bet · FY01SoU7 · 1975-12-31 00:00:00 — Socialutskottetsbetänkande nr 7 SoU 1975:7 Socialutskottetsbetänkande med anledning av motioner angående vissa medicinska specialiteter m.m. I motionen 1975:348 av ()och fruSundström (s) hemställs alt hos regeringen anhåller om en utredningför förbättring av den psykiatriska specialistutbildningen för läkare. I motionen 1975:472 av m. fl. (s)hemställs al,; hos regeringen begär a) en kartläggning av vårdbehovet för njursjuka, b) en plan för en fortsattutbyggnad av dialysverksamheten i landet och för en ökning avtransplantationsverksamheten, c) förslag till ett för helalandet enhetligt bidragssystem, som innebär alt samhället bär alla demerkostnader som den njursjuke åsamkas. I motionen 1975:772 av m. fl. (c)hemställs, såvitt här är i fråga (yrkandet 3), att beslutar all hosregeringen begära atl regionsjukvårdsulredningen får i uppdrag atl pröva fråganom yrkesmedicinens roll inom regionsjukvården. Övrigai motionen framställda yrkanden, nämligen ett yrkande om psykosocialaarbetsmiljöproblem (yrkande 1) och ell yrkande om statsbidrags-regler förförelagshälsovård (yrkande 2), har behandlats av socialutskottet i betänkandetSoU 1975:4. I motionen 1975:1234 av () hemställs attriksdagen begär alt regeringen vidtar åtgärder i syfte atl öka läkarresursernaför behandling av allergiska yrkessjukdomar. 1 motionen 1975:1257 av m. (vpk) hemställs, såvitt nu är i fråga (yrkandena 2 d och 3 d), a) alt hemställer hosregeringen om förslag om att de landsting som ansvarar för regionsjukhusen gesi uppdrag atl års utgång upprätta yrkesmedicinska kliniker med såvälteknisk som medicinsk del och som frislående kliniker, b) att anhåller om attsocialstyrelsen ges i uppdrag alt inrätta fem FV-block för attspecialistutbilda yrkesmedicinare. Övrigayrkanden i motionen, nämligen yrkandena 1, 2 a-c, 3 a-c och 4-7 vilka avserolika arbetsmiljöfrågor, har behandlats av socialutskottet i betänkandet SoU1975:4. I motionen 1975:1282 av fröken m. fl. (c)hemställs alt hos regeringen begär förslag till en ökad och snabbareutbyggnad av specialistutbildningen i reumalologi. Landstingskommun och kommun som ej tillhörlandstingskommun har enligt 3 § sjukvårdslagen (1962:242) alt ombesörja såvälöppen som sluten vård för sjukdom, skada, kroppsfel och barnsbörd. För denöppna läkarvården är landstingskommun (varmed här och i det följande även avseskommun som ej tillhör landstingskommun) indelad i läkardistriki meddistriktsläkare i varje distrikt. Sluten vård bedrivs vid sjukhus. Sjukhus somär avsett för vårdbehövande oberoende av fallets svårare eller lindrigare artbenämns la.sarelt, sjukhus för mindre krävande vård benämns sjuksluga ochsjukhus som till huvudsaklig del är inrättat för långtidsvård m. m. benämnssjukhem. Vid sjukhus kan även öppen vård bedrivas. Antalet läkardistriki i landet är ca370 med sammanlagt c a 1 250 läkartjänster. Antalet läkarstationer med enläkare uppgår lill ca 350, antalet läkarstationer med två läkare till ca 115,antalet läkarstationer med tre läkare till ca 85 och antalet läkarstationereller större vårdcentraler med fyra eller flera än fyra läkare lill ca 95.Förutom läkare med allmänläkarkompetens kan även läkare medspecialistkompetens vara anställda som distriktsläkare. Då den nuvarande sjukhusorganisationen började växafram dominerades den av odelade lasarett - dvs. lasarett med endast enöveriäkare - och sjukstugor. Genom de medicinska framstegen blev en allt längregående specialisering bland läkarna erforderlig vilkel ledde lill att deodelade lasaretten kom all delas, dvs. flera överläkartjänster inrättades. Deminsta delade lasaretten brukar kallas normallasaretl. Ett sådant har iallmänhet fyra överläkare, specialiserade i medicin, kirurgi,rönlgendia-gnoslik och anestesiologi. Vid många normallasaretl finns härjämtekonsultläkare anställda för vissa specialiteter. Konsultläkare är inteheltidsanställda och har inga egna kliniker utan biträder på de befintliga. Inomvarje sjukvårdsområde (landstingskommun respektive kommun som ej tillhör landstingskommun)har vid minst ett lasarett inrättats ett ytterligare antal kliniker för olikaspecialiteter, såsom för kvinnosjukdomar, förlossningar, medicinskabarnsjukdomar, ögonsjukdomar, öron-, näs- och halssjukdomar, ortopedi,vuxenpsykiatri, barn- och ungdomspsykiatri m. fl. Ett sådanl lasarett brukarkallas centrallasarett. För den högspecialiserade vården är riket indelat isju s. k. sjukvårdsregioner (prop. 1960:159, SU 1960:189). Dessa sjukvårdsregionerär , , , ,, och Umeåregionen. Vid ett eller iförekommande fall flera lasarett inom varje region, regionsjukhus, samverkarsjukvårdshuvudmännen beträffande de s. k. regionspecialiteterna vilka ärneurokirurgi, neurologi, thoraxkirurgi, viss kardiologi, plastikkirurgi,urologi, barnkirurgi, radioterapi, dermalologi och reumalologi. Benämningarnapå sjukvårdsregionerna anger de orter, där regionsjukhusen är belägna.Statsmakterna har inte ansett del föreligga skäl att genom lagstiftning regleraregionsjukvården ulan denna avsågs skola komma lill stånd genom frivilligtsamarbete mellan sjukvårdshuvudmännen. Ej heller har statsmakterna velat bindahuvudmännens val av samarbetsformer för ändamålet, varför full frihet råderhärvidlag. Utöverovannämnda kategorier lasarett finns lasarett för uteslutande psykiatriskvård. Antaletodelade lasarett är ca fyra, antalet normallasarett ca 65,antalet centrallasarett ca 22, antalet regionsjukhus nio och antalet lasarettför uteslutande psykiatrisk vård ca 25. Arbetet med hälso- och sjukvårdsplanering ärfördelat mellan , sjukvårdsdelegation,, sjukvårdens och socialvårdens planerings- ochrationaliseringsinstitut (Spri) och de kommunala huvudmännen. I betänkandet SoU1971:30 har utskottet lämnat en närmare redogörelse för arbetsfördelningenmellan nämnda instanser. Socialdepartementetssjukvårdsdelegation översände -som stöd för den fortsattauppbyggnaden och samordningen av sjukvårdsplaneringen - lillsjukvårdshuvudmännen en förberedande studie i en promemoria, Information ompågående utredningsarbete för ett system med enhetligt uppbyggdasjukvårdsplaner, vari redovisades grunderna för ell syslem med enhetligtuppbyggda sjukvårdsplaner. Underlag för detta utgjorde en modell, somredovisats i en av Spri framlagd utredning (Spri rapport 14/71)Riktlinjer för hälso- och sjukvårdsplanering och som innebär treplaneringsnivåer, nämligen (1) utvecklingsskisser , (2)principplaner och (3) femåriga finansierings- och verk-slällighelsplaner. Planeringssystemet- som omfattar hälso- och sjukvården, tandvården samt omsorgerna om vissapsykiskt utvecklingsstörda - bygger på atl principplanerna skall förnyas iprincip . Sjukvårdshuvudmännen har redan eller kommer atlunder innevarande år till inge en första omgång principplaner,som är inriktade mot . skall sammanställa, analysera ochredovisa detta material. Principplaneringen skall förnyas i en ytteriigareplaneringsomgång men då med tidsperspektivet 1990. Sjukvårdslagstiftningeninnehåller dock inte någon skyldighet för sjukvårdshuvudmännen atl upprättasjukvårdsplaner och underställa dem granskning mensjukvårdsstyrelse bör enligt 4 § andra stycket i den lill sjukvårdslagenanknutna sjukvårdskungörelsen (1972:676) "efter samråd med berördamyndigheter göra upp översiktsplaner för sjukvården och olika grenar avdenna". Bland "berörda myndigheter" har åsyftats ,som enligt 3 § första stycket i sin instruktion (1967:606) bl. a. har atl följaoch stödja den regionala och lokala planeringen inom sill verksamhetsområde. Ifråga om verkslällighetsplanerna innebär planeringssystemet att de skall vara"rullande" och att de skall redovisas i en samordnad s. k.LKELP-/RUPRO-undersökning. Insamling av dala från landslingens planer försammanställning och analys på central nivå har tidigare genomförts avsocialstyrelsen i form av RUPRO-undersökningar (RUWande PROgnos) och avLandstingsförbundet i form av en LKELP-undersökning (Lands-lings/CommunalEkonomisk Långtidsplanering). beslutade ochLandstingsförbundet atl RUPRO- och LKELP-undersökning-arna skulle kombineras iundersökningar, som skulle genomföras av i samråd medsocialstyrelsen. För atl ge underlag för sjukvårdshuvudmännensfortsatta planeringsarbete bedrivs inom studier kringvårdorganisationens struktur. I ett betänkande benämnt Hälso- och sjukvårdinför 80-lalet, förslag till ett principprogram, som framlagts försocialstyrelsens styrelse har gjorts en sammanfattning och sammanvägning avinom då bedrivna utredningar om vårdstrukturen. I betänkandetges ell konkret förslag till vårdstruktur inom primärvård, länssjukvård ochregionsjukvård. Det ger också synpunkter på organisation inom sjukvårdsområdeoch inom sjukvårdsinrättningar. Till betänkandet har fogals särskilda bilagorom in-väriesmedicin, barnmedicin och kirurgi. Utredningsarbetet inomsocialstyrelsen om vårdstrukturen har 1973 vidare redovisats i betänkandetDen psykiatriska vårdens målsättning och organisation och i betänkandetFörlossningsvårdens organisation. 1974 har framlagts betänkandetPrincipprogram för långtidssjukvård. Ytterligare betankanden frånutredningsarbetet är att vänta. Sedanremissbehandlingen av betänkandena - vilken beträffande vissa betankanden redanär avslutad - ägt rum, kommer atl på grundval av betänkandenaoch remissvaren avge en s. k. policy-förklaring om den allmänna inriktningen avsjukvårdens utbyggnad inför 1980-talel. Detär avsett atl denna policy-förklaring skall utgöra bakgrund för sjukvårdshuvudmännensarbete med sjukvårdsplaner. Hälso-och sjukvård inför 80-talet Den i betänkande Hälso- ochsjukvård inför 80-talei föreslagna vårdstrukturen inom primärvård,länssjukvård och regionsjukvård innebär i korthet följande. Primärvårdenmed både läkare med allmänläkarkompetens och läkare med specialistkompetensskall ansvara primärt för hälsotillståndet hos befolkningen inom ett givetbetjäningsområde. Tillfälligt, när primärvårdens resurser är otillräckliga förde åtgärder som erfordras beträffande viss patient, skall ansvaret för dennapatient kunna övergå till läns- eller regionsjukvården, men så snart man däranser sig ha vidtagit erforderiiga åtgärder, skall ansvaret för patienten återgålill primärvården. Länssjukvårdensansvarsområde skall vara patienter med livshotande tillstånd ochsjukdomstillstånd vilka kräver tillgång till personella och tekniska resursersom av olika skäl måste koncentreras till ett eller ett fåtal sjukhus inomvarje sjukvårdsområde. Regionsjukvårdenskall ansvara för det fåtal patienter som erbjuder speciellt svårbemästradeproblem och kräver samverkan mellan ett antal högt specialiserade läkare samtkanske också särskild utrustning som är dyrbar eller svårskölt.Regionsjukvården skall även ta hand om sjukdomstillstånd som uppträder såsällan att erfarenhet om dess behandling inle finns på länsnivå. Eftergrundutbildningen följer vidareutbildning, som omfattar dels enallmänljänstgöring , dels utbildning för allmänläkarkompetenseller specialistutbildning. Allmänbehörighet atl utöva läkaryrkel (legitimation) erhålls efter avlagd läkarexamenoch därpå följande 21 månaders allmäntjänstgöring. Allmäntjänslgöringenskall fullgöras som läkare i underordnad ställning. Tiden om 21 månaderfördelas så att för vardera medicin, kirurgi och allmänläkarvård avsätts sexmånader och för psykiatri . Denfortsatta vidareutbildningen skall i fråga om utbildning för allmänläkarkompetensomfatta tjänstgöringar som läkare under sammanlagt samt ifråga om specialistutbildning tjänstgöringar som läkare från fyra lill fem ochett halvt år. Härunder skall läkaren följa systematisk undervisning. Närmare bestämmelser ombl. a. allmänljänstgöring för vinnande av le- gitimation,krav på vidareutbildning för förvärvande av allmänläkarkompetens och krav förerhållande av specialistkompetens har meddelats i kungörelsen (1972:678) medtillämpningsföreskrifter lill lagen (1960:408) om behörighet alt utövaläkaryrkel. Bevisom specialistkompetens får avse ett 40-tal specialiteter, bl. a. hudsjukdomaroch veneriska sjukdomar (dermatologi och venereologi), inom gruppen invärtessjukdomar medicinska njursjukdomar (nefrologi), reumatiska sjukdomar(reumalologi) och yrkesmedicin saml inom gruppen psykiska sjukdomar allmänpsykiatri samt barn- och ungdomspsykiatri. Yrkesmedicin har fastställts somspecialitet fr. o. m. . Densom vill förvärva specialistkompetens skall sedan han fått legitimation somläkare genomgå vidareutbildning bestående av dels huvudutbildning om tre-femårs tjänstgöring i allmänhet helt inom specialiteten, dels sidoutbildning inomverksamhetsområde som är av betydelse för den sökta kompetensen.Sidoutbildningen omfattar tjänstgöring och högst ett åroch enligt föreskrifter som meddelar efter förslagav vidareutbildning. Behörighetskravför innehav av läkartjänster Bestämmelser om behörighet lill läkartjänster hoslandstingskommun och ' hos primärkommun finns i 19-22 §§ i sjukvårdskungörelsen. Somkrav för innehav av läkartjänster av fast karaktär för hellidstjänsl-göring iläkardistriki eller vid sjukhus gäller - med bortseende frånun-derläkarijänsierna - förvärvad kompelens som allmänläkare eller specialistinom del område som tjänsten avser. fastställer särskildabehörighetsvillkor för läkartjänst som inte faller inom området för fastställdspecialitet. Så har skett beträffande bl. a. inväriesmedicinsk allergologi. Underläkartjänsternai läkardistrikt och vid sjukhus används för läkare under allmäntjänstgöringeller under fortsall vidareutbildning och får i princip innehas endast avsådana läkare. Inrättandeav läkartjänster m. m. Bestämmelser om inrättande av läkartjänster hoslandstingskommun och hos primärkommun finns i 16-18 §§ sjukvårdskungörelsen. Socialstyrelsenbeslutar hur många underläkartjänster för allmänljänstgöring .som får finnasinom varje sjukvårdsområde. Förordnandenaför underiäkare under allmäntjänstgöring, vilka meddelas av sjukvårdsstyrelseneller annat organ i , är utformade som s. k. blockförordnanden,vilket innebär atl förordnandena innefattar samtliga i allmäntjänslgöringeningående tjänstgöringar som underläkare. Förinrättande av läkartjänster i övrigt - såväl underiäkartjänsler för läkareunder allmänläkar- eller specialistutbildning som andra läkartjänster- krävs medvissa undantag medgivande. Prövning av fråga om inrättande avläkartjänst skall ske på grundval av för riket upprättat läkarfördelningsprogram,som fastställs av sjukvårdsdelegation. Förslagom den nuvarande ordningen för vidareutbildning av läkare lades fram i prop.1969:35 angående vidareutbildning och fördelning-av läkare m. m. Grundtanken ipropositionen, vilken bifölls av (SU 1969:83), var alt läkarnasvidareutbildning skulle inordnas i den allmänna sjukvårdsplaneringen. Dettaskulle ske genom all tjänsterna för läkare under vidareutbildning skulle varafördelade på sjukvårdens olika sektorer så, alt de svarade mot del förutsebarasjukvårdsbehovet. Genom ett sådanl syslem skulle läkarresurserna kunnakanaliseras lill de områden där de bäst behövdes. Inämnda proposition lades även fram ett program (läkarfördelningsprogram) föranvändningen av läkartillskoltel i landet fram lill avseende såvälläkare med färdig grundutbildning som läkare som blir färdiga medvidareutbildningen. LäkaifördelningsprogrammetLP 77 m. m. Efter samråd med , och framlade i juni 1973dels förslag till läkarfördelningsprogram för (benämt LP 77), dels förslag om vissa fortsatta kompletterande utredningar iärendet avseende bl. a. konstruktionen av blockförordnanden för läkare underfortsatt vidareutbildning och därmed sammanhängande frågor. Föratt få ell underlag för planeringen av förordnanden för läkare undervidareutbildning hade gjortvissa översiktliga bedömningar om den lämpliga fördelningen av en beräknadtillgång på vidareutbildade läkare, dvs. allmänläkar- och specialist-kompetentaläkare vid en viss lidpunkt, varvid man vall . Det beräknades attefterfrågan på vidareutbildade läkare 1985 skulle avse 14150 årsarbelande (varav 7 000 inom öppen vård) och alt den totala beräknadetillgången på vidareutbildade läkare skulle uppgå till 16 100. 1972 förväntades alt en relativ ökning skulle ske av antaletlångvårdsläkare och barnläkare liksom i någon mån även av antalet läkare iallmänläkarvård, inklusive företagshälsovård, och psykiatri saml av sådana somär verksamma inom medicinska serviceområden. En relativ minskning väntades skeav antalet läkare inom medicin samt inom kirurgi. Förslagettill läkarfördelningsprogram, fördelat på olika kvoter för huvudområdenaallmänläkarvård, psykiatri, långtidsvård/rehabilitering och övrig somatiskvård, avsåg all fördela dels de ca 3 650 läkare, som beräknades komma altpåbörja fortsall vidareutbildning , dels de ca 1 000specialislkompelenta underläkare som fanns ochdel nettotillskott av ca 1 900 specialislkompelenta läkare som beräknadestillkomma fram t. o. m. . Socialdepartementelssjukvårdsdelegalion beslutade dels fastställa det avsocialstyrelsen föreslagna läkarfördelningsprogrammei, avseende läkare underfortsall vidareutbildning saml vidareutbildade läkare, dels uppdra ålsocialstyrelsen att genomföra av föreslagna kompletterandeutredningar m. m. Socialstyrelsenhar på grundval av LP 77 medgivit inrättande av sammanlagt ca 1 400läkartjänster för vidareutbildade läkare inom olika medicinskaverksamhetsområden (allmänläkarvård och specialistvård). Delankommer på huvudmannen atl vid utnyttjande av medgivande altinrätta tjänst bestämma om tjänsten skall inrättas som tjänst somdistriktsläkare, biträdande distriktsläkare, överiäkare, biträdande överläkareetc. Socialdepartementelssjukvårdsdelegation har uppdragit åt alttill redovisa förslag lill ell läkarfördelningsprogram för perioden1975-1980 (LP 80). Blockförordnandenför läkare under fortsatt vidareutbildning uppdrag att utreda frågan omkonstruktionen av blockförordnanden för läkare under fortsatt vidareutbildningm. - vilket, fullgjorts i samråd med universitetskanslersämbelel. och - har numeraslutförts. Socialdepartementels sjukvårdsdelegation uppdrog genom beslut i juni1974 ål all medge sjukvårdshuvudmännen att inrätta blockförordnandenför läkare under fortsatt vidareutbildning enligtvissa ramar som föreslagit. Blockförordnandena för läkare underfortsalt vidareutbildning kallas FV-block och innefattar de tjänstgöringar inomolika områden som behövs för den kompelens som söks (allmänläkarkompetens ellerspecialistkompetens). har vidare genom olika beslut bemyndigatsjukvårdshuvudmännen atl vid behov - och inom ramen för gällandefördelningsprogram - inrätta extra tjänster för s. k. överbryggandeförordnanden för underiäkare, varigenom förfarandet i samband med inrättandetav blockförordnanden förenklats. Totalantalet FV-block, som förutsätts blipåbörjade , har angivits till 759 respektive 956. Förslagangående FV-block, som förutsätts bli påbörjade , kommeratl framläggas av i samband med förslag till LP 80. Specialistutbildningi psykiatri för läkare I motionen 1975:348 av () och fruSundström (s) anförs bl. a. att de psykiatriskt verksamma läkarna har enutbildning som inte motsvarar de krav, förväntningar och behov som människorställer och att detta förhållande kommer alt successivt accentueras.Motionärerna påpekar alt psykologidelen i läkarutbildningen är ytterstbristfällig saml alt sociologi, psykoterapi och kunskaper omsamhällsuppbyggnaden och arbetsmarknaden saknas. Motionärerna betonar särskiltbetydelsen av utbildning i psykoterapi. Bestämmelser om läkares grundutbildning harmeddelats i kungörelsen (1969:330) om utbildning vid medicinsk fakultet. Enligt4§ kungörelsen härden grundläggande utbildningen vid medicinsk fakultet tillsyfte främst all med ledning av vad som är av betydelse för samtliga läkare geden studerande de kunskaper och färdigheter samt den kritiska skolning somfordras för yrkesverksamhet eller för vidareutbildning av läkare eller annanfortsatt utbildning. Enligt 5 § leder den grundläggande utbildningen fram tillmedicine kandidatexamen och läkarexamen. Dengrundläggande utbildningen vid medicinsk fakultet omfattar de examensämnen ochandra läroämnen som regeringen eller, efter bemyndigande av regeringen,universitetskanslersämbelel bestämmer för varje examen. I utbildningen förläkarexamen ingåräven de särskilda kurser som regeringen eller, efterbemyndigande av regeringen, universitetskanslersämbelel bestämmer (6 §). Förvarje läroämne eller särskild kurs som kan ingå i medicine kandidatexamen ellerläkarexamen finns en studieplan, vari bl. a. anges målet för utbildningen,innehållet i utbildningen, arten och omfattningen av del arbete som denstuderande skall utföra (10§). Studieplan fastställs avuniversitetskanslersämbelel. Somläroämne i utbildningen fram till medicine kandidatexamen ingår bl. a.psykologi med ca tvä veckors studier och som examensämnen i läkarexamen ingårbl. a. psykiatri och socialmedicin. Iläkarnas allmänljänstgöring ingår bl. a. tre månaders tjänstgöring inom allmänpsykiatri eller inom barn- och ungdomspsykiatri. Specialistkompetenskan beträffande psykiska sjukdomar förvärvas i (1) psykiska sjukdomar (allmänpsykiatri), (2) barn- och ungdomspsykiatri samt (3) rättspsykiatri. Här börockså nämnas atl numera kan specialistkompetens även förvärvas i socialmedicin. I * 1975. Vissförsöksverksamhet beträffande grundutbildningen av läkare På grundval av en översyn av utbildningen under detvå första studieåren i läkarutbildningen, som gjorts av en avuniversitetskanslersämbelel tillsalt arbetsgrupp, och på grundval avremissyttranden över arbetsgruppens framlagda betänkande i anledning avöversynen angav universitetskanslersämbelel i en skrivelse i september 1971till rektorsämbetena vid de lärosäten, där grundutbildning av läkare bedrivs,vissa riktlinjer för en försöksverksamhet med utbildningen under de tre förstastudieåren i läkarutbildningen. Avsikten med försöksverksamheten är att prövanya former för utbildningen och atl erfarenheterna skall kunna bilda enutgångspunkt för en framtida mer genomgripande reform av utbildningen. Iförsöksverksamheten har bl. a. ämnet psykologi ersatts med ämnet medicinskpsykologi och samhällsmedicin, som omfattar en utbildning om sex lill tioveckor. Socialstyrelsensförslag om den psykiatriska vårdens målsättning och organisation Studierna inom kringvårdorganisationens struktur i vad avser den psykiatriska vården har - såsom idet föregående angivits - redovisats 1973 presenterat belänkande. Denpsykiatriska vårdens målsättning och organisation. Ibetänkandet framhålls bl. a. att den kvantitativt största delen av vårdansvaretför psykiska problem och störningar kan hänföras till den ickespecialiseradepersonalen i primärvården -distriktssköterskor, allmänläkare, socialassistenterosv. För alt deras arbetsuppgifter skall kunna fullgöras tillfredsställandemåste dock vissa förutsättningar uppfyllas, som inle är uppfyllda. Debehöver en väsentligt förstärkt psykiatrisk-psykologisk grundutbildning,vidareutbildning och efterutbildning. Deras verksamhet måste också organiserasså att möjlighet till handledning och snabbt tillgängliga konsultationer frånpsykiatriska specialister ges, och verksamheten bör vidare ha karaktären avsamordnad social och medicinsk vård. Huvudansvaretför öppen och viss halvöppen vård av patienter med psykoser saml vissaneuroser och andra speciella problemgrupper förutsätts på primärvårdsnivå åvilaspecialiserade psykiatriska primärvårdsteam, vilka bl. a. skall ha tillgångtill mindre enheter för dagvård. Det psykiatriska primärvårdsteamet bör iförsta hand bestå av psykiater, psykolog, kurator ochsjuksköterska/sjukskötare. Vid dagvårdsenheten bör finnas en sjuksköterska, enmenlalskötare saml en arbetsterapeut. För ett primärvårdsområde med 40 000-50000 invånare beräknas två lill tre vuxenpsykialriska team och ettbarnpsykialriskl team. Pålänssjukvårdsnivå skall bedrivas bl. a. sluten korttidsvård samthög-kvalificerad öppen vård. Beträffandedet psykiatriska primärvårdsteamet anförs bl. a. all psykolog och kurator medspecialistkompetens i psykoterapi bör, i första hand inom