bet · FY01LU28 · 1975-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 28 LU 1975:28 Lagutskottetsbetänkande med anledning av motion om möjlighet till inteckning i hus på arrenderadmark I motionen 1975:1128 av i (s) hemställs atl hos regeringen begär en översyn av nu gällanderegler för inteckningslån med inriktning på ett sådant tillägg, att möjlighettill inteckning även kan erhållas av den som har sin fastighet på arrenderadmark. I motionen framhålls att de nuvarandeinteckningsreglerna medför atl inleckningslån i bank är oåtkomliga för dem somhar sina fasligheter uppförda på arrenderad mark. Anledningen härtill är altsådan fastighet betraktas som lös egendom och att därmed ettinleckningsförfarande inte är möjligt. Närdet gäller fritidsbebyggelse är del vanligt i stora delar av landet -bl. a. närstörre aktiebolag är markägare.-atl fritidshus är uppförda på ofri grund,påpekar motionären. Många sädana fritidshusägare skulle säkeriigen önska all dekunde få möjlighet all genom uttagande av inteckning erhålla medel till atlförbättra sina fritidsslugor. Motionären erinrar i sammanhanget om atlfastigheter i skatterällsligl avseende i huvudsak behandlas likvärdigt, oavsettom husägaren innehar marken med äganderätt eller arrenderätt. En översyn avgällande regler om inteckningsrält är enligt motionärens mening påkallad föratl ge även personer som arrenderar mark möjlighet till inleckningslån. Ulskoilet har inhämtat utlåtanden över motionenfrån , kammarrätten i Slockholm. På begäran av utskottet har yttranden därjämteavgivits av . Såsom framhålls i motionen är de nuvarandemöjligheterna att begagna byggnad på annans mark som kredilunderiag starktbegränsade, eftersomett för ändamålet lämpat rättsinstitut saknas. Vad först angår traditionellhandpanträit har i rättspraxis fastslagits att pantsättning av byggnad påannans mark erhåller sakrätlslig verkan först genom att besittningen tillbyggnaden överiämnas (NJA 1954 s. 455). Upprätthållandet av tradi-lionskravetinnebär i de flesta hithörande fall i praktiken detsamma som ett direkt förbudmot stiftande av panträtt i sådan byggnad. Enligt sakens natur är byggnad påannans mark till sin beskaffenhet så nära besläktad med vanlig fastighet, attpantsättning genom besittningstagande ler sig som en i hög grad onaturiig ochohanteriig kreditform. Avsikten med en kredit med byggnaden som säkerhet är jui allmänhet att möjliggöra inköp av byggnaden som bostad eller att verkställareparation av en i byggnaden redan innehavd bostad. Krävs för giltigpantsättning att kreditgivaren tar byggnaden i sin besittning förfaller i ettsådant fall hela syftet med transaktionen. Vidsidan av den traditionella handpanträtten förekommer panträtisin-stiiutet isvensk lagstiftning också i form av registerpanirätt (även kallad hypotekarisk panträtteller underpant). Vid denna variant av panträtt ersätts kravet på pantensöverlämnande av en registrering ("inteckning") av pant-sättningen iett offentligt och av myndighet fört register. Den vanligaste typen avregisterpanirätt är fåsiighetsinteckning. Denna kan dock inte användas i frågaom byggnad på annans mark, eftersom sådan byggnad inte utgör fast egendom utanär atl juridiskt behandla som lös egendom. 1begränsad omfattning kan emellertid enligt svensk rätt registerpanträtt stiftasäven i andra egendomskategorier än fast egendom, bl. a. i vissa lösören såsomfartyg (s. k. skeppshypoiek) och flygplan. Av intresse i förevarande sammanhangär härvid två speciella inteckningsformer. Ingår byggnad pä annans mark blandinventarierna i en näringsidkares rörelse kan den utnyttjas som underlag försäkerhet i form a\i ,töretagsinieckning. Vidare omfattar inteckning i tomträttäven en av tomträtlshavaren på tomten uppförd byggnad, eftersom denna juridisktsett är att betrakta som tillbehör till tomträtten. Dessa bådainieckningsinstitut utgör de enda exemplen i svensk rätt på att upplåtelse avregisterpanträtt kan ske i byggnad på annans mark. och för sig tänkbart sätt att utnyttja byggnad på annans mark såsom säkerhetför kredit är att göra byggnaden till föremål för s. k. säkerhetsöverlåtelse,dvs. en transaktion, där syftet är att skaffa en kreditgivare säkerhet förkrediten men som klädes i köpets i stället för i pantsäitningens form. Enliglrättspraxis är säkerhetsöverlåtelse av byggnad på annans mark redan i och medavtalet gällande mot tredje man, såväl säljarens borgenärer som senare köpare igod tro (NJA 1952 s. 407). Detta sätt att belåna byggnad är emellertid förenatmed ölägenheter i olika avseenden. I praxis synes säkerhetsöverlåtelse avbyggnad inte heller förekomma i någon större utsträckning, vilket tyder på alldenna säkerhelsform betraktas med viss misstro inom kreditväsendet. lösöreköp - som i nutiden helt och hållet fungerar somett pantsurrogat - kan till skillnad mot säkerhelsöveriåtelse i egent- ligmening inte användas beträffande byggnad på annans grund, eftersom del irättspraxis slagits fast att byggnad ej är "lösöre" (NJA 1896 s. 66). Motionenaktualiserar även frågan i vad mån en arrendator kan använda självaarrenderätten som undertag för kredit. Såsom framgår av det följande ärhuvudprincipen att nyltjanderätlshavare i allmänhet har mycket begränsademöjligheter atl utnyttja sin rättighet som kreditunderlag. Från dennahuvudprincip gäller visserligen ett par betydelsefulla undantag. Såsom tidigarenämnts kan lomträttshavaren inteckna sin tomträtt på liknande sätt som enfastighetsägare (22 kap. 15 § JB). Vidare kan bostadsrätt pantsättas, ehuruvarken i bostadsrättslagen (1971:479) eller i dess föregångare - lagom bostadsföreningar (1930:115) - upptagits några beslämmelser därom. 1 praxishar nämligen en mot bostadsrätts-havarens borgenärer giltigpantsättning av bostadsrätt ansetts kunna ske, varvid i första hand reglerna omdenunliation vid panlsättning av enkelt skuldebrev i 10 och 31 S! lagen(1936:81) om skuldebrev givits en analog tillämpning Gfr LU 1974:5). Iövrigt har dock de förefintliga möjligheterna atl pantsätta nytljanderäiterinte något nämnvärt praktiskt värde. Vad först beträffar utnyttjande av arrenderättsom separat säkerhetsobjekt kan visseriigen arrenderätten pantsättas, om denfritt får övertalas av arrendatorn. Huvudregeln är att jord-bruksarrendatorsaknar rätt till substitulion. Vid långtidsavtal har han dock enbegränsad rätt härtill efter hembud till jordägaren. Samma rält har - oavsettarrendetidens längd - jordbruksarrendators dödsbo samt bosladsarrendator.Anläggningsarrendalor får t. o. m. överlåta sin rätl ulan hembud (se 9 kap. 31i;, 10 kap. 7 § och 11 kap. 7 i? För atl panlsättning av övertåtbararrenderätt skall få sakrätlslig effekt krävs emellertid dessutom attpanthavaren inträder i besittningen av egendomen. Blotta överiämnandet avarrendekontraktet är således inte tillräckligt. Besittningskravei medför altpanlsättning av arrenderätt har ringa praktisk betydelse, eftersom arrendatornvanligen inte kan undvara besittningen. Arrenderättkan slutligen också i likhet med vissa andra nytljanderäiter ingå ikreditunderiaget för företagsinteckning. Detta förutsätter emellertid enligt 1och 4 ijii lagen (1966:454) om företagsinteckning dels att rättigheten hör tillnäringsverksamhet som nylljanderältshavaren bedriver, dels att rätlen kanutmätas. För ulmälningsbarhet fordras att den ifrågavarande rättigheten kanöveriåias (66 S UL). Om inte jordägaren medgett alt arrendatorn kan förfogaöver sin rält, är alltså även vid denna inteckningsform möjligheterna atlanvända arrenderätten som säkerhet ytterst begränsade. Motioner av liknande innehåll som förevarandemotion väcktes vid riksdag (1:113 och 11:132; jfr 2LU 1949:4 och rskr1949:50). Ärendel redovisades av lagberedningen i dess förslag till nylagsliflning om tomträtt 1*1975. (SOU1952:28 s. 37) och får anses formellt slutbehandlat i samband med 1953 ärsändringar i tomirättslagsliflningen (NJA II 1953 s. 338). Fråganom ett för nyttjanderätt särskill avpassat inieckningsinstitut togs ånyo upptill behandling i ivå vid riksdag väckta likalydande motioner (1:496och 11:580). Första laguiskotlet anförde i utlåtande över motionerna (I LU1961:45) alt del kanske viktigaste spörsmålet vid utarbetandet av enlagstiftning enligt motionärernas yrkanden torde bli hur låntagarensnyttjanderätt skall kunna tas i anspråk av långivaren vid ivångsrealisalion avbyggnaden. För alt sådant ianspråklagande skulle kunna ske var del, enligtutskottels mening, erforderligt att den dåvarande rättsliga regleringen mellanjordägare och nyltjanderätlshavare reformerades. Utskottet hänvisade till altdenna fråga emellertid hade stark anknytning till den då sittandearrendelagsutredningen. Utskollet hemställde därför all motionerna inte skulleföranleda annan åtgärd än all motionerna jämte utskottets ullålande skulleöverlämnas till arrendeutredningen för atl lagas i beaktande vid dess arbete.Deiia blev också beslut. Arrendelagsutredningenredovisade i sill belänkande (SOU 1966:26) Bostadsarrende m. m. vissaprincipiella synpunkter på behovet av en inleck-ningsreform. Något utarbetatförslag till en sådan reform lades dock inte fram. Arbetet därmed ansågs avutredningen i allt väsentligt falla utanför dess egentliga arbetsområde.Utredningen sökte likväl beakta kreditfrågan genom att för anläggningsarrendeföreslå sådana ändringar i arrendelagen som kunde antas vara ägnade allunderlätta genomförandet av en panträttsreform. 1 detta hänseende föreslogsobligatorisk skriftlig form och en utvidgad substilutionsräll. Isamband med lagsliflning om bostads- och anläggningsarrende (se prop.1968:19 s. 77) erinrade departementschefen om att genom införandet av lagen(1966:454) om förelagsinteckning har bokföringsskyldig näringsidkare fållmöjlighet att ta ut förelagsinteckning med bl. a. byggnad eller anläggning påofri grund som säkerhet. Genom denna lag har åtminstone för störreanläggningsarrenden möjligheterna alt utnyttja arrenderätt och byggnader somkreditsäkerhei förbättrats, påpekade departementschefen. Trots detta kvarstodenligt hans mening för anläggningsarrendatorn ett visst behov av atl få tillstånd en registerpanirätt. Också beträffande bostadsarrende förelåg vissakrediiförsörjningsproblem. Departementschefen underströk emellertid all fråganom en panträll av nu antyii slag innehåller många komplicerade och svåriöslaspörsmål. Frågan kunde enligl hans mening under alla förhållanden inte las upplill närmare behandling, förrän del pågående reformarbetet påinskrivningsväsendets område slulförts. Någon anledning all på dåvarandestadium utforma arrendelagen med särskild hänsyn lill ett eventuellt framlidapanlrällsinsiilul ansåg departementschefen därför inle föreligga. Å andra sidanär del givet all varje åtgärd som vidtas i syfte att stärka arrendalornsrättsställning också bidrar lill all höja arrendets kreditvärde, framhölldepartementschefen. Motionen tillstyrks av , kammarrätten iSlockholm och . understryker dock dessaremissinstanser att den av motionären förordade reformen är förenad medbetydande juridiska, redovisningslekniska och ekonomiska problem. Även Sverigesföreningsbankers,förbund. och anser att den i motionen aktualiserade lagstiftningsfråganbör bli föremål för utredning. Kredilorganisationerna anser emellertid attutredningen bör ske inom ramen för en allmän översyn av rättsreglerna om pant ilös egendom och om borgen. Av remissinstanserna har endast Kommunförbundetavstyrkt bifall lill motionens förslag. 1lantmäteriverkets remissyttrande redovisas inledningsvis vissa beräkningar avantalet fritidshus på ofri grund. Verket erinrar om att enligt 1962 årsfritidsutredning var omkring en tredjedel eller ca 100 000 av alla fritidshusbelägna på arrenderad mark. Verket upplyser alt av en undersökning som gjordesår 1969 genom lanimälerislyrelsens försorg kunde utläsas en tendens tillminskning av andelen fritidshus på arrenderad mark. Både totalantaletfritidshus och antalet fritidshus på arrenderad mark hade emellertid ökat.Eftersom det totala antalet fritidshus har ökat ytterligare under 1970-lalelochf n. torde kunna uppskattas lill omkring 600 000, måste man anta all antaletfritidshus på arrenderad mark nu ligger någonslans mellan 100 000 och 200 000.Permanenlbosladshus på arrenderad mark torde däremot enligt verkets uppfattningvara sällsynt förekommande. Beträffandebehovet av det föreslagna inieckningsinstitut e t vitsordar remissinstansernaatt de nuvarande möjligheterna till panlsättning, säkerhelsöveriåtelse ochförelagsinteckning i realiteten knappast är andvändbara när det gäller hus påarrenderad mark. Mot denna bakgrund ansluter sig till motionärensuppfattning att ett behov säkertigen föreligger för många bosladsarrendatoreratl kunna utnyttja hus och byggnader som säkerhet för kredit. Det alltmer ökadeintresset för fritidsbebyggelse gör det enligt hovrättens mening angeläget -inle minst från social synpunkt - att söka tillgodose de önskemål som framförsi motionen. Kammarrätten i pekar på att byggnad på annans mark oftarepresenterar ett betydande förmögenhetsvärde. Enbart fritidshus på annansmark, vilka åsatts ett taxeringsvärde , torde finnas till ettantal överstigande 150 000. Det måste därför i och för sig anses önskvärt attlagstiftningen ger möjlighet att använda sådan egendom som undertag för kredit,framhåller kammarrätten. Kommunförbundetger uttryck för en motsatt uppfattning. Även om ett av hus på annans mark kunde tillskapas, vilket synesKommunförbundet vara tveksamt, torde ägarna med hänsyn till husens värde somrealsäkerhet i allmänhet icke kunna påräkna lån av någon betydenhet med husensom säkerhet. Med hänsyn härtill och då de rent laglekniska svårigheterna isammanhanget synes vara osedvanligt storauttalar som sin mening att motionen icke bör föranleda någonåtgärd från sida. 1fråga om den tekniska lösningen anför Göia hovrätt all motionären synes åsyftaen registerpanträtt. Om panträtten skall bli av något praktiskt värde bör denenligt hovrättens mening omfatta såväl byggnaden som arrendet. Genomförandet aven reform förutsätter att den nu gällande lagstiftningen om bostadsarrendeanpassas till ett sådant pantinstitut, varvid främst arrendators möjlighet attöverlåta arrendet bör uppmärksammas. påpekar i detta sammanhang att bostadsarren-datorn enligt nuvaranderegler har ett förhållandevis starkt besittningsskydd. Förbundet ifrågasätteremellertid huruvida institutet bostadsarrende i dess nuvarande utformning kantjäna som undertag för en lagstiftning i den av motionären önskade riktningen.I den mån reglerna om bostadsarrende av denna anledning skulle behövaöverarbetas, är det enligt förbundets mening viktigt att reglerna ej ensidigtändras till arrendalorns fördel i alltför hög grad. Om följden blir attupplåtelse av arrenderätt framstår som ofördelaktigt från jordägarenssynpynkl, kommer detta direkt all påverka villigheten alt upplåta arrenden,understryker förbundet. Kammarrätteni påpekar atl de problem som moiionsförslaget aktualiserar till stordel bottnar i att husägarens rätt lill marken är mer eller mindre prekär. Bl.a. uppkommer frågan om målsättningen för reformen, dvs. hur starksäkerhetsräll man vill åstadkomma. Här är liera möjligheter länkbara,framhåller kammarrätten, alltifrån en långtgående rätt för husägaren att inlösamarken, varvid gällande regler om panträtt i fast egendom kan tillämpas, tillanordnande av en panträtt omfattande enbart byggnaden utan rätt till marken.Om panträtten inte omfattar både byggnad och mark torde det enligtkammarrättens mening ofta bli svårt alt fastställa ett belåningsvärde.Kammarrätten erinrar om all motsvarande svårighet vid fastighetstaxeringen måstöverbryggas genom en särskild hjälpregel. Sålunda skall enligt anvisningarnatill 9 § kommunalskatlelagen i fråga om byggnad, som ej är förenad med äganderättlill marken, det pris som byggnaden skulle betinga vid försäljning bestämmasutan hänsynstagande till alt byggnadens ägare ej jämväl äger marken. pekar på att bostadsarrende primärt gäller bara på begränsadlid och att optionsrätten kan brytas. Till följd härav blir det enligl verketsuppfattning ganska komplicerat att lösa de lagstiftningsfrågor som hängersamman med utnyttjandet av arrenderätten som undertag för fastighetskredit.Vill man stärka bostadsarrendatorernas ställning i del av motionären åsyftadeavseendet aktualiseras således svårtösla frågor, betonar verket. Kommunförbundetunderstryker i detta sammanhang atl krediivärdei av en byggnad på annans markinte är avhängigt blott av byggnadsvärdet ulan till stor del beror också på förvilken lid och med vilken trygghet byggnadens ägare säkrat nyttjanderätten lillmarken. En långivare torde i allmänhet hasvårt atl inverka på nämnda förhållanden eller ändringar i desamma. EnligtKommunförbundels uppfattning torde av dessa och andra skäl värdet av fritidshuspå annans mark såsom låneobjekt oftast vara tämligen obe-tydligi. Motbakgrund av nu angivna förhållanden lar upp frågan om garantier förpantvärdets bestånd. Hovrätten framhåller att en panträtt i byggnad påarrenderad mark förutsätter regler som hindrar eller försvårar alt pantensvärde förstöres. Vid panlsättning av arrenderätt jämte byggnad kan pantensvärde förstöras om arrendatorn sägs upp och tvingas flytta eller riva byggnad,som han uppfört på den arrenderade marken. Likaså kan värdet av pantenförstöras om fastighet, vari arrende upplåtits, försäljes exekutivt ulanförbehåll om arrendets bestånd. En lösning av denna fråga i en för panthavarenpositiv riktning torde medföra svåra avvägningar i förhållande till jordägarensberättigade intressen, påpekar hovrätten. Någraremissinstanser berör även frågan om inteckningskollision. hovrätterinrar om att enligt gällande rätt föriorar byggnad å ofri grund sin karaktärav lös egendom och blir i stället en del av den fastighet på vars mark den ärbelägen om byggnaden och marken förenas i samme ägares hand. En konsekvenshärav är alt byggnaden då kommer alt omfattas av de fordringsinteckningar somfinns i fastigheten. Värdet av en panträtt i byggnaden skulle då bli försämrat.Förevarande problem har lagstiftaren, såvitt avser företagsinlecknad egendom,löst på så sätt att den företagsintecknade egendomen bibehållersin karaktär av lös egendom. Vid införande av en registerpanträtt till byggnadå ofri grund torde en liknande lösning vara erforderlig för att tryggapanthavarens ställning, anför hovrätten. Även anseratl problemet med inteckningskollision torde kunna lösas efter mönster av lagstiftningenom företagsinleckning. Deproblem som den förordade inteckningsrätlen kan skapa med avseende på reglernaom fastighetsbildning berörs i flera remissyttranden. erinrarom att arrendeupplåtelse inte är föremål för någon form av prövning från allmänsynpunkt och inte heller föremål för någon ordnad offentlig redovisning.Äganderättsförvärv fordrar däremot fastighetsbildning för alt vara giltigt.Vid fastighetsbildningen sker en prövning enligt vissa lämplighets- ochplanvillkor. Nybildad fastighet märks ut på marken, redovisas på karta och tasupp i fastighetsregister som i sin lur ligger lill grund för inskrivnings- ochfastighetskreditsyslemet. Frågan om byggandet på marken prövas i båda fallenenligt byggnadslagstiftningen. Om en möjlighet till inteckning skall tillskapasför bostadsarrende behövs en registrering på liknande sätt som vidäganderättsförvärv, framhåller verket. Därför bör fastighetsbildning eller ettliknande förfarande äga rum. Bostadsarrende kommer därigenom att framträda påsätt som i hög grad påminnerom äganderätt. Ännu närmare är kanske parallellenmed tomträtt. Om man skulle följa motionärens förslag och därigenom åstadkommaen påtagligpermanenlning av redan etablerade bostadsarrenden finns del enligt verketsuppfattning från allmän synpunkt starka skäl all fordra någOn form avlämplighetsprövning. Verket tillägger atl det bland de fritidshus som grundarsig på bostadsarrende torde finnas en förhållandevis betydande del som ärolämpligt lokaliserade från allmän synpunkt. Detta hänger då i regel samman medall bebyggelsen tillkommit i ett skede när någon prövning avbebyggelsetableringen inle behövdes. ÄvenGöta hovrätt pekar på all en offentlig registrering av panlupplålelser ibyggnader på arrenderad mark medför krav på individualisering av det pantsattaobjektet. Om den arrenderade marken motsvarar en regislerfas-tighet är dettakrav, såvitt avser det arrenderade områdets slortek och läge, givetvisuppfyllt. I regel torde dock det arrenderade området utgöra endast en del av enregisterfastighel. Något slag av förrättning för att fastställa områdets lägeoch omfattning kan därför bli nödvändig, anser hovrätten. Enliglkammarrätten i skulle det kunna göras gällande alt byggande påannans mark har vissa nackdelar från samhällssynpunkt - så t. ex. är detundandraget den prövning och redovisning som sker genom fastighetsbildningen -och att ökade belåningsmöjligheter främjar uppförande av byggnader av dettaslag resp. konserverar dem som redan finns. Enligl kammarrättens åsikt börsynpunkter av den art som antytts - oavsett om de i och för sig skulle varaberättigade - inle få vara avgörande. Om del anses önskvärt atl byggande påannans mark - vilket är underkastat byggnadslagstiftningen - ytterligareregleras i ett eller fiera hänseenden, torde det böra ske på annat sätt ängenom begränsning av belåningsmöjligheterna. Iyttrandet från kommenteras närmare vissaredovisningslekniska problem som motionsyrkandet aktualiserar. Nämndenerinrar om att dess uppgift i första hand omfattar uppbyggnad och drift av ettADB-baserat informationssystem för fastig-hetsregislrering ochinskrivningsväsende. Ett första driftsystem har utvecklats och används nu påförsök i län. Informationssystemet innehåller fastighetsregister (FR)och inskrivningsregister (IR) vars innehåll i huvudsak motsvarar innehållet ide nuvarande manuellt förda registren (jord- och stadsregister samt fastighets-och tomträtlsböcker). I informationssystemet redovisas dessutom vissataxeringsuppgifter m. m. från fastighetslängdens innehåll, däribland ägare tillhus på ofri grund. Vissa beslämmelser om informationssystemets innehåll m. m.återfinns i fastighetsdatakungörelsen (1974:1058). Användning av hus på ofrigrund som inteckningsobjekl skulle, såsom framhålles i motionen, ge vidgademöjligheter för utnyttjande av egendom som kredilunderiag. Därest möjlighetöppnas för ett sådant förfarande har detta en naturliganknytning tillfastighetsdalasystemet, påpekar nämnden. Det skall emellertid framhållas atlinnehållet i detta första driftsystem samt de olika delsystem som erfordrasför insamling, lagring och presentation av olika data såvitt gällerinleckningsförfarandet bygger på jordabalkens bestämmelser. Detta innebär attdel inle är möjligt att utnyttja dettasystem i dess nuvarande utformning för inteckning i annat än fast egendom ellertomträtt. En utvidgning av institutet inteckning till att omfatta jämväl huspå ofri grund förutsätter att ytterligare uppgifter tillförsinformationssystemet samt ajourhålls där. Frågan om inteckning i hus på ofrigrund inrymmer enligt nämndens uppfattning en omfattande problematik avjuridisk och redovisningsteknisk natur. Detta gör sig gällande även inom ramenför ett manuellt system. Det är därvid angeläget att alla materiella frågoringående utreds. En lösning kan inte åstadkommas endast på kort sikt. Nämndenär för sin del beredd att medverka med synpunkter på hur dessa problem kanlösas tekniskt i ett framtida ADB-system. KammarrättenI erinrar i detta sammanhang om att inom beskattningsrätten ärbyggnad på annans mark i väsentliga hänseenden jämställd med och underkastadsamma behandling som fast egendom i ci-vilrätislig mening. Sålunda skall enligt4 ij kommunalskatlelagen bestämmelser om fiistighel äga motsvarandetillämpning i fråga om byggnad, som är lös egendom, om ej annat föreskrivs. Detär tänkbart, anför kammarrätten, atl vissa bestämmelser om individualisering avbyggnad vid fastighetstaxeringen kan få betydelse vid anordnande av . Kammarrätten erinrar i anslutning härtill omatt vid fastighetstaxeringen åsälts en byggnad viss nummerbeteckning.