mot · FY022083 · 1975-04-16 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av propositionen 1975: 66 om vissa stimulansåtgärder för arbetsmiljöförbättringar. Trots en omfattande reformverksamhet finns fortfarande många arbetsplatser som är i stort behov av arbetsmiljöförbättrande åtgärder. Framför allt gäller detta äldre företag, vilkas lönsamhet varit så svag att det inte funnits utrymme för arbetsmiljöförbättrande åtgärder. Den lagstiftning som ger de anställda och framför allt skyddsombuden befogenhet att ingripa mot farliga arbetsmiljöer är i och för sig värdefull. Det har dock visat sig att även denna lagstiftning i vissa fall är ineffektiv. Det gäller framför allt i sådana företag där lönsamheten är så dålig, att företaget skulle tvingas lägga ner sin verksamhet om man satsade på arbetsmiljöförbättrande åtgärder. I dessa fall har de anställda valt att hellre arbeta i en hälsovådlig miljö än att bli utan arbete. Detta är enligt vår mening otillfredsställande, och det är därför nödvändigt att man skapar förutsättningar för att även den som arbetar i äldre och dåligt lönsamma företag skall kunna kräva en god arbetsmiljö. Det förslag till statlig lånegaranti för arbetsmiljöförbättringar som framläggs i propositionen 1975: 66 kommer sannolikt att bidra till att de små och medelstora företagens möjligheter att vidta miljöförbättrande åtgärder ökas. Eftersom vi delar grundinställningen att kostnaderna för att hålla en god arbetsmiljö normalt skall ses som en del av produktionskostnaderna, anser vi det rimligt att en låneform som är speciellt avsedd att bidra till finansieringen av arbetsmiljöförbättringar görs tidsbegränsad. Det kan dock ifrågasättas om ramen på 200 milj. kr. är tillräcklig för att täcka rimliga krav på en snabb upprustning av undermåliga äldre arbetsmiljöer. Några beräkningar av behoven har inte redovisats i propositionen. Med hänsyn härtill bör frågan om lånegarantins omfattning kunna omprövas, om det efter reformens ikraftträdande visar sig finnas angelägna åtgärder som inte ryms inom ramen för det föreslagna garantibeloppet. En brist i föreliggande förslag är att en lånegaranti, även om den innefattar viss ränte- och amorteringsfrihet, inte ger tillräckliga möjligheter för de företag som har sämst lönsamhet och ofta också den sämsta arbetsmiljön att förändra sin situation. Ett sådant företag vågar knappast öka sin skuldbelastning ytterligare. Om man, som vi länge har krävt, skall kunna förbättra arbetsmiljön även för de anställda i dessa företag, bedömer vi det därför som nödvändigt att komplettera de föreslagna reglerna om lånegaranti med en möjlighet att få statsbidrag till en del av kostnaderna. Ansökan om bidrag skall ske som man begär lånegaranti. Bedömningen av vilka företag som skall få bidrag bör göras av företagarföreningarna. Bidrag bör utgå för samma typ av arbetsmiljöförbättrande åtgärder som berättigar till lånegaranti. Även när det gäller kravet på godkännande från arbetstagarnas representanter och i övrigt bör samma villkor gälla. Som en förutsättning för att bidrag skall beviljas bör gälla att företagets ekonomiska situation och dess utvecklingsmöjligheter är sådana att det inte kan antas klara av de amorteringar och räntor som skulle uppkomma, om hela kostnaden för arbetsmiljöförbättringen skulle lånefinansieras. För att undvika att orättvisor uppstår mellan de företag som ligger alldeles över och dem som ligger alldeles under den gräns där bidrag kan utgå bör det ankomma på företagarföreningarna att fastställa bidragets storlek i relation till det begärda lånet i varje enskilt fall. Statsbidraget får dock utgöra högst av de totala medlen som i detta sammanhang ställs till förfogande genom företagarföreningens beslut. Eftersom bidraget är ett komplement till den statliga lånegarantin, bör det liksom detta vara tidsbegränsat och gälla . För att täcka kostnaderna för statsbidraget bör för hela perioden anslås 50 milj. kr. Av dessa kan ca 30 milj. kr. beräknas för /76. Liksom när det gäller lånegarantin är det, utifrån de ofullständiga kostnadsberäkningar som finns i propositionen, svårt att bedöma behovet även på bidragssidan. Den av oss föreslagna totalramen för utgående statsbidrag bör därför kunna omprövas, om det visar sig föreligga beaktansvärda behov. Det torde ankomma på utskottet att utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att statsbidrag skall kunna utgå för arbetsmiljöförbättringar i äldre företag med dålig lönsamhet i enlighet med vad som anförts i motionen samt för /76 för detta ändamål anvisar 30 milj. 2. att föreläggs en redovisning av i vilken omfattning lån och bidrag kunnat beviljas och, om behov därav finns, också föreläggs förslag om en vidgning av ramen för lånegarantin och/eller statsbidraget. () i Öskevik () i Nennesholm