bet · FY01LU7 · 1975-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 7 LU 1975:7 Lagutskottetsbetänkande med anledning av motion angående strandägares rätt att hålla bryggai annans vattenområde I motionen 1975:1144 äv () yrkas atlriksdagen måtte förklara att bestämmelserna i vattenlagen 1 kap. 3 § ochjordabalken 1 kap, 6 § avser rätl att hålla en brygga och att det åliggeröverexekutor att på begäran låta borttaga överskjutande antal bryggor. I motionen erinras om att strandägare enligt 1 kap.3 § vattenlagen äger rätl alt "hava mindre brygga, båt-, bad- ellertvätthus" etc. i honom icke tillhörigt vattenområde. Med hänvisning tillett timat rättsfall anför motionären alt en fiskevatlensägare ochdelägare i strand och vattenområde vänt sig lill en av landets länsstyrelsersåsom överexekutor med begäran atl denna måtte låta borttaga ett antalsmåbålsbryggor, utom en, vilka en annan delägare i stranden själv låtit anläggaeller tillåtit andra atl hålla. i fråga hade emellertid vägratingripa under hänvisning till 13 kap. 8 § vallenlagen, enär det ej ansettsuppenbart atl byggandet ej fått ske ulan föregående prövning enligtvattenlagen. Ärendet hade förts till högsta domstolen, som upprätthållitlänsstyrelsens beslut. Genom avgörandet hade enligt motionärens uppfattningöppnats möjlighet att kringgå 1 kap. 3 § vattenlagensamt lill atl ulföra svartbyggen i andras fiskevatten och driva geschäft i uthyrning av båtplatser på annans vattenområde. Enligt den av motionären åberopade bestämmelsen i 1kap. 3 § vattenlagen (1918:523: VL) är ägare av strand vid sjö eller annatvatten, där vattenområdet ej är honom tillhörigt, ändock berättigad alt"vid sin strand hava mindre brygga, bål-, bad- eller Ivätlhus eller annandylik byggnad". En förutsättning för denna rätt är dock alt vattenområdetsägare genom byggnaden ej lider men av någon betydelse eller alt hinder motbyggnaden ej möter enligt 2 kap. VL. De härmedåsyftade reglerna innebär i huvudsak all byggande i ej får medföra skada eller intrång i annans egendom genom inverkan på vattenförhållandena med mindre nyttovärdet av byggnaden pä visst sätt 1 Rikdagen 1975. överstigerskadan eller intrånget. Vidare stadgas - uppenbarligen med avseende å meraomfattande vattenbyggnadsföretag - begränsningar med hänsyn till byggandetsinverkan på bl. a. bostadsförsörjning, näringsliv och naturförhållanden,sjölrafikleder, klimat- och hälsotillstånd eller med hänsyn lill allmännaintressen i övrigt. För vissa former av byggande i vatten krävs att ansökangörs hos vattendomstol för prövning hur och under vilka villkor byggandet måske. Enligt 2 kap. 20 § VL fordras prövning om sannolika skälföreligger alt allmän eller enskild rätl förnärmas genom byggande i vatten. 113 kap. 8 § VL ges möjlighet för överexekutor alt i vissa fall "förordnaom handräckning lill rättelse i vad olagligen skett", dvs. i förekommandefall låta borttaga byggnad som uppförts utan föregången prövning av vattendomstol.En förutsätining föratt ett sådant ingripande får ske är emellertid enligtsamma stadgande atl förhållandena befinnes uppenbarligen vara sådana, atldylik prövning skolat föregå byggandet. Om handräckning på grund av denna regelej kunnat beviljas återstår bl. a. möjligheten att enligt 2 kap. 25 § VL hosvallendomstol påkalla prövning av byggnadens laglighel. - 1 den av motionärenomnämnda 1 kap. 6 § jordabalken (JB) ges regler om rätl för fastighetsägareatt, när fastighet blivit skild från angränsande vattenområde genom atlstranden förskjutits, nyttja området mellan fasligheten och vattnet underförutsätining all området är av ringa omfattning och dess ägare icke liderskada eller olägenhet av betydelse. Fastighetens ägare har därvid samma rättsom enligt 1 kap. 3 § VL tillkommer strandägare. I ett tillägg till 1 kap. 3 §VL som gjordes i samband med jordabalkens antagande erinras om bestämmelsen i Ikap. 6 § JB. Stadgandeti 1 kap. 3 § VL har bibehållits oförändrat sedan lagens ikraftträdande1,1.1919 med undanlag av nyssnämnda tillägg med hänvisning till 1 kap. 6 § JB ifråga om rätten lill vattenområde vid strandförskjutning. Den tillsattavatienräliskommiltén anförde i ett 17.12.1910 avgivet betänkande med förslagtill vattenlag (s. 212-213) atl den, som genom köp eller annorledes blivitägare lill strand invid ett naturligt vattenområde ulan att ha förvärvat någonrätt till delta, i regel borde vara berättigad alt vid den honom tillhörigastranden anbringa en mindre brygga, båt-, bad- eller tvätthus eller annan dylikbyggnad. Något förfång ansågs därigenom icke kunna tillskyndas vattenområdetsägare. Även om en olägenhet av mindre betydenhet skulle genom byggnadensanbringande vid stranden kunna anses uppslå för valtenägaren, borde denneenligt kommitténs uppfattning ej kunna av sådan anledning förbjuda strandägarenatt på ifrågavarande säll utnyttja vattenområdet. Om byggnaden däremot var avbeskaffenhet att hindra valtenägaren att själv på ett rationellt sätttillgodogöra sig vattnet eller eljest för honom medförde men som från objektivsynpunkt kunde tillmätas någon betydelse var han enligt kommittén ej nödsakadatt finna sig däri. Vallenlagen är f n. föremål för en allmän översynav den tillsatta vattenlagsutredningen. Enligt direktiven skallutredningsarbetet i första hand avse de organisatoriska formerna förtillslåndsgivning i vatienmål. Det betonas dock, alt utredningen bör varaoförhindrad atl behandla även andra frågor som lämpligen kan prövas isammanhanget. I direktiven uttalas vidare atl utredningen bör ta kontakt medadministrativa myndigheter, domstolar och andra som har erfarenhet av hurvattenlagen verkat i praktiken och söka kartlägga de eventuella ytterligarebrister som kan föreligga i fråga om lagen samt i belysning avei"farenheterna och med beaktande av de givna direktiven föreslå behövligalagändringar. - erhöll vattenlagsutredningen genom tilläggsdirektiv iuppdrag att utreda diknings-och andra torrläggningsförelag. Enligt 1 kap. 3 § vallenlagen (VL) har strandägare,även om vattenområdet ej tillhör honom, rätt att vid sin strand ha bl. a.mindre brygga under förutsättning att vattenområdets ägare ej därigenom lidermen av någon betydelse. Om fastighet genom strandförskjutning blir skild frånvatten har fastighetsägaren enligt I kap. 6 § jordabalken (JB) samma rätt somtillkommer strandägare. För vissa fall av byggande i vatten krävs emellertiden förhandsprövning av vattendomstol enligt regler i 2 kap. VL. Om byggande ivatten skett och del befinnes uppenbart atl sådan prövning skulle ha gjorts kanöverexekutor enligt 13 kap. 8 § VL handräckningsvis låta borttaga byggnaden.Om förutsättningarna för ett sådant ingripande ej föreligger återstårmöjligheten för vattenområdets ägare atl enligt 2 kap. 25 § VL vid vattendomstolbegära prövning av byggnadens laglighet. Motionärenyrkar - med hänvisning till ell inträffat fall då överexekutor vägratlåta borttaga några småbåtsbryggor och högsta domstolen slutligen upprätthållitdetta beslut - all måtte förklara all bestämmelserna i 1 kap. 3 § VLoch 1 kap, 6 § JB avser rätl atl hålla en brygga och att det åliggeröverexekutor atl på begäran låta borttaga överskjutande antal bryggor. Utskottetvill med anledning av yrkandet stryka under all inle grundlagsenliglkan med förbindande verkan fastslå hur ett gällande lagrum skall tillämpas.Beträffande själva sakfrågan hänvisar utskottet lill atl vallenlagen förnärvarande är föremål för en allmän översyn av den tillsattavattenlagsulredningen. altriksdagen avslår motionen 1975:1144. Närvarande:herrar (). (), (), (), iFalköping (c), (), herrar i (s), iTimrå (s), (), i (s), i (c),(), ()*, herrar Henmark (fp)* och Lövenborg(vpk)*. *Ejnärvarande vid betänkandets justering. GOTAB 75 9035 S , 1975