bet · FY01SfU2 · 1975-12-31 00:00:00 — Socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 2 SfU 1975:2 Socialförsäkringsutskottetsbetänkande i anledning av motioner om allmän begravningsförsäkring ochobligatorisk grupplivförsäkring motionen 1975:27 av herrar i (c) och () vari hemställs att i skrivelse till regeringenbegär förslag om en allmän obligatorisk begravningsförsäkring inom ramen förlagen om allmän försäkring; motionen 1975:340 av herrar i (m) ochKomsiedt (m) vari hemställs att uttalar vad i motionen anförts ombestridandet av begravningskostnader och den verksamhet som har anknytninghärtill; motionen 1975:1220 (jfr 1975:1142) av iStockholm m. fi. (vpk)vari hemställs att uttalarsigföroch hosregeringen hemställer om förslag till lagstiftning som innebär atttjänslegrupplivförsäkringen blir obligatorisk. Gällandebestämmelser m. m. I fiera utländska lagstiftningar ingårbegravningshjälp som ett led i sjukförsäkringen. 1 vårt land inrymmer denallmänna sjukförsäkringen emellertid inte någon sådan hjälp. Bestämmelseromobligatorisk begravningshjälp finns däremot i yrkesskadeförsäkringslagen medavseende på dödsfall vid yrkesskada. Den obligatoriska yrkesskadeförsäkringenomfattar i princip varje arbetstagare i allmän eller enskild tjänst.Begravningshjälpen vid dödsfall på grund av yrkesskada utgörs av ett beloppmotsvarande av basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring vidingången av det år då dödsfallet inträffade. uppgår såledesersättningen till . Det är av intresse i sammanhanget att med någrasiffror belysa omfattningen av den rörelse som bedrivs av begravningskassorsamlav sjuk- och begravningskassor. Båda slagen är föreningar som faller under1972 års lag 1 Rik.sdcr.cn 1975. Med en understödsförening förstås en sådan förening förinbördes bistånd som har till ändamål alt, utan affärsmässigt drivande avförsäkringsrörelse, meddela annan personförsäkring än arbetslöshetsförsäkring. Medlemsantaleti de båda typerna av kassor har gått ned betydligt. År 1955utgjorde medlemsantalet i begravningskassorna ca 828 000 och i sjuk- ochbegravningskassorna ca 153 000, medan motsvarande siffror för uppgicktill ca 517 000 resp. 70 000. Det långt övervägande antalet personer ärförsäkrade i föreningar, som kan utge kapitalunderstöd till högre belopp än . Medelförsäkringssumman i detta slag av föreningar uppgick till643 kr. På såväl den offentliga som den privataarbetsmarknaden har under 1960-lalei tillkommit olikatjänsiegrupplivförsäkringar med i allt väsentligt likartade bestämmelser.Sålunda finns efter avtal mellan () och () en försäkring för såväl organiserade somoorganiserade arbetare vilken meddelas av Arbetsmarknadensförsäkringsaktiebolag (). Liknande grupplivförsäkringar finns för arbetstagarehos stat, kommun eller kooperation samt for värnpliktiga. Försäkringsavgifternaeriäggs av arbetsgivarna. 1 allmänhet berättigar försäkringen till följandeförmåner. Då en arbetstagare, som fyllt 18 men ej , avlider utgår i regelett grundbelopp om . Om arbetstagaren är eller äldre och intehar barn reduceras beloppet. Tilläggsbelopp med högst 15 000 kr.utgår för barn , som den avlidne efieriämnar. Med vissa undantagutgår samma förmån även för arbetstagare som är . Förarbetstagare som saknar närstående utgår begravningshjälp med . Förarbetstagare som är men som kvarstår i arbetet även efier dennatidpunkt kan begravningshjälp med samma belopp utgå efter särskild prövning.Försäkringsbelopp utfaller med vissa undantag även vid arbetstagarens makesfrån-fälle under förutsättning att makarna har gemensamt, hemmaboende barnunder . Därvid gäller, alt begravningshjälp utgår med , samt halvttilläggsbelopp med , för varje barn. Även arbetsgivare och dennes makeeller maka har i vissa fall möjlighet all ansluta sig till den försäkring somgäller för de anställda i förelaget, - Tjänstegrupplivförsäkringarna omfattari dag ca 3.2 milj, personer. Vidsidan om tjänsiegrupplivförsäkringar har utvecklats en vidsträckt verksamhetmed frivilliga grupplivförsäkringar omfattande olika kategorier människor.Försäkringarna lämnar regelmässigt utrymme för medinträde för den försäkradesmaka eller make. De frivilliga grupplivförsäkringarna omfattar f. n. ca 3,6milj. I de fall då medel saknas till begravningskostnadenkan ekonomisk hjälp till denna utgå i form av socialhjälp. Sådanasocialhjälpsärenden har såvitt tillgängliga uppgifter visar varit sparsamtförekommande. Begravningsjörsäkringi vissa andra länder Utskottet har i sitt betänkande SfU 1974:2 lämnaten utförlig redogörelse för begravningsförsäkringen i och vissa andraeuropeiska länder. En obligatorisk begravningsförsäkring och ettbättre efierievandeskydd vid hemmamakes bortgång har återkommandeaktualiserats. försäkringsutredning framförde i sill betänkande SOU1946:34 tanken på en obligatorisk dödsfallsförsäkring, som närmast var avseddatt täcka begravningskostnaderna men till sin storlek var så avvägd att denäven skulle bli till viss hjälp när det gällde att övervinna de förstaanpassningssvårigheterna efier framför allt familjeförsörjarens frånfälle.Socialvårdskommittén lade sedermera fram ett betänkande med utredning ochförslag angående begravningshjälp (SOU 1951:23), Förslaget innebar en allmänbegravningshjälpsförsäkring med dödsfallsbeloppet begränsat till vad som ivarje enskilt fall kunde anses behövligt för täckande av skäliga utgifter isamband med dödsfallet. Kommitténs förslag ledde inte till lagstiftning. Vid1956 års riksdag väcktes motioner om utredning angående införande av en obligatoriskdödsfallsförsäkring. (2LU 1956:57) biföll motionerna.Utredningsuppdraget överlämnades till yrkesskadeuiredningen, 1 sitt år 1966avlämnade betänkande (SOU 1966:54) ifrågasatte utredningen behovet av en allmänreglering av frågan om en allmän dödsfallsförsäkring. Utredningen hänvisadedärvid till den utveckling grupplivförsäkringen erhållit. Vid1970 års riksdag väcktes motioner av innebörd att hustru skulle erhålla lagligrätt att moi avgift träda in i makens grupplivförsäkring. Andra lagutskottetavstyrkte bifall till motionerna i sitt av godkända utlåtande nr 10och framhöll därvid följande. Enligt utskottets bedömning har praktiskt tagetalla som önskar tillhöra en grupplivförsäkring möjlighet därtill. Tjänstegrupplivförsäkringarinkluderar makar och även de fiesta frivilliga grupplivförsäkringar innebärmöjlighet till makeanslutning. Något behov av lagstifining av den art motionärernasyfiar till kan inte anses föreligga och utskottet avstyrker därför moiionsyrkandet.De problem som kan ligga bakom motionen torde främst hänga samman med bristandekunskap bland medborgarna om olika för-säkringsmöjligheter. Det finns anledningräkna med att försäkringsbolagen liksom kommer att vara aktiva när detgäller upplysningsverksamhet på det aktuella området. Frågan om trygghet för dem som inte kan erhållaersättningar genom existerande grupplivförsäkringar har, som tidigare nämnts,även diskuterats i samband med frågor om förbättrat efierievandeskydd i form avbl. a. för-sörjarpension. Sålunda ställde sig andra lagutskottet i sittutlåtande nr 62 avvisande till tanken på att lagstiftningsvägen tillskapa någonform av försäkring för hemmafruar och andra som inte blev anslutna till degrupplivförsäkringar som tillkommit avtalsvägen på arbetsmarknaden. Utskottethänvisade i sammanhanget till att frågan om en förbättring och en utvidgning avdet sociala trygghetssystemet för dessa grupper var föremål för utredning iolika avseenden, bl, a. inom pensionsförsäkringskommitlén. Isitt slutbetänkande (SOU 1971:19) tog pensionsförsäkringskommittén bl. a. uppfrågan om en allmän försäkring för begravningshjälp (s. 89-97). Kommitténredovisade viss statistik över antalet avlidna personer, av vilken framgår bl,a, att omkring 80 000 personer åriigen avlider i . var siffran83 352. Av dessa var drygt 65 000 folk pensionärer (59 000 ålderspensionärersamt 6 000 änke- och förtidspensionärer), medan ca 2 000 av de avlidna var barnunder . I anslutning till dessa siffror uttalade kommittén med hänvisningtill tjänstegrupplivförsäkringarnas nuvarande utformning att frågan om behovetav en särskild försäkring för begravningshjälp i stort sett kunde begränsastill gruppen ålderspensionärer samt till barn och ungdomar, som ännu inteinträtt i förvärvslivet och fått det skydd som grupplivförsäkringarna erbjuder. Kommitténhänvisade härefter till omfattningen av den socialhjälp som utgick förbegravningsändamål och framhöll att någon exakt kartläggning av dennaverksamhet inte varit möjlig. Tillgängligt material gav emellertid vid handenatt socialhjälp för begravningskostnader utgetts i förvånansvärt få fall. Ävenom man därför inte fick dra den slutsatsen att hjälpbehov inte förelegat närsocialhjälp inte anlitats hade de inhämtade upplysningarna gett kommittén denuppfattningen, att behovet av en särskild försäkring inte var alltförframträdande. Det fanns vidare all anledning anta att det behov av hjälp som nukunde finnas blev mindre alltefiersom fier och fier pensionärer fick störrebelopp från den allmänna pensioneringen genom tilläggspensioneringens tillväxt,och kommittén erinrade om att allmän pension utgår även för den månad dådödsfallet inträffat. Ibetänkandet uppgavs vidare att av de ca 80 000 bouppteckningar sominregistrerades mindre än 10 000 inte utvisade någon behållning,medan omkring 50 000 upptog en behållning på mer än . 1 de fall då ingen nära anhörig lever efter denavlidne kan det inte riktas någon bärande invändning mot att behållningen elleråtminstone en del därav i första hand tas i anspråk för att täckabegravningskostnaderna. I viss mån andra synpunkter träder i förgrunden när makeeller annan anhörig, som delat bostad med den avlidne och även i övrigt levt iekonomisk gemenskap med denne, lever efter. I sådana fall kanbegravningskostnaderna när behållningen i boet är liten framstå som en börda. Även med beaktande av dessa synpunkter är detemellertid enligt kommitténs uppfattning med hänsyn, till det tidigare anfördaicke motiverat att införa en allmän hela folket omfattande dödsfallsförsäkring.Det bör tillfogas att kostnaden vid ett försäkringsbelopp om exempelvis 1 000kr. skulle utgöra omkring 80 milj. kr. Finansieringen skulle få skeöver budgeten, genom en speciell avgifi eller genom en höjning av befintligasocialförsäkringsavgifter. Vid den värdering av angelägenhetsgraden av olikaförslag till reformer inom den allmänna försäkringen som måste ske är frågan omen allmän dödsfallsförsäkring enligt kommitténs uppfattning åtminstone förnärvarande inte så angelägen att den motiverar en kostnad av denna storiek. har (SfU 1971:20,1972:27, 1973:11 och 1974:2) avslagit motioner om en allmänbegravningsförsäkring under åberopande av i allt väsentligt de skäl mot ensådan försäkring som redovisats avpensionsförsäkringskommiitén. harvidare vid riksdag avslagit ett motionsyrkande om en obligatoriskgrupplivförsäkring. framhöll därvid i sittbetänkande SfU 1974:36 bl. a. att utvecklingen av tjänstegrupplivförsäkringenkommit att innebära att så gott som alla i arbetsför ålder numera hade eller ivarje fall hade möjlighet att få ett sådant försäkringsskydd. Utskottet ansågatt de nuvarande grupplivförsäkringarna fungerade val och eventuelltförekommande brister i försäkringarna förutsattes bli uppmärksammade iförhandlingsarbetet mellan arbetsgivar- och arbetstagarparterna. Inom socialförsäkringssystemet utgårbegravningshjälp endast från yrkesskadeförsäkringen, vilken i princip omfattaralla anställda i allmän eller enskild tjänst och ger försäkringsskydd vid bl,a, dödsfall på grund av yrkesskada. Det ekonomiska skyddet för kostnader viddödsfall upprätthålls i övrigt genom frivilligt tecknade försäkringar, främsttjänstegrupplivför-säkringaroch frivilliga grupplivförsäkringar samtförsäkringar i begravningskassor och sjuk- och begravningskassor. 1 de fall dåmedel saknas,kan socialhjälp utgå för att täcka begravningskostnaderna. Motionerna1975:27 och 1975:340 syfiar båda till en obligatorisk begravningsförsäkringinom den allmänna försäkringens ram. Motionärerna i motionen 1975:27framhåller att yrkesskadeförsäkringen och grupplivförsäkringarna omfattarpersoner i aktiv ålder medan de personer som bäst behöver ett begravningsskydd,nämligen äldre samt barn och ungdomar, i allmänhet saknar ett sådant.Motionärerna i motionen 1975:340 anser också att man genom provisoriskaåtgärder bör förstärka begravningsskyddet för pensionärer med liten elleringen ATP. Detta bör - menar de - lämpligen ske genom att folkpensionenfördubblas för den månad under vilket dödsfallet inträffar. Utskottethar under en följd av år hafi att ta ställning till frågan om enbegravningsförsäkring inom den allmänna försäkringens ram. hardärvid enhälligt anslutit sig till den bedömning sompensionsförsäk-ringskommittén kommit fram till 1971 avgivnaslutbetänkande (SOU 1971:19), nämligen att behovet av en speciell försäkringför begravningshjälp inte är särskilt framträdande och att en sådan försäkring- med tanke på den prioritering av olika reformer inom den allmännaförsäkringen som måste ske - inte motiverar den kostnad den skulle föranleda. Vadmotionärerna anfört om behovet av begravningshjälp för vissa mycket begränsadegrupper ger inte utskottet anledning att frångå sin tidigare ståndpunkt ifrågan. Utskottet avstyrker därför bifall till motionerna 1975:27 och 1975:340. 1motionen 1975:1220 har motionärerna pekat på vissa brister som de anserföreligga i försäkringsskyddet när det gäller grupplivförsäkring, somtillkommit efier avtal mellan SAF och LO. Enligt motionärerna bör bristernaavhjälpas genom att en obligatorisk grupplivförsäkring införs för allaanställda. Ettyrkande av samma innebörd har behandlats av utskottet i dess betänkande1974:36. Utskottet har därvid inte heller på grupplivförsäkringens områdefunnit något behov föreligga av ett lagfäst skydd. Eventuellt förekommandebrister i försäkringarna har av utskottet förutsatts bli uppmärksammade iförhandlingsarbetet mellan arbetsgivar- och arbetstagarparterna. Innevarandeår har också ny överenskommelse träffats mellan SAF och LO om . Överenskommelsen som gäller retroaktivt från den 1januari 1975 innebär, förutom höjningar av försäkringsbeloppen, förbättring avefterskyddet för arbetstagare som tar anställning hos arbetsgivare, som intetecknat AFA-försäkring eller annan jämförbar försäkring. En för avtalsparternagemensam arbetsgrupp skall vidare utreda frågan omtjänstegrupplivförsäkringsförmåner för deltidsanställd personal. På grund avdet anförda vidhåller utskottet sin tidigare uttalade uppfattning och avstyrkerföljaktligen bifall även till motionen 1975:1220. 1, beträffande obligatoriskbegravningsförsäkring att avslår motionerna 1975:27 och 1975:340, 2, beträffande obligatoriskgrupplivförsäkring att avslår motionen 1975:1220. Stockholmden På socialförsäkringsutskoiiets vägnar TORSTENFREDRIKSSON Närvarande:herrar (), (), Ringaby (m), i (s),i Nennesholm (c). Hyltander (fp), (), fröken (),herrar (), i (s), i (c),i (vpk)*, i (s), i (c) ochNisser (m). *EJ närvarande vid betänkandets justering. avherr i (vpk) som anser dels att det avsnitt av utskottets yttrande på s, 6som börjar med "Ett yrkande" och slutar med "motionen1975:1220" bort ha följande lydelse: Utskottetdelar motionärernas åsikt att tjänstegrupplivförsäkringen i fiera avseendeninte är den trygghetsfaktor som den borde vara. Ett stort antal lönearbetarekan, på grund av att arbetsgivaren inte är skyldig att ansluta sig tillförsäkringen eller att han försummar att göra premieinbetalningen, komma attstå utan försäkringsskydd. De stränga kvalifikationsvillkor som gäller har inteså sällan medfört att den försäkrades efterlevande gått miste om ersättningenpå grund av försummelser från den försäkrades sida, vilka inte stått i rimligproportion till följderna. För deltids- och korttidsanställda gäller intesällan förbehåll i försäkringsvillkoren som innebär att de försäkrade i mångaavseenden har ett bristfälligt skydd. Mot bakgrunden av det anförda finnerutskottet det angeläget att frågan om en obligatorisk grupplivförsäkring föralla löntagare får sin lösning. Utskottet biträder såledesyrkandet i motionen 1975:1220. delsatt utskottet under 2 bort hemställa att med bifall till motionen 1975:1220 iskrivelse till regeringen uttalar sig för och hemställer om förslag till lagstiftningsom innebär att tjänstegrupplivförsäkringen blir obligatorisk. GOTAB 75 8947 S Slockholm l')75