bet · FY01UbU17 · 1975-12-31 00:00:00 — Utskottet vill i hkhetmed departementschefen stryka under vikten av att genom högskolereformenbättre förutsättningar skapas för ett lokalt förnyelsearbete. Andra utgångspunkterför utformningen av högskolans studieorganisation bör vara att möjliggöra enkombination av moment och resurser från skilda delar av högskolan och.attåterkommande utbildning skall underlättas. I fråga om krav på yrkesförberedelseerinrar utskottet om vad det anfört härom under avsnittet högskoleutbildningensuppgifter. Utskottet anser det föreslagnautbildningslinjesystemet ändamålsenligt och ansluter sig till förslaget omallmänna, lokala och individuella utbildningslinjer. Som framgår av det föregående är avsikten attallmänna utbildningslinjer skall svara mot mera bestående behov av generellkaraktär och vara inriktade mot mer eller mindre breda yrkesområden. Utskottetvill stryka under departementschefens uttalande att utformningen av en allmänutbildningslinje bör kunna variera från ort till ort. Enligtpropositionen bör för varje utbildningslinje fastställas en utbildningsplansom anger bl. a. utbildningens mål, inriktning och huvudsakliga innehåll samtkraven för tillträde till linjen i fråga. Sådan plan bör enligtdepartementschefens mening i princip fastställas av det organ som inrättarutbildningslinjen. I fråga om allmänna utbildningslinjer, vilka föreslåsinrättade av regeringen, kan det emellertid vara ändamålsenligt, menardepartementschefen, att endast linjens omfattning och in- riktning fastställs av regeringen medan den egentligautbildningsplanen fastställs av central högskolemyndighet. För varje kurs såväl kurser som ingår i utbildningslinjer som övriga skall lokaltfastställas en kursplan. I motionen 1975: 1872 framhålls att det måste finnasbetydande frihet för de studerande att på egen hand sätta samman studiekurseroch ämnen till en fullständig utbildning med eller utan anknytning till ettvisst yrke. Antalet utbildningslinjer, avsedda för samtliga universitet ochhögskolor, bör därför vara förhållandevis begränsat. Övervägande skäl talarenligt motionärernas mening för att de allmänna utbildningslinjerna börfastställas av och inte som propositionen föreslår av regeringen(yrkandet 14 a). En föreskrift om att allmänna utbildningslinjer generelltskall fastställas av skulle enligt utskottets bedömning inteunderlätta det förnyelsearbete inom högskolan som utskottet betonat somangeläget. Utskottet kan därför inte biträda den i motionen föreslagnacentraliseringen av beslutanderätten, varför utskottet föreslår att riksdagenavslår yrkandet 14 a i motionen 1975: 1872. vill utskottet framhållaatt det förutsätter att frågor om inrättande av helt nya utbildningsvägar såsomallmänna utbildningslinjer kommer att liksom skett underställasriksdagen. Utskottet anser sålunda att exempelvis sådana reformer som den undersenare år beslutade nya journalistutbildningen och den nyabibliotekarieutbildningen skall prövas av . Utskottet vill i dettasammanhang påpeka att departementschefen räknar med att en förteckning över deallmänna utbildningslinjer som regeringen inrättat eller avser att inrättaskall anmälas för senast i budgetpropositionen för budgetåret1977/78. Utskottet ansluter sig även tillvad departementschefen anfört i fråga om lokala utbildningslinjer. Med hänsyntill dessa linjers stora betydelse som instrument för högskoleutbildningensförnyelse vill utskottet framhålla vikten av generöst avvägda ramar inom vilkaläroanstalterna får inrätta sådana linjer. De individuellautbildningslinjernas funktion blir att tillgodose enskilda studerandes meraspeciella önskemål om utbildningskombinationer. Även för en individuell linjeskall utbildningsplan fastställas. Planen kan här sägas vara en garanti föratt den enskilde får fullfölja viss önskad studiegång. I motionen 1975: 1869 anförs att en individuellutbildningslinje ger de som så önskar en frihet att fördjupa sig inom olikaämnesområden på ett helt annat sätt än vad allmänna utbildningslinjer kan geutrymme för. Motionärerna anser därför att en studerande som har speciella utbildningsmålskall vara garanterad rätten till önskad individuell utbildningslinje. 4 1975.14 saml. Enligt utskottet bör individuell utbildningslinjekunna inrättas i den mån utbildningsplan och tillgängliga resurser medger detpå samma sätt som gäller särskild utbildningslinje. Förslaget omovillkorlig rätt till viss individuell utbildningslinje måste däremot enligtutskottets mening avvisas av , varför utskottet avstyrker bifall tillmotionen 1975: 1869 yrkandet 1 i. Påsamma grund och med erinran därtill om att det, spm,utskottet redan tidigareanfört, blir en uppgift för de lokala högskolemyndigheterna att vid sinadispositioner inom givna resursramar beakta olika krav och önskemål, avstyrkerutskottet motionen 1975: 1872 yrkandet 14 b. Intresset för partiell högskoleutbildning har ökatpåtagUgt . Som departementschefen framhållit är det en viktiguppgift för högskolan att tillgodose även andra utbildningsbehov än sädana sommotsvaras av fullständiga, yrkesinriktade utbildningslinjer. Utskottet anser ilikhet med departementschefen det synnerligen angeläget att möjligheter attfölja enstaka kurser förverkligas inom hela högskolan. Utbildning som inte i första hand motiveras avönskan orn yrkesutbildning förekommer dels vid de filosofiskafakulteterna och som s. k. decentrahserad universitetsutbildning, dels i formav universitetscirklar inom ramen för studieförbundens verksamhet. I kvantitativtavseende är studieförbundens verksamhet den mest betydelsefulla inom dettautbud. En del av studieförbundens studerande torde dock se sin utbildning justsom fortbildning eller vidareutbildning i sin yrkesverksamhet. I många fallföljer utbildningen helt universitetens studieplaner och universitetslärareanlitas för undervisningen. Ipropositionen betonas vikten av samverkan mellan högskolan och studieförbunden med sikte på ett ändamålsenligt utnyttjande av de sam lade resurserna. Denna saniverkan bör enligt departementschefen grundas på en klarare ansvarsfördelning iriellan högskoleorganisationen och studieförbunden än den som råder. Avsikten är att en utred ning rörande kompetensfördelningen mellan det offentliga utbildnings väsendet och studieförbunden skall tillkallas. När det gäller högskoleut bildningen skall en utgångspunkt för arbetsfördelningen vara den, att huvudansvaret för att täcka utbildningsbehov som motiveras med ett mer allmänt utbildningsintresse skall ligga på studieförbunden, medan högskolan i första hand har att tillgodose på ett eller annat sätt yrkes anknutna utbildningsbehov på högskolenivå, i den mån sådana inte bör tillgodoses genom intern utbildning inom myndigheter, företag, organi sationer m. m. .: Fråganom gränsdragningen mellan det offentliga utbildningsväsen- . dets och studieförbundens verksamhetsområden är enli,gt. motionen 1975:1859 rik påkomplikationer. I utredningen,måste.därför finnas en allsidig representationför studieförbunden. En enda sakkunnig eller ex- pertrepresenterande alla studieförbunden kan inte ge den allsidiga belysning avproblemet som är nödvändig för att uppnå ett gott resultat av utredningen.Motionärerna anser därför att bör uttala att studieförbundensrepresentation i utredningen bör vara så allsidig som möjligt. Medhänsyn till vad utskottet i sitt betänkande 1975:16 med anledning avpropositionen 1975: 23 om vidgad vuxenutbildning samt studiestöd till vuxnaanfört beträffande den ifrågavarande utredningens sammansättning påkallaryrkandet i motionen 1975:1859 inte någon ytterligare åtgärd. Detbör därför avslås. Den fortsatta planeringen av utbildningssystemetskall utgå från återkommande utbildning som en vanlig modell för individernasutbildningsplanering. I motionen 1975: 1872 konstaterar motionärerna attprincipen om återkommande utbildning redan är ett faktum vid de filosofiskafakulteterna och att detta inslag blivit alltmer markerat . Föratt skapa bättre möjligheter till återkommande utbildning är det enligtmotionärernas mening viktigt att en del längre yrkesinriktadehögskoleutbildningar ses över i syfte att bredda utbildningen och skapa ökademöjligheter att genomgå utbildningen etappvis. Utskottetvill framhålla vikten av att statsmakterna genom olika åtgärder söker främjaåterkommande utbildning och delar motionärernas mening att det av demframhållna förnyelsearbetet är angeläget. Av propositionen framgår attregeringen avser uppdra åt-högskolemyndigheterna att i den fortlöpandeÖversynen av utbildningens innehåll och organisation särskilt verka för attfrämja återkommande utbildning och för att bredda innehållet iutbildningslinjer som har en förhållandevis snäv inriktning. Medhänsyn härtill synes det inte erforderligt att begär den i motionen1975:1872 föreslagna översynen, varför utskottet avstyrker yrkandet 15 i dennamotion. Beträffande yrkandet i motionen 1975:1872 om ensärskild studiegrupp av parlamentariker, fristående forskare och personerverksamma inom skolan för granskning av hur och gymnasieskolan påverkasav förslaget om återkommande utbildning inom högskolan vill utskottet försterinra om att begärt att det parlamentariska inslaget i den till SÖknutna pedagogiska nämnden skall stärkas (UbU 1975: 11, rskr 1975: 93). SÖ haren fortlöpande kontakt med forskare vid landets universitets- ochlärarhögskoleinstitutioner i pedagogik, psykologi och sociologi bl. a. i formav årliga möten med forskningsledarna vid dessa institutioner.Gymnasieinspektörerna, av vilka en del är företrädare för arbetsmarknaden,avger kontinuerligt rapporter och förmedlar erfarenheter vid sina årligakonferenser. Elevernas studiegång genom grundskola och gymnasieskola följsslutligen av SÖ genom ett flertal undersökningar och projekt. Ett projektgäller t. ex. frågan om etthögstadium utan årskurser, vid vilket verksamheten lagts upp för att passaåterkommande utbildning. Vidare finns ett antal projekt som gäller anpassningav gymnasieskolans läroplaner till ett system för återkommande utbildning. Dåden begärda studiegruppen skulle kunna medföra dubbelarbete inomutvecklingsarbetet på skolans område avstyrks yrkandet 24 i motionen 1975:1872. I samma motion framhålls att studie- ochyrkesvägledningen inom gymnasieskolan och högskolan bör ges förstärkta resurseri syfte att åstadkomma förutsättningar för en mjuk styrning av studievaletgenom information och vägledning. Även i motionen 1975: 1876 har betonatsbetydelsen av en väl utbyggd studievägledning och yrkesorientering. I motionen1975: 1872 yrkas att skall begära förslag om förstärkt yrkes- ochstudievägledning i gymnasieskolan och högskolan. Utskottethar i olika sammanhang behandlat frågor om resurser såväl förgrundskolan och gymnasieskolan som för högskolan till studievägledning ochyrkesorientering. Utskottet har därvid anslutit sig till uppfattningen attbåda verksamhetsgrenarna är betydelsefulla och kan därför ansluta sig till vadmotionärerna anfört härom. nu ifrågavarande propositionen framhåller departementschefen att studie-och yrkesvägledningsverksamheten inom och med anknytning till högskolan underde närmaste åren bör få som huvuduppgift att informera om återkommandeutbildning, varvid samverkan bör etableras med arbetsmarknadens parter. Vidareanför departementschefen att omfattningen av och formerna för insatserna fårprövas bl. a. i det årliga budgetarbetet. Utskottet ansluter sig till denbedömning departementschefen gjort och anser det mot bakgmnd av vad somanförts i propositionen inte erforderligt att gör det i motionen1975: 1872 i yrkandet 3 b föreslagna uttalandet, varför yrkandet avstyrks avutskottet. Förslag om kortare tekniska utbildningar påhögskolenivå har förts fram dels av och Svenskaingenjörssamfundet, dels av UKÄ som föreslagit viss försöksverksamhet inomramen för befintliga utbildningsresurser vid de tekniska fakulteterna. Av propositionenframgår att beredningen av dessa frågor inte är avslutad. Departementschefenframhåller att han finner det angeläget att man konkret prövar behovet attkomplettera den traditionella högskoleutbildningen inom den tekniska sektorn civilingenjörsutbildningen och motsvarande med nya utbildningsalternativ. Medhänvisning till vad som anförts i propositionen avstyrker utskottet den underallmänna motionstiden väckta motionen 1975: 360 beträffande utredning av behovetav kortare tekniska utbildningar på högskolenivå m. m. Likaledes avstyrkerutskottet motionen 1975:1373 om en översyn av viss gymnasial tekniskutbildning under erinran om att det inom pågår ett särskiltläroplansarbete för att reformera den tvååriga tekniska linjen. När det gäller värdyrkesutbildning har U 68 tillföljd av särskilda direktiv mer djupgående kunnat se översjukgymnastutbildningens mål och innehåll. U 68:s förslag innebär enförstärkning av yrkesträningen. faller krav på förpraktik bort. Föratt tillgodose behovet av ökad yrkesträning och andra behov som ökat medicinsktoch tekniskt kunnande aktualiserar har U 68 föreslagit attsjukgymnastutbildningen förlängs till . Utskottet delar denuppfattning som kommer till uttryck i motionen 1975: 1875, nämligen att det ärangeläget att beslut snart fattas om förbättrad sjukgymnastutbildning. Dåärendet är under beredning i och då utskottet inhämtatatt ställning i ärendet torde tas utan någon ytterligare översyn anserutskottet att motionen 1975: 1875 kan avslås av . Imotionen 1975: 1874 hemställs att skall uttala att behovet avvidareutbildning för laboratorieassistenter skaU tillgodoses.Utskottet har inhämtat att det föreligger behov av en översyn av laboratorieassistentutbildningenoch att visst arbete pågår inom . Med det anförda avstyrkerutskottet som anser att inte vid behandlingen av frågan omreformering av högskoleutbildningen bör prioritera i motionen angivetvidareutbildningsbehov yrkandet 2 i motionen 1975: 1874. Utbildningenav hälsovårdsinspektörer är knuten till statens naturvårdsverk.Utbildningen har setts över av en utredning som i sitt betänkande (Ds S 1973:4) föreslagit att en reviderad utbildning inom området skall knytas tillsocialhögskola. Departementschefen räknar med att utbildningen tillhälsovårdsinspektör, i samband med att den förändras på grundval av den nämndaöversynen, skaU förläggas till statlig högskoleenhet. Beredningen av frågan omhälsovårdsinspektörsutbildningen pågår inom . Med detanförda avstyrker utskottet motionerna 1975:113 och 1975: 831. Utskottet övergår nu till att behandla frågor ompoängsystem och betyg m. m. Ipropositionen föreslås att ett enhetligt system för värdering av utbildningensomfattning skall införas för i princip hela högskolan. Det föreslagna systemetansluter till det poängsystem som till-lämpas vid de filosofiskafakulteterna. Någon erinran mot förslaget har inte framförts i motionerna ochutskottet tillstyrker detsamma. Frågan om betygsättningen i grundskola ochgymnasieskola prövas av betygsutredning. Sedan detta arbete avslutatskommer enligt propositionen frågan om formerna för betygsättningen inomhögskolan att bli upptagen till samlad prövning. I avvaktan på resultatet häravbör man enligt departementschefens mening kunna göra justeringar i nu till-lämpadesystem för betygsättning och därmed underlätta jämförbarhet mellan olika delarav högskoleutbildningen. I likhet med U 68-bered- ningenansluter sig departementschefen till U 68:s förslag att betygskalan underkänd,godkänd och väl godkänd skall utgöra riktpunkt för betygsättningen inomhögskolan. Möjligheter till variationer skall emellertid finnas. Man börsålunda, anför departementschefen, för en kurs eller utbildningslinje kunnaanvända färre betygsteg, dvs. avstå från att använda betyget väl godkänd. I endel fall, t. ex. i fråga om viss konstnärlig utbildning som saknarbetygsättning, bör man enligt propositionen även i fortsättningen kuima avståfrån att använda betyg. Motbakgrund av det anförda anser utskottet att yrkandet 1 j i motionen 1975: 1869bör avslås av och att bör ansluta sig till vaddepartementschefen förordat.. För den som gått igenom allmän eller lokalutbildningslinje med godkända kurser skall ett utbildningsbevis utfärdas. Idetta skall anges utbildningslinjens beteckning, dess längd, de kurser somutbildningen omfattar samt de betyg den studerande erhållit på de olikakurserna. Den som har gått igenom individuell utbildningsliiije eller enstakakurs skall enligt förslaget erhålla motsvarande dokumentation i de delar som ärtillämpliga. Ettstort antal remissinstanser har tagit avstånd från U 68:s förslag attexamensbenämningarna skall avskaffas. Departementschefen anser det uteslutetatt i likformighetssyfte införa examensbenämningar inom den del av högskolandär man inte funnit anledning att införa sådana. Däremot bör detenligt hans mening vara möjligt att till utbildningsbevis avseende en linje,vars nuvarande motsvarighet avslutas med examen, även knyta enexamensbenämning. Imotionen 1975: 1869 yrkas att nuvarande examensbeteckningar skall bibehållas. Utskottethar i likhet med U 68-beredningen inget att erinra mot att ett system medexamenstitlar bevaras för dem som genomgått utbildningslinjer men förutsätterdå en sådan utveckling av systemet att titlarna generellt kommer att gemeningsfull information om den genomgångna utbildningens innehåll eller ivarje fall huvudsakliga inriktning. Utskottet föreslår att medanledning av motionen 1975:1869 som sin mening uttalar att detta bör beaktas iden fortsatta utvecklingen av utbildningslinjeorganisationen. m. m. Propositionen (s. 495, 497569). Departementschefenanser att det finns skäl för ett enhetligt huvudmannaskap för högskoleutbildningen,i första hand ett ståtligt. Ett samlat huvudmannaskap skulle främja enhelhetssyn på den grundläggande högskoleutbildningen. Det skulle ocksåpraktiskt underlätta ett förverkligande av i propositionen förordaderiktlinjer för utveckling av utbildningens innehåll och organisation och avsambandet mellan gmndläggande utbildning och forskning/forskarutbildningliksom en tillämpning av de principer som föreslagits för den framtidadimensioneringen och lokaliseringen av högskoleutbildningen. Debetydande praktiska svårigheterna att åstadkomma en förändring med hänsyn tillden berörda kommunala utbildningens nära samband med främstgymnasieskoleutbildningen är omvittnade. Väsentliga frågor omfördelningen mellan stat och kommuner av ansvaret för bl. a. gymnasieskolanutreds av utredningen om skolan, staten och kommunerna (SSK).Enligt departementschefens mening finns det anledning att i anslutniiig tilldetta utredningsarbete ta upp frågan om fördelningen av ansvaret också för denför närvarande kommunala utbildning som enligt propositionens förslag skalltillhöra högskolan. Departementschefen avser att i annat sammanhang återkommatill regeringen i denna fråga. Förhuvuddelen av den statliga högskoleutbildningen bör enligt propositioneninrättas ett nytt verk, preliminärt kallat universitet s-och högskoleämbetet(UHÄ). Inom UHÄ bör finnas fem permanenta planeringsberedningar för utbildningoch forskning. Verket och dess beredningar bör ha ett planeringsansvar för dengrundläggande högskoleutbildningen som helhet. UHÄ bör vidare ha vissatillsynsuppgifter för de statliga högskoleenheterna inomutbildningsdepartementets område. För den högskoleutbildning som är knuten tillfrämst gymnasieskolan, bl. a. den allra största delen av den kommunalahögskolan, bör alltjämt vara tillsynsmyndighet. Denföreslagna organisationen för högskolan som helhet illustreras i bilaga 1, somär fogad till detta betänkande. Dennuvarande organisationen för lokal- och utrustningsprogramfrå-gor föruniversitet och högskolor, universitet och högskolor samt de regionala kommittéerna, bör tills vidarebestå i avvaktan på en utvärdering. Frågan om organisation och uppgifter förett centralt ledningsorgan för de vetenskapliga biblioteken m. m. bör utredassärskilt. Avpropositionen framgår att landet med avseende på främst planering avgrundläggande högskoleutbildning skall delas in i s e x högskoleregionerenligt följande sammanställning: , , ,, och och , ,och , , ,, och . För var och en av de sexhögskoleregionerna bör inrättas en regionstyrelse. Denna bör svara församordnande planering av den grundläggande högskoleutbildningens utveckling ochutbyggnad inom regionen. Styrelsen bör bl. a. fördela medel för lokala ochindividuella utbildningslinjer samt enstaka kurser på läroanstalter och orter.Den bör vidare ha det sammanhållande ansvaret för anknytningen mellan enhetermed och enheter utan fast forskningsorganisation och bl. a. fördela desärskilda medlen för detta ändamål. bör slutligen ha hand omorganisatoriska frågor som berör två eller flera högskoleenheter. Frågor omytterligare uppgifter för regionstyrelserna får för varje region övervägas avorganisationskommittéerna. Omkring 2/3 av ledamöter bör varaföreträdare för allmänna intressen och omkring 1/3 av ledamöterna bör hämtasinom högskolan. För de olika yrkesutbildningssektorerna bör utbildningsnämnderkunna spela en viktig roll som rådgivande och förslagsställande expertorgan ibåde den kvalitativa och den kvantitativa planeringen. Sådana nämnder börkunna inrättas av . Nämnden bör bestå av omkring 1/3 lärare,1/3 studerande och 1/3 företrädare för yrkeslivet. För huvuddelen av den statliga högskolan i övrigt bör detenligt propositionen finnas en högskoleenhet i varje fall på var och en av dei denna föreslagna 14 utbyggnadsorterna (eller paren av orter) och flera än enhögskoleenhet i varje fall i och . Enhetsindelningen på denuvarande universitetsorterna bör övervägas av de aviseradeorganisationskommittéerna. En utgångspunkt skall vara att utbildning ochforskning som har samband i fråga om innehåll eller resurser bör föras samman.Högskoleenhetema bör kallas universitet, högskolor m. m. Nuvarande högskolan iLinköping bör fr. o. m. benämnas i . Varje högskoleenhet bör ledas av en styrelse,enhetsstyrelsen, och ett rektorsämbete. Styrelsen skall förvalta samtligaresurser och avge anslagsframställning i fråga om bl. a. grundläggande utbildning.Den bör bestå av såväl inom enheten verksamma som företrädare för allmännaintressen. Den av U 68-beredningen skisserade sammansättningen avenhetsstyrelsen 2/3 hämtade inom enheten och 1/3 företrädare för allmännaintressen bör vara en utgångspunkt. Företrädarna för allmänna intressen ochde lärare som utses som företrädare för verksamheten inte som företrädare förde anställda bör alltid ha majoritet. Antalet företrädare för de anställdabör vara ungefär lika stort som antalet företrädare för de studerande. Planering samt frågor om utbildningens innehåll ochorganisation beträffande en eller flera utbildningslinjer bör ankomma på linjenämnder.En linjenämnd får normalt som huvuduppgift att samordna insatser från olikaberörda institutioner och måste följaktligen sam- verkanära med dessa. Nämnden bör bestå av omkring 1/3 lärare, 1/3 studerande och 1/3företrädare för yrkeslivet inom det berörda området, såväl arbetstagare somarbetsgivare. Övrig personal bör vara företrädd, där förutsättningar för detfinns. Förgrundläggande utbildning och forskning/forskarutbildning gemensammainstitutioner är av väsentlig betydelse för sambandet mellan de bådaverksamhetsgrenarna. Institutioner bör vara basenheterna vid samtliga högskoleenhetersom har fast forskningsorganisation och också vid andra enheter, där så bedömsmotiverat. En institution bör normalt ledas av en styrelse,institutionsstyrelsen, bestående av företrädare för de anställda och destuderande, och en prefekt. Ingen av de tre grupperna lärare, övriga anställdaoch studerande bör ensam ha majoritet i institutionsstyrelsen. Fråganom utformningen av planeringsorganisationen för forskning och forskarutbildninginom högskolan bör övervägas med hänsyn till bl. a. forskningsrådsutredningensoch forskarutbildningsutredningens arbete. Tills vidare bör planeringen avforskning och forskarutbildning fullgöras inom fakulteter/sektioner. Här börinrättas mindre ledningsorgan, fakultets/sektionsnämnder, med representationför olika berörda grupper. Sådana nämnder bör bl.