bet · FY01LU16 · 1975-12-31 00:00:00 — Vadsärskilt angår skador på grund av uppsåtlig brottslig gärning kanomständigheterna å andra sidan ofta vara sådana alt del för den skadeståndsskyldigeskulle vara oskäligt betungande alt behöva betala fullt skadestånd. mening skulle det från sociala och humanitära synpunkter te sigolyckligt att ålägga en tilltalad en skadeståndsskyldighet som han inle kanfullgöra hur väl han än sköter sig i fortsättningen. Skadeståndet kan då bliett avgörande hinder för hans återanpassning i samhället. Det kan också te sigmeningslöst att döma en förut straffad person att utge skadeståndsom han omöjligen kan betala. Redan skyldigheten att utge ett för denskadelidande tämligen obetydligt belopp kan för den skadeståndsskyldige brottslingenallvariigt försvåra dennes rehabilitering. Medhänsyn till det sagda bör jämkningsregeln, som också framhålls i propositionen,kunna tillämpas även vid skada i samband med uppsåtliga brott, om i övrigtstarka skäl - t. ex. hänsyn till den brottsliges möjligheter lillåteranpassning - talar för all skadeståndet sätts ned. Närdet gäller frågan huruvida staten skall träda in och la på sig ettersättningsansvar för den del av skadeståndet som kan komma alt sättas ned avhänsyn till skadevållarens .sociala rehabilitering, vill utskottet erinra omatt det ankommer på brottsskadeutredningen atl överväga om det finns skäl attinföra ett vidgat statligt ersättningsansvar för person- och sakskada i sambandmed brott. Propositionen innebär all den skadelidande har rätt lill ersättningav allmänna medel för sin skada enligt vanliga regler även om hansskadeståndstalan mot den brottslige skadevållaren har salts ned av hänsyn tilldennes ekonomiska förhållanden och intresset av återanpassning. Huruvida denersättning som har utgetts av staten till den skadelidande skall kunnaåterkrävas från skadevållaren är en fråga som del ankommer påbrottsskadeutredningen att överväga. Avdel nu anförda framgår att de frågor som har väckts i motionen 1975:1818,yrkandet I, f. n. är föremål för överväganden inom brottsskade-deulredningen.Uppenbarligen bör resultatet av detta utredningsarbete först avvaktas innan mantar slutlig ställning lill dessa frågor. Med hänsyn härtill avstyrker utskottetbifall till denna motion, såvitt nu är i fråga. Motionen1975:1820, yrkandet 3, rör frågan om man även i andra fall än när skadeståndgrundas på brott bör införa en möjlighet till statlig ersättning ålskadelidande vars skadestånd har blivit nedsatt genom jämkning lill följd avekonomiska förhållanden på skadevållarens sida. Utskottet vill för sin delerinra om att samhället genom socialförsäkringen bereder alla medborgare ettgrundläggande skydd vid personskador och atl del på sakskadeområdet finns godamöjligheter för den enskilde att skaffa sig ett försäkringsskyddtill rimliga kostnader. Frågan är alltså om staten bör träda in och ersätta dendel av skadan som inte täcks av sådana försäkringsförmåner. Uppenbariigen kanstaten inte ta på sig ett generellt ersättningsansvar för person- ellersakskador som inte täcks av socialförsäkring eller annan försäkring. Änorimligare skulle del vara om staten skulle svara för ren förmögenhetsskada.Och det finns inte någon anledning till atl just den som får sitt skadeståndnedsatt med tillämpning av den allmännajämkningsregeln skulle få störremöjligheter till ersättning av allmänna medel än den som skadats under sådanaomständigheter att han över huvud taget inle har rätt till skadestånd. Utskottetvill vidare peka på alt del med hänsyn lill SkL:s dispositiva natur torde varai det närmaste ogörligt alt förverkliga tankegångarna i motionen om atl inomden allmänna jämkningsregelns tillämpningsområde införa koordinerande regler omstatlig ersättning till de skadelidande. En sådan samordning synes vara tekniskgenomförbar endast i de fall då tvist föreligger mellan parterna i självajämkningsfrågan och saken underställs domstols prövning. Utskottet vill ianslutning härtill påpeka atl det f n. bara är en liten del av skadefällen somgår lill domstol och all när rättegång anställs det sällan överiämnas tilldomstolen att avgöra frågor om ersätl-ningsposter som skulle kräva vidlyftighandläggning. är nämligen parternas syfte att endast erhålla ettavgörande i ansvarsfrågan, eventuellt också av frågan om och i vilken grad denskadelidande varit medvållande. Underhänvisning till vad sålunda anförts avstyrker utskottet bifall lill motionen1975:1820, yrkandet 3. Beträffandeden allmännajämkningsregeln upptar såsom tidigare nämnts motionen 1975:1820under punkten 2 dessutom förslag lill vissa ändringar i den föreslagnalagtexten, vilka sammanhänger med yrkandet om tilläggsdirektiv förbrottsskadeutredningen. Ändringsförslaget går ut på atl dels rekvisitet ombeaktande av den skadelidandes behov av skadeståndet, dels hänvisningen till"övriga omständigheter" skall utgå ur paragrafen. Som framgår av detnyss anförda har utskottet ställt sig avvisande lill tankegångarna om attinföra statligt ersättningsansvar för de jämkningsfall som motionärerna avser.Redan som en följd av della ställningstagande kan utskottet inte biträdayrkandet om ändrad lydelse av den allmänna jämkningsregeln. Utskottet villemellertid tillägga all det enligt utskottels mening är angeläget altskadeståndsreglerna utformas så atl de inte leder till stötande eller obilligaresultat. På grund härav bör del vid tillämpning av den allmännajämkningsregeln vara möjligt atl beakta både den skadeståndsskyldiges intresseatt inte åläggas oskäligi betungande skadestånd och den skadelidandes intresseall få ul del skadestånd som han behöver t. ex. för sin försörjning. Att ensådan intresseavvägning skall företas bör komma lill klart uttryck i lagtexten.Beträffande hänvisningen i lagrummet till "övriga omständigheter"har motionärerna anfört alt detta endast skulle syfta på graden av denansvariges skuld. Till förebyggande av missförstånd på denna punkt villutskottet framhålla, att uttrycket "övriga omständigheter" avser ävenåtskilliga andra molivuttalanden angående de närmare förutsättningarna förjämkningsregelns tillämpning, t. ex. del förhållandel att jämkning ej skallförekomma, om skadeståndet läcks av ansvarsförsäkring eller när den skadeståndsskyldigeär att bedöma som självförsäkrare, och atl jämkning ej heller som regel börske, om den skadeståndsskyldige har underiåtit all teckna ansvarsförsäkring isådana fall där han objektivt sett borde ha gjort detta. Enligtulskoiieis uppfattning bör förevarande regel således ha den utformning som harförordats i propositionen. I samband härmed bör dock påpekas att utskottetsförslag närdet gäller samordningen mellan skadestånd och förmåner från privatasjuk- och olycksfallsförsäkringar leder till ett ökat utrymme för entillämpning av den allmännajämkningsregeln. När en skadelidande har rätt lillsådana förmåner, minskar givetvis hans behov av att dessutom få fulltskadestånd. delsalt utskottets hemställan under 5 bort ha följande lydelse: 5. beträffande jämkning av oskäligi betungandeskadestånd att a) avslår motionerna 1975:1818, yrkandet 1, och1975:1820, yrkandet 3, b) med avslag på motionen 1975:1820, yrkandet 2, såvitt nu är i fråga,godkänner vad ulskotlet anfört angående rekvisitet om beaktande av denskadelidandes behov av skadeståndet m. m.. 1.beträffande begränsning av ersättningsnivån vid personskada avherr i (s) och () som anför: Utskottetsfrämsta argument mot en begränsning av ersättningen vid personskada är, attskadeståndsreglerna inle är något lämpligt instrument för att åstadkommainkomstutjämning. Dettapåstås inte heller i motionen. Tvärtom påpekas atl höginkomsl-tagaren kanskaffa sig kompletterande egen försäkring. Samma påpekande gjordes ipropositionen 1972:5, där tanken på en begränsningsregel framfördes. Eftersommånga olyckor inträffar under sådana omständigheter atl ingen kan krävas påskadestånd, är det under alla omständigheter naturiigt för höginkomsttagarenatl skaffa sig ett kompletterande försäkringsskydd. Motionärensargument är i stället alt skadeståndsrätten alltmer får karaktär avsociallagstiftning när det gäller personskada. Den som anses skadeståndsskyldigdrabbas av hela det ekonomiska ansvaret även om han hade ringa eller kanskerentav ingen skuld till skadan. En övre gräns som isocialförsäkringen ter sig då inte orimlig. Beträffandeutformningen av en eventuell begränsningsregel anser utskottet atl den kundekompletteras med en avtrappning av maximinivån med hänsyn till arbetsoförmågansstorlek. Delta är också vår åsikt. T. ex. kunde man tänka sig att om gränsenvid hel arbetsoförmåga är 12 basbelopp, skulle den vid halv arbetsoförmåga vara6 basbelopp osv. Utskottet anser emellertid att en dylik avtrappning skulleinnebära avsevärd komplikation. Fråganär om detta är riktigt. Tillvägagångssättet torde bli följande. Sedan göres avdrag för samordningsförmån.Återstoden är skadeståndet, och det är först här, alltså i sista ledet, sombegränsningen skulle komma in. Utskottetpåpekar att kompensationsgraden skulle komma att variera, bl. a. med hänsyntill samordningsförmånerna. En utlänning skulle maximalt kunna få 1. ex. . i årlig livränta även om hans inkomstbortfall var vida högre. En svenski samma inkomstläge skulle kunna få . -I-den samordningsförmån, haneventuellt är berättigad till. Mot bakgrund av att utskottet dels fastslagit,att skadeståndsreglerna inte åsyftar inkomstutjämning, dels föreslagitborttagande av 5 kap. 3 i; andra stycket i förslaget, borde man inte ha någoninvändning mot att en höginkomsttagare med samordningsförmån kan bli bättreställd än en utan sådan förmån. Indirekt har han ju betalat för sinsamordningsförmån, t. ex. en löntagare för yrkesskadeförsäkringen. Meddetta särskilda yttrande har vi velat markera att frågan om en allmänbegränsning av ersättningsnivån vid personskada inte bör anses vara definitivtavförd ur diskussionen utan att det enligt vår uppfattning finns anledning attåterkomma till denna fråga under det fortsatta reformarbetet. 2.beträffande omprövning av skadestånd av herrar (), (), iSundsvall (c), () och (), som anför: Utskottethar understrukit atl, när det gäller omprövning av livränta och engångsbelopp,kravet på väsentlig ändring inte får tas lill inläkt för en mycket restriktivtillämpning. Vi finner angeläget påpeka att kravet på väsentlig ändring inlebara avser den skadelidandes personliga förhållanden utan samtliga de faktorer,som legat lill grund för den livränta eller det engångsbelopp som ursprungligenfastställts. Detta innebär exempelvis, atl om löneutveckling m. m. för denjämförelsegrupp eller dylikt till vilken den skadelidande hänförts blivitväsentligt gynnsammare än man vid ersättningens fastställande räknade med, såbör detta grunda rätt till omprövning. Detta är särskilt angeläget, närvederbörande vid skadetillfället avslutat en utbildning och endast korttid varit verksam inom ett nytt yrkesområde. Som exempel kan anföras entidigare hemmafru, som efter reakliveringskurs fltt sin första kansketillfälliga anställning. 3. beträffandesamordning mellan skadestånd och andra förmåner vid person skada av (), (), herrarAndersson i (s), i (s), i (s), fruHjalmarsson (s) och (vpk), som anför: Omen avräkning skall ske för periodisk ersättning från individuell olycksfalls-eller sjukförsäkring kan den gynna en skadevållare på den skadelidandesbekostnad. Ett sådant resultat, som alltså innebär att den skadevållandealltid drar fördel av den skadelidandes förtänksamhet att skaffa sig egenförsäkring, kan i vissa fall uppfattas som stötande. Vi anser liksom LO och TCOframhållit i sina remissyttranden att avräkning ibland kan vara obilligt. Ipropositionen har föreslagits att hithörande försäkringsförmåner skall kunnaavräknas efter skälighet. Meningen är att man i erforderiig mån skall kunnapremiera den skadelidandes förtänksamhel genom att helt eller delvis underlåtaavräkning. Ävenom man alltså enligt propositionens förslag skall kunna underiåta avräkning imånga fall, så att man undviker obilliga resultat, talar de skäl vi förutanföri föratt man inle nu medger möjlighet att avräkna hithörande förmåner. Vivill emellertid liksom föredragande statsrådet påpeka att underlåtenheten allavräkna förmånerna ibland kan leda till överkompensation. Det kan under handfinnas anledning att återkomma till denna fråga när skadeståndskommittén harlagt fram sitt slutbetänkande. I propositionen har också förutskickats allavräkningsproblemen då kan komma att tas upp till förnyad prövning. 4. beträffandeomprövningsrätt på grund av ändrade förhållanden på den ska deståndsskyldiges sida av (), (), herrarAndersson i (s), i (s). (vpk), iStockholm (s) och (), som anför: Närman inom ramen för det fortsatta reformarbetet överväger frågan om omprövningskall kunna ske på grund av väsentligt ändrade förhållanden på denskadeståndsskyldiges sida, bör man enligt vår mening noga beakta vilkakonsekvenser omprövningsregeln kan H för den skadeståndsskyldige. Enomprövningsregel av detta slag får inte innebära ett sådant osäkerhetsmomentför den skadeståndsskyldige alt hans möjligheter att överblicka sin ekonomiskasituation och planera sina framtida utgifter på ett oacceptabelt saltförsvåras. Vi vill också framhålla att den diskuterade ompröv-ningsrätlen imånga fall kan få direkt obilliga resultat. Detta blir enligt vår mening falletom t. ex. en studerande, vars skadeståndsskyldighet blivit nedsatt genomjämkning, skulle riskera att varje inkomstökning som han kan uppnå i framtidenleder lill atl han åläggs att betala ytterligare ska- destånd.Vi anser mot bakgrund av det nu anförda atl utrymmet för enomprövningsmöjlighet av förevarande slag i realiteten är ringa. 5.beträffande barns och ungdoms skadeståndsskyldighet avherr i (c), som anför: Dettorde förekomma att domstol utdömt skadestånd som följer den dömde under helahans återstående levnad. Detta är ett straff, vilket icke kan sägas stämmaöverens med principerna för humanisering av kriminalvården. När en påföljdutdöms bör största möjliga hänsyn tagas till den dömdes återanpassning isamhället. Exempel kan anföras som ger belägg för att den utdömda påföljden ärav den storleksordningen att den dömde resignerar och därmed omöjliggöres ennormal livsföring och en meningsfull livstillvaro. Somframgår av det anförda exemplet i min motion 1975:104 har jag där tagit upp ettkonkret fall för att belysa hur orimligt en straffpåföljd kan verka i delenskilda fallet. Här är det fråga om vad ett barn, under lek, gjort sig skyldigtill och vars straffsanktioner följer vederbörande så länge denne lever. Jag ärmedveten om, att som utskottet framhållit jämkning av skadestånd i störreutsträckning sker , likaså att familjer numera i de allra flestafall har ansvarsförsäkring som skyddar barnen i händelse att det kan bli frågaom vållande av skada för annans liv och egendom. Medhänsyn härtill anser utskottet att skäl icke föreligger föratt tillstyrka ensådan generell tidsbegränsning som jag förordat i motionen. Det skall dockframhållas atl vad jag avsåg med nämnda motion var alt påtala det förhållandelatt det har förekommit att skadeslåndspåföljder har utdömts utan hänsyn tilljämkningssynpunkten. I det exempel som anfördes i ovannämnda motion hadestarka skäl talat för att skadeståndsansvaret skulle jämkas med hänsyn till attdet var fråga om ett barn som var skadevållande. Ävenom jag förordat generell tidsbegränsning av livräntan, så ansluter jag mig tillde synpunkter som ulskotlet anfört beträffande de begränsningsprinciper som f.n. gäller i fråga om barns skadeståndsansvar. Däremotanser jag atl när det gäller utdömda livräntor, där vederbörande skadevållandeerhåller ett alltför hårt straff och när man kan befara att hans återanpassninglill en samhällsnormal tillvaro äventyras, då bör samhället övertagaersättningsansvaret. Dessa synpunkter har jaghärmed velat ge till känna. Propositionen................................................. ...... 1 Propositionenshuvudsakliga innehåll...................... 1 Lagförslagen..................................................... ...... 3 1. lag om ändring i skadeståndslagen(1972:207)... ...... 3 2. lag om ändring i sjölagen (1891:35 s.1)........... ..... 10 3. lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1)innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar 12 4. lag om ändring i lagen (1922:382)angående ansvarighet för skada i följd av luftfart 13 5. lag om ändring i luftfartslagen(1957:297)......... ..... 14 6. lag om ändring i lagen (1973:1198) omansvarighet för oljeskada till sjöss 15 7. lag om ändring i lagen (1974:610) ominrikes vägtransport 16 8. lag om ändring i byggningabalken.................... ..... 16 Utskottet......................................................... .... 19 Inledning.................. .................................... 19 Begränsning aversättningsnivån vid personskada.... ..... 22 Omprövning av skadeståndför framtida inkomstförlust 25 Samordning mellanskadestånd och andra förmåner vid person skada ............................................................. .... 30 Jämkning av oskäligtbetungande skadestånd......... ..... 33 Patientförsäkring.............................................. ..... 42 Ersättning för skadorvållade av intagna på vårdin rättning .......................................................... ..... 45 Barns och ungdomsskadeståndsskyldighet............ ..... 47 Jämkning av det allmännasskadeståndsansvar....... 48 Införande av striktskadeståndsansvar för arbetsgivare 52 Samordning med de nyatrafikskadereglerna........... 57 Särskildayttranden......................................... .... 62