mot · FY021974 · 1975-04-01 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:36 om ändrade ersättningsregler inom sjukförsäkringen, m. m. Huvudskälet till de i propositionen ställda förslagen ligger i överenskommelsen mellan regeringen och kommunförbunden om det s. k. skattestoppct innebärande att kommunalskatten 1977 högst får höjas med en krona. Som kompensation för denna utfästelse överenskoms att sjukförsäkringens läkarvårdsersättning till sjukvårdshuvudmännen höjs från . Läkemedelsrabatten höjs så att maximiavgiften vid inköp av medicin på recept blir . mot f. n. De ökade tillskotten via sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen belöper sig lill 650 milj. kr. Som ytterligare förstärkning till sjukvårdshuvudmännen ingår i överenskommelsen att patientavgiften får höjas från högst . till högst /besök och för telefonrådsförfrågan från . Sjukvårdshuvudmännen får bidra till det stöd de själva skall erhålla genom höjning av socialförsäkringsavgiftcn då de ändrade ersättningsreglerna träder i kraft. Patienterna får också lämna sin medverkan till det ökade stödet genom de nyssnämnda högre avgifterna. I detta sammanhang skall närmast den aspekt tas upp som har med avgiftshöjningarna att skaffa. Sättet att lösa finansieringen av den statliga kompensationen till landstingen och de landstingsfria kommunerna för överenskommelsen om skattestoppet aktualiserar visserligen frågan om en ändrad kostnadsfördelning mellan stat och kommun och hur denna bör uppnås. Av intresse är även den av kommunisterna vid innevarande års aktualiserade frågan om en samordnad utredning om bl. a. en enda enhetlig skatt för stat och kommun. Det i propositionen föreslagna sättet att komma till rätta med de stigande kommunalskatterna ger närmast intrycket av ett lappverk där det slutliga resultatet blir att bördorna läggs på de breda folklagren. Till frågan om systemet med patientavgifter har kommunisternas riksdagsgrupp i upprepade tidigare sammanhang hävdat principen om att all sjukvård bör vara avgiftsfri. Vårdbehovet har i en icke ringa utsträckning ett klart samband med den ekonomiska och sociala miljö vari människorna tvingas leva. Nämnas bör i främsta rummet arbetsmiljön, stressen och påfrestningarna inom arbetslivet. Fkonomisk misär och bekymmer har i många fall en återhållande verkan när del gäller att söka läkar- och sjukvård. Principen om en avgiftsfri sjuk- och läkarvård framstår därför som en trygghetsfaktor och social rättighet av hög kvalitet. Nr 1974 -1976 En annan sida av problemet är emellertid att systemet med avgifter bara täcker en ringa del av sjukvårdens totala kostnader. Det är både kostsamt och orationellt att behöva hålla en personal- och kostnadskrävande administration huvudsakligast för avgiftsupptagning. I tidigare vpk-motioner på detta område har erinrats om påpekandena i exempelvis , framlagda sjukförsäkringsutredning Förmåner och avgifter i sluten vård m. m. (SOU 1967:63) att avgiftsupptagningen drog en kostnad av . per försäkrad (i dåvarande penningvärde). Långt ifrån alla betalar den stipulerade 12-kronan. F.nligt uppgifter i pressen rörde det sig i om 18 000 icke erlagda 12-kronor. 1 uppgavs i en debatt vid fjolårets landsting i anslutning till behandlingen av förslag om ett sjukvårdens 100-kort, att det likaledes för fanns inte mindre än 28 000 icke erlagda 1 2-kronor. Det är uppenbart att denna hantering med avgiftsupptagning och indrivning av icke erlagda avgifter tar i anspråk personal som lämpligen i stället borde få ägna sig åt direkt sjukvårdande uppgifter. När 7-kronan infördes bedömdes detta av många som ett steg i riktning mot genomförandet av principen om en avgiftsfri sjuk- och läkarvård. Men av 7-kronan blev en 12-krona. Visserligen utvidgades ersättningssystemet inom sjukförsäkringen till att omfatta även privatpraktiserande läkare. I vpk-motionen i anslutning härtill uttalades farhåga över att fastställandet av avgiften till . vid besök hos privatpraktiserande läkare kunde befaras medföra en snar förhöjning av även 12-kronan till . Det var (i anslutning till prop. nr 104). skriver vi 1975 - och ett nytt steg tas nu till . som tidigare vänder vi oss mot ett fjärmande från principen om en avgiftsfri sjukvård, vilken fråga vi anser bör bli föremål för utredning och förslag. Den föreslagna höjningen kommer sannolikt att betecknas som mycket ringa och överkomlig. Men för personer med återkommande sjukoch läkarvårdsbehov är även obetydliga höjningaren belastning. Den är dessutom onödig att pålägga den enskilde. Handlar det om att ge landstingen en viss kompensation för ett åtagande om kommunalt skattestopp finansierad genom höjd socialförsäkringsavgift bör detta kunna täcka hela kompensationsbehovet utan att koppla detta med höjda patientavgifter. Som ett provisorium i avvaktan på en enligt vår mening nödvändig ändamålsenligare lösning på finansieringsfrågorna i relationerna mellan stat och kommun kan vi för vår del acceptera en ytterligare justering uppåt av socialförsäkringsavgiften för att därigenom kunna tillgodose sjukvårdshuvudmännen dem tillkommande storlek av tillskotten enligt överenskommelsen om skattestoppet. På dessa grunder anser sålunda kommunisternas riksdagsgrupp att bör uttala sig mot den i överenskommelsen ingående delen om höjda patientavgifter. En härtill erforderlig uppräkning av det tillskott, som med förbehåll om bibehållna patientavgifter bör tillerkännas sjukvårdshuvudmännen, kan uppskattas till 56 milj. kr. och nödvändiggöra en jämfört med förslaget i propositionen - höjd socialförsäkringsavgift, således till . Med stöd av det anförda föreslås att i anledning av proposition 1975:36 måtte besluta 1. dels uttala att den del av överenskommelsen med sjukvårdshuvudmännen som avser en höjning av patientavgiften från högst . till högst /besök och för telefonråd frågning från . icke bör genomföras, 2. dels att tillskottet från sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen under förutsättning av bibehållandet av nuvarande patientavgifter måtte uppräknas med ytterligare 56 milj. kr. eller tillsammans 706 milj. 3. dels att för täckandet av den enligt förslagen i motionen ökade kostnaden socialförsäkringsavgiften måtte höjas till , 4. dels att hos regeringen hemställa om en förutsättningslös utredning om genomförandet av principen om avgiftsfri sjukhus- och läkarvård. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1* 1975.