mot · FY022041 · 1975-04-09 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975:62 om kilometerskatt för vissa släpvagnar, m. m. Enligt principbeslut skall kilometerskatt med hjälp av stämplade navräknare inforas för släpvagnar som dras av brännoljedrivna motorfordon och har en totalvikt över . Enligt propositionen 1975:62 skall kilometerskatten för släpvagnar ersätta: 1. den särskilda fordonsskatten, 2. den del av fordonsskatten som motsvarar höjningen på grund av brännoljeskattens slopande, 3. hälften av den återstående fordonsskatten. En ovillkorlig förutsättning för att reformen skall kunna träda i kraft i enlighet med principbeslutet är, enligt propositionen s. 22, att fordonsägarna fått tillgång till räknare och utrustning till dessa och att de fått tillfälle att låta montera och besiktiga räknarapparaturen. Jag förutsätter att utvecklingsarbete och utprovning från driftsäkerhets- och manipulationsrisksynpunkt resulterar i till av KSN typgodkänd apparatur, så att den angivna tidpunkten för reformen verkligen kan hållas. Förslaget innebär att man gått ett steg längre i vad gäller övergången till kilometerskatt för släpvagnar än för bilar. Som exempel kan nämnas att en treaxlig släpvagn med en skattevikt på belastas med en årlig skatt på . Fr. o. m. kommer fordonsskatten att uppgå till , dvs. knappt en tredjedel av den nuvarande skatten. Om kilometerskatten däremot endast skulle ersätta den särskilda fordonsskatten och den del av fordonsskatten som motsvarar höjningen på grund av brännoljeskattens slopande, skulle fordonsskatten uppgå till knappt två tredjedelar av den nuvarande skatten och också av den föreslagna totala skatten vid en årlig körsträcka om ca 7 . Främsta skälet till att man gått längre vid övergången till kilometerskatt för släpvagnar än för bilar synes vara att bestämmelserna om nedsättning av fordonsskatt för lastbilsdragna släpvagnar, vilka under ett skatteår använts för transport på allmän väg sammanlagt högst 3 , kan slopas. Andra skäl talar emellertid för att samma princip bör tillämpas för släpvagnar och lastbilar i vad gäller utformningen av kilometerbeskattningen, dvs. att kilometerskatten i princip skall ersätta brännoljeskatten. Eftersom skattebelastningen för hela det berörda fordonsbeståndet och för olika grupper av fordon i möjligaste mån skall vara oförändrad i för hållande till nuvarande beskattning, är det av största vikt att beräkningarna grundar sig på tillförlitliga uppgifter om släpvagnarnas årliga körsträckor och den merförbrukning av brännolja som uppstår när en släpvagn kopplas till en dragbil. Om de genomsnittliga årliga körsträckorna är för lågt beräknade, kommer fordon med långa årliga körsträckor, t. ex. livsmedels-, virkes- och styckegodstransporter, att få bära en alltför stor del av det totala kostnadsansvaret som det totala skatteuttaget blir för högt. Med hänsyn härtill är ett beskattningssystem, i vilket ingår en hög fast skatt, att föredraga framför ett system med till övervägande delen rörlig skatt. Ett system med en relativt hög fast skatt utgör vidare ett incitament till ett högt fordonsutnyttjande och en minskad risk för investeringar i överkapacitet, vilket från såväl samhälls- som företagsekonomiska utgångspunkter är angeläget. Alltför stora ingrepp i det nuvarande beskattningssystemet bör också undvikas med tanke på det arbete om bestämning av vägtrafikens kostnadsansvar som pågår inom den trafikpolitiska utredningen. Enligt principbeslut av höstriksdagen 1974 skall fordonsägarna, i likhet med vad som gällde i fråga om räknarna till motorfordon, vara skyldiga att utge ersättning för de distribuerade räknarna. Beslutet fattades trots att kilometerräknarna måste betraktas som ett instrument i ett uppbördssystem, innebärande administrativa besparingar för statsverket. De hittillsvarande erfarenheterna i vad gäller räknare till lastbilar visar att fordonsägarna i många fall åsamkats betydande kostnader utöver själva kostnaden för kilometerräknarapparaturen. Även om bristerna i vad gäller apparaturen är av övergående natur, måste kostnaderna för ingrepp samt för tidsspillan vid verkstads- och kontrollbesök räknas in i den totala kostnadskalkylen för kilometerbeskattningens införande. Förslaget om kortare beskattningstid för tyngre fordon är angeläget och måste hälsas med tillfredsställelse av fordonsägarna. Med hänsyn till de relativt höga fordonsskatterna på tyngre fordon och fordonskombinationer kan ifrågasättas om inte en minsta avställningstid för att kortare beskattningstid än en kalendermånad skall gälla skulle vara bättre avvägt än förslagets . En sådan förkortning av tidsperioden torde inte innebära något nämnvärt merarbete för beskattningsmyndigheten men vara av stor betydelse för den enskilde fordonsägaren. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar 1. att kilometerskatten för släpvagnar utformas på sådant sätt att den i princip kommer att ersätta den särskilda fordonsskatten och den del av fordonsskatten, som motsvarar höjningen på grund av brännoljeskattens slopande, samt att nedsättningen av fordonsskatt enligt kungörelsen (1973:783) bibehålls, 2. att statsverket svarar för produktion och distribution av kilometerräknarna utan ersättning från fordonsägarna, 3. att bestämmelserna om kortare beskattningstid för tyngre fordon än kalendermånad utformas så att de gäller vid en avställningsperiod om minst .