bet · FY01SfU10 · 1975-12-31 00:00:00 — Socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 10 SfU 1975:10 Socialförsäkringsutskottetsbetänkande med anledning av motioner om rätt till sjukpenning m. m. I motionen 1975:469 av m. fi. (c)hemställs att hos regeringen begär översyn av reglerna för allmänförsäkring innebärande alt sjukpenning skall utgå vid regelbundet återkommandeläkarkontroller även om intervallerna är längre än . 1motionen 1975:1210 av () hemställs att hos regeringenbegär utredning beträffande möjligheterna för och lämpligheten av att tillförasjukvårdshuvudmännen de belopp som kunde inbe-sparas genom altkarensdag återinfördes inom sjukförsäkringen för att därigenom avhjälpabristerna i långtidssjukvården. Gällandebestämmelser m. m. Sjukpenning utgår enligt 3 kap. 7 § lagen om allmänförsäkring vid sjukdom, som förorsakar nedsättning av arbetsförmågan med minsthälften. Sjukpenning utgår därvid fr. o. m. dagen efter insjuknandet. Undantagfrån sistnämnda bestämmelse gäller bl. a. om ny sjukperiod inträffar inom 20dagar efter föregående sjukperiods slut. 1 detta fall utgår sjukpenning ävenför den dag del nya sjukdomsfallet inträffar. Bestämmelsen att ersättning utgårfr. o. m. dagen efter insjuknandedagen infördes och ersatte en tidigaregällande regel om en karenstid av . borttogs 20-dagarsregeln,men denna återinfördes fr. o. m. med anledning av att den ledde tillalt försäkrade med ofta återkommande behandlingar, i synnerhet dialyspatienler,inte kunde ersättas för sitt inkomstbortfall. Angivnabestämmelser i innebär att vid regelbundet återkommande läkarundersökningareller behandling av sjuka personer, som visseriigen kan vara fullt arbetsföragenom att de kan hålla sin sjukdom under kontroll, men som härför är i behov avtäta läkarundersökningar och behandlingar, ersättning för inkomstbortfall dendag vården ges endast utgår om undersökningarna eller behandlingarna infallermed kortare intervaller än . Vid1974 års riksdag avslogs elt motionsyrkande av samma innebörd som yrkandet imotionen 469. I sitt belänkande SfU 1974:26 anförde sociairörsäkringsutskotletsom skäl för sitt yrkande om avslag på motionsyrkandet följande. Sjukförsäkringens regler syftar till alt ge skäligkompensation för inkomstbortfall. Bestämmelsen att sjukpenning inte utgår förinsjuknandedagen har bl. a. sin grund i att de som insjuknat under senaredelen av dagen oftast får vidkännas ringa eller inget inkomstbortfall ochdärför skulle bli överkompenserade om sjukpenning utgick även för denna dag.Denna avvägning har å andra sidan fått till följd att de som insjuknat i börjanav dagen får bära en del av kostnaderna för sin sjukdom själva. Alt i varjeenskilt fall ge rättvis kompensation för inkomstbortfall är inte möjligt ulanmycket detaljerade och administrativt tungarbetade bestämmelser. Den nuvarande20-dagarsregeln, som ansågs obehövlig när karenstiden för utgivande avsjukpenning logs bort 1966, återinfördes enbart därför alt det visatsig att försäkrade med kroniska sjukdomar, i synnerhet njursjuka som genomgickdialys , fick elt onormalt stort inkomstbortfall som inte kundekompenseras på grund av regeln att insjuknandedagen inte berättigade tillsjukpenning. medförde delta, att regeln kom även andra försäkrade medupprepade sjukdomsfall på grund av olika sjukdomar till godo.Före återinförandet av bestämmelsen diskuterades vilken lagkonslruklion, somkunde vara lämpligast för att ge de kroniskt njursjuka och liknande grupperkompensation för inkomstbortfall. Som alternativ till 20-dagarsregeln nämndesmöjligheten att knyta rätten till sjukpenning under insjuknandedagen tillsådan .sjukdom, som krävde regelbundet återkommande sjukhus-eller läkarvård eller alt i lagen direkt ange vilka sjukdomar, som skullemedföra rätt till sjukpenning även för insjuknandedagen. Dessa alternativförkastades emellertid på grund av att de ansågs kunna medföra gränsdragnings-och tillämpningssvårigheter. mening har genom 20-dagarsregeln de mest angelägna grupperna avförsäkrade med kroniska sjukdomar och tätt återkommande sjukhus- ellerläkarbesök erhållit ett tillfredsställande skydd mot inkomstbortfall.Utskottet anser att en rimlig avvägning skett mellan dessa gruppers berättigadeintressen och angelägenheten av att inte ge övriga försäkrade enöverkompensation vid sjukdomsfall. har man fått en administrativtlättillämplig regel. Om sjukdom förorsakar nedsättning av arbetsförmåganmed minst hälften utgår sjukpenning fr. o. m. dagen efter den dag denförsäkrade blivit sjuk. Vid upprepad sjukdom utgår sjukpenningäven för insjuknandedagen. Genom denna regel har sådana försäkrade, som - föratt hålla en kronisk sjukdom under kontroll - är beroende av lakar- och sjukhusvårdinom 20-dagarsperioder, möjlighet att f ersättning för inkomstbortfall en heldag i samband med vården. De som med längre tidsintervaller genomgår kontrollereller behandlingar som inte förorsakar inkomstbortfall mer än kandäremot inte få ersättning. Motionärernai motionen 469 tar upp frågan om ersättning från sjukförsäkringen för sådanaförsäkrade, som på grund av kronisk sjukdom måste göra läkarkontroller vilkainte infaller inom 20-dagarsinlervaller men ändå är så ofta återkommande att deförorsakar ett betydande inkomstbortfall. Motionärernabegär en utredning av frågan om rätt till sjukpenning vid regelbundet återkommandeläkarkontroller som sker med längre intervaller än . Ettmotionsyrkande av samma innebörd som det förevarande avslogs av förraåret. Som inledningsvis nämnts hänvisade utskottet därvid till att20-dagarsregeln som avskaffats införts på nytt 1968, därför att manfunnit att vissa kroniskt sjuka med behov av regelbunden läkarvård förorsakalsonormalt stort inkomstbortfall i samband med vården. Utskottet erinrade om vid utredningsarbete om lämpligaste metod att ge åsyftade grupperkompensation för inkomstbortfall ansett all gränsdragnings- ochtillämpningssvårigheter skulle uppkomma om man knöt en utsträckt rätt tillsjukpenning under insjuknandedagen till vissa angivna sjukdomar. Med degällande bestämmelserna fick enligt utskottets mening de mest angelägnagrupperna av försäkrade med kroniska sjukdomar och tätt återkommande sjukhus-och läkarbesök elt tillfredsställande skydd. Utskottet framhöll också altenligt dess mening 20-dagarsregeln innebar en rimlig avvägning mellan dessagruppers berättigade intressen och angelägenheten av att inte ge övrigaförsäkrade en överkompensation vid sjukdomsfall, som den varadministrativt lättillämplig. Utskottetvidhåller sin tidigare uttalade uppfattning men vill i sammanhanget tilläggaföljande. Motionärerna har nämnt de diabelessjuka som exempel på sådana sjukasom genom 20-dagarsregeln förorsakas onormalt stort inkomstbortfall. För dem idenna grupp som fått sin sjukdom under sådan kontroll att de är fullt arbetsföratorde enligt vad utskottet erfarit sjukdomen i de fiesta fall endast medföraläkarkontroller eller en gång , delta med hänsyn till demöjligheter som finns för de sjuka att själva kontrollera sin sjukdom.Utskottet hyser givetvis förståelse för alt även ett sådant regelbundetinkomstbortfall inte är utan betydelse för den sjuke men anser alt man enbartför sådana fall knappast kan skapa särregler inom sjukförsäkringen. Det tordefinnas många andra försäkrade som på grund av allmänt nedsatt hälsotillstånd,t. ex. dåligt immunförsvar mot förkylningar och andra infektionssjukdomardrabbas betydligt oftare av inkomstbortfall utan att de kan hänföras till någonbestämd grupp av sjuka. Även dessa skulle då kunna resa berättigade krav på enutsträckning av 20-dagarsregeln. Del sagda belyser något svårigheterna attskapa större rättvisa för särskilt utsatta grupper utan att man generelltutsträcker den tidsperiod mellan två sjukdomsperioder som ger rätt tillsjukpenning även för insjuknandedagen. På grund av del anförda och då utskottetinte är berett all förorda en sådan lösning avstyrker utskottet bifall tillmotionen 469. Motionen1210 syftar lill att få lill stånd en omprioriiering av tillgängliga resurserför sjukvårdskostnader. Motionären framhåller att situationen förlångvårdspatienterna är sådan att det är ett oeftergivligt krav attförhållandena avsevärt förbättras och att medel härtill ställs till förfo- gande.Genom återinförandet av en karensdag inom sjukförsäkringen kunde medelinbesparas och i stället tilldelas sjukvårdshuvudmännen för att avhjälpabristerna inom långtidsvården. Motionären begär därför utredning av möjlighetenoch lämpligheten av att genomföra en sådan omfördelning. Somtidigare nämnts gällde fram till utgången av inom sjukförsäkringen denregeln att ersättning från försäkringen inte utgick för de tre första dagarnaav sjukdomsperioden. var betydande grupper av löntagare genomkollektivavtal tillförsäkrade förmåner som innebar att sjuklön utgick redan fr.o. m. av sjukdomsperioden. Dessa förmåner tillkom i allmänhettjänstemännen i statlig, och enskild tjänst liksom övriga anställda istatlig och . Borttagandet av karensdagarna inomsjukförsäkringen innebär därför inte endast elt förbättrat skydd motinkomstbortfall för stora grupper försäkrade ulan även en angelägenrättvisereform, som medförde större likställdhet mellan olika löntagargrupper. Enåtergång till ett syslem med karensdagar skulle enligt utskottets meningmotverka ett av de främsta syftena med reform. Härtill kommer attutskottet principiellt hyser den uppfattningen att kostnaderna för vård avsjuka människor i främsta hand skall bäras av dem, som har de bästaförulsältningarna härför, nämligen de friska medborgarna. Ett förslag i enlighetmed det av motionären skisserade innebär alt man vältrar över kostnaderna förde långtidssjuka på andra sjuka. Utskottet ställer sig helt avvisande lill ensådan ändring av gällande regler. Pågrund av det anförda och då efterfrågeulvecklingen inom sjukvården ochfinansieringen därav ingår i det arbete som bedrivs inomkommunalekonomiska utredningen kan utskottet inte biträda yrkandet i motionen1210. att avslårmotionerna 1975:469 och 1975:1210. Närvarande:herrar * (s), i (c), Ringaby* (m), Karisson iRonneby (s), Hyltander (fp), (), fröken (), herrarLindström (s), (), i (s), i (c), i (vpk), i (s), i (c)och fröken (). * Ej närvarande vid betänkandets justering. avfröken () som anför: De som på grund av exempelvis kronisk sjukdom medtäta mellanrum måste besöka läkare åsamkas otvivelaktigt betydande kostnader.Det kan gälla utgifter för läkarvård och resor. Särskilt betungande tordeläkarbesöken bli för patienter som faller utanför 20-dagarsregeln och därigenomföriorar en icke obetydlig del av sin arbetsinkomst. Frågan om sådanapatienters läkarvårdskoslnader har uppmärksammats av flera sjukvårdshuvudmän.Man har sökt lösa problemet så alt patienterna inte behöver eriägga avgift iden mån läkarvårdskostnaderna för år räknat överstiger visst belopp. Enligt minmening är det angeläget alt man också söker mildra den ekonomiska belastningsom en utebliven kompensation för inkomstbortfall vid läkarbesök kan utgöra.Jag anser mig böra biträda utskottets förslag. Jag förutsätter emellertidatt man i lämpligt sammanhang gör en översyn av gällande regler, så att denlidsperiod mellan två sjukdomsperioder som ger rätt lill sjukpenning även förinsjuknandedagen utsträcks till förslagsvis .