bet · FY01LU12 · 1975-12-31 00:00:00 — Utskottetkommer i del följande att behandla propositionens förslag i de delar som berörsav de i ärendet väckta motionerna. Därutöver kommer utskottet atl föreslå vissttillägg lill övergångsbestämmelserna. Tillägget är betingat av atl vissatidigare antagna ändringar i konkurslagen ännu ej trätt i kraft och sannoliktinle kommer alt ha gjort detta , när ifrågavarande lagförslagskall träda i kraft. Såsom ovan antytts innehåller propositionen i dennadel inte några större nyheter. En principiellt viktig nyhet är dock attgäldenär inte längre skall ha någon ovillkorlig rätt att bli försatt i konkurs. Ilagförslaget har begreppet obestånd (insolvens) behållits som allmänkon-kursgrund (1 §). Med obestånd avses enligt förslaget alt gäldenären inte rätteligenkan betala sina skulder, om hans oförmåga inte är endast tillfällig. Misslyckatutmätningsförsök och belalningsinställelse betraktas enligt 3 § som presumtionför alt gäldenären är på obestånd. När det gäller bokför-ingsplikligagäldenärer upptar propositionen (4 §) liksom gällande lag (3 S) en särskildkonkursgrundsregel som för sin tillämpning förutsätter att gäldenärenunderiåtit att efter anmaning inom viss närmare angiven lid betala klar ochförfallen skuld. Beträffande innebörden av sistnämnda förutsättning, såvittavser skattefordringar, framhåller departementschefen att det enligt hansmening inte behövs lagakraftbevis när det gäller en debiterad skatt för atl manskall anse skatiefordringen klar i konkurslagens mening. I konkursärendet fårefter omständigheterna prövas när så är fallet. Den omständigheten attskattskyldigheten fastställts av skattedomstol måste enligt departementschefennaluriiglvis tillmätas stor betydelse. Departementschefensovannämnda uttalanden tas upp till behandling i motionen 1975:1823. I motionenframhålls atl en småföretagare, vars rörelse haft ett från resultatsynpunktdåligt år, ofta löper risk att efter jämförelse med andra liknande rörelser fådet deklarerade rörelseresultatet höjt genom skönstaxering. Enligt motionärernakan det flnnas skäl alt i sådana fall avvakta lagakraftbevis, innanskatteskulden skall anses som klar. Motionären yrkar (yrkandet 3) att dettaskall beaktas vid tillämpningen av 4 § KL. Utskottethar ingen erinran mot de föreslagna lagändringarna i förevarande del. När detgäller innebörden av regeln att borgenärens fordran skall vara "klar ochförfallen", såvitt avser skattefordringar, delar utskottet departementschefensuppfattning att lagakraftbevis inte skall behövas för atl en skattefordranskall anses klar i konkurslagens mening. Med anledning av motionsyrkandei villutskottet vidare anmärka atl skönsiaxering skall enligt 21 5; taxeringslagenske endast om den skattskyldige inle avgetl deklaration eller, om deklarationavgelts, det är sådana brister i deklarationen eller underlaget för denna, skatlskyldiges inkomster eller förmögenhet inte kan beräknas pä elltillförlitligt sätt. En skönstaxering är således vanligen en följd av altotillräckliga upplysningar lämnats till taxeringsmyndigheten. För en företagarekan en felaktig skönstaxering emellertid innebära att han krävs på kvarskalt,kompletterande mervärdeskatt och högre preliminär skall än hanrätteligen borde ha påförts. Sammantaget kan detta få till följd alt hanslikviditet försämras i sådan utsträckning alt han kommer på obestånd. mening bör därför viss försiktighet iakttas vid prövningen avhuruvida skatteskuld, som har uppkommit vid skönsiaxering, skall anses som enklar skuld. Kan gäldenären i konkursärendei göra sannolikt atl skönsiaxeringenär oriktig bör skallefordringen inle läggas till grund för ett beslut omgäldenärens försättande i konkurs. Utskottet vill emellertid stryka under attdet, om skönstaxeringen har fastställts av skatiedomstol, torde krävas starkaskäl föratt skatteskulden inle skall anses som klar i konkurslagens mening. Genomvad utskottet ovan anföri får syftet med yrkandet 3 i motionen 1975:1823 ansesha blivit tillgodosett. Konkursbos lillgångar kan i viss utsträckningutökas genom återvinning av pengar eller annan egendom som gäldenären innehaftmen avhänt sig före konkursens början. När del gäller återvinningsreglernainnebär propositionens förslag att tillämpningsområdet för dessa vidgas avsevärt.Delta åstadkommes bl. a. genom en utmönstring av vissa svårbevisade subjektivarekvisit och genom en allmän föriängning av åiervin-ningsfristerna. De vidgademöjligheterna lill återvinning träffar i hög grad sådana personer, som kanbetecknas som närslående. Kretsen av närstående har gjorts relativt vid. Denomfattar enligt 29 a § först och främst vissa uppräknade släktingar samtpersoner som i övrigt slår gäldenären personligen nära, t. ex. person medvilken gäldenären sammanlevt i äkten-skapsliknande förhållande. Som närståendetill näringsidkare eller juridisk person skall enligt förslaget räknas personersom har viss ekonomisk gemenskap med gäldenären. Vidare skall som närståenderäknas den som genom en ledande ställning har ett bestämmande inflytande öververksamhet, som näringsidkaren eller den juridiska personen driver. Fråganom vilka som skall räknas som närstående lill näringsidkare eller juridiskperson tas upp lill prövning i motionerna 1975:1823 (yrkandet 2) och1975:1824.1 sistnämnda motion yrkas att förslaget alt närståendekretsen skallomfatta även företagsledare utan ekonomiskt intresse i företaget ej skallantas: Till stöd för yrkandet hänvisar motionären till den kritik mot förslagetsom anförts av några av de lill lagberedningen knutna experterna samt av fleraremissinstanser. Kritiken har gått ut på att del inte föreligger något behov avden föreslagna bestämmelsen och att den kan få till följd att del ifortsättningen uppkommer svårigheter alt besätta poster som företagsledare iett förelag, när förelagets ekonomiska situation är pressad men företaget kanförväntas bli i tillfälle atl under god ledning fortsätta sin verksamhet till nyttaför de anställda och för samhället. Enligt motionärens mening kan bestämmelsenockså verka handlingsförlamande på redan anställda arbetsledare. I motionen 1975:1823 anförs att den som vill ta denrisk som nyetablering alltid innebär måste ges möjligheter att ekonomisktskydda sin familj och dem som i övrigt är ekonomiskt beroende av honom, ulanalt detta skydd försvinner, om han skulle missljckas och gå i konkurs. Del kandärför enligt motionären finnas starka skäl att, som framhållits av ett flertalremissinstanser, överväga att undanta företagsledare från kretsen av närstående.Motionären framhåller att problemet dock är att kunna finna en formulering ilagtexten som gör en klar skillnad mellan den typ av småföretagsledare somgjort normala risktaganden och misslyckats och den, typ av företagsledare somgenom ekonomiska konstgrepp av skilda slag försätter sig i konkurs för attdärigenom undandra sig skyldigheter mot borgenär eller samhälle och som därförinte bör undanlas Mr\ närståendekretsen. Omdel inte går ati i sjäva lagtexten göra den önskade åtskillnaden, bör dennabeaktas vid tillämpningen av lagen, hävdar motionären. Utskottetvill med anledning av vad som i förevarande avsnitt anförs i motionen 1975:1823till en början anmärka att den som vill starta ett förelag med de ekonomiskarisker som detta innebär men vill skydda sin och familjens ekonomimot förluster kan välja aktiebolaget som företagsform. Han svarar då för företagetsskulder med endast det insatta aktiekapitalet. Mot honom personligen ochfamiljen kan krav om återvinning riktas endast om de tillförts eller skulle hatillförts penningmedel eller egendom under vissa i konkurslagen angivnaförutsättningar. Såsom utskottet i del föregående antytt medgeråtervinningsreglerna atl lill konkursboet åter-föres medel och egendom somgäldenären/företaget före konkursulbrotiet genom någon av de ikonkurslagen särskilt angivna transaktionerna avhänt sig i syfte atl göramedlen respektive egendomen oåtkomliga för borgenären eller för all tillgodoseägarens anhöriga eller särskilt påträngande borgenärer. De transaktioner som ipropositionen gjorts återvinningsgrundande är bl. a. gåvor och vissagåvoliknande transaktioner, utbetalning av oskäliga löner och dylikt tillnärstående, betalning som görs i förlid eller med belopp som avsevärt försämrargäldenärens ekonomiska ställning. Fören företagsledare som har ekonomiskt intresse i företag, som hotas av ekonomisktsammanbrott, är frestelsen atl gynna närstående uppenbar. All sådant missbruksker torde inle heller vara alltför ovanligt. Det är därför enligt utskottetsmening erforderligt att möjlighet finns all låta rättshandling, somföretagsledare i ovan angivet syfte företar, gå åter. Utskottet tillstyrkerföljaktligen förslaget att låta närståendekretsen omfatta den som har en påvisst ekonomiskt intresse grundad gemenskap med företagaren eller den juridiskapersonen. Vaddärefter angår frågan huruvida som närslående bör räknas även företagsledaresom endast har faktisk gemenskap med arbetsgivaren vill utskottet betona attpropositionens förslag i denna del innebär all begreppet närståendekreis ges envid innebörd. Såsom framhållits av motionärerna har den föreslagna utvidgningenav närslåendekretsen kritiserats av flera remissinstanser. Den framfördakriliken kan i förstone synas ha viss tyngd. Risken för alt företagsledare utanekonomiska intressen i företaget skall företa återvinningsgrundandetransaktioner torde sålunda inte vara stor. Man kan emellertid inte bortse frånatt sådana transaktioner kan förekomma. Del torde då närmast vara fråga om attvederbörande tillgodogör sig oskälig lön eller andra oskäliga förmåner iföretagel. Enligt utskottets mening måste det anses rimligt att -om inte andraviktiga skäl talar däremot-konkursboet ges möjlighet alt även i förevarandefall föra talan om återvinning. Utskottetdelar departementschefens uppfattning all de farhågor som har framförts om attden föreslagna bestämmelsen kommer att minska möjligheterna att tillsättakvalificerade företagsledare torde vara överdrivna Förslaget om återvinning avlön i 33 ! ; KL medger nämligen återvinning endast ombetalningen av lön uppenbart överstigit vad som kan anses skäligt med hänsyntill gjord arbetsinsats, verksamhetens lönsamhet och omständigheterna iövrigt. Vad som skall återbäras är inte heller hela det uppburna beloppet ulanendast den del som motsvarar överskottet. I propositionen framhålls allbedömningen av om utbetalning av lön är uppenbart oskälig får - oaktat någratypiskt viktiga moment i bedömningen särskilt nämnts i lagtexten - ske pågrundval av helhetsbilden vid tiden för intjänandet. Även om verksamheten intevarit lönsam kan arbetsinsatsen sålunda i det särskilda fallet ha varit såkvalificerad alt en hög lön kan anses motiverad, t. ex. när en särskiltskicklig kraft knutits till ett sviktande företag för atl söka rädda del.Vidare bör beaktas att, om återvinning skall ske, överskottet i vissa fall intebehöver till fullo återbäras. I förslaget (40 ij) har nämligen införts enmöjlighet all fä skyldigheten alt utge egendom eller ersättning jämkad omsynneriiga skäl föreligger. Härigenom kan undvikas all löntagaren, eller omhan avlidit, de anhöriga drabbas hårt. Utskoileivill vidare understryka att bestämmelsen om företagsledare i 29 a ij andrastycket 3 endast avser den som har ett bestämmande inflytande övernäringsidkares eller den juridiska personens verksamhet. Den krets inom ettförelags ledning som omfattas av bestämmelsen är således snäv.Departementschefen uttalar (s. 200) att under bestämmelsen faller exempelvisverkställande direktör (vd) och, om ett företag är delat på flera avdelningar,chefer för dessa med så självständig ställning att de kan jämställas med vd iett dotterföretag. Arbetsledare däremot faller så gott som alltid utanförnärståendekretsen. Sammanfattningsviskonstaterar utskottet att ifrågavarande bestämmelse är avsedd att komma lillanvändning endast vid uppenbart missbruk. Med en sådan tolkning synes detutskottet inte finnas anledning atl befara att särskilda svårigheter skalluppkomma för företagen på grund av den föreslagna regeln i 29 a ij andrastycket 3. Utskottet vill också erinra om att en motsvarande regel ingår i dedanska och norska förslagen lill konkurslag. Det är utskottets uppfattning altifrågavarande bestämmelse i praktiken endast sällan kommer att bli tillämpad.Däremot torde den fä en preventiv betydelse. Pågrund av del anförda tillstyrker utskottet propositionen i denna del ochavstyrker följaktligen bifall till motionen 1974:1824. Beträffande motionen1974:1823 får även yrkandet i denna del anses tillgodosett genom vad utskoileianfört. Omåtervinning skall ske, gäller som huvudregel atl egendom som gäldenären harutgett skall återbäras till konkursboet. Finns egendomen inte i behåll skallersättning för dess värde utgå. Enligt 39 a ij skall den åler-bäringsskyldigevidare utge den avkastning som belöper efter delgivning av stämning imålet. Bestämmelsen omfattar självfallet även ränta. När det gäller återvinningenligt bestämmelsen i 30 § om oiillböriiga rättshandlingar kan denåterbäringsskyldige förpliktas att utge den avkast- ningsom han uppburit alltifrån att han mottog egendomen. Bestämmelsernaom avkastning kritiseras i motionen 1975:1823. Motionären hänvisar lill altlagrådet anfört att oklarhet råder huruvida skyldigheten att utge ränta ocksåskall avse egendom som gäldenären inte gjort räntebärande. Motionären anseratt klarhet nu bör skapas i detta hänseende. Han yrkar därför (yrkandet 1) alt39 a ij utformas så alt del klart framgår all skyldighet inte föreligger attutge ränta i fall då den ålerbäringsskyldige ej haft medlen räntebärande. Utskottetvill lill en början anmärka att innebörden av gällande rätl på ifrågavarandeområde synes vara att skyldighet endast föreligger all utge faktiskt uppkommenränta. I rättspraxis har emellertid förekommit atl man vid återvinning avbetalning med analogisk tillämpning av bestämmelsen i 9 kap. 10 ;j HB ommoraränta dömt ut ränta från den dag då gäldenären erlade betalningtill den som sedermera blir återbäringsskyldig (NJA 1929 s. 425 och SvJT 1933rf. s. 55). Såsommotionärerna påpekat har lagrådet funnit den föreslagna bestämmelsen i 39 a ijoklar. Ordalagen ger enligt lagrådet intryck att det är fråga enbart om sådanränta som faktiskt utgått. Lagrådet anser ett klarläggande önskvärt. Ärmeningen den all ränta skall utgå även om den återbäringsskyldige inte haftmedlen räntebärande, bör det enligt lagrådet framgå av lagtexten. Medanledning av lagrådets uttalande anför departementschefen i slutprotokolletalt den blivande räntelagen avses bli tillämplig bl. a. i fråga om ränta somutgår i samband med återvinning. Departementschefen hänvisar vidare till att ilagrådsremissen rörande räntelagen föreslås att bestämmelser härom tas in i 39a i; KL och att avsikten är att räntelagen skall träda i kraft den 1 juli1975, dvs. som förevarande lagförslag. Ilagrådsremissen beträffande räntelagen föreslås atl det skall åligga denåterbäringsskyldige atl betala ränta enligt den räntefot som gäller för avkastningsränta,oavsett om penningmedlen rent faktiskt har varit räntebärande eller ej.Förslaget strider sålunda helt mot den av motionärerna förordade lösningen. Utskotietanser att inle i förevarande ärende bör la ställning till fråganhuruvida ränta skall utgå vid återvinning av penningbelopp som inte gjortsräntebärande. Frågans prövning bör i stället anslå till dess genomproposition förelagts förslaget till räntelag, fgrådsgranskning-en av förslagethar visseriigen tagit än som beräknats, vilket medfört atl det nu ärtveksamt om proposition i ärendet kan föreläggas inom sådan tid attpropositionen hinner behandlas under innevarande . Om så inte blirfallet torde räntelagen och följdändringarna i konkurslagen inle kunna träda ikraft förrän den . Härigenom skulle under ett halvt årförevarande fråga vara oreglerad i KL. Detta synes dock inte behöva medföranågra olägenheter. Den ståndpunkt som enligt förhärskande mening kommit tilluttryck i.praxis vid tillämpningen av 37 tredjestycket KL i dess nuvarande lydelse äger enligt utskottets uppfattning fortsattgiltighet intill dess lagändring kommit lill stånd. Om detta inte blir falletförrän , utgår utskottet från atl de rätlstill-lämpandemyndigheterna tills vidare kommer att följa nu gällande rättsprinciper pådenna punkt. Utskottet,som således inte i sak har prövat yrkandet 1 i motionen 1975:1823, tillstyrkerpå grund av det anförda propositionen och avstyrker bifall tillmotionsyrkandei. Förhållandetmellan konkurslagsreformen och den nya skeppsregistreringen I propositionen föreslås ändringar i bl. 21, 26,29 och 198 jij KL. Dessa paragrafer har fått sin senaste lydelse genom lagen(1973:1132) om ändring i konkurslagen. Ändringarna var föranledda av de år 1973beslutade ändringarna i sjölagsliftningen, främst reglerna om ett nyttregister för skepp (prop. 1973:42, LU 1973:22). De angivna ändringarna i sjölagenoch konkurslagen har ännu inle trätt i kraft. I enlighet med riksdagensbemyndigande ankommer det på regeringen att besluta om ikraftträdandet.Tidpunkten härför är beroende av hur arbetet med uppbyggandet av del nyaregistret fortskrider. Ominle den nya lagstiftningen angående skeppsregistrering kan träda i kraft föreeller med nu förevarande ändringar i konkurslagen uppslår vissalaglekniska problem. Detta är särskilt fallet beträffande 198 ij. Enligt vadutskottet inhämtat är det emellertid inle osannolikt att lagstiftningenangående skeppsregistrering kommer att träda i kraft först efter den I juli1975. Utskottet finner det därför erforderligt att till övergångsbestämmelsernai detta lagstiftningsärende fogas ett tillägg av innebörd atl vad som sägs i198 ij KL om registrerat skepp, andel i sådant skepp och skeppsregister skallintill den dag regeringen bestämmer fartyg som blivit infört iskeppsregistret, lott i sådant fartyg samt inteckningsbok för fartyg. Närdet gäller de tre övriga paragraferna synes del inte behövligt med särskildövergångsreglering. Skulle, såsom utskottet förutskickat, uppbyggandet av detnya skeppsregistret bli försenat och lagstiftning komma atl träda ikraft först efter . har de beslutade ändringarna iförevarande bestämmelser blivit inaktuella. Utskottet utgår ifrån attregeringen i sådant fall vid förordnandet alt lagen (1973:1132) om ändring ikonkurslagen skall träda i kraft undantar ändringarna i förevarande paragrafer. 1. beträffande närståendekretsen att medavslag på mo tionen 1975:1824 antar 29 a § i del i propositionen 1975:6 fram lagda förslaget lill lag om ändring i konkurslagen, 2. beträffande ränta vidåtervinning att med avslag på motionen 1975:1823, yrkandet 1, antar39 a § i ovannämnda lagförslag, 3. atl - med förklaringalt propositionen i denna del inte kunnat oförändrad godtas - antar punkten 3 iövergångsbestämmelserna med följande såsom utskottets förslag betecknadlydelse: 3.1 fråga om rättshandling eller åtgärd som ägt rum före lagens ikraftträdandefår 28-38 ijij i sin äldre lydelse åberopas, om det medför frihet frånåtervinning. 1fråga om fordran på lön eller arvode som avser tiden före lagens ikraftträdandefår 100 a § i sin äldre lydelse åberopas, om det medför att fordringen kangöras gällande i konkursen. rätt till kvittning under konkurs får 121 ij i sin äldre lydelseåberopas, om borgenären ägt kvitta enligt den bestämmelsen och fordringarnastod mot varandra vid lagens ikraftträdande. Harfordran, för vilken flera är solidariskt betalningsansvariga, helt eller delvisbetalts före ikraftträdandet, skall i fråga om verkan av betalningen äldrebestämmelser gälla i stället för de nya reglerna i 133, 134 b och 135 §§. Bestämmelsernai 134 a ij skall ej tillämpas, om säkerhet ställts före ikraftträdandet eller fordringarnastod mot varandra vid ikraftträdandet. Vadsom sägs i 198 om registrerat skepp, andel i sådant skepp och skeppsregisterskall iniill den dag regeringen bestämmer avse fartyg som blivit införtifariygsregistrel, lon i sådant fartyg samt inteckningsbok för fartyg. 4. att antar förslagettill lag om ändring i konkurslagen i de delar som ej omfattas av hemställanunder punkterna 1-3, 5. all antar de på s, 1uppräknade och med 2-12 betecknade lagförslagen. 6, att motionen 1975:1823, i vad den ej omfattas avvad utskottet ovan anfört och hemställt, inte föranleder någon riksdagensvidare åtgärd, Nä/yarande:herrar Svanslröm (c). (), (), i (c),(), herrar (), i (s), (),i (s), (), i (s), i (c), (), herrar i (s) och Lövenborg (vpk). beträffande närslåendekretsen (punkt 1) av herrarLidgard (m) och () som anser dels att del avsnitt i utskottets betänkande som pås, 59 börjar med orden "Vad därefter" och slutar på s, 60 med orden"utskottet anfört" bort ha följande lydelse: Vaddärefter angår frågan huruvida som närslående bör räknas även företagsledaresom endast har faktisk gemenskap med arbetsgivare vill utskottet till enbörjan betona atl propositionens förslag i denna del innebär atl begreppetnärståendekrets ges en vid innebörd. Såsom framhållits av motionärerna härdenföreslagna utvidgningen av närståendekretsen kritiserats av några av desakkunniga som medverkat i lagberedningens arbete samt av fieraremissinstanser. Här må nämnas , ,längsstyrelserna i och , Gotlandshandelskammare. , företagares riksförbund.Bankföreningen, och . Kritiken har främst gått utpå atl förslaget skulle kunna vara till skada för berörda företagare genom attsvårigheter uppkommer alt besätta poster som företagsledare, när företagetsekonomiska ställning är pressad men företagel kan förväntas, bli i tillfälleatl under god ledning fortsätta sin verksamhet. Departementschefenförklarar i propositionen alt dessa förhågor synes honom betydligt överdrivna.Utskotiet kan för sin del inte dela den uppfattningen. Svårigheten alt kunnaavgöra vilka som i nu förevarande hänseende är all betrakta som företagelnärslående i förening med ovissheten om vad som kan komma alt bedömas somuppenbart oskälig lön måste enligt utskottets mening verka rekryteringshämmandenär del gäller all besätta poster i förelag som drabbats av en ekonomisk kris.Den föreslagna bestämmelsenkan därför få svåra negativa verkningar inle minst under sådana tidsperioder dåpressande kreditrestriktioner påbjuds och då även i och för sig stabila förelagkan råka i bekymmersamma situationer. Medhänsyn till de skadliga verkningar som den föreslagna bestämmelsen sålunda kantänkas komma att medföra måste del enligt utskottels mening kunna åberopasstarka skäl för alt bestämmelsen del oaktat skall antas. Några sådana skäl hardock enligt vad utskottet kunnat finna inte framkommit. Lagberedningenåberopade över huvud taget inte några sakliga skäl för förslaget tillutvidgning av närståendekretsen ulan angav endast som motiv härför alt manfunnil sig böra tillgodose önskemål som framförts vid de nordiskaöveriäggningarna. Departementschefen anför endast atl den föreslagnautvidgningen framstår som befogad för att förebygga missbruk. Att det verkligenskulle ha förekommit sådant missbruk av någon betydelse ges emellertid intenågot belägg för. De sakkunniga som anmält avvikande mening har tvärtomsärskilt understrukit atl det enligt deras erfarenhet inle föreligger någotbehov av den föreslagna utvidgningen av närslåendekretsen. Utskottetvill självfallet framhålla betydelsen av att man på förevarande område sökeråstadkomma en enhetlig nordisk lagstiftning. Detta mål får emellertid inte ledalill atl man inför bestämmelser som från svensk synpunkt ter sig mindre lämpliga.Föreliggande lagförslag skiljer sig för övrigt på åtskilliga punkter från denorska och danska förslagen till konkurslag. Det kan påpekas atl de danska ochnorska återvinningsbesiämmelserna är avsedda atl vara exklusiva och atl lalaninle skall kunna föras om skadestånd lill följd av gäldenärsbroti medan någonmotsvarande begränsning inle finns i det svenska förslaget.