ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FY02450 · 1975-01-23 00:00:00 — av fru om ersättningen till nämndemän. Nämndemän i en domstol bör vara representativa, bl. a. med hänsyn till befolkningens uppdelning på yrken, sysselsättningar och ålder. Det torde vara relativt lätt att påvisa brister beträffande nämnda representativitet vid de flesta tingsrätter i vårt land. De har påvisats vid i en tvåbetygsuppsats vid i . Författaren menar att en av anledningarna till denna bristande representativitet är den förhållandevis dåliga ersättningen till nämndemännen. Denna regleras genom kungl, kungörelse 1971:1075. Ersättningen utgörs av dagarvode (f. n. samt i förekommande fall rese- och traktamentsersättning. Reglerna för ersättning torde innebära att det är synnerligen svårt att rekrytera nämndemän från vissa yrkesgrupper, t. ex. egna företagare eller anställda i privat företagsamhet. Tjänstgöring som nämndeman för dessa yrkesgrupper innebär ren ekonomisk förlust, eftersom de går miste om inkomst den tid de tjänstgör som nämndeman. För andra yrkesgrupper - t. ex. stats- och kommunalanställda - blir motsvarande förlust ringa på grund av avtal (statstjänstemän är tjänstlediga med s. k. A-avdrag vid nämndemanstjänstgöring). I propositionen föreslås nu en uppräkning av dagarvodet till . är emellertid frågan om ersättning för förlorad arbetsförtjänst olöst. Ett schablonbelopp borde kunna fastställas att utgå till de nämndemän som kan påvisa att de går miste om sin inkomst den tid de tjänstgör som nämndeman. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hemställer att frågan om ersättning för förlorad arbetsförtjänst vid tjänstgöring som nämndeman utreds samt att domstolsväsendets organisationsnämnd ges i uppdrag att verkställa denna utredning.
mot · FY02453 · 1975-01-23 00:00:00 — om ändring av bestämmelser om s. k. efterarv. Tredje kapitlet i handlar om makes arvsrätt; så ock om rätt för den först avlidne makens arvingar i boet efter den sist avlidne maken. Första paragrafen lyder: Var arvlåtaren gift och lämnar ej efter sig bröstarvinge, tillfaller kvarlåtenskapen maken. Lever vid makens död den först avlidnes fader, moder, syskon eller syskons avkomling, äga de som då äro närmast till arv efter den först avlidne taga hälften av efterlevande makens bo, där ej nedan Lagens föreskrift att det är de efterarvingar sorn finns vid den efterlevandes död, som skall ärva, gör det omöjligt för den efterlevande att avstå från arvet från maken. Gördén efterlevande detta, kan det finnas andra arvingar vid den efterlevandes död än de som fanns vid den först avlidnes frånfälle, och dessa kan göra anspråk på att utfå sin del av arvet - t. ex. en man avlider och hans efterlevande är tre ogifta syskon och en gift syster med barn. Om hustrun avstår från arvet kommer envar av syskonen att få en fjärdedel av kvarlåtenskapen efter den döde brodern. När hustrun dör kan alla mannens syskon vara döda och synskonbarnen kan då göra anspråk på hälften av hustruns kvarlåtenskap. Lagens bestämmelser är inte sällan till förfång förden efterlevande maken och ger mycket ofta anledning till tvister. Vad kan då göras för att förhindra detta? Något av följande alternativ kan tänkas: § 1 Ändras så att endast första meningen gäller. De barnlösa makarna har ändå kvar möjligheten att genom testamente föreskriva vem som vid bådas frånfälle skall ärva dem. S 2 Ändras så att efterarvingarnas rätt till efterarv endast skall finnas om äktenskapet varat mindre än förslagsvis . § 1 Ändras så att efterarvingarnas rätt till efterarv endast skall finnas om den efterlevande avlider från den först avlidnes frånfälle. 8 I Kan helt ändras så att den efterlevandes arvsrätt blir ovillkorlig men begränsas till att gälla högst ett visst antal basbelopp. Det finns givetvis många andra tänkbara lösningar. Det först angivna alternativet är uppenbarligen den lösning som på det enklaste sättet löser problemet, men skäl kan också anföras för att i varje fall en på visst sätt begränsad rätt till efterarv skall bibehållas. Under alla förhållanden bör de nuvarande bestämmelserna revideras med syfte att möjliggöra för en efterlevande make att avstå från arv från maken utan risk för framtida anspråk på den efterlevande makens dödsbo. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av bestämmelser om makes arvsrätt och om efterarvingars rätt till arv. GOTAB 75 8629 S 1975
mot · FY02454 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om ändring av bestämmelserna om underhållsbidrag enligt , m. m. En viktig strävan är att öka jämlikheten på alla områden i vår lagstiftning. I 7 kap. 7 § står: Avtal angående fullgörande för framtiden av underhållsskyldighet som ovan sägs utgör ej hinder för den underhållsberättigade att göra gällande rätt till högre underhållsbidrag. Detta är en synnerligen berättigad paragraf, enär den ger den underhållsberättigade rätt att begära högre bidrag om denne t. ex. upptäckeratt han/hon blivit påverkad eller vilseledd att skriva på ett avtal som är otillräckligt. Detta händer inte sällan, då avtal upprättas av den underhållsskyldiges ombud. Den nuvarande lagtexten ger emellertid inte den underhållsskyldige samma möjlighet då förhållandet är omvänt. Denne har endast möjlighet att få underhållsbidrag jämkat då väsentligt ändrade förhållanden kan påvisas, och även då är våra domstolar mycket restriktiva med jämkning. Denne kan följaktligen genom en frivillig överenskommelse tvingas in i en svår ekonomisk situation, som han/hon inte haft möjlighet att bedöma då överenskommelsen gjordes. Vi anser att 7 kap. 7 $ bör ändras så, att avtal angående fullgörande för framtiden av underhållsskyldighet ej utgör hinder för någon av parterna att göra gällande rätt till ändring av underhållsbidrag. Ett annat allvarligt problem är kostnadsfördelningen i vårdnadstvister. har i tre mål angående vårdnaden om barn bestämt att förlorande part skall svara för motpartens kostnader. (Nytt Juridiskt Arkiv 1973:654.) Denna prejudicerande dom är ett allvarligt hot mot rättssäkerheten för många barn, då många föräldrar kommer att avstå från att begära vårdnaden inför det ekonomiska hotet att få bekosta förutsom sina egna kostnader även motpartens. Dessa kostnader uppgår ofta till , varför konsekvenserna kan bli förödande för den förlorande parten. Reglerna för kostnadsfördelningen i vårdnadstvister bör vara desamma som vid äktenskapsskillnad, dvs. vardera part bär sin kostnad. Vårdnadstvister uppstår ju oftast i samband med äktenskapsskillnad eller samlevnadens upphörande. att hos regeringen hemställer om en lagändring av 7 kap. 7 § foräldrabalken så att någon av parterna i stället för som endast den underhållsberättigade har rätt till ändring av underhållsbidrag. () () 1 Se även motionen 1975:446.
mot · FY02455 · 1975-01-23 00:00:00 — av och i om ändrad tid för bördstalan. I 1:1 stadgas, att mannen presumeras vara far till barn som föds i äktenskapet. Vill en gift man vinna förklaring att ett under äktenskapet fött barn icke har äktenskaplig börd skall han väcka talan mot barnet från det han fick kunskap om barnets födelse (s. k. bördstalan). Har talan inte blivit väckt inom den sålunda bestämda tiden har mannen (och hans arvingar) sedan ingen möjlighet att genom anlitande av extraordinära rättsmedel (resning, återställande av försutten tid och besvär över domvilla) få barnets börd prövad ens om nya bevis yppats - t. ex. blodprov, som klart visaratt barnet inte har äktenskaplig börd. (Har däremot talan blivit väckt i rätt tid men ogillad, torde resning kunna beviljas även efter preklusionstidens utgång, om mannen kan bevisa genom blodprov, att han inte är far till barnet.) Bördstalan kan emellertid föras både av mannen och av (företrädare för) barnet: 2:3 stadgar härom: Vill barn (fött i äktenskap) vinna förklaring att det icke har äktenskaplig börd äge barnet väcka talan därom mot mannen Men den ovan omtalade tidsbegränsningen gäller ej tor barnet. Det inträffar ibland att mannen först efter preklusionstidens utgång och ofta i samband med en skilsmässa misstänker att han ej är far till barn fött inom äktenskapet. Han saknar då möjlighet att väcka talan mot barnet. Utan att instämma bördstalan kan den presumerade fadern inte undgå sin underhållsskyldighet och barnet ej fråntagas sin arvsrätt. I dylika fall kan således bördstalan föras endast av (företrädare för) barnet. En av grundprinciperna i lagen om fastställande av faderskapet till ett barn utom äktenskapet är att det måste anses vara ett allmänt intresse att ett faderskap blir rätt fastställt. Samma grundprincip borde gälla även för här omnämnda fall. Kan en man genom blodprov bevisa att han ej är far till ett barn fött i äktenskapet bör han ha samma möjlighet som barnet att föra bördstalan. Den ovan nämnda tidsbegränsningen bör ej gälla. 1* 1975. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär förslag till sådan ändring av 1:1 att bördstalan får föras utan tidsbegränsning i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()
mot · FY02458 · 1975-01-23 00:00:00 — av m. fl. om specialundervisningen i . bedriver en världsomfattande verksamhet inom utbildning, vetenskap och kultur. Avsikten är givetvis att utjämna olikheter inom dessa områden mellan länderna. Följaktligen ägnas största delen av insatserna åt , där massiva åtgärder sätts in för att ge folk utbildning. Tyvärr kan utan reservation sägas, att organisationen i detta arbete fortfarande ägnar mycket litet intresse åt de handikappade. gör sig alltså skyldig till samma försummelse som de flesta av de väl utvecklade medlemsländerna gjort tidigare, dvs. man låter omsorgen om de handikappade komma i sista hand. Även om haren väl utvecklad specialundervisning har samma förhållande rått här. Några siffror ger problemet i ett nötskal: Antalet handikappade i världen uppskattas till 400 miljoner-en låg uppskattning ställd i relation till svensk definition av handikapp och andelen elever i specialundervisningen i vårt land. har ca 2 800 anställda i huvudkontoret i . Av dessa svarar en tjänsteman med sekreterare för handläggningen av frågor rörande specialundervisning av världens handikappade! Det är inget orimligt krav att tillförs en så pass stor avdelning för specialundervisningen att varje världsdel får minst en tjänsteman. Inom svensk utbildning är specialundervisningen numera prioriterad, varför det finns anledning för att kräva motsvarande prioritering i det internationella arbetet. Vissa medlemsstater ger ett årligt bidrag till den frivilliga bidragsfonden för specialundervisning. har tidigare bidragit men inte . Ett nytt årligt bidrag tili denna fond skulle vara ett led i strävandena att främja utbildningen av handikappade i . Med hänvisning till det anförda föreslås att hemställer att regeringen dels vidtar åtgärder för att öka de personella insatserna inom för specialunder visningen i , dels prövar förutsättningarna för ett årligt bidrag till den frivilliga bidragsfonden för specialundervisning.
mot · FY02459 · 1975-01-22 00:00:00 — av i m. fl. om åsiktsförföljelsen i vissa stater. Inget århundrade under kyrkas snart 2 OOO-åriga historia kan uppvisa så många kristna martyrer som vårt så toleranta och upplysta tjugonde århundrade, skriver , kyrkoherde vid i Helmstedt och fortsätter med tanke på oss själva: "Hur många skulle för sin kristna tros skull gå i fängelse, till arbetsläger, till eller rent av dö för denna tro. Sedan följer namn och antal på medborgare som dömts för sin kristna bekännelses skull i eller övriga öststater. Den verkligheten har kommit oss kusligt nära genom böcker och besök liksom också genom vädjan från enskilda familjer. Därtill kommer den antisemitism som hållit stora skaror av judar i ofrihet, ovisshet och ångest. Vårt land vill föra en neutral utrikespolitik, men vi har naturligtvis därmed inte avsagt oss rätten att yttra oss om missförhållanden i andra länder. Detta har statsminister ofta haft anledning framhålla. Självfallet bör vi i sådana fall ta till orda vare sig det gäller avlägsna eller näraliggande. De här påtalade förhållandena är flagranta brott mot konventionerna om de mänskliga rättigheterna,som alla FN-medlemsstater på skilda sätt anslutit sig till. är angeläget att upprätthålla merkantila, vetenskapliga och kulturella förbindelser med dessa länder. Det borde därför vara naturligt att vi i FN och annorstädes förde på tal dessa för gamla kulturnationer helt ovärdiga förhållanden. Tystnaden blir i längden medansvarig. Med hänsyn till ovanstående hemställes att uttalar sin allvarliga oro för åsiktsförföljelsen i och andra diktaturstater. () i Agnäs () () () () ()
mot · FY0246 · 1975-01-10 00:00:00 — angående användningen av försöksdjur vid undervisning i grundoch gymnasieskolan. Skolans uppgift är, förutom att ge eleverna kunskaper och öka deras färdigheter, att i samarbete med hemmen främja elevernas utveckling till harmoniska människor. Detta innebär bl. a. att medverka till att hos eleverna skapa positiva attityder gentemot icke bara människor utan även djur- och växtvärld eller egentligen hela det ekologiska systemet. I strävan att ge goda kunskaper kan i skolan i vissa fall användas metoder som, i fråga om attitydbildning mot djurvärlden, kan te sig högst tveksam. Enligt läroplanen för biologiundervisning är målet bl. a. att väcka respekt för allt levande och ansvarskänsla. I SÖ:s anvisningar för djurförsök i biologi- och naturkunskapsundervisningen (SÖ 9/2 1972) anges visserligen att djurskyddslagens allmänna bestämmelser skall vara grundläggande även vid användande av djur i undervisningen, och man utsträcker lagens tilllämpningsområde till att gälla även andra än varmblodiga djur, men ges exempel på experiment som kan utföras. Experiment som är svårförenliga med lagens grundsyn. Som exempel kan nämnas skrivelsens föreskrift att avlägsnande av ögonen på räkor för att påvisa räkornas förmåga till färgförändring icke bör utföras. Förbud finns sålunda ej. Man synes också vara medveten om att försök med djur kan få negativa psykologiska effekter på eleverna, varför varsamhet bör iakttagas. Man har också möjliggjort befrielse för elev, som reagerar starkt inför döda djurkroppar och blod, från att närvara vid dissektionsövningar. Avlivning av djur i samband med dissektion skall ej ske framför eleverna. Ovanstående fakta antyder att undervisningen såsom den nu legalt bedrivs kan åstadkomma negativa reaktioner av växlande art hos eleverna. Det finns också elever som från olika utgångspunkter reagerar mot exempelvis vivisektion ehuru de icke har mot att visa sin reaktion! Enligt mitt förmenande är det önskvärt med praktisk undervisning i såväl djur- som växtvärld. Den bör då helst förläggas till naturlig miljö. Kan så icke ske torde den rika tillgången på undervisningsmateriel i form av filmer, stillbilder, preparat m. m. möjliggöra en ganska krävande undervisning utan försöksdjur. Om sådana trots allt behövs bör plågsamma försök i vilket fall helt förbjudas. Med hänvisning till ovanstående hemställs att begär ändring av gällande bestämmelser rörande användningen av försöksdjur i undervisningen i grund- och gymnasieskola så att plågsamma djurförsök helt förbjuds.
mot · FY02460 · 1975-01-23 00:00:00 — av i m. fl. om grundutbildning m. m. för värnpliktiga med handräckningstjänstgöring. Inom det svenska försvaret placeras ca 5 000 värnpliktiga i handräckningstjänst. Den allmänmilitära utbildningen för dessa är mycket kort; av hela grundutbildningstiden tas i anspråk för verklig utbildning. Övrig tid fullgör de värnpliktiga i arbetstjänstgöring såsom expeditionsbiträde, chaufför på budcentral, kökshandräckare, städare, soptömmare etc. Man för alltså samman ett antal tydligen "sekunda individer till en värnpliktskategori med enda uppgift att utföra diverse okvalificerade arbeten vid ett militärt förband. Handräckningspersonalen uppfattar värnpliktstiden som föga meningsfylld. Trots beslut om att handräckningsvärnpliktiga inte skall tjänstgöra i militära matinrättningar eller i militära mässar förekommer sådan tjänstgöring ganska allmänt vid förbanden. Det torde finnas väsentligare befattningar inom försvaret för vilka de skulle kunna utbildas, exempelvis till fordons- eller vapenreparatör, sjukvårdare, radarmän etc. Det kan inte vara meningen att försvarets fredsorganisation med stöd av värnpliktslagen tillförsäkras arbetskraft för uppgifter av företrädesvis civil natur. Syftet med värnpliktstjänstgöringen måste vara att samtliga värnpliktiga enbart tas i anspråk för allmänmilitär utbildning. Utbildningen måste vara målinriktad, och den värnpliktige måste på ett tidigt stadium fl en ingående information om vad värnpliktsutbildningen syftar till och vad det militära livet innebär. Den nuvarande handräckningspersonalen bör placeras på kvalificerade uppgifter, bl. a. i funktioner som direkt understöder grundutbildningsförbanden och repetitionsutbildningsverksamheten. Många krigsbefattningar, till vilka man utbildar frivilliga (marin- och flyglottor), bör reserveras för värnpliktiga. Eventuellt bör nya befattningar skapas, t. ex. depåsoldat. Värnpliktskategorin handräckningsvärnpliktiga bör avskaffas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om utredning och förslag angående handräckningsvärnpliktigas grundutbildning och tjänstgöring i enlighet med motionen. () ()
mot · FY02461 · 1975-01-22 00:00:00 — om förläggande av artilleriskjutskolan till . Artilleriskjutskolan, ArtSS, i är 15/2-15/9 , dvs. , förlagd till . Även under återstoden av året är viss del av ArtSS:s personal - ungefär 40 personer - stationerad i , där matsal, mässar och hotell är i funktion . Samtliga värnpliktiga vid ArtSS samt kommenderad personal till läraroch övriga utbildningsbefattningar tjänstgör uteslutande i . Den personal, som är stationerad i och vistas där huvudsakligen och förvintern, uppgår till ungefär 15 personer. Intill föregående år har en tre månaders vinterkurs också varit förlagd till . För att erhålla ökad utbildningseffekt är emellertid innevarande års del av denna kurs placerad i . Skolans ledning måste också under eftervintern tjänstgöra i för att planera för kommande verksamhet. De ofta återkommande flyttningarna mellan och medför självfallet såväl kostnader som effektminskning. Det torde vara uppenbart att skolan skulle få bättre arbetsro, om hela verksamheten vore förlagd till samma plats. Denna måste i så fall av naturliga skäl vara , där skjutfältet är beläget. Några militära nackdelar av en sådan lokalisering av ArtSS torde inte kunna påvisas. Den i stationerade personalens erfarenheter är också positiva. Slutligen skulle en lokalisering till av artilleriskjutskolan i dess helhet vara av stort värde från regionalpolitisk synpunkt. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att beslutar att artilleriskjutskolan skall förläggas till .
mot · FY02462 · 1975-01-23 00:00:00 — om ändrade regler för bostadstillägg åt folkpensionärer. Samtliga kommuner har utgivit bostadstillägg till folkpensionärer (). Varje enskild kommun äger bestämma enligt vilka grunder tilläggen skall utgå. Dock gäller att samtliga kommuner måste följa vissa enhetliga bestämmelser, som återfinns i lagen om hustrutillägg och kommunalt bostadstillägg (SFS 1962:392). Bostadstilläggen finansieras helt av kommunerna. De maximala beloppen för bostadstillägg varierar dock högst påtagligt mellan kommunerna. Sålunda kan i vissa kommuner ensamstående pensionärer (1 högst . i bostadstillägg, medan andra kommuner utger bidrag som oavsett boendekostnaden täcker hela hyran för en tvårumslägenhet samt vissa andra småutgifter. De av kommunerna tillämpade grunderna för bidragsgivningen kan sammanfattas i följande tre alternativ. Alternativ 1: Bostadstillägget utgår med ett generellt belopp oberoende av verkliga bostadskostnader. Alternativ II: Bostadstillägget bestäms av bostadskostnaden inom ramen för antingen ett maximibelopp eller en viss storlek på lägenheten (t. ex. kostnaden för två rum och kök). Alternativ III: Är en kombination av de två föregående alternativen, dvs. bostadstillägget består dels av ett generellt grundbelopp, dels av ett belopp som är knutet till bostadskostnaden. Flertalet kommuner utger numera bostadstillägg inom ramen för ett visst maximibelopp enligt alternativ II eller III. Det vanligast förekommande gränsvärdet är därvid . Maximalt bostadstillägg av högst denna storlek utgjorde bidragsgrund i ungefär två tredjedelar av landets kommuner. I nedanstående tabell, som bygger på en undersökning som gjort angående kommunernas KBT under , redovisas en sammanställning över fördelningen bland landets kommuner efter maximibeloppet för det kommunala bostadstillägget för ensamstående pensionärer. Någon motsvarande undersökning har inte gjorts. beloppet för Antal kommuner Procentuellt ensamstående' antal kommuner 1 200-1 390 " 2 600-2 790 " 9 000-9 900 " 1 Angivet maximibelopp kan överskridas i undantagsfall. Enligt ovannämnda undersökning utgår de lägsta bostadstilläggen (. till ensamstående) i fyra kommuner och de högsta tilläggen (9 900 till ensamstående) i fem kommuner. KBT utgår följaktligen enligt olika principer i landets kommuner, vilket inte kan vara tillfredsställande förvåra pensionärer. I kommuner med svagt skatteunderlag har man inte möjlighet att ge tillfredsställande bostadstillägg till sina pensionärer. I andra kommuner finns inte den politiska viljan för sådana kommunala utgifter. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen begär att kommunalekonomiska utredningen genom tilläggsdirektiv får i uppdrag att överväga en ändring av gällande bestämmelser, så att bostadstillägg till folkpensionärer utgår enligt likartade principer i landets samtliga kommuner.
mot · FY02464 · 1975-01-22 00:00:00 — av m. fl. om vidgad rätt till föräldrapenning vid adoption och fosterhemsplacering. Genom beslut av riksdag vidtogs flera förbättringar av samhällets stöd till barnfamiljer, bl. a. i samband med barns födelse. innebar förbättringarna att en föräldraförsäkring med garantinivå ersatte moderskapsförsäkringen. Garantinivån innebar att föräldrapenning utgår med . i samband med barns födelse. Genom beslut av riksdag harersättningstiden fr. o. m. förlängts . Rätten att disponera föräldrapenning föreligger till 270:e dagen efter barnets födelse. Adoptiv-och fosterföräldrar är i princip jämställda med biologiska föräldrar beträffande rätt att erhålla föräldrapenning. Eftersom föräldrapenning kan utgå längst till 270:e dagen efter barnets födelse är de föräldrar, som i adoptionssyfte tar emot barn äldre än , faktiskt utestängda från möjligheten att erhålla föräldrapenning. För adoptivföräldrar har införts rätt att uppbära föräldrapenning under sammanlagt i samband med barnets ankomst om barnet är mellan och . Det torde inte råda några delade meningar om att en väsentligt längre anpassningstid än är nödvändig i samband med adoptivbarns ankomst till sina blivande föräldrar. För att uppnå jämställdhet mellan biologiska föräldrar och adoptivföräldrar är det motiverat att föräldrapenning utgår till adoptivföräldrar räknat från barnets ankomst till adoptivhemmet. Motioner med förslag härom väcktes vid riksdag. Då väcktes även en motion om att familjestödsutredningen borde få uppdrag att skyndsamt utreda frågan om jämställdhet mellan biologiska föräldrar och adoptivföräldrar. Samtliga motioner behandlades i socialförsäkringsutskottets betänkande 1974:5. Utskottet, som avstyrkte motionerna, förutsatte att frågan om rätten till föräldrapenning vid adoption och fosterhemsplacering av utredningen skulle ägnas särskild uppmärksamhet. Enligt sina direktiv har utredningen flera stora frågor att behandla som torde ta relativt i anspråk. Av kommittéberättelse framgår också att utredningens arbete beräknas pågå . Den i motionen upptagna frågan om jämställdhet bör av utredningen behandlas med förtur och förslag föreläggas . 1* 1975. Med anledning av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att familjestödsutredningen får i uppdrag att med förtur utreda frågan om jämställdhet mellan biologiska föräldrar och adoptivföräldrar beträffande föräldrapenning vid adoption och fosterhemsplacering. () ()