bet · FY01KU12 · 1975-12-31 00:00:00 — Projekteringen av väg och andra anläggningar iKålviksdalgången skall ske så att transporter liksom ledningsdragning till detområde, som i bilagan markerats genom rastrering, möjliggörs också för annatföretag. Såvitt gäller andra arbeten än dem som omfattas av vattendomstoLsavgörande ankommer det på i att meddelanärmare föreskrifter i nämnda hänseenden. SCGskall för visa att bindande avtal angående leverans avoljeutvinningsplattform av betong träffats innan naturomvandlande arbeten inomområdet för påbörjas. SCGskall i ansökan till begära prövning i vadavser de störningsbegränsande åtgärder och andra försiktighetsmått som börgälla med avseende på den industriella verksamheten. Denna verksamhet får ejpåbörjas förrän koncessionsnämnden meddelat beslut i frågan. SCGär skyldigt att sedan tillverkning i området påbörjats dock senast sex månaderdärefter påkalla prövning vid vederbörande fastighetsdomstol jämlikt 34 S andrapunkten miljöskyddslagen av förekommande frågor om ersättning med anledning avolägenheter som till följd av etableringen och verksamheten vållas bostads-eller fritidsfastigheter inom en kilometers avstånd från området. Vad nu sagtsskall dock ej gälla i fråga om fastigheter för vilka ersättningsfrågornaslutligt avgjorts i annan ordning. SCGskall svara för kostnaderna för de åtgärder på vägnätet i anslutning tillKålviksområdet och på , innefattande vägskälet mellan väg 1038 och E6,som finner erforderiiga till följd av etableringen. Tillverkningav viss plattform i Kålviksområdet får ej påbörjas innan in-ochutbogseringsplan för plattformen upprättats och underställts sjöfartsverket.Det åligger bolaget att i samband med in- och utbogseringen vidta de åtgärdersjöfartsverket kan komma att påkalla efter granskning av underställdbogseringsplan. Detåligger SCG att avlägsna plattform som i samband med in- och utbogsering ellervid förflyttningar eller opåräknade rörelser på tillverkningsplatsen strandateller havererat på annat sätt. Det åligger vidare SCG att ta och vidmakthållaförsäkring som täcker kostnaderna för att avlägsna ha- Bevis om att avtal träffats om sådan försäkring skall företes förlänsstyrelsen innan tillverkning av plattform får påböoas i Kålviksområdet. SCGskall svara för samtliga kostnader för förbättringar av fyrenKattholmen, fariedsutmärkning och andra erforderliga åtgärder i anledning avetableringen och verksamheten. Detåligger SCG att efter samråd med utarbeta och till länsstyrelsenöveriämna materialförsörjningsplan såvitt avser grus- och stenmaterial förvarje plattform som skall tillverkas samt att hålla underrättadom nödvändiga avvikelser från planen. SCGskall efter tillståndstidens utgång ombesörja återställningsåtgärder inomområdet på sätt och inom tid som kan komma att påfordras av eftersamråd med kommunen. Bolaget skall innan naturomvandlande arbeten inom områdetpåbörjas hos ställa av godkänd säkerhet förfullgörande eller bekostande av vad som kan komma att föreskrivas i fråga omåterställningsarbeten. SCGskall för varje färdigställd plattform erlägga en avgift om per tonav den vikt plattformen har när den bogseras bort från tillverkningsområdet.Avgiften skall innan utbogsering påbörjas eriäggas till iGöteborgs och län. Inbetalda medel skall enligt beslut som Kungl. Maj:tmeddelar efter förslag av användas för att tillgodose det rörligafriluftslivet, den vetenskapliga naturvården och kulturminnesvården i främstnorra . SCG;sansökan om ytteriigare ett djupvattenläge kommer senare att tas upp tillprövning. PMangående distribution av visst informationsmaterial frånintresseorganisation rörandeutredningsbetänkande överiämnadepensionsålderskommittén sitt betänkande Röriig pensionsålder (SOU 1975:10) tillstatsrådet . Med anledning härav utfärdades av om innehållet i betänkandet. Till pressmeddelandet fogades delsen kommentar till betänkandet av socialministern, dels ett utdrag ur LO-nytt,innehållande ett uttalande om pensionsålderskommitténs förslag av LO:sordförande . Dagen före överiämnadet utsändes detta meddelande itjänstebrev till vissa tidningar. Användningen av tjänstebrevsrätten regleras iKungl. Maj:ts förordning angående utgörandet av postavgifter förtjänsteförsändelser m. m. (1945:329) och i poststyrelsens kungörelse angåendeutnyttjandet av tjänstebrevsrätten m. m. (1947:123). 1 §7 i Kungl. Maj:tsförordning stadgas bl. a. att tjän-steförsändelsebeteckning inte får användasför andra postförsändelser än sådana som i tjänsteärenden avlämnas tillpostbefordran från de myndigheter m. fl. som erhållit tjänstebrevsrätt. Regeringenhar i allmän beredning fastställt gemensamma riktlinjerför informationsfunktionen i statsdepartementen. 1 dessa behandlas bl. a.informationssekreterarens (IS) funktion och ansvar inom departementet. Som lS:sarbetsuppgifter i fråga om extern information anges bl. a. följande: IS tar initiativ till, producerar och ansvarar förspridningen av information till massmedia, organisationer och allmänheten. Exempelpå arbetsformer: Presskonferenser, pressmeddelande, seminarier, utarbetande avbakgrundsmaterial. ISser till att press- och andra massmedia möjligt få de informationersom efterfrågas och kan ges. Normalt är IS den kanal som journalister använderför att få information. Där så är möjligt lämnas denna av IS direkt, i annatfall skall han hänvisa till sakkunnig. IS får aldrig stå i vägen fördirektkontakt mellan departementsledningen, handläggande tjänstemän ochmassmedia, utan skall stå till allmänhetens och massmedias tjänst. IShåller kontakt med departementets utredningar i fråga om former förinformation, tidpunkt för publicering av utredningsbetänkande m. m., framförallt i samband med slutbetänkanden. IS bevakar att tillräcklig upplaga avutredningsbetänkanden beställs för massmedias räkning. Pressekreteraren i statsrådsberdningen har upplystom att i IS:s arbetsuppgifter ingår inte enbart att tillhandahålla informationom de rent formella regeringsbesluten, utan att även ge bakgrundsinformationdvs. vara beredd att redogöra för sådana faktorer och opinionsyttringar o. dyl.som kan anses få,eller ha haft, betydelse för regeringens beslut. Enligt pressekreteraren ärdetta i princip jämförbart med recitdelen i en proposition där en motsvaranderedogörelse lämnas. Pressekreteraren framhåller vidare att det är mycketvanligt vid journalistseminarier och liknande att man redogör för större frågorsom man arbetar med inom kanslihuset och att man därvid också redovisar bl. Detkan i sammanhanget nämnas att vid flera tillfällenuppmärksammat departementens informationsåtgärder, bl. a. i 1971 och 1974 årsgranskningsbetänkanden (se KU 1971:34 s. 5-9, KU 1974:22 s. 5-6, 147). 1 förraårets granskningsbetänkande framhåller utskottet att informationsfrågorna ägnasstort intresse från departementens sida. Efter att ha gett exempel på olikainformationsåtgärder, varvid bl. a. informationssekreterarna nämns, uttalarutskottet att de berörda informationsinsatserna är av stort värde. PMangående rutiner inom regeringen rörande frågor om avvisande av främmandefartyg på svenskt territorialvatten Maj:ts kungörelse (1966:366)) om utländskaöriogsfartygs och militära luftfartygs tillträde till svenskt territorium m. (den s. k. tillträdeskungörelsen) finns bl. a. bestämmelser om avvisande avfrämmande makts öriogsfartyg. - Vad som skall förstås med svensktsjöterritorium framgår av lagen (1966:374) om Sveriges sjöterritorium ochkungörelsen (1966:375) med närmare bestämmelser om beräkningen av Sverigessjöterritorium. - Enligt 4 § tillträdeskungörelsen är regeln den att förgenomfart av territorialhavet krävs anmälan på diplomatisk väg, medan förtillträde i annat fall krävs tillstånd som meddelas av Kungl. Maj:t ochutverkas på diplomatisk väg (14 §). Enligt 7 § får främmande makts öriogsfartyginte utan tillstånd stoppa eller ankra eller på annat'sätt göra uppehåll inomsvenskt territorium, "om det icke är nödvändigt med hänsyn till fartygetssäkerhet". Tvingas öriogsfartyg göra uppehåll eller kommer det på grund avnöd in på inre vatten', skall fartyget om möjligt avge internationell signaloch anmäla förhållandet till svensk myndighet. Enligt 8 § skall vid färd inomsjöterritoriet främmande rnakts öriogsfartyg ha nationalitetsflagga hissad ochubåt vara i övervattensläge. Enligt6 § tillträdeskungörelsen gäller inom svenskt territorium i tillämpliga'delarbl. a. svenska hälsovårds-, lotsnings-, tull-, trafik-, hamn- ochordningsföreskrifter och skall anvisningar av svensk myndighet följas. -Förkrigförande makts öriogsfartyg gäller särskilda bestämmelser (15-17, 19-22 och24-26 §§), som inte berörs här. Närmare föreskrifter och anvisningar förtillämpningen av tillträdeskungörelsen meddelas av Kungl. Maj:t eller, efterbemyndigande av Kungl. Maj:t, av överbefälhavaren (30 §). 1den av Kungl. Maj:t i kommandoväg utfärdade instruktionenför krigsmakten vid hävdande av rikets oberoende under allmänt fredstillståndsamt under krig mellan främmande makter varunder : är neutralt (IKFN)finns bl. a. bestämmelser om ingripande mot främmande örlogsfartyg' sompåträffas inom svenskt territorium, inledande bestämmelserna i framhålls bl. a. att krigsmakten i samarbetemed civila myndigheter skall övervaka att bestämmelserna i 'Vad som menas med "inre vatten" framgår av 2 ilagen (1966:374) om Sveriges sjöterritorium. ' Örlogsfartyg definieras i IKFN som "fartyg som förörlogsflagga eller på annat säu identifieras såsom militärt eller ,som deltar imilitärt företag". Bestämmelserna om öriogsfartyg gäller dock även förannat fartyg och svhvare som ägs eller brukas av främrnande makt och nyttjas iicke-kommersiellt syfte. För övriga fartyg och svhvare gäller i stället bestämmelsernaom handelsfartyg. tillträdeskungörelseniakttas och att krigsmakten skall avvisa kränkningar av svenskt territorium(moment 1). IKFN "utgör underiag för det handlingssätt som bör väljas ivarje enskilt fall med hänsyn till den inträftade händelsens art, denutrikespolitiska situationen i vår närhet och riskerna förTredsbrott" mengäller inte om kommer i krig (moment 3). Om inte annat följer av IKFN:sbestämmelser skall ingripande med vapenmakt föregås av varning (genommeddelande, varningsskott eller på annat tydligt sätt). Om ingripande får skemed vapenmakt utan föregående varning skall likväl varning ges, när tvekanråder om tillräckliga skäl för ingripande utan föregående varning föreligger(moment 4). Om bestämmelserna i tillträdeskungörelsen överträds eller annanincident inträffar skall överbefälhavaren skyndsamt underrätta utrikesministernoch försvarsministern (moment 5). Bestämmelsersom erfordras utöver IKFN utfärdas av överbefälhavaren i förekommande fallefter samråd med berörda civila myndigheter (IKFN moment 6). Sådana - delvismycket detaljerade - tillämpningsföreskrifter som gäller bl. a. ingripande motöriogsfartyg tillhörande främmande, icke krigförande makt har utfärdats avöverbefälhavaren (IKFN )'. Anvisningar ochinstruktioner, som i anslutning till och utöver överbefälhavarenstillämpningsföreskrifter och särskilda order m. m. erfordras för verksamhetenunder fred och vid neutralitetenshävdande utfärdas av militärbefälhavare (moment 28). Idetta sammanhang bör också nämnas några särskilda kungörelser som utfärdats avKungl. Maj:t nämligen kungörelsen (1967:466) om rapportering av främmandeöriogsfartyg m. m. - vilken ålägger lots-, fyr-, tull- och polismyndighet vissrapporteringsskyldighet - kungörelsen (1967:10) om skyddsområden m. m.,kungörelsen (1940:383) angående tillämpning av lagen (nr 358)med vissa bestämmelser till skydd för försvaret m. m. (bevakningskungörelsen)och sjötrafikkungörelsen (1962:267, omtryckt 1967:115). a) Främmande ubåt som i undervattensläge påträffasinom svenskt territorium. EnligtIKFN mom. 18 första stycket skall sådan ubåt avvisas från territoriet. Om detär nödvändigt tillgrips vapenmakt. Överbefälhavarens till-lämpningsföreskrifter(IKFN mom. 66) innebär att ubåten först skall varnas'. Om ubåten eftervarning blir kvar i undervattensläge "utan att genom manöver tydligt visa,att den ämnar lämna svenskt ter-rotorium", tillgripsverkningseld. Denna skall om möjligt avpassas så, att överbefälhavaren har utöver IKFN utfärdat IKFN G(dvs. gemensamma bestämmelser), IKFN och , vilka innehållersammandrag av och tillämpningsföreskrifter till IKFN). 'Hurdetta skall ske regleras i IKFN mom. 34. ubåtentvingas inta övervattensläge. När nationaliteten fastställts skall ubåtenavvisas från svenskt territorium. Utlöpandet skall övervakas. Utanhinder av nyssnämnda bestämmelser i första stycket får enligt överbefälhavarensbestämmande, "då särskilda förhållande kräver det", vapenmakt utanföregående varning tillgripas mot främmande ubåt som i undervattenslägepåträffas inom territoriet (mom. 18 andra stycket). Överbefälhavaren har iIKFN mom. 64 utfärdat tillämpningsföreskrifter till detta stadgande, vilkagäller först efter särskild order från överbefälhavaren. Vapenmakt utanföregående varning kan således ej tillgripas utan tillstånd i varje särskiltfall från överbefälhavaren. Anm.Som inledningsvis nämnts föreskrivs i 8 § tillträdeskungörelsen (1966:366) attubåt skall vara i övervattensläge vid färd inom svenskt sjöterritorium. Beträffandeen inträffad ubåtsincident har inhämtats följande frånförsvarsdepartementets kommandoexpedition. upptäcktes från ett civilt målflygplan skuggan av enubåt i undervattensläge strax utanför på norra hade sydlig kurs in mot viken. Från KA 3 insattes två bevakningsbåtaroch en helikopter för att söka efter ubåten. Ett flertal gånger under dagenerhölls hydrofonkontakt och från helikoptern erhölls optisk kontakt; man såg enantenn sticka upp under . genomsökte jagare aktuelltområde dock utan att erhålla någon kontakt, varför man bedömde att ubåten hadelämnat området. Varning jämlikt IKFN hade gjorts sammanlagt femgånger. Att det inte varit någon svensk ubåt i området har bekräftats genomchefen för . b)Främmande handelsfartyg som påträffas inom svenskt skyddsområde. EnligtI § skyddsområdeskungörelsen, som utfärdats med stöd av 14 § utlänningslagen(1954:193) fastställer Kungl. Maj:t "till skydd för anläggningar avbetydelse för totalförsvaret" de skyddsområden och kontrollområden somanges i bilaga till kungörelsen. Enligt 3 § skyddsområdeskungörelsen fårutlänning eller utländskt fartyg uppehålla sig inom skyddsområde endast i denomfattning och på de villkor som anges i 5-13 §§ i kungörelsen. Tillsynenåligger polismyndigheten - under medverkan av krigsmaktens och tullverketspersonal - och närmare anvisningar för tillsynen meddelas av rikspolisstyrelsenefter samråd med överbefälhavaren och generaltullstyrelsen. Kungörelseninnehålleräven ansvarsbestämmelser(31 och 32 §§). IKFN;sbestämmelser om sjökontroll (mom. 65-68) innebär att prejning' och visitering'inom svenskt territorium får ske av svenskt eller utländskt 'Prejning defmieras i IKFN som "uppfordran tillfartyg att stoppa". 'Visitering definieras i IKFN som "kontroll avskeppshandlingar (pappersvisitering) samt, om så anses erforderligt,undersökning av fartygs last m. m. (skeppsrannsakan)". handelsfartygsom misstänks ha brutit mot bestämmelserna i sjötrafikkungörelsen och avutländskt handelsfartyg som överträder gällande bestämmelser för skyddsområdenoch kontrollområden eller påträffas fiskande inom område där det inte har rättatt fiska (mom. 65). Underiåter svenskt eller utländskt handelsfartygavsiktligt att efterkomma prejningssignal (prejningsorder) eller sökerfartyget undandra sig visitering får, enligt militärbefälhavarens bestämmande,åtlydnad framtvingas med vapenmakt. Härvid skall eftersträvas att intepersonalskador eller onödiga materielskador åsamkas (mom. 66). Visitering skallgenomföras "med hänsyn och skyndsamhet så att handelsfartygets resa ellerverksamhet icke stores mer än nödvändigt". Har fartyget överträtt gällandebestämmelser skall det erinras om dessa och förhållandet anmälas till närmastepolismyndighet. Om militärbefälhavaren bestämmer det skall fartyget föras intill svensk hamn för närmare undersökning. För prejning och visitering gälleri övrigt bestämmelserna i sjötrafikkungörelsen (IKFN mom. 67). Även till dessabestämmelser har överbefälhavaren utfärdat tillämpningsföreskrifter (IKFN Sjömom. 71 och 72). Beträffandeett inträffat fall av kränkning av svenskt territorium harfrån försvarsdepartementets kommandoexpedition inhämtats följande. Underfärd från till ankrade det sovjetiska lastfartygetpå otillåten ankarplats iSöderarms skyddsområde. Den svenska prejade"Volgo-Balt" och uppmanade fartyget alt lämna skyddsområdet. Dåbefälhavaren med hänvisning till väderförhållandena ej ville efterkomma dennauppmaning, beordrades han att föra fartyget till . Där utfördespolisutredning och visitation. Därefter fick "Volgo-Balt" tillståndatt fortsätta sin färd. Den19 påtalade (genom chefen för politiskaavdelningens första byrå, kanslirådet ) förhållandet förSovjetunionens ambassad i . Som ovan nämnts föreskrivs i IKFN moment 5 attöverbefälhavaren skyndsamt skall underrätta utrikesministern ochförsvarsministern, om bestämmelserna i tillträdeskungörelsen överträds ellerannan incident inträffar. Från försvarsdepartementets kommandoexpedition harinhämtats följande om praxis i det aktuella avseendet. Närrapport enligt IKFN moment 5 inkommit till respektive ochförsvarsdepartementet bedöms hur allvariig incidenten är och vilka åtgärder somskall vidtas. Om incidenten är av allvariig art föredras frågan förutrikesministern respektive försvarsministern. Regeringen (dvs. i praktiken detnärmast ansvariga statsrådet) kan välja olika handlingsvägar - dels kanfartyget avvisas från svenskt territorium, dels kan man på diplomatisk vägpåpeka överträdelsen av gällande bestämmelser. Utvisning av främmandestatsfartyg har skett i . plomatisktpåpekande har däremot skett vid ett tjugotal tillfällen . Frånstatsrådsberedningen har vidare inhämtats att handläggningen av ärenden avförevarande art sker enligt sedvanliga rutiner för säkerhetsärenden. Detankommer sålunda i första hand på vederbörande departementschef -utrikesministern eller försvarsministern - att bedöma om statsrådsberedningenbör underrättas. För det fall departementschefen tar sådan kontakt medstatssekreteraren i statsrådsberedningen avgör denne om ärendet skall föredras förstatsministern. 1 allvariigare fall föredras ärendet inför hela regeringen.Några bestämda regler för när statsministern och regeringen i övrigt skallkopplas in finns inte, utan avgörandet träffas efter en bedömning från falltill fall. PMmed vissa uppgifter om regeringens handläggning av ärenden rörande yrkesmässigtrafik med buss förordningen (1940:910) om yrkesmässigautomobiltrafik m. m. skiljer mellan två typer av yrkesmässig trafik -linjetrafik och beställningstrafik. Enligt 4 § i förordningen förstås medlinjetrafik yrkesmässig trafik för regelbunden befordran med passagerare ellergods å viss vägsträcka eller mellan vissa orter. En ytteriigare förutsättningför att linjetrafik skall anses föreligga är att bestämmanderätten rörandefordonets utnyttjande inte tillkommer viss trafikant eller vissa trafikantergemensamt. Yrkesmässig trafik som inte uppfyller nämnda förutsättningar är atthänföra till beställningstrafik. I12 § nyssnämnda förordning behandlas under vilka förutsättningar tillståndtill yrkesmässig trafik kan meddelas. Som allmän regel uppställs där atttrafiktillstånd endast får meddelas om den ifrågasatta trafiken anses behövligoch i övrigt lämplig. Beträffande de särskilda villkoren för tillståndföreskrivs i tredje och fjärde styckena följande: Trafiktillstånd må meddelas allenast den, som medhänsyn till erfarenhet, vederhäftighet och ekonomiska förhållanden samt andrapå frågan inverkande omständigheter befinnes lämplig såsom utövare avyrkesmässig trafik. Där flera sökande finnes, må tidpunkten för ansökansingivande icke vara avgörande för företräde dem emellan. Avser ansökantillstånd till linjetrafik, som kan komma att konkurrera med annan redan utövadlinjetrafik eller med järnvägs-, spårvägs- eller sjötrafik skall, däresttillstånd anses böra meddelas och förhållandena icke till annat föranleda,tillståndet lämnas utövaren av dylik trafik, därest denne ansökt därom ochbefinnes lämplig. Om kommun, landstingskommun eller kommunalt trafikföretagsöker tillstånd till linjetrafik med omnibus och gör sannolikt, atttrafikförsörjningen inom orten eller bygden främjas, om ansökningen bifalles,äger kommunen, landstingskommunen eller företaget företräde framför annansökande. Tillståndetskall ställas å viss fysisk eller juridisk person samt upptaga de villkor ochbestämmelser, som prövas nödiga. Tillstånd till beställningstrafik i andrafall än som avses i andra stycket 1) må dock meddelas juridisk person allenastom särskilda skäl därtill äro. Därest förhållandena därtill föranleda, börtillståndet begränsas att omfatta vissa slag av transporter eller viss kortaretid. Beträffande linjetrafik skall, såvida ej särskilda omständigheter tillannat föranleda, föreskrivas, att trafiken skall framgå å viss vägsträcka.Tillstånd till linjetrafik bör i erforderiig utsträckning upptaga föreskrift omskyldighet att driva samtrafik med anslutande järnvägs-, spårvägs- ellersjötrafikföretag samt om sättet för samtrafikens bedrivande. I propositionen 1972:81 hemställs bl. a. omriksdagens yttrande över vissa förslag till ändring i förordningen omyrkesmässig automobiltrafik. 1 propositionen fastslog departementschefen början vilka kriterier som skulle gälla för att yrkesmässig trafik skullevara hänföriig till linjetrafik. Detta skedde bl. a. mot bakgrund av att vissoklarhet ansetts råda härom. vilketfått till följd att domstolarna tillämpat en förhållandevis restriktiv tolkningav linjetrafikbegreppet. Departementschefenkonstaterade att gränsdragningen mellan linjetrafik och beställningstrafikvållat problem av trafikpolitisk betydelse. Personbefordran med buss bedrevsnämligen i stor omfattning utan tillstånd till linjetrafik men i former somkonkurrerade med etablerad busslinje eller med järnvägstrafik. Konkurrensenfick, framhölls det, till följd att förutsättningarna allvariigt försämradesför den linjetrafik som behövdes för tillgodoseende av kraven på entillfredsställande transportförsörjning. Departementschefen uttalade, attregelbunden trafik - när det gäller personbefordran - skulle anses föreligga,om körningen vanligen ägde rum på förut tillkännagivna eller eljest förallmänheten kända tider minst en gång under en längre tidsamt att mindre avvikelser från regelbundenheten inte kunde tillmätasbetydelse. Beträffandetillståndsprövning anförde departementschefen; Åtskilliga av de företag som driver kompletterandetrafik av de slag som jag nu beskrivit kan bedömas ha möjlighet att utövatrafiken även i de former som krävs för linjetrafik. Enligt 12 § YTF skalltillstånd till linjetrafik, som kan komma att konkurrera med annan redan utövadlinjetrafik eller järnvägstrafik i första hand ges till den som utövar denredan etablerade trafiken. Jag finner dock inte att den i 12 § inskrivnaförtursrätten får utgöra hinder mot att man lämnar linjetrafiktillstånd äventill annat företag än det som driver järnvägstrafik i samma relationer elleratt i vissa fall fler än ett företag får tillstånd att driva linjetrafik medbuss på samma sträckning. Jag vill erinra om att reglerna i YTF i storutsträckning är utformade med utgångspunkt i en annan trafikstruktur och medhänsyn till andra transportbehov än vad vi har . Detta får inte hindraatt man anpassar till-lämpningen av YTF efter de ändrade trafikpolitiskaförutsättningarna. Enligtmin mening är det mot den nu angivna bakgrunden som man måste se vadförtursrätten enligt 12 § YTF innebär. Det råder ingen tvekan om attbestämmelsen fyller en viktig funktion i fråga om mera lokal trafik, där detkan saknas utrymme för flera, med varandra konkurrerande företag. För den meralångväga trafiken råder delvis andra betingelser. När det gäller förhållandetmellan den s. k. veckoslutstrafiken och de mera långväga persontransporternapå järnväg är det i viss utsträckning fråga om konkurrens.