bet · FY01LU10 · 1975-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 10 LU 1975:10 betänkande med anledning av motion angåendeersättning till yrkesfiskare för skada genom oljeutsläpp I motionen 1975:891 av () hemställs att hos regeringen begär alt utredning verkställs isyfte atl möjliggöra för fiskare som får fångst, fartyg eller redskap skadadegenom oljeutsläpp, oljebekämpning eller dylikt atl erhålla ekonomisk ersättningför den skada som vållats. I motionen framhålls atl den ökandetrafiken av framför allt större tankfartyg har gjort atl risken föroljeutsläpp har ökat i vä,sentlig grad. Motionären uppger att oljeutsläpp ocholjebekämpning bl. a. förorsakat skador på yrkesfiskares fångst, redskap ochbålar, vilket för dem medfört ekonomiska föriuster ulan niöjlighet lillersättning. Motionären hänvisar till en inträffad kollision i södraKattegatt mellan ett svenskt tankfartyg och ett utländskt fartyg, varvidbetydande mängder olja läckte ut, med påföljd att ett fiskeförtyg därvid ficksin motor skadad genom all oljebekämpningsmedel kom in i kylvatteninlagel.Vederbörande fiskare åsamkades därvid en föriust på . ulan altkunna erhålla ersättning. Enligt motionärens uppföttning är del därförnödvändigt att åtgärder vidtas så alt "tredje man" ej ifortsättningen drabbas av förluster vid oljeutsläpp och liknande. Nuvarande ordning m. m. \ finns intenågon särskild gällande lagstiftning om ansvarighet för skada orsakad avförorening till sjöss genom olja, utan ansvarigheten för sådana skador bestämsenligt allmänna skadeslåndsrätls-liga regler och sjölagens bestämmelser. har emellertid antagit en lag (1973:1198) omansvarighet för oljeskada till sjöss (prop. 1973:140, LU 1973:40). Lagen, somännu icke trätt i kraft, bygger internationella konvention omansvarighet för skada orsakad genom förorening av olja (den s. k.ansvarighetskonventionen). Lagens ikraftträdande är beroende av altansvarighetskonventionen träder i kraft, Enligt ansvarighetslagen (1-3 S§) skall ägare avfartyg som för last av beständig olja i lös vikt (bulklast) vara skyldig atlersätta skada, som orsakas av utsläpp av olja från fartyget, oberoende av omdet från fartygets sida har begåtts något fel eller någon försummelse (striktansvarighet). Med oljeskada förstås även kostnader för förebyggande åtgärdereller skada som förorsakats av sådan åtgärd. Som förebyggande åtgärd skallanses varje åtgärd som varit skäligen påkallad för att förhindra eller begränsaoljeskada genom förorening och som vidtagits efter det en olycka inträffat.Fartygsägarens ansvarighet begränsas till ett belopp motsvarande 2 000 s. k.Poincaréfrancs (.) per ton av fartygets dräktighet, s. k.ansvarston (5 S). Därjämte gäller ett absolut maximum av 210 milj. francs(drygl 70 milj. Har fartygsägaren själv gjort sig skyldiglill fel eller försummelse blir han ansvarig utan begränsning. I fråga omfartyg som befordrar mer än 2 000 lon olja som bulklast är ägaren skyldig altha försäkring eller ställa säkerhet för sin ansvarighet upp till det förfartyget gällande begränsningsbeloppet (12 i;). Detinternationella samarbetet på oljeskyddsområdet har vidare lett lill 1971 årskonvention om upprättande av en internationell fond för ersättning av skadaorsakad av oljeförorening (den s. k. fondkonventionen). Denna konvention harför vidkommande resulterat i en lag (1973:1199) om ersättning från deninternationella oljeskadefonden. Fonden skall bereda ersättning i vissa falldå ansvarighetskonventionen inte är tillämplig eller bereder de skadelidandeett otillräckligt skydd. Vidare skall fonden stå som garant för fartygsägarensoch försäkringsgivarens solvens. Fondens ersättningsskyldighet är begränsad såatt del lolala ersättningsbelopp som kan utgå i anledning av en och sammahändelse maximeras lill 450 milj. Poincaréfrancs (drygt 150 milj. ).Beloppet kan dock genom beslut av fondens högsta organ höjas till högst 900milj. Ersättningarna från fonden skall finansieras genom avgifter fråndem som mottar sjölranspor-terad olja i konventionsstaterna. Ipropositionen (1973:140 s. 51) framhölls att förslagen till lag om ansvarighetför oljeskada till sjöss och lill lag om ersättning från den internationellaoljeskadefonden borde träda i kraft då molsvarande konventionträdde i kraft för vidkommande. Enligt artikel XV iansvarighetskonventionen skall denna träda i kraft på nittionde dagen efter dendag då åtta stater, av vilka fem skall var för sig ha ett tankionnage om minsten miljon brultoregisterton, tillträtt konventionen. Fondkonventionen träder ikraft efter det att den tillirälts av minst åtta stater underförutsättning att dessa under närmast föregående år tillsammans har tagit emotminst sjölransporterad råolja och tjock eldningsolja. Detbör observeras atl lagen om ansvarighet för oljeskada till sjöss endastomfattar skada som uppkommit inom eller annan fördragsslutande stats område,däri inbegripet dess territorialvatten, respektive förebyggande åtgärdersom vidtagits i syfte att förhindra eller begränsa skada inom sådan stalsområde. Även fondkonventionens tillämpningsområde är på samma sättterritoriellt begränsat. 1 propositionen (1973:140 s. 40) framhölls att det ejvar möjligt för att ensidigt göra sin lagstiftning tillämplig på skadasom uppkommer på internationellt vatten, t. ex. skada på fiskeutrustning. Detbetonades dock att lagen är tillämplig även om oljeutsläppel skett på det friahavet men oljan sedermera driver in på svenskt vatten och där orsakar skada. Beträffandeskador som uppkommit på öppna havet kan reglerna i sjölagen komma att tillämpas.Enligt 8 § är redaren sålunda ansvarig för skada som åstadkommes genom feleller försummelse från bl. a. befölhavarens eller besättningens sida. Redarensansvar är emellertid begränsat enligt vissa i 10 kap. sjölagen intagna regler.Dessa regler ansluter sig till internationella konvention rörandebegränsningen av ansvarigheten för ägare av fartyg som används till fart iöppen sjö. framhöll vid behandlingen av ansvarighetslagen (LU 1973:40 s. 19 f)är denna ej heller tillämplig på fasta oljeborrtorn. Sådana oljeborrtornomfattas inte av fartygsbegreppet och kan inle anses som sådana anordningarvilka enligt ansvarighetslagen jämställs med fartyg. Delsamma gäller fiytandeoljeborrtorn i fråga om skador, som uppkommer under del att tornet är förankratpå borrplatsen. Däremot torde ett flytande oljeborrtorn, som befinner sig underförflyttning, vara att jämställa med fartyg, varför ansvarighetslagen i principkommer att bli tillämplig på oljeskada, som uppkommer under en dylik transport.Med hänsyn till den kraftiga utbyggnaden av oljeborrningsverksamhelen framförallt i underströk utskottet vid behandlingen av ansvarighetslagenbehovet av en reglering på området. Utskottet hänvisade därvid till enupplysning från föredragande statsrådet att ett internationellt samarbetepåbörjats med syfte alt skapa en regional konvention förNordsjöområdet om ansvarighet för föroreningsskador av oljeborrning påkoniinenialsockeln. Den arbetsgrupp som tillsattes för detta ändamål har,enligt vad utskottet nu inhämtat, utarbetat ett utkast till konvention. Medanledning härav har den brittiska regeringens delegat aviserat endiplomatkonferens i . Som exempel på lagstiftning med syfte att förebyggaoljeskador kan nämnas lagen (1972:275) om åtgärder mot vattenförorening frånfartyg, vilken innehåller förbud mot uttömning av olja från fartyg inomSveriges sjöterritorium. Utflöde av olja från fartyg inom sjöterritoriet skallförhindras så långt del är möjligt. På fria havet får olja tömmas ut endastunder vissa förutsättningar. Är 1969 öppnades för undertecknande eninternationell konvention om ingripande på det fria havet vid oljeolyckor, dens. Denna konvention, som ännu ej trätt i kraft mensom ratificerats avSverige, reglerar rätten för en stal att vidta åtgärder för alt skydda sinakuster och närliggande intressen om en olycka inträffar på det fria havet somär ägnad atl leda till allvarlig och överhängande fara för förorening genomolja. Sedan ingreppskonventionen trätt i kraft, vilket beräknats kunna ske inomkort, kan med stöd av bestämmelserna lag ingripanden göras på det friahavet också mot utländska fartyg. Delinternationella arbetet för ökat oljeskydd pågår alltjämt. ,som ägde rum i i Mellanstalligarådgivande sjöfartsorganisationens - IMCO:s - regi och som 79 stater deltog i,resulterade sålunda i dels en ny internationell konvention till förhindrande avföroreningar från fartyg, dels ett protokoll varigenom ingreppskonventionenutvidgas till att avse också åtgärder med anledning av andra skadliga utsläppän utsläpp av olja, dels ett stort antal resolutioner. Enligtden nya konventionen förbjuds alla utsläpp av olja, däri inbegripet s. k. lättaoljor, och vissa andra farliga ämnen i några speciellt ömtåliga områden, bl, a.Östersjöområdet, och i övrigt skärps fordringarna för tillåtliga utsläpp.Regeringen har aviserat att proposition, med förslag om godkännande avkonventionen kommer att föreläggas . Oljeutsläppfrån okända fartyg m. m. Ett uppmärksammat problem äroljeutsläpp från fartyg, vilkas identitet inte kan fastställas. Sådana störreoljeutsläpp härrör nästan undantagslöst från tankfartyg som går i bariast.Utsläppen sker då man i strid med gällande bestämmelser från fartyget spolar utoljerester vid rengöring av dess tankar. I det helt övervägande antalet fallav rapporterade oljeutsläpp har det inte varit möjligt atl avgöra frånvilket fartyg oljan härrörde. anförde vid behandlingen av ansvarighetslagen (se LU 1973:40 s. kan denna inte bli tillämplig på oljeutsläpp från okända fartyg. 1 sambandmed diskussionen av vilka åtgärder som kunde bidra till lösningen avförevarande problem hänvisade utskottet därvid till 1973 avgivetbetänkande (Ds K 1973:2) Parlikelmärkning av olja i fartyg. Delta betänkandehar resulterat i en kungörelse (1974:1106) om märkning av lastrester itankfartyg, som trätt i kraft . Genom kungörelsen harsjöfartsverket fått befogenhet alt föreskriva partikelmärkning av lastres-lernahos fartyg, som lossat råolja eller petroleumprodukter i svensk hamn eller inomsvenskt sjöterritorium. Märkningen innebär att de i tankarna kvarvarandeoljeresterna tillförs en substans av mikroskopiskt små metall-partiklar i enkombination som är specifik för varje fartyg. Blandningen tillverkas av ABAtomenergi i Studsvik, som också utför analys av inkomna oljeprov. Så snart ettfartyg märkts rapporteras detta lill , där man för register överde märkta oljefartygen. Parlikelmärkningen har t. v. karaktären avförsöksverksamhet. Vid utskottets besök i hösten 1974upplystes utskottet om alt man därgrundat en särskild fond förersättande avoljeskador som förorsakats av fartyg och för ersättande av de kostnader somföranleds av bekämpandet av oljeskador. Bestämmelser härom har upptagils ilagen om oljeskyddsfbnden, som har trätt i kraft den I januari1975. Fonden, som läcker både till lands och lill sjöss uppkomna oljeskador,förvaltas av handels-och induslriministeriet. Fonden finansieras genomoljeskyddsavgifler som uppbärs för till landet införd råolja.Oljeskyddsavgifterna skall betalas av den som först anmäler oljan tilltullklarering. Ur fonden kan ersättningar beviljas dem som utsatts föroljeskada saml dem som deltagit i bekämpningen av oljeskada för de kostnadersom åsamkats dem i anledning härav. Av fondens medel kan även ersättaskostnader för anskaffning av bekämpningsredskap och för upprätthållande avbekämpningsberedskap. I ärenden rörande oljeskyddsfonden biträds statsrådet aven oljeskadenämnd, i vilken skall ingå representanter för staten, kommunerna,natur- och miljövårds-intressena, oljebranschen och försäkringsgivarna. I motionen hemställs att hos regeringenbegär att utredning verkställs i syfte att möjliggöra för fiskare som fårföngst, fartyg eller redskap skadade genom oljeutsläpp, oljebekämpning ellerdylikt att erhålla ekonomisk ersättning för den skada som har vållats. Utskottetvill till en början anmärka alt den efter kraftigttilltagande föroreningen av havet har på det internationella planet föranlettsuccessivt ökade ansträngningar att motverka och förhindra detta slagsmiljöförstöring. Oljeutsläpp frän fartyg har därvid tilldragit sig ett särskiltintresse med hänsyn lill de svåra skador som utsläppen kan förorsaka. Detinternationella samarbete som påbörjades i syfte attförebygga havsvattnets förorening genom olja har, enligt vad som ovan närmareutvecklats, resulterat i olika konventioner, vilka syftar till att dels minskaoljeutsläpp från fartyg, dels ge möjlighet att vidtaga åtgärder i anledning avsådant oljeutsläpp, dels bereda skadelidande möjlighet till ersättning för deskador som utsläppet förorsakat. När det gäller möjligheten att erhållaersättning för oljeskada innebär främst ansvarighetskonvention och1971 års fondkonvention betydelsefulla framsteg. Konventionerna har dock ännuinte trätt i kraft. Isvensk rätt finns f. n. inte några särskilda gällande reglerom ansvarighet förskada orsakad av förorening till sjöss genom olja, utan ansvarigheten försådana skador bestäms enligt allmänna skadeståndsrällsliga regler och sjölagensbestämmelser. Dessa innebär i princip att någon form av vållande från fartygetssida måste påvisas för atl ersättning skall kunna erhållas. Som framgår av det ovananförda har emellertid antagit enlag om ansvarighet för oljeskada till sjöss (ansvarighetslagen) och en lag omersättning från den internationella oljeskadefonden (oljeskadefonds-lagen). Dehar sin grund i ovannämnda konventioner, och deras ikraftträdande äravhängiglav att konventionerna träder i kraft. Ansvarighetslagen föreskriver skyldighetför ägare av fartyg som för last av beständig olja i lös vikt (s. k. bulklast)alt ersätta skada, som orsakas av utsläpp av olja från fartyget, oberoende avom del från fartygets sida har begåtts något fel eller någon försummelse(strikt ansvarighet). Med oljeskada förslås även kostnader för förebyggandeåtgärder eller skada som förorsakats av sådan åtgärd. Fartygsägarens ansvar ärdock begränsat lill vissa belopp. I fråga om fartyg som befordrar mer än 2 OOOton olja som bulklast är ägaren skyldig atl ha försäkring eller ställa säkerhetför sin ansvarighet. Oljeskadefondslagen är avsedd att komplettera det skyddsom ansvarighetslagen ger i fall där ansvarighetsbeloppet ej täcker uppkomnaskador eller ansvarighet ej föreligger enligt ansvarighetslagen. Fiskaresom för oljeskador på redskap och bålar är självfallet berättigade tillersättning enligt ansvarighetslagen. Även skador som förorsakas av oljebekämpningsmedelm. m. faller in under lagens bestämmelser. Detsamma gäller skador i form avinkomstbortfall till följd av att redskap inte kan användas. Även andra fall aversättningsgill förmögenhetsskada kan förekomma. Enförutsättning för att den skadelidande skall kunna erhålla ersättning enligtansvarighetslagen är dock att skadevållaren är känd. Även när del gälleroljeskadefondslagen är vetskapen om vem som är skadevållare en förutsättningför att rätl till ersättning skall inträda. Vid många skador orsakade avoljeutsläpp går det emellertid inte att fastställa vilket fartyg som vållatskadan. I sådana fall härrör oljan oftast från tankfartyg, som gått i bariastoch som i strid med gällande bestämmelser spolat ut oljerester vid rengöring avtankarna. Problemetmed skador orsakade av oljeutsläpp från okända fartyg prövades ingående avutskottet vid behandlingen av förslaget till ansvarighetslag (LU 1973:40 s. 20ff.). Utskottet konstaterade då att det för tillfället inle fanns någon möjlighetatt få till stånd en internationell reglering, som kunde ge en skadelidanderätt till ersättning i dessa fall. Problemet borde man därför lösa genom atlförsöka fö till stånd en minskning eller helst ett upphörande av sådanaoljeutsläpp. Utskottet pekade härvid särskilt på det utvecklingsarbete medpartikelmärkning av olja som pågick. Såsomframgår av det ovan anförda har arbetet härmed nu lett till utfärdandet av enkungörelse om märkning av lastrester i tankfartyg som har trätt i kraft den 1februari 1975.1 kungörelsen har givils befogenhet att föreskrivapartikelmärkning av lastresterna hos fartyg, som lossal råolja eller andrapetroleumprodukter i svensk hamn eller inom svenskt sjöterritorium. Sådanmärkning skall registreras på sätt närmare framgår av redogörelsen ovan (s.4). Mot bakgrund av utskottets tidigare uttalanden i dennafråga vill utskoilei uttrycka sin tillfredsställelse över att försöksverksamhetpå området nu har påbörjats. Enligt utskottets mening kan del antas attreglerna om parlikelmärkning kommer atl bidra lill en minskning avförekommande oljeutsläpp. Yrkesfiskarnasmöjlighet all få ersättning vid oljeskada begränsas emellertid ytteriigare avatt bestämmelserna i ansvarighetslagen och oljeskadefondslagen endast ärtillämpliga på skador som uppkommer inom eller annan fördragsslulandestats territorium. Inträffar skada på internationellt vatten är såsomutskottet påpekat i del föregående (s. 3) sjölagens bestämmelser tillämpliga.Dessa erbjuder emellertid yrkesfiskarna ett otillräckligt skydd mot ekonomiskaföriuster på grund av oljeutsläpp. Sammanfattningsviskonstaterar utskottet sålunda att, när ansvarighetslagen ocholjeskadefondslagen har trätt i kraft, en skadelidande har möjlighet att fåersättning i de av motionären påtalade fallen, under förutsättning allskadevållaren är känd och skadan inträffar inom eller annatfördragsslutande lands territorium. Enligt vad utskottet inhämtat kan man räknamed all åtminstone ansvarighetslagen kommer alt sättas i kraft underinnevarande år. Om nämnda förutsättningar inte föreligger är emellertidmöjligheterna all fö skadestånd mycket begränsade. Inte heller synes del f. n.föreligga någon möjlighet att försäkringsvägen erhålla ersättning föroljeskador på redskap och fartyg. Enligt vad utskottet inhämtat saknas sålundahelt möjlighet atl försäkra fiskeredskap. Enligt uppgift täcker vidareförekommande former av fartygsförsäkring endast skador som sammanhänger medsedvanliga risker inom sjöfarten, såsom grundslötning och kollision, medanskador på grund av oljeutsläpp ej omfattas av dessa försäkringar. Utskottetfinner mot bakgrund av del anförda att det är viktigt att yrkesfiskarnasmöjligheter atl erhålla ersättning för oljeskador förbättras. Enligt utskottetsmening bör detta i första hand ske genom internationella överenskommelser.Utskottet anser det därför vara en angelägen uppgift för regeringen atl i detfortsatta internationella samarbetet i fråga om oljeskydd verka för att detträffas överenskommelser som ger skadelidande rätt lill ersättning även förskador som inträffar på internationellt vatten. Utskottet är emellertidmedvetet om de svårigheter som kan föreligga för en enstaka nation att utövaett bestämmande inflytande på innehållet i internationella konventioner. I denmån del nu åsyftade problemet ej kan lösas inom ramen för det internationellasamarbetet bör enligt utskottets mening andra möjligheter atl förbättrafiskarnas ersättningsskydd övervägas. Härvid kan fiera olika lösningar tänkas.Utskottet vill här endast peka på möjligheten atl inrätta en nationellersättningsfond som t. ex. finansieras genom avgifter, knutna till densjöiransporterade oljan. Såsom framgår av det ovan anförda (s. 5) har en sådanoljeskyddsfond inrättats i . Utskottetanser det inle f n. erforderligt att , såsom motionären yrkar, begäratl en särskild utredning tillsätts. Utskottet förutsätter atl re- geringennoga följer utvecklingen på området och vidtar nödiga åtgärder för attförbättra möjligheterna för yrkesfisket att fö ersättning för skador somvållats av oljeutsläpp. Vad utskottet ovan anförtbör ges regeringen till känna. all med anledning av motionen 1975:891ger regeringen till känna vad utskottet ovan anföri. Närvarande:herrar (). ()*, i (c),()*, herrar (), i (S), (),i (s), ()*, i (s), herrar iSundsvall (c)*. (vpk)*, () och ()*. *Ejnärvarande vid betänkandets Justering. GOTAB 75 9148 S