ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY02774 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om höjning och indexreglering av de allmänna barnbidragen. De allmänna barnbidragen tillkom i syfte att utjämna den skillnad i levnadsnivå som uppstår mellan personer som har försörjningsplikt gentemot barn och övriga. Självfallet kan inte barnbidragen mer än bidra till en utjämning av levnadsnivån i en strikt ekonomisk mening. Det krävs starkt ökade samhälleliga insatser främst för barnomsorg, om levnadsnivån skall utjämnas fullt ut. Det ekonomiska innehållet i de allmänna barnbidragen har tunnats ut. per barn och år. är bidraget satt till . Men trots denna nominella ökning om . har realvärdet hos barnbidragen krympt. Konsumentprisindex ökade från 188 till 334 . Om man på grundval härav räknar om det nu utgående barnbidraget till penningvärde skulle det svara mot , dvs. en minskning med . Dessa siffror ger vid handen att barnbidragen nu är försämrade jämfört . Detta är en utveckling som icke kan accepteras. Det allmänna barnbidraget bör icke bara ökas för att nå tidigare realvärde. Det bör dessutom ha ett förstärkt realvärde. En uppskrivning av det allmänna barnbidraget i första hand till av gällande basbelopp skulle ge det en storlek om . per barn och år. Detta skulle ge en viss realvärdeökning. Därutöver bör en plan utarbetas för en sådan höjning av barnbidragens realvärde att detta kommer att motsvara 25 96 av basbeloppet. Det bör gälla om de allmänna barnbidragen, som om många andra bidragsformer, att de skall vara värdesäkrade, dvs. att de skall stå i ett fast förhållande till basbeloppet. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar 1. att öka de allmänna barnbidragen till . per barn och år, vilket utgör 20 96 av nu gällande basbelopp, och därför under punkten C 1. Allmänna barnbidrag, bilaga 7, beslutar anslå ett med . 2. att de allmänna barnbidragen tills vidare skall utgöra 20 96 av basbeloppet. 3. att hos regeringen begära förslag om ytterligare ökning av de allmänna barnbidragens realvärde så att detta kommer att motsvara av basbeloppet. (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) i
mot · FY02776 · 1975-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om semestertillskott åt vissa låginkomsttagare. Av låginkomstutredningens betänkande kan utläsas hur en stor grupp låginkomsttagare av ekonomiska skäl är förhindrad att på ett meningsfullt sätt utnyttja den lagstadgade semestern till välbehövlig rekreation och avkoppling. Dessa människor som bl. a. på grund av att de är låginkomsttagare i högre grad borde prioriteras när det gäller möjligheter till miljöombyte etc. upplever i stället semesterveckorna som en period av sysslosöshet i den invanda vardagsmiljön. Vi ser det som en social brist att inte alla människors rätt till en meningsfull semester på grund av för låga inkomster kan tillgodoses, som vi är väl medvetna om den vidd, inte minst finansiellt, en eventuell reform med semestertillskott till låginkomsttagare skulle få. 1 direktiven till semesterkommitté omnämns denna problematik, och enligt direktiven bör utredningen bl. a. kartlägga behovet av att förbättra arbetstagarnas ekonomiska möjligheter att utnyttja semesterledigheten. Det framhålls dock i direktiven att frågan om en förstärkning av semesterlönen skall ses i ett mera allmänt lönepolitiskt sammanhang och får i enlighet med praxis i lönefrågor i vanlig ordning tas upp vid förhandling mellan arbetsmarknadens parter. Vi delar uppfattningen i utredningsdirektiven och tror att en uppgörelse mellan arbetsmarknadens parter kan komma att lösa denna fråga för de stora löntagargrupperna. Men utanför träffade kollektivavtal står en väsentlig grupp människor, bestående av ensamstående utan kontinuerlig anställning, sjuk- och förtidspensionärer, personer vilka deltar i omskolningsverksamhet m. fl. För dessa kommer de ekonomiska skälen att tvingas avstå från att använda semestern på ett tillfredsställande sätt att kvarstå. Med hänvisning till det anförda hemställs att' hos regeringen anhåller att semesterkommitté ges tilläggsdirektiv om en översyn av möjligheterna att införa någon form av semestertillskott-rekreationsersättning till de grupper av människor som kan antagas stå utanför av arbetsmarknadens parter träffade avtal.
mot · FY02777 · 1975-01-24 00:00:00 — om den officiella beteckningen på vissa skolor för döva och hörselskadade, m. m. De ca 8 000 personer i vårt land som är beroende av teckenspråk i sin kommunikation kallar sig döva. 1 namnet pä deras riksförbund och i namnen på samtliga 124 föreningar och klubbar ingår ordet döv. 1 dövas riksförbunds handlingsprogram ingår som punkt 1 att alla som är beroende av teckenspråk skall kallas döva. Inom finns sex kyrkoherdar för döva och på arbetsmarknadsområdet finns fem konsulenter för döva. Döva småbarn och hörselskadade småbarn får språkträning m. m. i s. k. förskolor för hörselskadade. De döva får sedan sin undervisning vid de statliga specialskolorna, Manillaskolan i , Åsbackaskolan i , i , Kristinaskolan i , Birgittaskolan i , Vänerskolan i och Östervångsskolan i . Eleverna vid dessa skolor är antingen helt utan hörselrester eller också har de så små hörselrester att de inte kan uppfatta tal enbart med hjälp av örat. Samtliga är alltså beroende av teckenspråk och undervisning med den totala kommunikationsmetoden. Officiellt kallas dessa skolor 'specialskolor för hörselskadade. Det är en förvirrande beteckning. De hörselskadade, alltså de som kan uppfatta tal med hjälp av sina hörselrester och med hjälp av tekniska hjälpmedel, undervisas inte i de s. k. specialskolorna för hörselskadade. De hörselskadade går antingen på Alviksskolan i eller i s. k. hörselklasser i vanliga grundskolor eller i vanliga klasser. De döva och de hörselskadade är olika handikappgrupper. De har olika problem, olika kommunikationsformer och olika organisationer. Elever vid de s. k. specialskolorna för hörselskadade är och kallar sig döva. De kallar sina skolor dövskolor. För de döva är det viktigt att samhället erkänner de särskilda problem de har, att man godkänner de kommunikationsformer de funnit ge det största utbytet och att man respekterar vad de vill kallas. Det är viktigt att de dövas lärare får en för just denna grupp anpassad utbildning (vilket ter sig självklart, eftersom samhället erkänt skillnaden i problematik mellan döva och hörselskadade så till vida att man placerat dem i olika skolformer) samt att de kallas dövlärare. Detta kan beaktas i den på SÖ pågående översynen av speciallärarutbildningen. Med hänvisning till vad som anförts hemställs1 1 (Se även motion 1975:814) 1. att de s. k. förskolorna för hörselskadade i fortsättningen officiellt skall benämnas förskolor för döva och hörselskadade, 2. att i allt officiellt språkbruk personer som är beroende av teckenspråk skall benämnas döva.
mot · FY02779 · 1975-01-22 00:00:00 — av i m. fl. om förkortad arbetstid. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1975:949 hemställs att beslutar att uttala sin anslutning till en förkortning av arbetstiden per dag. JAN-1VAN () i () KJLLL A. () () () . () () i
mot · FY0278 · 1975-01-15 00:00:00 — av i om vidgad rätt till grundsjukpenning. infördes vissa förändringar i lagen om allmän försäkring. a. höjdes ersättningsnivån för sjukpenning från den allmänna försäkringen och i anslutning härtill gjordes sjukpenningförmånerna skattepliktiga. Men försvann tidigare gällande uppdelning i grundsjukpenning och tilläggssjukpenning. Undantagande från ATP har tidigare medfört för sjukpenningförsäkringens del att den försäkrade såvitt gällt inkomst av annat förvärvsarbete än anställning varit tillförsäkrad en grundsjukpenning. Denna rättighet försvann i och med de förändringar i lagen om allmän försäkring som infördes . Den här nämnda ändringen synes inte ha något samband med reformen i övrigt och tycks ha skett på ett sådant sätt att beslutets konsekvenser i det här påtalade avseendet inte uppmärksammats. Det borde därför vara angeläget att komplettera lagstiftningen i här berörda avseende. De som genom den gjorda ändringen ställs utanför ATP-försäkringen tillhör till övervägande del de ekonomiskt och socialt svaga i samhället. Att dessa förutom den mistade grundsjukpenningen även står utanför möjligheten att erhålla s. k. pensionstillskott, gör situationen för dem ännu svårare. Den sociala tryggheten, som i vårt samhälle givits en hög prioritet, måste även få gälla de människor varom här är fråga. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär förslag till sådana ändringar i lagen om allmän försäkring att även personer med undantagande från ATP bereds möjlighet att erhålla grundsjukpenning. GOTAB 75 8588 S 1975
mot · FY02781 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att förbilliga tillverkningen av ortopediska skor. I vårt land finns ett ganska stort antal barn och ungdomar, vilka på grund av att de är rörelsehindrade måste använda ortopediska skor. Hur många det är totalt går ej att fastlägga, men antalet torde med säkerhet inte understiga 3 000. Det görs gällande att antalet snarare är ca 5 000, men statistiken är tyvärr mycket bristfällig, inte minst därför att många behövande på grund av de stora svårigheter, som råder för att få ortopediska skor, helt enkelt underlåter att söka få dessa skor. finns endast en enda tillverkare, som tillhandahåller skor av märket , och som kan förses med Langes inlägg. från tidigare nedlagda tillverkare har köpts upp av Ortopax, men dessa tillverkare har icke tillhandahållit större nummer än storlek 36. Först efter påtryckningar från barn och ungdomar (RBU) utökades tillverkningen att även omfatta storlekar upp till 39. Skulle någon behöva storlek 40 eller större måste sådana skor tillverkas för hand, vilket medför många nackdelar. Dels måste den behövande vänta för leverans, dels måste gipsavttryck tagas och personlig läst tillverkas. Eftersom det gäller barn och ungdomar i uppväxtåldern medför detta att den tid som skorna kan användas avsevärt reduceras samt att det blir mycket svårt att så långt i förväg ta hänsyn till beräknat slitage m.m. Förutom att de handtillverkade skorna estetiskt sett blir mindre tilltalande, vilket för ungdomar kan vara en speciell nackdel, blir kostnaderna orimligt stora. Enligt uppgift kostar ett par skor av denna typ ca . Om även större storlekar kunde fabrikstillverkas, skulle kostnaderna kunna nedbringas i avsevärd grad, vilket tillsammans med kortare leveranstider skulle medverka till att behovet bland de rörelsehindrade ungdomarna kunde tillgodoses som statskassan skulle besparas stora utgifter. Om kostnaderna för lästen undantages, ca , och de fabrikstillverkade skorna kunde erhållas för ca /par, skulle besparingen bli ca /par, vilket för ca 3 000 par betyder ca . Med stöd av vad ovan anförts hemställes att beslutar att hos regeringen begära en snabbutredning i syfte att åstadkomma billigare skor för rörelsehindrade enligt motionens tankegångar. () () GOTAB 75 8675 1975
mot · FY02785 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om textade TV-program. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1975:803 föreslås att uttalar sig för att TV i väntan på resultat av tekniska försök förser minst ett nyhetsprogram med text. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · FY0279 · 1975-01-11 00:00:00 — om vidgad rätt till föräldrapenning för adoptivföräldrar. Adoption av utländska barn har blivit allt vanligare i . Många som inte kan få egna barn men även familjer med egna barn väljer adoption. kom cirka 1 100 utländska adoptivbarn till svenska föräldrar, dessa barn kommer från helt andra forhållanden än de svenska. Det behövs ofta av intensiv samvaro och omvårdnad för att de skall kunna finna sig till rätta i den nya miljön och lära känna sina föräldrar. Att så sker har givetvis en stor betydelse för deras framtida utveckling. Mot denna bakgrund anser vi att föräldraförsäkringens regler är otillfredsställande. Adoptivföräldrar är riksdagsbeslut jämställda med biologiska föräldrar. De är alltså i samma mån som dessa föräldrar berättigade till föräldrapenning. Eftersom barnen inte kommer hit direkt efter födelsen leder dock nuvarande regler i praktiken till att adoptivföräldrar sällan kommer i åtnjutande av föräldraförsäkringens förmåner. De som föräldrapenning kan utgå om barnet är vid ankomsten svarar på intet sätt mot de behov som barn och föräldrar har av att i lugn och ro anpassa sig till varandra och etablera en god kontakt. Vi anser därför att föräldraförsäkringens regler måste ändras så att vid adoption av barn föräldrapenning utgår till adoptivföräldrar som vid biologiskt föräldraskap, räknat för barnets ankomst till adoptivhemmet. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om sådan ändring av föräldraförsäkringens regler att adoptivföräldrar vid adoption av barn får föräldrapenning som vid biologiskt föräldraskap, räknat för barnets ankomst till adoptivhemmet. () ()
mot · FY02790 · 1975-01-23 00:00:00 — av i Skärstad m. fl. om ökad information i TV rörande skol- och utbildningsfrågor. Kännetecknande för utvecklingen på skolans område är den ständiga och snabba förändringen. Elever, lärare och föräldrar konfronteras ständigt med nya utbildningsvägar, nya tillämpningsföreskrifter och nya sociala situationer i skolan. De åtgärder som vidtas är i allmänhet nödvändiga för att skolan skall nå de angivna målen och för att eleverna skall ges möjligheter att klara det komplicerade samhälle vi lever i. Nya möjligheter till utbildning skapas ständigt, inte minst inom vuxenutbildningen och de postgymnasiala studieområdena. När det gäller utbildningen i den traditionella 9-åriga skolan torde elevernas utbildningsval i mycket stor utsträckning bestämmas i samförstånd mellan barn och föräldrar. Då dagens skola skiljer sig radikalt från föräldragenerationens skola, minskar möjligheten till en sådan positiv samverkan inom familjen; den äldre generationen har inte tillräcklig kännedom om de olika linjernas innehåll och motiv. För många föräldrar torde de blanketter och anvisningar som presenteras närmast vara ett mysterium. På vuxenutbildningens område är ett av de största problemen att nå kontakt med dem som är i behov av och vill ha utbildning. Det är en mycket kraftig expansion som skett på detta område , varför det förefaller troligt att många är okunniga om de möjligheter som bjuds. Från jämlikhetssynpunkt är det angeläget att denna brist på information undanröjs. Vi finner det angeläget att informationen om vad som händer på skolans område, och vilka möjligheter som ges, når ut till alla. Först då kan en jämlikhetssituation i möjligheter till utbildning nås och ett positivt och nära samarbete mellan skola, elever och föräldrar skapas. En sådan bred information torde kunna nås först om TV kontinuerligt och på fast programtid presenterar skolan och utbildningsväsendet. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar att en kontinuerlig information i TV om skol- och utbildningsfrågor bör ges på fast programtid. () i Skärstad
mot · FY02793 · 1975-01-24 00:00:00 — om vidgad rätt till författarpenning. Med hänvisning till vad som anförts i motionen nr 8 17 föreslår jag 1. att hos regeringen begär förslag om ändring av kungörelsen angående , så att rätten till författarpenning utsträcks till att gälla alla bibliotek, 2. att uttalar att samhälleligt stöd till bokutgivning bör omfatta också utgivningen av facklitteratur. GOTAB 75 8677 1975
mot · FY02794 · 1975-01-24 00:00:00 — av m. fl. om höjning av biblioteksersättningen. och Styrelsen för har båda, liksom tidigare, krävt att biblioteksersättningen till författare skall höjas till . Detta belopp utgör författarnas principiella mål. Likaså har författarna länge krävt att ersättningen till översättningar skall uppgå till hälften av grundbeloppet. kommunisterna ställer sig bakom båda dessa krav. Författarna hör till de sämst ställda låginkomstgrupperna och drabbas hårt av inflation och höjning av levnadskostnaderna. Deras krav om en rimligare ersättning för sitt arbete är ett rättvist krav. Statens sammanlagda utgifter för stöd i olika former till litteraturen uppgick /74 till 24 milj. kr. Statens inkomster från litteraturen i form av mervärdeskatt på sålda böcker uppgick till 110 milj. kr. Utan att vilja uppmuntra ett förenklat ekonomiskt tänkande om litteratur och samhälle utifrån dessa siffror menar vi ändå att de återspeglar eller åtminstone antyder de villkor merparten av författarna har att arbeta under . Departementschefen anför i statsverkspropositionen, bil. 10 B 5, att det i väntan på betänkande om ersättningar till olika konstnärsgrupper inte är motiverat med ändringar i beloppens storlek eller konstruktion i vad gäller biblioteksersättningen. Det är ett otillfredsställande för att inte säga cyniskt resonemang. Författarna tvingas nöja sig med en sänkning av levnadsstandarden för att låter vänta på sig! Med anledning av ovanstående hemställer vi att beslutar att biblioteksersättningen utgår med för lån av rättsskyddat svenskt originalverk, med motsvarande höjning för övriga belopp och för lån av översatt verk och att vederbörande utskott företar den uppräkning av förslagsanslaget som blir erforderlig. (vpk) (vpk) (vpk) i 1 Riksdaten 1975.
mot · FY02797 · 1975-01-24 00:00:00 — om information rörande vaccinering mot röda hund. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1975:751 hemställs att uttalar att bör utbygga informationerna om att även vuxna kvinnor kan och bör vaccineras mot röda hund. /ENKEL (fp) () GOTAB 75 8718 1975
mot · FY0280 · 1975-01-14 00:00:00 — av m. fl. om skärpning av ansvarsbestämmelserna enligt arbetarskyddslagen. Den nuvarande arbetarskyddslagen ger inte möjligheter till ett straffhot mot försumliga arbetsgivare förrän tillsynsmyndighet meddelat förbud, föreläggande eller föreskrift och detta påbud inte efterföljts. Vi anser detta klart otillfredsställande. Arbetsgivare kan alltså utsätta arbetstagare för praktiskt taget hur stora risker som helst utan att behöva riskera något straffföreläggande. Även vid olycksfall där arbetsgivaren brutit mot arbetarskyddslagens bestämmelser, men där det ej föreligger förbud eller föreläggande och där omständigheterna i olycksfallet i övrigt är av den arten att bestämmelser ej är tillämpliga, går arbetsgivaren fri från straffhot. Vi motionärer anser att arbetarskyddslagen, som reglerar de miljöer och produktionsförhållanden som är avgörande för arbetarnas liv och hälsa, inte får vara så löst formad att den som bryter mot denna lag kan gå fri från ansvar. Lagen måste utformas med sådan klarhet och skärpa att den som uppenbart bryter mot dess bestämmelser kan ådömas ett direkt straff utan att först förbud eller föreläggande förevarit. Arbetarskyddslagen måste få samma status som andra lagar som är till för att skydda människors liv och hälsa. Med en sådan skärpa i lagstiftningen kommer den att inge respekt, och parterna kommer att bli mera benägna att förebygga olycksfall, vilket i sin tur bör leda till en minskning av olycksfallen ute på våra arbetsplatser. Man kan, om man tolkar statsrådets uttalande rätt i proposition 1973:130 angående åtgärder för bättre arbetsmiljö, förutsätta att arbetsmiljöutredningen i sitt fortsatta arbete kommer att pröva och ge förslag om åtgärder i hithörande frågor, och det är bra. Det är ännu ovisst när dess betänkande kan väntas föreligga. Vi anser emellertid att det är viktigt att denna fråga får en snabb lösning för att förhindra olycksfall ute på våra arbetsplatser. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos regeringen begär förslag till en sådan skärpning av arbetarskyddslagen att direkt straffhot följer för den som uppenbart bryter mot lagen. () () () () 1* 1975.
mot · FY02800 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om fördelningen av statsbidraget till byggnadsarbeten inom skol vä sendet I propositionen 1975:1, bil. 10, under rubriken till byggnadsarbeten inom skolväsendet m. m. föreslås ett anslag på . har att i enlighet med regleringsbrev fördela detta anslag. gäller att statsbidrag till byggnadsarbeten vid lantbrukets yrkesskolor, till nybyggnader m. m. vid vissa anstalter för lantbruksundervisning och till skogsbrukets yrkesutbildning är maximerat till 3 milj. kr. medan anslaget i övrigt fördelas av efter de prioriteringar som verket gör av inkomna ansökningar. Enligt vår mening borde även statsbidraget till de ovan nämnda utbildningsområdena ingå i totalbedömningen. Vi kan inte finna något skäl varför dessa skall särbehandlas. Behovet av medel torde variera inom olika områden och att då låta en del av anslaget vara specialdestinerat och begränsat, som i detta fall, kan inte anses rimligt. Med tanke på att det endast är lantbruks- och skogsbruksutbildningen fick sin nuvarande organisation inom gymnasieskolan är det högst sannolikt att behovet av upprustning och nybyggnader ökar allteftersom organisationen tar form. Att då ha en så stark begränsning och låsning av statsbidraget inom en enda sektor som gällande bestämmelser utgör förefaller principiellt märkligt och kan dessutom avsevärt fördröja att verksamheten vid dessa utbildningar når den avsedda effekten. SÖ borde ha möjligheten att fördela statsbidraget till skolväsendet i dess helhet utan särskilda bindningar, vilket torde vara en fördel från alla synpunkter. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär att bestämmelser utfärdas beträffande statsbidrag till byggnadsarbeten inom skolväsendet m. m., som ger rätt att utan specialdestination fördela statsbidraget. () () () ()
mot · FY02801 · 1975-01-23 00:00:00 — av herrar och i om den frivilliga undervisningen i musik i . Enligt läroplan för (Lgr 69) får frivillig undervisning i körsång, solosång och instrumentalmusik anordnas genom skolstyrelsens försorg. Undervisningens omfattning beräknas efter antalet elever på högstadiet vid skolenheten och i följande ordning: I körsång en veckotimme för varje fullt femtiotal deltagande elever, dock minst en veckotimme; i instrumentalmusik och solosång en veckotimme för varje fullt femtiotal elever, dock minst en veckotimme. I undervisningen får delta även elever från låg- och mellanstadiet enligt rektors närmare bestämmande i samråd med vederbörande lärare. Vi anser det orimligt att skolenheter utan högstadium skall uteslutas från möjligheter till denna undervisning. Där det finns elever som önskar sådan undervisning och tillgången på lärare så medger bör sådan undervisning kunna anordnas vid samtliga skolenheter med ett visst minimiantal elever - förslagsvis femtio. Det är mindre sannolikt att elever som i saknat möjligheter att delta i frivillig musikundervisning efter flyttningen till högstadieskolan börjar delta i sådan undervisning. De har redan passerat det åldersstadium då det är lättast att väcka och vidmakthålla intresset för aktiv musikutövning, och deras kamrater från högstadieenheten har dessutom bättre förkunskaper. De löper risk att för framtiden bli en eftersatt grupp på ett av de allra viktigaste kulturområdena. Det aktiva musikintresset öppnar möjligheter till gemenskap och aktivitet i familj, föreningsliv och fria ungdomsgrupper. Så långt det är möjligt bör alla elever i erbjudas likartade startmöjligheter. Med hänvisning till det ovan anförda föreslår vi att hos regeringen begär förslag till ändring i läroplan för så att den frivilliga undervisningen i musik kan utvidgas i enlighet med vad som anges i motionen.