bet · FY01LU20 · 1975-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 20 LU 1975:20 Lagutskottetsbetänkande med anledning av motion om tidpunkten för skiljedom i anledning avutländskt skiljeavtal m. m. I motionen 1975:1141 av () hemställsatt antar i motionen framlagda förslag till 1. lag om ändring i lagen (1929:145) om skiljemän, 2. lag om ändring i lagen (1929:147) om utländskaskiljeavtal och skiljedomar. Förslagen finns upptagna ibilaga lill detta betänkande (se s. 12 f). Utskottet har inhämtat utlåtanden över motionenfrån , riks-skatteverket, kommerskollegium, juridiska fakultetenvid i och i . På begäran avutskottet har yttrande vidare avgivils av . Kollegiethar bifogat yttranden från handelskamrarna i , och . För att undvika en tidsödande rättegång kan ett partvistande parter komma överens om atl låta tvisten avgöras av skiljemän enligtlagen (1929:145) om skiljemän (SML). Man kan också redan när ett avtal ingåsgenom en skiljedomsklausul bestämma, att eventuella tvister med anledning avavtalet skall hänskjutas lill avgörande av skiljemän. Ipraktiken är skiljemännen vanligen tre lill antalet, varvid parterna utser envardera och dessa i sin tur den tredje, som blir ordförande. Del är dock intenödvändigt atl parterna avtalsvis reglerar hela frågan om skiljemännens antaloch hur de skall utses. Sålunda kan parterna t. ex. anförtro val av skiljemanål en i överenskommelsen angiven person, myndighet eller sammanslutning. Skiljemännensavgörande kallas skiljedom. Den har samma verkan som en domslolsdom men kan ejöverklagas. Vissa felaktigheter av formell natur kan dock klandras vid domstol. Regleringen i SML avser svenska skiljeavtal ochskiljedomar. Bestämmelser rörande internationella förhållanden finns i lagen(1929:147) om iit-I 1975. ländskaskiljeavtal och skiljedomar (LUSK), som bygger på vissa konventioner vilkaSverige ratificerat. För en speciell grupp av utländska skiljedomar har vidaresärskilda bestämmelser meddelats i lagen (1966:735) om erkännande ochverkställighet av skiljedomar i vissa internationella investeringsivistcr,vilken likaledes har konventionsgrund. I1 § LUSK återfinns gränsdragningen mellan svenskt och utländskt skiljeavtal.Av paragrafen framgår alt skiljeavtal är att anse som utländskt dels närskiljeförfarandet enligt avtalet skall äga rum utom riket, dels då del iavtalet inle har bestämts någon ort för förfarandet men båda parter har hemvistutom riket. Enligt5 tj LUSK skall skiljedom anses som utländsk, där den är meddelad på utländskort. Motsättningsvis kan man följaktligen såsom svensk betrakta skiljedom, somär meddelad i . Fiistenför meddelande av svensk skiljedom Enligt 18 § första stycket SML ankommer det iförsta hand på parterna alt överenskomma om den tid, inom vilken skiljedomskall meddelas. Sådan överenskommelse kan träffas i skiljeavtalet eller vidsidan därav och kräver ej viss form. Omparterna inte bestämt för skiljedomens meddelande skall den enligt 18§ andra stycket SML meddelas från det skiljeavtalet slöts. avser framlida tvist skall frislen i stället räknas från den dag,då tillämpning av skiljeavtalet påkallades. Enligt 11 S SML påkallastillämpning av skiljeavtal genom atl motparten skriftligen meddelas uppgift påden eller de frågor varom skiljedom begärs. Dennyssnämnda legala fristen för skiljedoms meddelande kan enligt 18 tj andrastycket SML förlängas i två fall. Först och främst gäller, att om tvistangående skiljeavtalets giltighet eller tillämplighet inom sexmånadersfristenväcks genom stämning till domstol, liden för skiljedoms meddelande räknas frånden dag tvisten blivit slutligen avgjord. Vidare äger överexekutor, närsärskilt skäl föreligger, på ansökan av part medge förlängning av tiden meninte ulan synneriig anledning med mera än sammanlagt . Slutligenstadgas i nämnda paragraf alt skiljeavtalet är förfallet beträffande denifrågavarande tvisten vid den fastställda tidens utgång, om inte dessförinnanantingen meddelats skiljedom eller rörande tidens föriängning gjorts ansökansom bifalles av överexekutor. Ansökningsärendensom avses i 18 ij SML tas enligt 26 S samma lag upp av överexekutor i den ortdär endera parten har sitt hemvist. Någon uttrycklig supplerande regel för delfall att ingendera parten har hemvist i finns inte. Någon vägledning ifrågan vilken överexekutor som i sådant fall är behörig ges inte heller i förarbetenatill lagstiftningen. Skiljeförfarandei på grund av utlätidskt skiljeavtal 1 4 ij LUSK anges som huvudregel altskiljeförfarande på grund av utländskt skiljeavtal inte får äga rum här iriket. Vissa undantag görs emellertid för det fall all avtalet anses somutländskt lill följd av atl parterna hade hemvist utomlands och inle avtalat omförfarande i . I sådant fall får förfarandet äga rum här i landet ompart, mot vilken avtalet görs gällande, efter dess tillkomst bosatt sig iSverige. Detsamma gäller om skiljemännen eller skiljedomsinstilution i enlighetmed avtalet bestämt att förfarandet skall äga rum i . För dessaundantagsfall föreskrivs i 4 S LUSK alt om förfarande i anledningav svenskt skiljeavtal skall lända till efterrättelse i fråga om förfarandet.Detta innebär att bl. a. de ovannämnda bestämmelserna i 18 och 26 §§ SML blirtillämpliga på det ifrågavarande skiljeavtalet. En-med 4 § LUSK korresponderande bestämmelse angående skiljeavtal som inte ärutländskt finns i 4 tj SML. Enligt denna paragraf får inle skiljeförfarandeenligt SML inledas mot part, som har hemvist ulom riket och inte skulle i tvistav den art varom är fråga kunna sökas vid svensk domstol. Undantag gäller fördel fall alt avtalet innebär att förfarandet skall äga rum här i riket ellerparten eljest samtycker lill det eller om skiljemännen ellerskiljedomsinstitution i enlighet med avtalet bestämt atl förfarandet skall ägarum här i riket. I motionen framhålls alt den i 18 § andra stycketSML angivna sexmånadersfristen för meddelande av skiljedom är alltför kort närbestämmelsen skall tillämpas på utländska skiljeavtal. Det är vid sådanaskiljeavtal, där parterna har hemvist utomlands, inte ovanligt alt skiljemännenutses först eller halvår efter det alt skiljedom begärdes. Enlämplig lösning är enligt motionärens mening därför atl som utgångspunkt förfrislen ange den lidpunkt då skiljemänhen utses, detta naluriiglvis underförutsättning att skiljemännen inte utsetts redan i skiljeavtalet. Vidarepåpekas i motionen alt gällande lagstiftning inle ger någon anvisning omvilken överexekutor som kan laga upp ansökan om föriängning av tiden, dåparterna saknar hemvist i . Möjligen kan man då förmoda alt vilkenöverexekutor som helst kan taga upp sådan ansökan. Eflersorri oklarheten häromemellertid medfört atl skiljedomsförfaranden fått föriäggas utomlands är delerforderiigt atl i lag intaga bestämmelser om behörig överexekutor, ansermotionären. Av många skäl kan del vara lämpligt alt sådana ansökningar görs hosen enda överexekutor, förslagsvis överexekutorn i . De i motionen berörda spörsmålen finns behandlade ien inom justi-tiedepartementel upprättad promemoria medförslag till vissa ändringar i lagstiftningen om skiljedom (Ds Ju 1972:29). 1promemorian återfinns även förslag lill lagtext som nära överensstämmer med deförslag som läggs fram i motionen. Promemorian harremissbehandlats men har ännu inte lett till lagstiftning. De i motionen förordade lagändringarna har lillövervägande del fått ett positivt mottagande av remissinstanserna. Särskiltgäller delta om förslaget alt överexekutor i skall fungera somreservforum när i ell utländskt skiljeavtal bestäms att förfarandet skall ägarum i men ingen av parterna har sitt hemvist här. Sveahovrätt framhåller atl det är önskvärt att den svenska skiljedomslagstiftningenär så utformad atl den inte försvårar genomförande i avskiljeförfaranden på grund av utländska skiljeavtal. Det är möjligt att de imotionen berörda problemen föranlett parter eller skiljemän att avstå frånvalet av som plats för skiljeförfarandet trots att de annars velatföriägga det dit. De föreslagna lagändringarna är enligt hovrättens meningägnade atl undanröja dessa brister i lagstiftningen. Länsstyrelseni upplyser alt inom sin särskildaöverexekutorsenhel relativt ofta har alt ta befallning med uppskovsärenden samtatt parter som saknar hemvist i inte sällan i skiljeavtal föreskriveratt förfarandet skall äga rum i . Iyttrandet från anförs att handelskammaren under desenaste åren kunnat konstatera ett starkt växande intresse från utländskaförelag och organisationer all föriägga skiljeförfarande till . Vid dekontakter kammaren haft med utländska företag och andra har bl. a. de imotionen upptagna problemen diskuterats. har därvid uttrycktönskemål om att få dessa bestämmejser ändrade. Handelskammaren hälsar därförmolionsförslagen med stor tillfredsställelse. EnligtAdvokatsamfundets uppfattning är det sannolikt att det finns ett betydandeantal avtal, där parterna föreskrivit sådant skiljeförfarande som skulleberöras av de föreslagna ändringarna. Samfundet anser därför att genomförandetav dessa ändringar inte utan vägande skäl bör uppskjutas. Förslaget om alt i 26 § SML införa enkompletterande bestämmelse om atl överexekutor i skall vara behörigatl uppta ansökningsärenden enligt18 tj samma lag, när ingendera parlen har hemvist i , tillstyrks avriksskalteverket, kommerskollegium. Juridiska fakuheien vid iLund, i . och handetskamrarna iStockholm, och . ÄvenSvea hovrätt instämmer i motionärens åsikt alt det är erforderiigt alt i laginta bestämmelser om behörig överexekutor - och då överexekutor i -för det fall parterna saknar hemvist i . Hovrätten anmärker emellertidatl i 26 § SML stadgas, alt överexekutor upptar inte bara ärenden omförlängning av den legala fristen för skiljedoms meddelande utan också ärendenenligt 8 och 10 §§ SML, vilka rör val av skiljeman och utbyte av sådan.Sistnämnda frågor regleras enligt LUSK inle av svensk lag och torde ej hellerbli aktuella för svensk överexekuiors del. Enligt hovrättens mening tordedärför lagtekniska skäl tala för att forumregeln i stället upptas i LUSK. Atlden föreslagna forumbestämmelsen skulle komma att omfatta ävenansökningsärenden enligt 8 och 10 ijij SML har uppmärksammats också avlänsstyrelsen i . påpekar atl nämnda förhållandeinte berörts i motiveringen lill motionsförslagel men framhåller för sin delalt en reglering av forumfrågan beträffande dessa ärenden är minst likabetydelsefull. Förslaget om sådan ändring av 4 § LUSK allsexmånadersfristen för skiljedoms meddelande räknas från den dag skiljemännenutsågs, när skiljeförfarande äger rum i på grund av utländsktskiljeavtal, tillstyrks av , kommerskollegium. ochhandetskamrarna i , och . Mot den närmare utformningenav motionsförslagel i denna del framförs dock erinringar avåtskilliga remissinstanser. Förslaget avstyrks uttryckligen avriksskalteverket. Sveahovrätt erinrar om alt såväl dansk, norsk som finsk lagstiftning saknarbestämmelser om viss frist för skiljedoms meddelande. Måhända kunde därförenligt hovrättens mening övervägas atl reglera frågan så, alt när det gällerutländska skiljeavtal någon legal frist inte alls skall gälla. Hovrätten vill isammanhanget också nämna, atl påtalade svårigheter att hinna slutföraförfarandet inom den legala frislen kan uppkomma när skiljeförfarandet äger rumpå grund av ett svenskt skiljeavtal, särskilt när ena parten bor utomlands. Förden skull kunde ifrågasättas atl ändra utgångspunkten för sagda frist i SML,påpekar hovrätten. Fråganom inle den ordning som föreslås beträffande utländska skiljeavtal ocksåbör införas för vissa svenska skiljeavtal tas upp även i yttrandena frånlänsstyrelsen i och . framhålleralt av 4 § SML jämförd med 1 § LUSK torde framgå alt skiljeavtal där bådaparterna äger hemvist utomlands likväl kan vara att ansesom svenskt, nämligen där i skiljeavtalet eller eljest bestämls attskil-jeförfarandel skall äga rum här i riket. De av motionären åberopade skälenför en föriängd tidsfrist synes enligt mening var lika bärandevid avtal som sist nämnts. Uppskovsframslällningar har, såvitt del kan utredas,hos förkommil endast beträffande sådana avtal. För alt tillgodosebehovet av föriängd lidsfrist i samtliga de fall där parterna har hemvistutomlands synes därför lagstiftningen böra utformas på annat sätt än motionärenföreslagit, framhåller . I delta sammanhang påpekar länsstyrelsenall del av lagtexten otvetydigt bör framgå atl lidsfristen skall räknas frånden tidpunkt då samtliga skiljemän utsetts, dvs. även sådana som utses avskiljemännen själva, av överexekutor eller på annat sätt. Advokatsamfundetanför i denna del alt de skäl som kan anföras för den föreslagnalidsberäkningen beträffande utländska skiljeavtal torde ha samma giltighet förberörda typ av svenska skiljeavtal. Det bör därför övervägas om inte den nyatidsberäkningen bör göras tillämplig också på de . 1 detta läge kan delenligt samfundels mening vidare ifrågasättas om inte det mest rationella voreatt införa den nya beräkningsmetoden för alla typer av skiljeavtal, alltså ävenför rent svenska avtal. Också beträffande de senare torde den nuvarandetidsfristen i praktiken ofta anses för kort, och begäran om föriängning avtiden torde vara tämligen vanlig. Att fastställa den nya utgångspunkten förtidsfristen torde inte bereda svårighet. I själva verkel är det nog oftasvårare alt fastställa nu gällande utgångspunkt (påkallandet av tillämpning avskiljeavtalet), anser samfundet. Någon ny möjlighet för endera parten attobstruera förfarandet torde därigenom inle öppnas. Obstruktion hindras genomandra bestämmelser i (8 och 10 tji;), och effekten av dessa påverkas inteav den nu diskuterade ändringen beträffande tidsfristen. För övrigt har syftetmed sexmånadersfristen aldrig varit all förhindra obstruktion utan att ange entidpunkt efter vilken parterna skall vara oförhindrade alt väcka talan vidallmän domstol (se nya lagberedningens förslag lill lag om skiljemän, Stockholm1885 s. 23). Juridiskafakulteten vid finner motionärens förslag i denna deldiskutabelt. Enligt fakultetens bedömande är det visseriigen helt riktigt såsompåpekas i motionen, nämligen att den i 18 tj SML angivna tidsfristen, sexmånader, är alltför kort när det gäller utländska skiljeavtal. Betydande skältalar alltså för en lagändring. Men det kan ifrågasättas om det inte vore enhalvmesyr atl i detta sammanhang ta sikte bara på fall i vilka utländskaskiljeavtal aktualiseras. Och det kan dessutom betvivlas alt entillfredsställande ordning kan skapas genom en reform som endast avser enmindre förändring av utgångspunkten för tidsfristen. Fakultetenifrågasätter därför om inle en mer radikal lagändring framstår som motiverad -i linje med de syften som bär upp motionen. En möjlighet vore i så fall atlinföra motsvarande regler som de vilka gäller i . Dettalands Zivilprozessordnung ger över huvud taget inte någonbestämd tidsfrist för skiljedoms meddelande utan innehåller endast föreskrifterenligt vilka missnöjd part kan ingripa mot del fallet att skiljemännenotillböriigen fördröjer skiljeförfarandei (se ijij 1032 och 1033, vilka båda innehåller lokutionen "dieErfiillung ungebuhrlich verzögert"). Om en iskiljeavtalet utsedd skiljeman otillböriigen fördröjer förfarandet inträffar"Ausserkrafttreten des Schiedsvertrags". Om en skiljeman som inteutsetts genom skiljeavtalet gör sig skyldig till samma försummelse kan följdenbli "Abiehnung". Densistnämnda konsekvensen kan inträffa även enligt svensk rätt (10 tj tredjestycket SML), däremot kan inle enligt svensk rätt skiljeavtalet anses förfallettill följd av passivitet hos skiljemän som utsetts genom skiljeavtalet (9 tj econlrario). Enanpassning till den västtyska förebilden skulle enligt fakultetens meninglagtekniskt kunna åstadkommas genom följande åtgärder: 1) 9 tj SML förses medett tillägg som i sakligt hänseende svarar mot lOtj 3 stycket. 2) I8ij upphävs(vilket såsom bieffekt flr en elimination av åtskilliga besvärliga problem).3) 2H första stycket 1. upphävs såvitt gäller orden "eller meddelat-- bestämdatiden" (denna justering skulle medföra att 4. finge anses tillämplig - någotsom förefaller helt rimligt - på det fallet all skiljemännen meddelat domefter tidpunkt som överenskommits genom avtal mellan parterna). Fakultetenpåpekar att en komplicerande omständighet är atl del i vissa speciellasituationer kan ligga i en ekonomiskt eller socialt svag parts intresse att ettskiljeavtal automatiskt upphör atl gälla om inte skiljedom meddelats inom visstid (se Bolding i SvJT 1958 s. 71 ff. ävensom rättsfallet SvJT 1959 rf. s. 61).Härvidlag är emellertid att märka alt den ifrågavarande pre-klusionsregeln ärett ganska dåligt instrument för tillgodoseende av parlens rättssäkerhet(parten är i vart fall berövad möjligheten att framtvingaprocess vid domstol). Den svaga partens rättssäkerhetsintresse skulle betydligtbättre kunna tillgodoses genom att skiljemannalagen - även på denna punkt -anpassades efter västtysk förebild, anser fakulteten. Zivilprozessordnung (ij1025, Absalz II) stadgar: ist unwirksam, wenn eine Parteiihre wirtschaftliche öder soziale Uberiegenheit dazu ausgenulzt hat, denanderen Teil zu seinem Abschluss öder zur zu nöiigen,die ihr im Verfahren, insbesondere hinsichllich der Ernennung öder Abiehnungder Schiedsrichler, ein Ubergewicht iiber den anderen Teil einräumen. Sammanfattningsvis hyser således fakulteten denuppfattningen att den genom motionen aktualiserade lagstiftningsfrågan ärtämligen komplicerad och omfattande. understryker fakulteten frågansstora vikt och tillstyrker atl lagstiftningsåtgärder företas så snart sommöjligt. Såsomtidigare nämnts avstyrks förslaget i denna del helt av riksskalteverket, somanser att del inte finns skäl att särbehandla dessa, som verket tror, mycketsällsynta fall av utländska skiljeavtal med svensk anknytning. Förslagetinnebär alt de utsedda skiljemännen får på sig att avgöra tvistenlill skillnad från andra skiljeförfaranden där tiden för att utse skiljemänräknas in i . Det har enligt verkets uppfattning inlepåvisats att ifrågavarande utländska skiljeavtal skulle vara av särskillbesvärlig natur och därför kräva längre handläggningstid. Inträffar del all deltar att utse skiljeman och tvisten anses vara av besväriig natur tordedel inle föreligga några svårigheter alt hos överexekutor fl en förlängning avtiden. Vanligtvis överenskommer i ett sådant fall parterna själva om attföriänga liden. Verket anser vidare det som olämpligt all tiden från det allskiljeavtalels tillämpning påkallas till det att skiljemännen utsettsteoretiskt blir obegränsad. Frågan om utformningen av övergångsbestämmelsernatas upp i yttrande. Samfundet påpekar alt det beträffandebåda ändringsförslagen anges helt kort all ändringarna träder i kraft en veckaefter publikation i . Mot bakgrunden av vad som tidigarebrukats i svensk skiljemannalagstiftning är tolkningen av övergångsbestämmelsernamöjligen oklar; och del kan göras gällande att den tolkning som kanske liggernärmast till hands inle bör accepteras, framhåller samfundet. Detbrukar anses att nya lagar av processrätlslig karaktär får verkan ävenbeträffande bestående rättsförhållanden och alltså på sätt och vis har retroaktiveffekt. Skiljemannarätten klassificeras ofta som en gren av processrätten menhar otvivelaktigt starka avtalsrällsliga inslag. Vid tillkomsten av vår förstaskiljemannalag diskuterades frågan om övergångsbestämmelsens utformningrätl ingående (NJA 1887 nr 4 s. 38 O- Man övervägde två alternativ: a) attundanta alla existerande skiljeavtal från den nya lagens tillämpningsområde ochb) att endast undanta fall där skiljeavtalets till-lämpning påkallats förelagens ikraftträdande. Del är enligt samfundets mening intressant attkonstatera att ingen föreslog del rent processrättsliga alternativet, nämligenc) att inga fall skulle undanlas ulan lagen ges generell giltighet. Idiskussionen nämndes möjligheten att dela in lagens bestämmelser i tvågrupper, som tydligen skulle ha olika övergångsbestämmelser, men slutresultatetblev att alternativet a) valdes för lagen i dess helhet. Denangivna typen av övergångsbestämmelse tillämpades sedan både vid de omfattandeändringarna 1919 och vid utfärdandet av den nyaskiljemannalagen 1929. Den införda LUSK gavs däremot enövergångsbestämmelse av typen c). Motbakgrunden av den skisserade utvecklingen kan enligt samfundels mening en visstveksamhet råda om tolkningen av de nya övergångsbestämmelserna, som formelltär av typen c). Samma tvekan gäller övergångsbestämmelserna i 1971 årslagstiftning (SFS 1971:1254 och 1255,jfr. Omslutsatsen är att de skall ges en "processrätlslig" tolkning,uppkommer frågan om lagstiftningen är fullt rättvis. Det är inte omöjligt atträltsföriuster kan uppstå, t. ex. om skiljeförfarande påkallats fem månaderföre nya lagens ikraftträdande och skiljemän utsetts före sammatidpunkt men ännu inte meddelat dom. Samfundetfinner alltså att övergångsbestämmelsen eventuellt bör ändras och i varje fallkommenteras i motiven till den nya lagstiftningen. I motionen läggs fram förslag lill lagändringarvilka syftar till alt avhjälpa vissa praktiska olägenheter som kan uppslå, närskiljeförfarande på grund av utländskt skiljeavtal genomförs i . Delsförordar motionären alt i 26 § lagen (1929:145) om skiljemän (SML) införes enkompletterande bestämmelse om att överexekutor i skall fungera somreservforum i fråga om vissa ansökningsärenden när i ett utländskt skiljeavtalföreskrives, att skiljeförfarandet skall äga rum i men ingen avparterna har sitt hemvist här i riket. Dels föreslår motionären sådan ändringav 4§ lagen (1929:147) om utländska skiljeavtal och skiljedomar (LUSK) atlsexmånadersfristen för skiljedoms meddelande i vissa fall räknas från den dagskiljemän utsågs, när skiljeförfarande äger rum i på grund av utländsktskiljeavtal. Depraktiska tillämpningsfrågor som motionären tar upp har aktualiserats av deändringar, som genomfördes i skiljedomslagstiftningen och som bl. a.innebar att möjlighet öppnades att genomföra skiljeförfarande i även ivissa fall när parterna inte har hemvist i och inte har avtalat om attföriägga förfarandet hit. Förutsättningen för all förfarandet i dessa fallskall få äga rum här i riket är all parterna i skiljeavtalet överiämnat lillskiljenämnd eller skiljedomsinstilution att bestämma platsen för förfarandetoch att det i enlighet härmed bestämts att förfarandet skall föriäggas lillSverige. Utskottetvill lill en början framhålla atl motionärens förslag har fltt ett övervägandepositivt mottagande vid remissbehandlingen. Flertalet remissinstanservitsordar att de nuvarande bestämmelserna kan ge upphov lill praktiskatillämpningssvårigheter av det slag motionären påtalat och alt de framlagdalagförslagen är ägnade att undanröja dessa olägenheter. Motionsförslagen hardärför i allmänhet hälsats med tillfredsställelse. Beträffandeden laglekniska utformningen har så gott som samtliga remissinstanser ansettatt lagförslaget om ett införande av en supplerande forumregel i 26 tj SML utanändringar kan läggas lill grund för lagstiftning. Däremot har åtskilligaremissinstanser framfört erinringar beträffande utformningen av förslaget omändrad metod för beräkning av tidsfristen för skiljedoms meddelande i 4 ijLUSK. Remisskritiken går bl. a. ut på att den föreslagna lidsberäkningenbeträffande utländska skiljeavtal också borde avsesådana svenska skiljeavtal, där båda parter har hemvist utomlands men där iskiljeavtalet bestämts att skiljeavtalet skall äga rum här i riket. Enremissinstans kritiserar också de föreslagna övergångsbestämmelserna lill deltalagförslag. Enligtutskottels mening är del angeläget att den svenska skiljedomslagstiftningen ärså utformad att den inte försvårar genomförande i av skiljeförfarandepå grund av utländska skiljeavtal. Remissyttrandena bekräftar att de imotionen berörda problemen kan föranleda parter och skiljemän att avslå frånvalet av som plats för skiljeförfarandet trots atl de annars velatförlägga förfarandet hit.