen om tobakens skadeverkningar skall kunna påbörjas bör ett reservationsanslag på 2 milj. kr. anslås för /76 i enlighet med vad socialutskottet tidigare förutsatt. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar 1. att alla tobaksvaror redan från början skall omfattas av märkningsplikt, 2. att ett reservationsanslag på 2 milj. kr. under /76 ställs till förfogande för information om tobakens skadeverkningar. () ()
mot · FZ0257 · 1975-11-12 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975/76:49 med förslag till lag om varningstext och innehållsdeklaration på tobaksvaror I tobaksreklamutredningens betänkande (Ds H 1975:2) föreslås att lagen om varningstext och innehållsdeklaration på tobaksvaror skall träda i kraft . I propositionen föreslås, med mycket knapphändig motivering, att ikraftträdandet skall uppskjutas ytterligare , dvs. Ett sådant uppskov vore beklagligt, eftersom det redan länge funnits behov av en lag. Tidsförskjutningen vore desto mer olämplig som den i propositionen tas till intäkt för en försening av den stora satsning på information om tobakens skadeverkningar som borde ha gjorts för länge sedan och som begärt . Jag föreslår därför att lagen i enlighet med utredningens förslag träder i kraft . Detta skulle ge industrin och distributörerna mer än att anpassa varorna till märkningsskyldigheten. Detta måste vara tillräckligt. Det kan ju knappast komma som någon sensation för branschen att en märkningsskyldighet införs. De har ju haft tiden på sig sedan utredningen offentliggjordes att påbörja förberedelserna. Om något parti omärkta tobaksvaror skulle finnas kvar , som inte utan stora olägenheter eller kostnader kan märkas enligt lagen, bör en viss dispensmöjlighet kunna finnas. Det är bättre än ytterligare ett halvårs försening. Propositionen visar en alltför stor flathet inför industrins krav. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att vid antagandet av lagförslaget i propositionen 1975/76:49 beslutar att lagen om varningstext och innehållsdeklaration på tobaksvaror skall träda i kraft .
mot · FZ0264 · 1975-11-13 00:00:00 — 1975/76 64-65 Motion 1975/76: 64 med anledning av propositionen 1975/76: 34 med förslag till marknadsföringslag, m. m. 1 regeringens proposition 1975/76:34 om marknadsföringslag föreslås en vidgning av möjligheterna att inom ramen för samhällets konsumentpolitik påverka företagens produktutformning och den information som företagen lämnar om sina produkter. Den föreslagna lagen innebär bl. a. att näringsidkare kan åläggas att lämna sådan information om de produkter som han marknadsför som har särskild betydelse från konsumentsynpunkt. Den innebär vidare att försäljning och uthyrning av varor som på grund av sina egenskaper medför särskild risk för skada på person eller egendom kan förbjudas. Detsamma gäller för varor som är uppenbart otjänliga för sitt ändamål. När det gäller möjligheterna till förbud för vara som anses uppenbart otjänlig för sitt huvudsakliga ändamål berör man ett område som är mycket känsligt från såväl konsument- som producentsynpunkter. Det kommer att ställa den tillämpande myndigheten inför mycket svåra avvägningsproblem. Innebörden av denna bestämmelse blir att en vara skall kunna förbjudas, även om den inte medför skada på person eller egendom. Som exempel på behovet av en lagstiftning mot uppenbart otjänliga varor anför man bl. a. att en tvättmaskin som över huvud taget inte rengör tvättgodset självfallet inte bör förekomma på en sund marknad oavsett om den bristande funktionen framgår av marknadsföringen. Konstaterandet är riktigt, men det avsedda kommer att kunna uppnås redan med de möjligheter som myndigheterna får i informationshänseende i den nya marknadsföringslagen. Nyssnämnda vara kommer alltså att försvinna ur marknaden, om myndigheterna använder sig av ålägganden i informationshänseende. En lagbestämmelse om förbud mot otjänliga varor kan komma att kollidera med konsumentens valfrihet och konsumentens behov av billiga varor. Den kan dessutom verka hämmande på producenternas intresse av att finna nya produkter. Ett osäkerhetsmoment kan komma att uppstå hos producenterna. Skiljaktigheter kan uppkomma vid bedömningen om en vara skall anses otjänlig för sitt huvudsakliga ändamål eller inte. Visserligen anförs i specialmotiveringen till 4 S att bedömningen skall grunda sig på objektivt påvisbara förhållanden, att till grund för bedömningen bör normalt ligga resultatet av provningsverksamheten eller sammanställningen av konsument 1 1975/76. Rekvisitet för att förbjuda en otjänlig vara är sålunda inte entydigt och kommer att kunna leda till tillämpningssvårigheter. Därför bör kriterierna för om en vara skall anses "uppenbarligen otjänlig för sitt huvudsakliga ändamål stärkas! Till de i specialmotveringen till 4 $ föreslagna bedömningsgrunderna om förbud mot otjänliga varor bör även läggas att det vid saluförandet av en vara skall ha varit fråga om ett vilseledande av konsumenten. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att i samband med beslut om marknadsföringslag uttalar att det vid bedömningen om en vara skall anses uppenbart otjänlig för sitt huvudsakliga ändamål även skall ingå rekvisitet att det varit fråga om ett vilseledande av konsumenten. . () i
mot · FZ0265 · 1975-11-13 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975/76:34 med förslag till marknadsföringslag, m. m. I propositionen 1975/76:34 angående marknadsföringslag heter det i lagförslaget : Fråga om förbud eller åläggande enligt 2^1 § upptages efter ansökan. Sådan ansökan göres av konsumentombudsmannen. Beslutar denne för visst fall att ej göra ansökan, får ansökan göras av sammanslutning av konsumenter eller löntagare eller, beträffande förbud enligt , av näringsidkare som beröres av handlingen eller av sammanslutning av näringsidkare. Detta synes innebära att sammanslutning av näringsidkare inte kan göra ansökan om förbud eller åläggande enligt 3 § om information eller enligt 4 § om produktsäkerhet. Sammanslutning av näringsidkare har dock samma legitima intresse som sammanslutning av löntagare eller konsumenter att se till att ordentlig information ges om marknadsförda varor. Samma förhållande råder när det gäller att få skadebringande varor förbjudna. Näringsidkare i en viss bransch har självfallet intresse av att branschens anseende inte skadas genom att varor marknadsföres som är skadebringande eller genom att vilseledande information lämnas. Därför bör även sammanslutning av näringsidkare ges möjlighet att göra anmälan om förbud eller ålägganden, och 10 § bör utsträckas till att gälla även denna grupp. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att i föreliggande förslag till marknadsföringslag får följande formulering: Fråga om förbud eller åläggande enligt upptages efter ansökan. Sådan ansökan göres av konsumentombudsmannen. Beslutar denne för visst fall att ej göra ansökan får ansökan göras av sammanslutning av konsumenter, löntagare eller näringsidkare eller, beträffande förbud enligt , av näringsidkare som beröres av handlingen. . () i
mot · FZ0274 · 1975-11-17 00:00:00 — Motion 1975/76: 74 med anledning av propositionen 1975/76:18 om ändring i utlänningslagen (1954:193), m. m. Personer, som ej är svenska medborgare och som i dömts för allvarligare brott, kan efter avtjänat fängelsestraff förvisas ur landet. Förvisning må enligt utlänningslagen 26 8 första stycket ske om det kan befaras, att utlänningen här i riket kommer att fortsätta brottslig verksamhet, eller om brottet eljest föranleder att han icke bör få kvarstanna. Vid bedömning om utlänning bör förvisas eller utvisas skall hänsyn tas till utlänningens levnads- och familjeförhållanden samt till längden av den tid han vistats i riket. Utlänning, som då åtalet väcktes inneha permanent uppehållstillstånd eller som var bosatt i riket, må förvisas endast om synnerliga skäl finns därtill. Förvisning av utländsk medborgare efter avtjänat straff bör enligt min mening i princip ske, om personer kommit till för att begå brott. Huruvida detta må ske i andra fall ("eller föranleder brottet eljest") förefaller mera diskutabelt. Särskilt när fråga arom nordiska medborgare bör förvisning tillämpas mycket restriktivt, om överenskommelse om detta kan träffas mellan länderna. Meningen med ett fängelsestraff är bl. a. att man skall hjälpa den straffade att anpassa sig i samhället. Det är svårt att se hur denna målsättning skall kunna uppfyllas om man efter fängelsevistelsen förvisar den person, som man försökt anpassa till det svenska samhället, ut ur landet. I dessa fall sätter man vanligen inte in frigivningsförberedelser, eftersom ju avsikten är att den straffade skall förvisas ur landet. Detta leder till svåra problem i de fall utlänningen överklagar förvisningsbeslutet och besvären vinner bifall. I dessa fall får utlänningen friges i men har sämre möjligheter än andra straffade att finna arbete, bostad etc. och att klara av språksvårigheter. I propositionen förutskickas en framtida revidering av hela utlänningslagen. Senast i det sammanhanget bör en sådan formulering av 26 8 utlänningslagen eftersträvas, som klargör att i princip endast sådana utlänningar som kommit till för att begå brott kan förvisas med stöd av paragrafen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer jag att beslutar ge regeringen till känna vad som i motionen anförts.
mot · FZ0278 · 1975-11-19 00:00:00 — 1975/76 78-82 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:46 om enhetliga regler för beräkning av socialförsäkringsavgifter på uppdragsinkomster m. m. I proposition 1975/76:46 föreslås enhetliga regler för beräkning av socialförsäkringsavgifter på uppdragsinkomster. Sedan riksdagsmajoriteten i anledning av proposition 92 bifallit regeringens förslag om slopande av taket för socialförsäkringsavgifter, söker regeringen i proposition 46 rätta till en del av de orimliga konsekvenser som därmed skulle uppstå. Från principiell synpunkt innebär avgiftstakets slopande, att socialförsäkringsavgifterna förvandlas till löneskatter; avgifter kommer ju att tas ut även på inkomstdelar, som inte medför förmåner från socialförsäkringen. Mot denna bakgrund gick moderata samlingspartiet i motion 1975:2106 emot förslaget om slopande av avgiftstaket för socialförsäkringsavgifter. Praktiskt betyder avgiftstakets slopande att det 1976 kan uppkomma marginaleffekter på över 100 96. Till den högsta statliga inkomstskattesatsen på 57 96 och kommunalskatten på genomsnittligt 26 96 kommer i vissa fall egenavgifter till socialförsäkringen och den allmänna arbetsgivaravgiften på tillsammans inemot 20 96. Den mot arbetsgivaravgifterna svarande avdragsrätten föreligger inte förrän påföljande år. Förslaget i den nu föreliggande propositionen förhindrar i huvudsak uppkomsten av extrema marginaleffekter vad beträffar uppdragsinkomster. Problemet kvarstår emellertid i vissa andra fall, bl. a. vid inkomster av rörelse eller jordbruksfastighet och för de egenföretagare som vid uppdrag, där möjligheten föreslås finnas kvar, inte lyckas träffa likställighetsavtal. Moderata samlingspartiet vidhåller uppfattningen att socialförsäkringsavgifter inte skall utgå på inkomstdelar, där de inte är förenade med sociala förmåner. Med stöd av det ovan anförda hemställes att beslutar återinföra begränsningen av avgiftsunderlaget för socialförsäkringsavgifter till 7,5 gånger basbeloppet per årslön fr. o. m. . 1 1975/76. C. () PER () i Gäddvik
mot · FZ0286 · 1975-11-19 00:00:00 — 1975/76: 86 av m. fl med anledning av propositionen 1975/76: 63 om ändring i lagen (1970:65) om allmänna hypoteksbank och om landshypoteksföreningar I propositionen 1975/76:63 föreslås att grundfonden för allmänna hypoteksbank höjs från 400 milj. kr. till 600 milj. kr. Förslaget är i och för sig tillfredsställande. Såsom föredraganden framhåller i propositionen innebär emellertid höjningen av grundfonden endast formella möjligheter till ökad obligationsupplåning. Liksom får den faktiska upplåningen följa de normer som förestavas av den allmänna kreditpolitiken. Hypoteksbanken har i sin framställning framhållit att det trots ökad obligationsutgivning och därmed ökad utlåningsverksamhet i hypoteksföreningarna kvarstår ett mycket stort, icke tillfredsställt lånebehov. Kön av låneansökningar, till vilka medel saknades, omfattade ett belopp av ca 1 155 milj. kr. Enligt vad som inhämtats från hypoteksbanken har beloppet därefter stigit till ca 1 250 milj. kr. Enbart har beloppet stigit med närmare 300 milj. kr. trots den utökade utlåningsverksamheten . Det är givetvis mycket otillfredsställande att köbildningen har blivit så omfattande, att väntetiden för nya hypotekslån med nuvarande begränsningar av obligationsutgivningen kan beräknas uppgå till eller mera. Såvitt kan bedömas skulle det inte stå i strid med den nuvarande inriktningen av den allmänna kreditpolitiken att väsentligt vidga ramen för hypoteksbankens obligationsutgivning. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger fullmäktige i till känna vad i motionen anförts rörande vidgning av ramen för hypoteksbanken obligationsutgivning. () i Stenkyrka () PER () . ÅSLING (c)