ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY02684 · 1975-01-23 00:00:00 — av i m. fl. om översyn av reglerna om förmögenhetsbeskattning med anledning av de höjda taxeringsvärdena på skogs- och jordbruksfastigheter. Enligt riksdagsbeslut skall man vid den pågående fastighetsbeskattningen gå ifrån förut gällande bestämmelser om avkastningsvärdet som grund vid taxering av växande skog och skogsmark och i stället gå på av marknadsvärdet. En fastighet med samma skogsbestånd 1970 och 1975 kan enligt RSV:s tabeller i vissa fall få en chockartad höjning på eller mer. På en skogsdominerad fastighet kommer detta att slå hårt. De höga värden man därvid kommit fram till har i hög grad statuerats av köpare utanför jordbruksleden. Endast 15 av köpen 1970 1972 ligger till grund för beräkningarna. De höjda taxeringsvärdena medför att det större skogsdominerade familjejordbruket drabbas av en orimligt hög förmögenhetsskatt i motsats till domänverket, kyrkan och i viss mån bolagen, som slipper sådan skatt på fastigheterna. Det kan medföra att en skogsdominerad fastighet, på ca 350 ha skog, som varit taxerad lill . Vid en inkomst på . går av inkomsten åt till skatter och avgifter. Ökas inkomsten till . ökas nettot med endast ca , bl. a. på grund av de sociala egenavgifterna. För att kunna klara en ökad förmögenhetsskatt på . (ökningen från . ), som måste betalas med skattade pengar, behöver inkomsten ökas med , vilket i de flesta fall är omöjligt. Har hustrun egen inkomst räknas 80 %-spärregeln in på deras gemensamma inkomst. Förmögenhetsskatten måste betalas antingen det är ett gott eller dåligt skördeår, bra eller dåliga skogspriscr. Då återstår att låna pengar till skatten, vilket bankerna inte tillåter, eller att tvingas sälja till sådana köparkategorier, som inte drabbas av förmögenhetsskatt, domänverket, kyrkan etc. På grund av den långa omloppstiden har skogen en mycket låg avkastning i förhållande till taxeringsvärdet. Eftersom i princip ägarbyte endast förekommer för enskilda fastigheter drabbas bara dessa av den eviga realisationsvinstbeskattningen. Denna kommer att slå hårt på grund av luftvärdena (inflationen). Det är orimligt att betala förmögenhetsskatt på den del sorn det allmänna lägger beslag på vid fastighetsöverlåtelse eller dödsfall. Enligt beslut i 1974 skall lager och inventarier inte behöva tas upp till vid förmögenhetsbeskattning och arvsbeskattning. På samma sätt borde av det arbetande kapitalet av fastigheternas taxeringsvärde tas upp till förmögenhets- och arvsbeskattning. Ett annat alternativ skulle vara att förmögenhetsskatten på det arbetande kapitalet i familjeföretaget upptogs som utgift direkt på företaget och inte behövde betalas med skattade pengar. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att hos regeringen hemställer om skyndsamma förslag till ändringar i skattelagstiftningen i syfte att eliminera den kraftiga ökningen av förmögenhetsbeskattningen, som blir en följd av de höjda taxeringsvärdena på skogs- och jordbruksfastigheter. . () i () i Holmgården
mot · FY02686 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om slopande av skatten på reklamtrycksaker. Beskattningen av reklamtrycksaker har alltsedan reglerna härom trädde i kraft varit föremål för kritik från skilda håll. Beskattningsmyndigheterna har haft svårigheter med tillämpningen och övervakningen av reglerna, och de skattskyldiga har orsakats ett icke obetydligt merarbete och administrativt krångel. Slutligen har trycksaksbeställarna, främst företag inom handel och industri, fått vidkännas kostnadsökningar och en osäkerhet vid kalkylering och utarbetande av från informationssynpunkt nödvändiga produkttrycksaker. har varit medvetet om att trycksaksområdet erbjuder ytterligt komplicerade problem från beskattningssynpunkt och har uttalat att man inte är främmande för tanken att det kan bli nödvändigt att mera radikalt konstruera om denna del av reklamskatten, om de av föregående års riksdag beslutade ändringarna inte skulle leda till eftersträvade förbättringar. Ändringarna har tyvärr inte lett till några nämnvärda förbättringar. Enklare och mera lättillämpade regler i fråga om reklamtrycksaker har inte ernåtts, i varje fall inte i vad gäller de skattskyldiga. Några exempel på nya eller kvarstående inkonsekvenser förtjänar nämnas. var vissa i anvisningarna till 5 § i reklamskatteföreningen uppräknade trycksaker fria från skatt, om de icke alls eller i endast ringa mån innehöll säljargumentering. Bland dessa trycksaker fanns prislistor, tekniska produktbeskrivningar, reservdelskataloger m. fl. Genom att detta undantag kom att slopas får i synnerhet den tyngre industrin sina här ifrågavarande trycksaker beskattade med 10 96. Ingen torde kunna förneka att prislistor eller reservdelskataloger är affärshandlingar, som inte har mycket med reklam att skaffa. Det ligger i konsumenternas intresse att ett företag tillhandahåller prislistor och reservdelskataloger. I stället har trycksaker, avsedda för bl. a. återförsäljare, blivit fria från skatt efter att tidigare till stor del ha varit skattepliktiga. Härigenom har uppstått problem för tryckerierna, som självfallet har svårigheter att avgöra huruvida en trycksak är avsedd för återförsäljare eller för konsumenter. En trycksaksupplaga, som på grund av något fel måste makuleras innan den kommit till användning, blir beskattad. Exemplen skulle kunna mångfaldigas, men vi har nöjt oss med de här återgivna. Utskottet har förklarat sig berett till en radikal omkonstruering av skatten på reklamtrycksaker, om eftersträvade förbättringar inte kunnat nås. mest radikala och också det klokaste beslutet är att helt avveckla skatten på reklamtrycksaker. Erfarenheterna har visat att reklamtrycksaker, bl. a. på grund av definitionssvårigheter, inte lämpar sig för beskattning. Det är från budgetsynpunkt obetydliga belopp, som staten har som intäkt av skatten på reklamtrycksaker. Det är också den del av beskattningsområdet för reklamen som är mest kostnadskrävande att administrera. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar upphäva skatten på reklamtrycksaker. ANNA-L1SA () HANS ()
mot · FY02687 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om översyn av energibeskattningen. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1975:905 hemställer vi att beslutar att hos regeringen anhålla om översyn av energibeskattningen i enlighet med vad som anförts i motionen 1975:905. () i Lane-Herrestad () i Glömminge 1 * 1975.
mot · FY02688 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om organisations- och arbetsförhållanden. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1975:783 hemställes att hos regeringen begär att den till behandling upptager frågan om reformer beträffande interna organisations- och arbetsförhållanden i enlighet med vad i motionen anförts. (m) () G. () PER () i Gäddvik
mot · FY02689 · 1975-01-22 00:00:00 — av herrar Hyltander och om befrielse från erläggande av restavgift i vissa fall. Enligt uppbördsförordningen är den, som inte senast på förfallodagen inbetalar och redovisar förfallen och innehållen skatt, skyldig att betala restavgift, vilken beräknas efter på det aktuella beloppet. Restavgiften kan visserligen i vissa fall mildras men uttages även om vederbörande själv, utan någon påminnelse från och utan kostnader för skattemyndigheten, betalar in det aktuella beloppet endast någon dag efter förfallodagen. Man tillämpar här en helt annan brott-och-straff-filosofi än vid andra, ofta betydligt allvarligare brott mot lagar och bestämmelser, där villkorlig påföljd ofta förekommer, särskilt i enstaka och förstagångsfall. Det finns exempel från levande livet där man krävt in straffavgift för skattebelopp, som inbetalats efter förfallodagen och där tre av de varit helgdagsafton resp. helgdagar. Detta betyder en straffräntesats på årlig ränta, vilken av vederbörande måste upplevas som orimlig och orättvis, då han ju självmant fullgjort sina skyldigheter, låt vara med obetydligt tidsöverdrag. Det synes rimligt att den, som någon enstaka gång försummat skatteinbetalning i rätt tid men som sedan självmant inom, låt oss säga, och utan påminnelse inbetalt beloppet, skall få s. a. s. villkorligt och vara befriad från restavgift om en liknande försummelse inte inträffar inom, låt oss säga, eller som alternativ från den aktuella förfallodagen. att beslutar att hos regeringen begära förslag till nästa med den innebörd att restavgift i vissa fall inte skall uttagas i enlighet med de riktlinjer och något av de alternativ som redovisats i motionen. () ()
mot · FY02690 · 1975-01-24 00:00:00 — om rätt att använda pensionsanvisning som likvid vid inbetalning av skatt. Möjligheten för folkpensionärer med B-skatt att kunna använda folkpensionsanvisningen vid betalning av den skatt, som förfaller sammanfallande månad, har varit föremål för behandling i utskott och riksdag vid ett flertal tillfällen samt ävenså inom postverket. skriver i sitt utlåtande 1974:57: Då problemet uppenbarligen synes medföra irritation hos därav berörda pensionärer, vill utskottet inte motsätta sig att ändringar genomförs i syfte att få till stånd en samordning och är även i fortsättningen positivt till en ordning som framfördes i förra årets motion 1974:996, vilket innebär att folkpensionär med B-skatt vid inbetalning av denna får använda samma månads pensionsavi som likvid. Denna lösning stöddes även av sju av socialförsäkringsutskottets ledamöter, som avgav avvikande mening i detta utskotts yttrande till skatteutskottet. Det synes också våra synnerligen rimligt och kan omöjligen medföra några stora svårigheter för postverket, då pensionerna börjar utbetalas endast efter sista inbetalningsdagen för enskilds skatt och faktiskt före för den som har redovisningsskyldighet för flera skatteinbetalningar. Från vår sida kan vi inte se några som helst svårigheter för vederbörande postkassa att låta pensionsavierna ligga som kontanter i kassan de det gäller för att sedan redovisa dem i samband med övriga pensionsavier den 15 om det skulle vara besvärligare att redovisa dem och skatten den 18 , som är för den särskilda skatteinbetalningen. skisserar i sitt yttrande en liknande modell men förutsätter att det krävs närmare överväganden och menar att förslaget lämpligen kan tas upp vid departementsprövningen av förslag, som tar upp uppbördsfrågor och frågor rörande folkpensionärernas beskattningsproblem, och anser motionen besvarad med vad som anförts. Vi konstaterar att utskottet är positivt i sak men uttalar sig för en behandling som även i bästa fall tar åtskillig tid. Då vi anser att den i motionen anvisade vägen tillgodoser berörda pensionärers önskemål, inte förorsakar några administrativa besvärligheter om man inte vill ordna sådana - och dessutom kan tillämpas med så gott som omedelbar verkan efter ett beslut, återkommer vi med motionsyrkandet även och hemställer att beslutar att folkpensionärer med B-skatt vid inbetalning av denna får använda samma månads pensionsanvisning som likvid om inbetalning sker under någon av för skatteuppbörd för enskilda.
mot · FY02691 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om en försöksperiod med avdragsrätt vid inkomsttaxeringen för gåvor till frikyrkosamfund. har motionsvägen förts fram förslag om avdragsrätt vid inkomstbeskattning för gåvor till religiösa, humanitära och i övrigt ideella organiationer. Värdet av det arbete som utförts inom dessa organisationer har inte ifrågasatts av någon som tagit del av de samhällsnyttiga insatser som gjorts, ofta med stora personliga uppoffringar av såväl tid och kraft som pengar. Det har i de resonemang, som förts kring dessa förslag, hävdats att det är svårt att bedöma de ekonomiska konsekvenserna för staten om man skulle medge denna avdragsrätt, även om den begränsades till fysiska personer och maximerades till beloppets storlek. Staten har givit direkta bidrag till frikyrkosamfunden, vilka dock i storleksordning endast varit bråkdelar av de avgifter som tagits in ur samfundens kassor, bestående av frivilliga gåvor av redan beskattade pengar. Denna bidragsgivning bör kunna fortsätta och utökas tills man nått balans. Man kan dock inte bortse ifrån den kraftiga stimulans till enskilda gåvor som en avdragsrätt skulle medföra. På detta sätt kan man med en för staten relativt ringa kostnad fä en förstorad och i vissa fall mångfaldigad effekt för den goda sak man vill stödja såväl från statens som den enskildes sida. Den enskildes frihet att stödja just det ideella arbete han är intresserad av och engagerad i möjliggörs. För att kunna bedöma effekten av ett genomförande av avdragsrätten kan det vara lämpligt att avgränsa den till en viss sektor och begränsa beloppets storlek . Avgränsningen kan lämpligen ske till frikyrkosamfunden anslutna till Frikyrkoråd och församlingar, beloppet maximeras till . per fysisk person och år och försöksperiodens längd sättas till . Efter kan lämpligen förslag läggas av mera vittgående natur, men man har då en direkt erfarenhet att bygga på. I anslutning till vad som anförts hemställer vi att beslutar att till nästa begära regeringsförslag för en försöksverksamhet beträffande rätt till avdrag för fysiska personer vid inkomsttaxeringen för gåvor till i motionens exempel angivna organisationer och med de begränsningar som anges i detta exempel.
mot · FY02692 · 1975-01-23 00:00:00 — av herrar i Skärstad och i Holmgården om befrielse från hundskatt för kennelägare. Enligt lag, som ännu gäller, skall skatt erläggas för alla hundar i riket med undantag för vissa kategorier hundar, t. ex. ledarhundar för blinda, hundar som används av samerna i deras renskötsel, polishundar m. fl. Kennelhundarna vid landets ca 2 100 hundgårdar är inte medräknade i dessa skattebefriade hundkategorier. Hundskattens storlek bestäms av kommunerna själva och skall utgå med lägst 10 och högst . Den genomsnittliga skatten för hela riket var 1971 ca . Antalet hundar för vilka skatt erlagts uppgick till 410 000 eller 49 hundar per 1 000 invånare. Hundbeståndet ökar successivt. hundskatteutredning skriver i sitt betänkande Hundavgift (SOU 1972:89) att hundskatten från ekonomisk synpunkt betyder relativt litet för kommunerna och att denna skatt i genomsnitt endast motsvarade en utdebitering på ca per skattekrona. Som skäl för hundskattens införande 1923 angavs farhågor för spridning av epidemiska sjukdomar genom hundar, risken för förstörelse av hundar, sanitära olägenheter förorsakade av hundar samt nödvändigheten av att registrera hundarna i landet. Inte något av dessa skäl är emellertid tillämpligt på kennelhundarna. Tvärtom skriver hundskatteutredningen i sitt tidigare nämnda betänkande att genom hunduppfödarnas verksamhet utvecklas ofta renrasiga hundar, vilket är av betydelse för bl. a. krigsmaktens behov och med hänsyn till vissa grupper av handikappade. De företagare som vid sina hundgårdar uppföder och saluför dessa för samhället värdefulla hundar får aliså nu betala skatt för sina djur, vilket framstår som obilligt av bl. a. följande skäl: Hundgårdsägarna gör samhället stora tjänster genom att utveckla renrasiga djur. De skattar lojalt för inkomsterna av sin försäljning av hundar och erlägger också arbetsgivaravgift för sina anställda. Deras hundar åsamkar inte samhället några kostnader för renhållning och vållar inga sanitära olägenheter, eftersom hundgårdarna ligger utanför tätorterna och är inhägnade. I kan vederbörande kommunala organ befria hunduppfödare från avgiftsskyldighet, i är skatten för person som yrkesmässigt ägnar sig åt försäljning av hundar reducerad från ca . till 4:80, och i och kan den som driver handel med hundar medges vissa lättnader i beskattningen. I vårt land har hundgårdsägarna inga sådana förmåner, och hundskatten kan för dem ibland uppgå till betydande belopp. Eftersom hundarna i en lever inom ett inhägnat område och sköts med stor omsorg, bortfaller de tre första skäl som anfördes vid införandet av lag (risk för spridning av epidemiska sjukdomar, förstörelse och sanitär olägenhet), och vad registreringen angår är den ju något som alltid företas av den nye hundägaren. Att bibehålla skatten på de hundar som uppföds vid hundgårdarna synes därför uppenbart obilligt. Med hänvisning till det anförda hemställs att regeringen beslutar hänföra kennelhundarna till kategorin skattebefriade hundar samt att lagen om hundskatt kompletteras med bestämmelse härom. () i Skärstad () i Holmgården
mot · FY02693 · 1975-01-23 00:00:00 — av i Skärstad m. fl. om beskattningen av extrainkomster. I motionen 129 till riksdag framhölls att det är en allmän uppfattning här i landet att beskattningen av extrainkomster nu är så hög att den mycket starkt förtar lusten att arbeta extra. Motionen utmynnade i en hemställan om utredning och förslag om lindrigare beskattning av extrainkomster. anförde i sitt betänkande 1973:19 att skatteutredning enligt sina direktiv är oförhindrad att pröva den i motionen uppställda frågan. När huvudparten av vad man tjänar går till skatt, lönar det sig inte att arbeta extra, säger många människor. Denna syn på tingen påverkar givetvis medborgarnas skattemoral, eftersom många av dem som tvingas arbeta extra för att klara sin egen och familjens försörjning frestas att utelämna extrainkomsterna vid deklarationen. De höga skattesatserna för extrainkomster gör alltså att staten inte för in vad den borde ha i skatt, som allmänhetens skattemoral blir sämre. Dessutom inverkar denna syn på beskattningen menligt på inkomsttagarnas sjukpenning och ATP-poäng. En förbättring av skattemoralen bör kunna uppnås om låg- och medelinkomsttagarnas intäkter av extraarbete beskattades lindrigare än den inkomst de har av sitt ordinarie arbete. Extrainkomsterna skulle då inte läggas ovanpå den ordinarie inkomsten utan beskattas efter en särskild skala. Om man med ett lindrigare skatteuttag för extrainkomster kunde uppnå att en större del av sidoinkomstema deklarerades - och det förefaller mycket troligt - innebär det en vinst för staten, som inkomsttagarna själva dels stimuleras att åta sig extraarbete, dels slipper alla samvetskonflikter vid uppgörande av självdeklaration. Följden blir med andra ord en högre bruttonationalprodukt och minskade frestelser att undanhålla extrainkomsterna från beskattning. För det övervägande antalet löntagare med heltidsanställning är det heller ingen svårighet att avskilja den inkomst som härrör från extraarbete, och om man stipulerar att extrainkomsterna inte för överstiga bör garantier skapas för att skatteskalorna inte missbrukas. En allmänt positiv inställning till extraarbete medverkar också till att skapa en bättre situation för de människor som i varierande grad sätter sin lit till allmänna bidrag av olika slag för att klara sina levnadskostnader. Lindrigare skatteskalor för extrainkomster skulle därigenom bli en för många av dem att klara sig själva utan samhällets hjälp. Om det sedan också införs en maximiregel rörande storleken av den ex trainkomst som skall premieras i skattehänseende kan man förhindra att någon för över större delen av sina inkomster på extraarbete och skär ner inkomsterna av det ordinarie arbetet. För den stora gruppen pensionärer kan slutligen gälla att pensionen räknas som huvudinkomst och andra inkomster härutöver som inkomst av extraarbete. Inkomst av kapital och liknande bör hållas utanför systemet. Med hänvisning till det anförda yrkas att hos regeringen hemställer om skyndsamt förslag års skatteutredning om lindrigare beskattning av extrainkomster. () i Skärstad
mot · FY02694 · 1975-01-23 00:00:00 — av i Skärstad m. fl. om inkomstutjämning vid beskattningen för konstnärer. För många kulturarbetare skiftar inkomsterna kraftigt år . Under det år som konstnären färdigställer och försäljer ett konstverk kan inkomsten bli förhållandevis hög, medan den i många fall torde bli mycket ringa under de år då vederbörande arbetar med sitt konstverk. Även för de konstnärer som har en kontinuerlig produktion kan emellertid det ekonomiska utbytet vara mycket olika under skilda år. Åtgärder bör därför vidtagas som gör det möjligt för konstnärerna att få till stånd någon form av inkomstutjämning mellan olika år. Det bör undersökas, om utformningen av en sådan inkomstutjämning kan utgå från lagstiftningen om skogskonto. Denna gör det möjligt för fysiska personer m. fl. som i sin självdeklaration har att uppgiva intäkt av skogsbruk, att under vissa förutsättningar och i viss utsträckning erhålla uppskov med beskattningen till såväl statlig som inkomstskatt för den del av intäkten som insatts å särskilt konto i bank (skogskonto). Kostnadsinsättningar är sålunda avdragsgilla, under det att uttag från kontot skall upptagas till beskattning. Frågan om inkomstutjämning för konstnärer bör utredas. Utredningen bör vara oförhindrad att pröva även andra metoder än den ovan nämnda. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om utredning av frågan om inkomstutjämning för konstnärer. () i Skärstad
mot · FY02696 · 1975-01-23 00:00:00 — av herrar i Vrångebäck och i om ändrade regler för beskattning av markförsäljning. Vid beskattning av markförsäljning, exempelvis av tomtmark, får enligt nuvarande skatteregler vissa avdrag göras från den erhållna köpeskillingen vid beräkning av skattepliktigt belopp. Härvid beräknas markens s. k. ingångsvärde vid säljarens köp eller tillträde av nämnda mark. Detta ingångsvärde är ett exakt värde fixerat till en viss tidpunkt. Någon uppräkning av det s. k. ingångsvärdet sker ej. Detta förhållande är enligt vår mening orättvist. Övriga värden såsom taxeringsvärde, ev. försäljningsvärde m. fl. värden följer med den allmänna kostnads- och prisutvecklingen genom vissa uppräkningar. Vid exempelvis tomtförsäljning, såväl utom som inom planlagt område, borde ingångsvärdet uppräknas med gällande uppräkningstal och det då erhållna beloppet fråndragas köpeskillingen vid beräkning av skattepliktigt belopp. Inte minst den inflationistiska utvecklingen har inneburit att de flesta ingångsvärden på flertalet fastigheter numera är mycket låga i förhållande till gällande markvärden. Med stöd av det anförda hemställes att hos regeringen anhåller att nya regler vid beräkning av ingångsvärde på mark måtte utarbetas i enlighet med vad som i motionen anförts. () i Vrångebäck L. () i
mot · FY02697 · 1975-01-23 00:00:00 — av i Vrångebäck m. fl. om höjning av gränsen för befrielse från den s. k. egenavgiften. Då deri allmänna arbetsgivaravgiften infördes bestämdes att denna avgift skulle utformas som en s. k. egenavgift för egna företagare, bl. a. företagare inom jordbruket. Vid riksdag beslutades om befrielse från denna avgift i vissa fall, nämligen då vederbörande företagares omsättning inte översteg . Enligt vår mening är denna begränsningsregel endast tillämpbar för ett fåtal företagare, och framför allt utestänger den ett stort antal småbrukare med låg omsättning inom jordbruket från avgiftsbefrielse. Detta förhållande är otillfredsställande, och enligt vår mening bör gränsen för befrielse från egenavgift kraftigt höjas, förslagsvis till . Med stöd av det anförda hemställs att måtte besluta om höjning av gränsen för avgiftsbefrielse från den s. k. egenavgiften från nuvarande . omsättning för egna företagare. () i Vrångebäck . NISSER (m) ()