bet · FY01SoU10 · 1975-12-31 00:00:00 — Socialutskottetsbetänkande nr 10 SoU 1975:10 betänkande med anledning av motioner ominsyn, integritet, medinflytande och rättssäkerhet inom sjukvården m. m. I motionen 1975:259 av m. fl. (m,s, c, fp, vpk) hemställs att hos regeringen anhåller attmedicinalansvarskommittén för i uppdrag atl pröva de åtgärder syftande lillökad rättssäkerhet för patienter inom hälso- och sjukvården som förordats imotionen. Imotionen 1975:778 av m. fl. (fp) hemställs att hosregeringen begär atl frågan om en patienträltighelslag och om förstärktnärdemokrati inom vårdområdet görs till föremål för utredning. I motionen 1975:259 förordas alt i allmännaläkarinslruktionen ( 1963:341) införs föreskrift om skyldighet för läkare allinformera sina patienter och/eller deras anhöriga om riskerna för biverkningarav medicin, operationsrisker och liknande. Vidareförordas i motionen att strikt skadeståndsansvar införs inom sjukvården, såatl patienter som drabbas av läkemedelsbiverkningar eller erhåller andra skadori samband med behandling erhåller skadeersättning även om skadan inte rimligenkunnat förutses och oavsett om det är fråga om felbehandling. Motionärernabegär vidare - för att underlätta för patienterna och deras anhöriga att ta delav patientjournaler - att skall utarbeta blanketter förrekvisition av patientjournal och att dessa blanketter skall finnastillgängliga t. ex. hos försäkringskassorna. Slutligenbegärs atl följande krav skall gälla för förandel av patientjournaler liksomgäller för bokföring enligt bokföringslagen (1929:117), nämligen att raderinginte får förekomma, alt uteslutning av text m. m. i stället skall ske genomöverstrykning och att oskrivna utrymmen skall "slutas" genomspärrmarkering. I anslutning härtill begärs att utskrift av dikterade band ochliknande skall godkännas och signeras av läkaren. 1 motionen 1975:778 framhålls att särskildaåtgärder måste vidtas för att skydda patienternas rättigheter och alt en förstaförutsättning härför är atl patienterna får en fullständig och adekvatinformation om sin situation och om regler av olika slag inom respektivevårdanstalt. Motionärerna anför bl. a. att sådana rutiner bör införas vidvårdanstalterna alt patienterna normalt får all den information de behöver föratt kunna ta lill vara sina rättigheter och att de får denna information på etlbegripligt sätt. I motionen framförs vidare kravet på enpalientombudsman eller vårdombudsman med en från sjukvårdshuvudmännenfrislående ställning, vilken skall ha till uppgift att hjälpa patienterna ochderas anhöriga i rättsfrågor och i rättstvister med anstaltsledning ellerstyrelse saml alt underlätta kontakterna mellan patienter och personal. Motionärernapåpekar alt det är viktigt att vården utformas så, att patienternas integritetså långt möjligt skyddas när del gäller genomförandet av undersökningar,utlämnande av uppgifterom patienten till utomstående och utformningen avvårdlokalerna. Den patient som har starka personliga skäl för att få denavskildhet som ett enskilt rum skänker bör, sägs det, ha möjlighet att få dettaönskemål tillgodosett. Motionärernapåpekar vidare del angelägna i att möjligheter flnns för den enskilde alterhålla ersättning för det lidande och den föriorade arbetsförmåga, som kanfölja av en feldiagnos eller en felaktig behandling. Imotionen tas härefter upp frågan om närdemokratin inom vårdinrättningarna.Härvid anförs alt en väsentlig åtgärd är inrättandet av speciellasamarbetsorgan inom vårdenheterna, samrådsnämnder, anstaltsnämnder,kliniknämnder, i vilka företrädare för den ansvariga politiska styrelsen, förpersonalgrupperna och för patienterna ingår och vilka skulle få rätt all beslutaom vissa interna miljö- och trivselfrågor för den egna vårdanstalten men ocksåha rätt all föra fram förslag i vårdfrågor i allmänhet till styrelsen. Detanförs atl denna typ av samarbetsorgan kan inrättas inom åldringsvården,arbetsvärden, nykterhelsvården, rehabiliteringsverksamheien och ungdomsvårdensaml inom vissa delar av sjukvården, där patienterna vistas på respektiveanstalt , men att den passar mindre väl inom andra delar avsjukvården, nämligen akutvården och vissa delar av mentalvården. Motionärernaanför vidare att - för atl stärka vårdpersonalens arbetsmöjligheter ochmedinflytande och för att minska klyftorna mellan olika personalkategorier inomfrämst sjukvården - ett närmare samarbete i det dagliga vårdarbetet bör kommalill slånd genom alt sjuksköterskor, .sjukvårdsbiträden och i förekommandefall även sjukhuspräsl bildåren vårdlag, som sammanträffar så ofta som möjligtför att diskutera patientens tillstånd, reaktioner och uttalanden. Etl sådanlrulinsamarbete skulle, sägs det, leda , lill dels bättre samordnadevårdåtgärder, dels en förbättrad information till patienterna, bl. a. genom atldet antal personer som patienterna kommer i daglig kontakt med minskar. Densistnämnda fördelen anges vara särskilt betydelsefull i de vårdformer därpatienternas hälsotillstånd omöjliggör etl regelbundet deltagande isamrådsgrupper av ovan nämnt slag. Härjämteframhåller motionärerna atl på högre nivå bör vidare finnas en för helakliniken (eller motsvarande) gemensam nämnd med beslutanderätt i vissaorganisatoriska frågor och med rätt alt yttra sig i de frågor rörandepalienlvård som inle är av rent medicinsk karaktär. Det förordas att nämndenskall sammansättas av representanter för de olika personalkategorierna medklinikchefen som ordförande. Informationom och insyn i vårdverksamheten I syfte alt förbättra informationen inom sjukvårdenhar låtit utarbeta .ett förslag till normalinformationtill patienter. 1 förslaget finns såväl praktiskt lokall anpassade råd somupplysningar om de rättigheter en patient har. Även frågorom kontaktvägar,samverkansformer och tystnadsplikt las upp i förslaget. Uppgifterom bakgrund till sjukdom, utförda undersökningar och deras resultat samlbehandlingsålgärder m. m. beträffande patienter i sjukvården, skall redovisas ijournaler. I betänkandet SoU 1974:15 - vilkel socialutskottet avgav medanledning av motioner om insyn, integritet och medinflytande inom sjukvården,m. - finns redogörelser för gällande bestämmelser beträffande journalföringinom sjukvården saml om utlämning lill enskilda av journaler och andrahandlingar inom sjukvården. Den genom ett Kungl. Maj:ts bemyndigande år 1969tillkallade offentlighets- och sekretesslagsiiftningskommitlén (Ju 1970:49)() behandlar bl. a. frågorom offentlighet och sekretess beträffandehandlingar inom sjukvården. Dengenom ett Kungl. Maj:ts bemyndigande tillkallade medicinalansvarskommittén(S 1974:02) - vilken har i uppdrag atl utreda vissa ansvarsfrågor m. m. inomhälso- och sjukvården -skall bl. a. behandla informations- ochrättssäkerhetsfrågor inom sjukvården. Ersättningsansvarvid behandlingsskada inom sjukvården och vid läkemedelsskada Gällandeordning beträffande .skadestånd vid behandlingsskada Skador, som uppstått genom felaktig medicinskbehandling, är ej underkastade någon rättslig särbehandling i gällande rält.Detta innebär atl sjukvårdshuvudmans skadeståndsansvar-liksomskadeståndsfrågorna i övrigt inom sjukvårdens område - skall bedömas enligtbestämmelserna i skadeståndslagen (1972:207). Enligt3 kap. 1 >; skadeståndslagen åligger del arbetsgivare att svara för bl. a.personskada, som hos honom anställd arbetstagare vållar genom fel ellerförsummelse i tjänsten, oavsett vilken ställning arbetstagaren intar (s. k.principalansvar). Ansvaret är ej begränsat lill privata arbetsgivare utan omfattaräven statliga och kommunala myndigheter. Bestämmelsen är således tillämplig t.ex. när en landstingskommun driver ett sjukhus. Detär den skadelidandes sak att bevisa att fel eller försummelse förekommit frånnågon arbetstagares sida. Han behöver dock inte peka ut nägonbestämd person, som bevisligen varit vårdslös. Del räcker med atl det kankonstateras atl den vållande måste ha varit någon för vilken arbetsgivarenansvarar. Arbetsgivaren svarar nämligen också för "anonyma" fel.Likaså omfattar principalansvarel "kumulerade" fel, dvs. när var ochen av flera befattningshavare gjort sig skyldig lill en mindre vårdslöshet, sominle för någon av dem skulle vara tillräcklig atl leda till skadeståndsskyldighetför arbetsgivaren men som tillsammans innebären avsevärd brist i aktsamhelen. Gällandeordning beträffande skadestånd vid läkemedelsskado Skadeståndslagen är tillämplig även på sädanaskador som uppstår till följd av att en viss industriell produkt, t. ex. etlläkemedel, har skade-bringande egenskaper. Neurosedynfallet utgör exempel på ensådan s. k. produktskada. En förutsättning förskadeslåndslagens tillämplighetäremellertid att fel eller försummelse av någon befattningshavare kan visasföreligga. I vissa fall av produklskador är del tänkbart all ersättning kan utgåenligt regler om skadestånd i kontraktsförhållanden. Det nuvarande rättslägetär emellertid sådant atl den som blir utsatt för en s. k. produklskada iåtskilliga situationer saknar möjlighet atl fö full gottgörelse för sin skada. Vid 1972, 1973 och riksdagar har framförtsmotionsförslag, som syftat lill alt förbättra situationen för dem som skadas isamband med sjukvård. a. har förslag väckts om att strikt skadeståndsansvar- dvs. skadeståndsskyldighet oberoende av fel eller försummelse -skall gällainom sjukvårdsområdet. Påförslag av lagutskottet i betänkandena LU 1972:10 (s. 139f), LU 1973:9 och LU1974:10 har avslagit motionsyrkandena. har hänvisat iförsta hand lill atl en arbetsgrupp frånolika försäkringsbolag utredde möjligheterna att utforma en försäkring somskulle tillgodose behovet av ett förbättrat ekonomiskt skydd för patienter somskadas i samband med sjukvård. Försäkringarsom ger ekonomiskt skydd vid skadefall Socialförsäkringen - dvs. den allmänna försäkringen(sjukförsäkringen, folkpensioneringen och tilläggspensioneringen)samtyrkesskadeförsäkringen - ger ett ekonomiskt grundskydd vid skadefall. Ideellskada (sveda och värk, lyte eller annat men) ersätts inte. Under akutsjukdomstid efter en skada utgår sjukpenning som ersättning för inkomstföriust.Vidare ersätts helteller delvis all läkarvård och sjukhusvård samt mediciner etc. Vid långvarigarbetsoförmåga kan en skadad få förtidspension eller sjukbidrag från denallmänna försäkringen och - vid yrkesskada - yrkesskadelivränta frånyrkesskadeförsäkringen. Pension eller sjukbidrag förutsätter nedsättning avarbetsförmågan med minst 50 96, livränta nedsättning med . Tillefterlevande utgår familjepension från den allmänna försäkringen och - vidyrkesskada - efterievandelivränla från yrkesskadeförsäkringen. Invaliditets-och efterievandeförmånerna kan kompletteras med vissa tillägg. Om en skadadperson får ersättning från socialförsäkringen och har rätt lillskadestånd enligt skadeståndsreglerna skall försäkringsersättningen reduceraskadeståndet. Liv-, olycksfalls- och sjukförsäkringar Del finns dessutom ell stort antal försäkringstypersom ger skydd mot föriuster i samband med personskada. 1 första hand kan nämnasliv-, olycksfalls- och sjukförsäkringar. Sådana försäkringar gäller kollektivt- gruppförsäkringar - eller enskilt. Tjänslegrupplivförsäkringen (TGL) ärexempel på etl skydd av detta slag som arbetsgivaren bekostar. Ett annatexerhpel är den allmänna gruppsjukförsäkringen (AGS), som infördes påarbetsmarknaden . Ett tredje exempel är förarplatsförsäkringen.Personförsäkringar inom denna kategori är för del mesta s. k.summaförsäkringar. Därmed menades ursprungligen att ett visst på förhandöverenskommet belopp utbetalas (på en gång eller i periodiska poster) dåskadefallet inträffar. Men en försäkring av detta slag kan också vara anpassadtill den konkreta skadan (t. ex. inkomstföriust till en viss nivå).Försäkringsersättningar av de former som har angetts räknas normalt inle avpå skadestånd som utgår . Del ovannämnda utredningsarbetet inomLandstingsförbundet om en försäkring till skydd för patienterna inomsjukvården har numera slutförts och lett lill att Landstingsförbundetrekommenderat landslingen all dels med början den åla sig ettersättningsansvar vid skada som drabbar patient i samband med den inomlandstingskommunerna bedrivna hälso- och sjukvården, dels träffa avtal, ompatientförsäkring vid behandlingsskada med ell för delta ändamål särskiltbildal försäkringskonsortium (, , ochTrygg-Hansa). har samtliga landstingskommuner och de trekommuner som står ulan-för landslingen anslutit sig till denna försäkring. Patienternavid och akademiska sjukhuset i samt vissa andrastatliga institutioner omfattas av vederbörande landstingskommunersförsäkringar. Efter förhandlingar mellan socialdepariemen- tetoch försäkringskonsortiel om hur del vidgade ersättningsansvaret förbehandlingsskada skulle införas vid övriga statliga inrättningar med uppgifterinom hälso- och sjukvård har Kungl. Maj:l godkänt eU avtal avmotsvarande innebörd som övriga sjukvårdshuvudmäns avtal. Anslutningen av statligasjukhus och andra institutioner lill patientförsäkringen vid behandlingsskadahar anmälts i prop. 7 s. 68-69 och s. 111. Patientförsäkringen vidbehandlingsskada innebär bl. a. följande. Tillpatient, som skadas i direkt samband med hälso- och sjukvård, ellerefterievande till sådan patient utgår ersättning för behandlingsskada oberoendeav om det kan konstateras atl skadan vållats genom fel eller försummelse.Ersättning utgår även om skadan uppkommit i samband med landvård, förebyggande vård,provtagning, vaccinering, blodgivning, sjukgymnastik m. m. Behandlingsskadadefinieras på tre sätt, nämligen som egentlig behandlingsskada, somdiagnosskada och som olycksfallsskada. Egentlig behandlingsskada är skada somorsakats av vårdåigärd, dvs. patienten tillförs en skada som - om behandlingeninle vidtagits - inte skulle ha uppkommit. Naturiiga eller sannolika följder aven behandling ersätts dock inte. Diagnosskada innebär atl på grund av attdiagnostiken inle nått upp lill en allmänt godtagbar standard etl pågåendesjukdomsföriopp inle behandlats på adekvat sätt. Med olycksfallsskada avsesskada som inträffat till följd av plötslig yttre händelse utan direkt sambandmed vårdåtgärd eller dia-gnoslikåtgärd inom lokal eller område där hälso- ochsjukvård bedrivs eller i samband med sjuktransporter. Ettspeciellt undantag gäller för skada som orsakats av läkemedel eller tekniskthjälpmedel - förutsatt all användningen skett enligt gällande anvisningar. Häranses ersättningsansvaret åvila producenten. Smitta eller infektion somöverförs utan samband med ingrepp eller annan behandling kan vid inträffadskada ej ge grund för ersättning. Anmälanom behandlingsskada skall göras av den skadelidande till sjukvårdshuvudmannensom sedan inger skadeanmälan till försäkringskonsortiet. Skadeersättning beräknasenligt i huvudsak skadeståndsrättsliga regler. Utredningav frågan om ersättning för läkemedelsskada m. m. Med stöd av ett Kungl. Maj:ts bemyndigande år 1973.har tillkallats pro-duktansvarskommitlén(Ju 1973:08) för att utreda frågorangående ersättning tor produktskador. Läkemedelsinduslriröreningen(LlF)hariårtillproduktansvarskommitlén för övervägande ingivit ett förslag till materielltinnehåll i en försäkring för läkemedelsskador avsedd att tecknas kollektivt avalla företag som saluför läkemedel i . Produktansvarskommitténberäknas komma att presentera sina övervä- gandeni frågan om ersättning för läkemedelsskada i ell särskilt betänkande someventuellt kommer att avges . Härbör även nämnas atl medicinalansvarskommittén skall bl. a. behandlarättssäkerhets- och integritetsfrågor inom hälso- och sjukvården. Vissafrågor om den personliga integriteten för patienten inom vårdverksamheten I det tidigare nämnda betänkandet SoU 1974:15lämnas redogörelser för ordningen för granskning av sjukhuslokaler, för normerför utformningen av vårdavdelningar på sjukhus, för rutiner för inhämtande avuppgifter från patienterna och för tystnadsplikt m. m. inom sjukvården. I direktiven för medicinalansvarskommiiténsutredningsarbete ges kommittén en vidsträckt befogenhet att ta upprättssäkerhets- och integritets-frågor för patienter inom hälso- ochsjukvården. I en motion till riksdag påpekades attpatienter kunde vårdas i salar där den personliga integriteten blevkringskuren, att vad som aldrig skulle yppas angående en patients förhållandenute i samhällslivet på sjuksalen ofrivilligt kunde utlämnas till allmänkännedom och atl del inle alls var ovanligt att infordran av personliga dataoch medicinsk undersökning skedde under ronden på sjuksalen, därvid frågor ompatientens livsföring, anhöriga eller tidigare sjukdomstillstånd utreddes införmedpalienter. Motionären begärde atl vederbörande myndighels uppmärksamhetskulle fästas på de i motionen påtalade förhållandena och atl skulleuttala alt huvudmännen skulle förbättra lokalförhållandena för såväl patientersom personal. På förslag av utskottei i belänkandet SoU 1974:15 avslogriksdagen motionen. Utskottet anförde bl. a. följande. Trots de normer, som i enlighet med det sagdauppställts i fråga om antalet vårdplatser per patienlrum inom den slutnasjukvården, finns på vissa håll fortfarande sjukhusbyggnader med sjuksalar somrymmer etl avsevärt större antal patienter än fyra. Efter hand som äldresjukhusbyggnader ersätts med modernare sådana, försvinner dessa sjuksalar,vilkas användning bl. a. är ägnad att medföra särskilt påtagliga ölägenheter avden karaktär som anges av motionären. Det är emellertid inte under någraomständigheter tillfredsställande att en patients personliga integritetåsidosätts på sätt som påtalas i motionen. Enligt de rutiner som i allmänhettillämpas skall därför redan i samband med intagningen så långt möjligt deuppgifter inhämtas från patienten som behövs. Läkare och andrabefattningshavare har vidare långtgåendeskyldigheter som en följd av de regler om tystnadsplikt som gäller för dem.Självfallet blir möjligheterna för befattningshavarna atl strikt iakttaga sinaskyldigheter i detta avseende större efter hand som behandlings-och samtalsruminrättas i enlighet med det inledningsvis sagda. Delanförda hindrar inle atl del kan finnas skäl atl ytterligare överväga denproblemalik, som tagits upp av motionären. Med hänsyn lill alt medicinalansvarskommitténhar en vidsträckt befogenhet all la upp integritets-frågor för patienter inomsjukvården påkallar emellertid motionen inte något initiativ. Personal-och patientinflytande inom vårdområdet I betänkandet SoU 1974:15 lämnas redogörelser förutredningsarbetet på del företagsdemokraliska området saml för försöksverksamhetmed vård-demokrati på de statliga, landstingskommunala och primärkommunalavårdområdena m. m. skall enligt direktivenbl. a. överväga vilka åtgärder - förutom redan vidtagna - som kan vidtas föratt förbättra kontakterna mellan de för vården ansvariga och patienterna.Olika patieniorganisalioner skall därvid beredas tillfälle atl föra fram sinasynpunkter. I en motion till riksdag begärdes enutredning om förbättrad vårddemokrali på vårdområdet. I motionen framfördesförslag om inrättande av sådana samarbetsorgan m. m. som föreslås i motionen1975:778. På förslag av socialutskotlel i betänkandet SoU 1974:15 avslogriksdagen motionen. Utskottet anförde bl. a. följande. Ulskoitet vill understryka det angelägna i altformer för ökat personal-och patientinflytande utvecklas inom vårdområdet. Dålandslingen och primärkommunerna är huvudmän för större delen av vårdområdetmåste enligt utskollets mening utvecklingen mot ökat personal- ochpatientinflytande främst bygga på initiativ av dessa huvudmän. Utvecklingen motökat per-sonalinflyiande förutsätter också aktivitet av personalen och dessorganisationer. Problem när det gäller patientinflytande inom sjukvården ärden utveckling mot korta vårdtider som skett och det förhållandet att mångapatienter på grund av sin sjukdom kan vara förhindrade alt göra en aktivinsats. Detta måste beaktas när det gäller att finna lämpliga former förpatientinfiytande. Medhänsyn till det nu anförda, lill den omfattande försöksverksamhet m. m. som redan pågår när del gäller att utveckla personalinflyiändet på vårdområdet saml lill medicinalansvarskommiiténs uppdrag anser utskottet det inte motiverat att en sådan utredning tillsätts som förordas av mo tionärerna. Vid 1971, 1972, 1973 och riksdagar harväckts motioner om palientombudsman eller vårdombudsmän. Motionerna har behandlatsav socialutskottet i betänkandena SoU 1971:37, 1972:3, 1973:10 och 1974:15. Utskoliethar i samband med behandlingen av motionerna lämnat närmare redogörelser fördels organ med kuraliva och övervakande uppgifter inom sjukvården, såsomkuratorerna, justitieombudsmännen,justitiekanslern, ochlänsläkarorganisationen (SoU 1971:37, s. 14-15), dels initiativ med kontaktman(patientombudsman) hos och med palientombudsman(mottagare av patientobservationer) vid (SoU 1972:3 s. 8-9),dels visst utredningsarbete hos och ell avLandstingsförbundet utarbetat förslag lill patient-broschyr (SoU 1973:10 s.12-13). I direktiven för medicinalansvarskommittén harefter en redovisning av vissa åtgärder, som vidtagits för att förbättrainformationen för patienterna m. m., anförts att kommittén bör överväga vilkaytterligare åtgärder som kan vidtas för all förbättra kontakterna mellan de förvården ansvariga och patienterna och alt olika patientorganisationer bör därvidberedas tillfälle att föra fram sina synpunkter. Det anges atl kommittén börsträva efter lösningar som knyter an lill den sjukvårdspoliliska målsättningenatl decentralisera sjukvården och till strävandena atl förbättra närservicenoch kontinuiteten inom hälso- och sjukvården. Vidare anges all kommittén därvidbör söka finna lösningar som kan genomföras genom vederbörandesjukvårdshuvudmans försorg och som är utformade på ell sådant sätt att de mänskligakontakterna mellan patienten och de för sjukvården ansvariga ' underiältas ochatt kontinuiteten i kontakterna mellan patient och läkare upprätthålls. Direktiveninnehåller vidare bl. a. ett allmänt bemyndigande för kommittén atl ta uppandra frågor, bl. a. rättssäkerhets- och integriietsfrågor, som aktualiserasunder arbetets gång och som faller inom ramen för utredningen. I sitt av godkända betänkande SoU 1974:15anförde socialutskottet bl. a. följande. Då del enligt utskottets mening ankommer påsjukvårdshuvudmännen att la initiativ när det gäller alt utvidga kontaktvägarnapå sjukvårdsområdet och då vissa frågor beträffande en.vårdombudsmannainsiitulion kan för- ulsällasbli belysta av medicinalansvarskommittén bör motionen 1974:1342 i här aktuelldel inte föranleda någon åtgärd av . I de två motioner som behandlas i betänkandet tasupp frågor om insyn, integritet, medinflytande och rättssäkerhet inomsjukvården m. m. Imotionen 1975:259 av m. fl. (m, s, c, fp, vpk) begärs sålundaall den i Ool tillkallade medicinalansvarskommiltén(S 1974:02) skall få iuppdrag all pröva följande krav som syftar lill ökad rättssäkerhet förpatienter inom hälso- och sjukvården, nämligen (1) all allmänna läkarinslruktionen(1963:341) skall förtydligas med avseende på skyldigheten alt informera omriskerna för läkemedelsbiverkningar, operalionsrisker och liknande, (2) attstrikt skadeståndsansvar - dvs. skadeståndsansvar oberoende av fel ellerförsummelse - generellt skall införas inom sjukvården, (3) alt avsocialstyrelsen utarbetade blanketter för rekvisition av patientjournaler skallfinnas tillgängliga t. ex. på försäkringskassorna samt (4) all förandet avpatientjournaler skall underkastas samma krav som bokföring enligt bokföringslagen(1929:117). Motionärerna framhåller beträffande sistnämnda krav bl. a. attradering i journalerna inle bör få förekomma. Imotionen 1975:778 av m. fl. (fp) begärs att frågorna om enpatienträltighelslag och om förstärkt närdemokrati inom vårdområdet skallutredas. Motionärerna understryker betydelsen av att patienterna fårinformation om sitt hälsotillstånd och om de regler av olika slag som gällerinom vårdinrättningen.