bet · FY01SoU1 · 1975-12-31 00:00:00 — deklarerades att del är parterna på arbetsmarknaden sommåste avgöra i vilken takt detta långsiktiga mål kan uppnås och hur generellaarbetstidsförkortningar skall vägas mot andra arbetsiidsreformer och mot andraslandardullag. Som ett resultat av överläggningarna har en särskild delegation,delegationen för arbetstidsfrågor (A 1974:09), inrättats för att underlätta förparterna på arbetsmarknaden att överblicka det utredningsarbete iarbeistidsfrågor som pågår i skilda sammanhang och för att ta fram det underlagsom erfordras för att bedöma i vilken takt framtida generellaarbetstidsförkortningar kan ske. Det underlag som delegationen närmast avseratt ta fram rör den faktiska arbetstidens utveckling, arbetstidsförkortningarnasinverkan på produktion och sysselsättning, arbetsmarknadsparternas bedömningarav hittillsvarande och framtida arbetstidsförkortningars ekonomiskakonsekvenser samt arbetstidsförkortningars inverkan på familje- ochserviceförhållanden. Denår 1968 tillkallade kommittén (U 1969:51) för studiestöd ål vuxna (SVUX), somutreder studiefinansieringen inom vuxenutbildningen, har avlämnat sitthuvudbetänkande (SOU 1974:62) Studiestöd åt vuxna. Även den tillkalladekommittén (U \910:56) Jör försöksverksamhet med vuxenutbildning (FÖVUX) har år1974 avlämnat ett huvudbetänkande (SOU 1974:54) Vidgad vuxenutbildning. Deframlagda förslagen utgör grundval för regeringens förslag i propositionen1975:23 om vidgad vuxenutbildning samt studiestöd till vuxna m. m.Propositionen innebär bl. a. att ett särskilt vuxenstudiestöd skall införas den1 för längre studier på grundskole-, gymnasieskole- ochhögskolenivå. Slutligenbör under detta avsnitt också nämnas att 1974 påuppdrag av arbelarskyddsfonden utfört en undersökning av svenska folketsarbetstidslbrläggning med speciell tonvikt på oregelbunden och obekvämarbeisiid. Undersökningsresultaten har framlagts i en . Utskottet behandlar i betänkandet arbetstidsfrågorsom aktualiserats motionsvägen. Undersenare år har arbetslivets villkor alltmer kommit att stå i centrum för denallmänna debatten, och reformpolitiken har i stor utsträckning kommit attpräglas av strävanden att demokratisera förhållandena på arbetsplatserna, ökaanställningstryggheten och förstärka arbetarskyddet. Ett viktigt led i detsålunda pågående arbetet med att förändra arbetsmiljön utgör arbetstidsfrågornasom tilldragit sig ett stort intresse både från fackligt håll ochfrån allmänheten. Till den ökade uppmärksamheten på arbetstidsfrågorna harbidragit starka sociala och familjepolitiska skäl liksom kraven påjämställdhet i samhällslivet mellan män och kvinnor. Ettmycket omfattande offentligt utredningsarbete som avser arbetstidsfrågor pågåri ett flertal kommittéer, arbetsgrupper och delegationer. 1 detta betänkandefinns skäl att särskilt peka på det arbete som försiggår inomarbetsmiljöutredningen, sysselsättningsutredningen, familjestödsutredning-en,semesterkommitté samt den arbetsgrupp inom arbetsmarknadsdepartementetsom har att kartlägga vissa frågor angående tillämpningen av allmännaarbetstidslagen. Viden överläggning mellan företrädare för regeringen och löntagarorganisationernahar lagts fast att det pågående utredningsarbetet bör fullföljas i nuvarandeformer, vilket ger de bästa möjligheterna att uppnå resultat på viktigareformområden. Vidare har vid överiäggningarna konstaterats attlöntagarorganisationerna genom antagna program uttalat att det långsiktigamålet är en 30-timmars arbetsvecka uppnådd genom en förkortning av den dagligaarbetstiden och att regeringen delar denna upp fattning, samt att det råderfull enighet om att det är parterna på arbetsmarknaden som måste få avgöra ivilken takt detta långsiktiga mål kan nås och hur generellaarbetstidsförkortningar skall vägas mot andra arbetstidsreformer och mot andrastandarduttag. Som ett resultat av överläggningarna har en särskild delegationför arbetstidsfrågor inrättats för att underlätta för parterna påarbetsmarknaden att överblicka och kontinuerligt följa pågående arbete rörandearbetstidsfrågorna och för att ta fram det underlag som erfordras för attbedöma i vilken takt framtida generella arbetstidsförkortningar kan ske. Idelegationen ingår bl. a. företrädare för arbetsmarknadens parter. Idet följande behandlar utskottet i skilda avsnitt de i motionerna upptagnaspörsmålen om semester m. m. och om arbetstid i övrigt. Enligt1963 års semesteriag har en arbetstagare rätt till semester förvarje kalendermånad under vilken han utfört arbete hos arbetsgivaren i minst15 dagar. Den som arbetat men minst åtta dagarfår tillgodoräkna sig en semesterdag. Antalet arbetade dagar behöver inte varasammanhängande, och den dagliga arbetstidens längd saknar betydelse för fråganom semesterrätt föreligger. Reglerna innebär således att den som arbetar entimme i blir berättigad till semester men däremot inte densom arbetar sju . En arbetstagare som arbetat harrätt till 24 dagars semester eller, eftersom i semestern inte inräknassöndagar, i princip . Under semesterdagarna skall semesteriön utgå.Denna är lika med den vanliga lönen för arbetstagare som har lön beräknad pervecka eller längre tidsenhet. Förändra arbetstagare, exempelvis timavlönade, ärsemesteriönen av arbetstagarens lön i anställningen underkvalifikationsåret. Yrkandensom går ut på att den lagstadgade minimisemestern skall förlängas till 30dagar framställs i motionen 1975:154 av m. fl. (vpk). Enligtdirektiven till semesterkommitté, som skall göra en allmän översyn avsemesteriagstiftningen, bör de sakkunniga utreda förutsättningarna för att vidlämplig tidpunkt förlänga semestern . Dåsåledes den i motionen upptagna frågan kommer att prövas av kommittén är någonriksdagens åtgärd i anledning av motionen inte erforderlig. Imotionen 1975:40 av m. fl. (vpk) framställs önskemål om attsemesteriagens krav att arbetstagaren skall ha arbetat för att fåsemesterrätt skall slopas och om att semesterersättning Skallutbetalas i förhållande till arbetad tid. Till stöd för önskemålen framhållermotionärerna att semesterreglernas nuvarande utformning innebär attdeltidsanställda och andra arbetstagare, exempelvis de som arbetar för fleraarbetsgivare, kan bli utan semesterersättning. Idirektiven till den ovan nämnda semesterkommittén framhålls att gällandeordning under vissa omständigheter kan leda till starkt begränsade semesterförmånereller inga semesterförmåner alls för .särskilda grupper på arbetsmarknaden.Föredragande departementschefen anför alt det finns problem isemesterhänseende inte blott för korttids- och deltidsanställda utan även förny- och återinträdande på arbetsmarknaden samt för arbetstagare som byttanställning. En viktig uppgift för de sakkunniga är därför att närmareundersöka behovet av och möjligheterna att förbättra semesterrätten för olikakategorier av arbetstagare som med gällande regler inte för semesterförmånersom svarar mot vad de enligt rådande allmän uppfattning bör ha. Utredningen böröverväga en åriig minimisemester för i princip alla arbetstagare. En annanmöjlighet som kan bidra till att lösa vissa problem och därför kan behövaundersökas närmare är enligt direktiven att ändra kvalifikationsåret så att detsammanfaller med semesteråret. Medhänsyn till vad utredningsdirektiven sålunda innehåller påkallar motionen intenågon åtgärd från sida. I motionen 1975:776 avherr Mathsson i m. fl. (s) tas upp en frågaom semestertillskott eller rekreationsersättning för vissa låginkomstgrupper.Motionärerna framhåller att det är en social brist att stora samhällsgrupperinte kan få sitt behov av en meningsfull semester tillgodosett av denanledningen att de har för låga inkomster. Enligt motionärerna kan enuppgörelse mellan arbetsmarknadens parter leda till att frågan löses för storalöntagargrupper. En sådan uppgörelse avser dock inte den väsentligasamhällsgrupp som utgörs av ensamstående utan kontinuerlig anställning, sjuk-och förtidspensionärer, personer som deltar i omskolningsverksamhet m. fl.Denna grupp kommer således alltjämt att tvingas avstå från att användasemestern på ett meningsfullt sätt. Yrkandet går ut på att 1974 årssemesterkommitté skall få i uppdrag att se över möjligheterna att införa någonform av semestertillskott eller rekreationsersättning till de grupper avmänniskor som kan antas stå utanför de avtal som träffas mellan arbetsmarknadensparter. Otvivelaktigtfinns det i vårt land många människor som av ekonomiska skäl tvingas avstå frånvälbehövlig rekreation och avkoppling, och utskottet delar därför motionärernasuppfattning att det är angeläget att problemen på detta område för entillfredsställande lösning. bör emellertid beaktas att när det gällerreglerna om förmåner från anställning under semester lagstiftningen hittillsutgått från grundsatsen att arbetstagaren skall åtnjutaväsentligen samma inkomst som han skulle ha haft om han varit i arbete undernämnda tid. Frågan om en förstärkning av semesterlönen har setts som enlöneteknisk angelägenhet som i enlighet med praxis i lönefrågor i vanligordning får tas upp vid förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter. Utskottetvill dock erinra om att enligt direktiven till semesterkommitté desakkunniga bör kunna närmare kartlägga behovet av att förbättra arbetstagarnasekonomiska möjligheter att utnyttja semesterledigheten. Vadgäller frågan om åtgärder för att tillgodose rekreationsbehovet hos andrasamhällsgrupper än arbetstagarna är detta spörsmål främst att se som ensocialpolitisk reformfråga. En lösning härav förutsätter hänsynstagande tillandra synpunkter än sådana som i första hand gör sig gällande vid utformningenav semesteriagens förmånssystem. Utskottet kan därför inte ställa sig bakomyrkandet i motionen att frågan om semestertillskott eller rekreationsersättningskall prövas i samband med den pågående översynen av semesteriagen. Utskottetavstyrker således bifall till motionen 1975:776. Imotionen 1975:153 (yrkande 2) av m. fl. (fp) framställs ett yrkandesom går ut på att semesterkommittén skall ges i uppdrag att i samråd med den av1974 års riksdag begärda utredningen för en översyn avsocialförsäkringssystemet framlägga förslag om rätt till längre sammanhängandeledighet. mening kan motionärernas önskemål i viss utsträckning tillgodosesinom ramen för den av antagna lagen om arbetstagares rätttill ledighet för utbildning. Lagen innebär att arbetstagarna harfått lagfäst rätt till ledighet från sin anställning för utbildning. Någon begränsningav utbildningens art eller ledighetens längd finns inte stadgad i lagen. Ianslutning till det sagda finns det skäl att erinra om det förslag till ettväsentligt förbättrat studiestöd för vuxna som framlagts ipropositionen 1975:23 om vidgad vuxenutbildning samt studiestöd för vuxna m. m.Utskottet vill också hänvisa till att semesterkommittén fått i uppdrag att isamband med prövningen av frågan om en föriängning av den lagstadgade semesternäven undersöka olika lösningar med avseende på utformningen av enfemveckorssemester. Motioner,som syftat till införande av en rätt till längre sammanhängande ledighet, harfiera gånger avslagits av under åberopande bl. a. av att ett allmäntgenomförande av en rätt till ledighet i den omfattning som förordats imotionerna skulle medföra mycket höga kostnader och måste betecknas som mindreangeläget vid en jämförelse med andra aktuella reformkrav. Utskottet anser attsamma bedömning måste göras vid prövningen av det nu aktuella motionsyrkandet.Med hänsyn härtill och under hänvisning till det ovan anförda avstyrkerutskottet bifall till motionen 1975:153 i här aktuell del. Enligtallmänna arbetstidslagen är arbetstiden fr. o. m. högst iveckan. När det behövs med hänsyn till arbetets natur eller arbetsförhållandenai övrigt får arbetstiden uppgå i genomsnitt för en tidav högst . Imotionen 1975:82 (yrkande 1) av m. fi. (vpk) begärs en generellförkortning av arbetstiden fördelade iveckan fr. o. m. och med sex timmars arbetsdagfr. o. m. . Imotionen 1975:482 av () framställs önskemål om en parlamentariskutredning, i vilken även skall ingå representanter för arbetsmarknadensparter, med uppgift att dels förbereda lagstiftning m. m. för ett snart ochsuccessivt genomförande av allmän arbetstidsförkortning i veckanmed sex timmars arbetsdag, dels pröva möjligheten att bereda småbarnsföräldrarsärskilda förmåner när det gäller att få minskad arbetstid per dag. tidigare framhållit då motioner om sänkning av arbetstiden behandlatsi är frågan om en förkortning av arbetstiden liksom spörsmålen om enföriängning av semestern och andra former för uttag av en möjligstandardhöjning främst att se som en fråga om prioritering mellan olikaaktuella behov. I första hand är det arbetstagarnas sak att göra dennaavvägning och besluta när man vill aktualisera frågor av detta slag. Vidsamhällsekonomiska bedömningar av förevarande art måste arbetstagarnasprioriteringar tillmätas stor vikt. Arbetstagarnas organisationer har bedömtbehovet av en förlängd semester och vissa andra förbättringar påsemesterlagstiftningens område som f. n. mest angelägna. harorganisationerna uttalat att det långsiktiga målet i arbetstidsfrågan är en30-timmars arbetsvecka uppnådd genom en förkortning av den dagliga arbetstiden: Närdet gäller utrymmet för standarduttag vill utskottet också hänvisa till att1974 års riksdag beslutat om en sänkning av pensionsåldern från till 65år samt om att pensionsålderskommittén framlagtett förslag om rörlig pensionsålder, som bl. a. ger antingen möjlighet för enperson att minska sitt förvärvsarbete och utta ålderspension,helt eller delvis, eller utrymme för en i kollektivavtal reglerad delpension mellan60 och med deltidsarbete. Reformen föreslås träda i kraftsamtidigt med pensionsåldersreformen dvs. Med hänsyn till bl.a. de sålunda aktuella reformerna saknas enligt utskottets mening f n.samhällsekonomiskt utrymme för en arbetstidsreform av den omfattningmotionärerna förespråkar. Vadsärskilt angår det i motionen 1975:482 framförda yrkandet vill utskottettillägga att den tidigare omnämnda delegationen för arbetstidsfrågor har tilluppgift bl. a. att ta fram det underlag som erfordras för att bedöma i vilkentakt framtida generella arbetstidsförkortningar kan ske. Vidare åligger detfamiljestödsutredningen att undersöka möjligheterna att förlängaersättningstiden enligt föräldraförsäkringen på ett sådant sätt att försäkringenunderlättar för förälder att förvärvsarbeta med reducerad arbetstid under enviss period efter det rätten till föräldrapenning upphört samt att prövamöjligheterna att fö anställning med reducerad arbetstid av sådant slag liksomåterverkningarna av ett sådant system på småbarnsföräldrarnas ställning påarbetsmarknaden. Motionärens önskemål om utredning för förberedande av enlagstiftning om arbetstidsförkortning och för prövning av möjligheterna attbereda småbarnsföräldrar särskilda förmåner när det gäller en sänkning av dendagliga arbetstiden är således i allt väsentligt redan tillgodosett. Att nutillsätta ytteriigare en utredning på området kan inte anses motiverat. Underhänvisning till vad ovan anförts avstyrker utskottet bifall till motionen1975:82 i nu behandlad del och motionen 1975:482. Fråganom en förkortning av arbetstiden tas även upp i motionen 1975:153 (yrkande 1)av m. fl. (fp), vari begärs att skall uttala att detlångsiktiga målet för arbetstidsförkortningen bör vara sex timmars arbetsdag,och i motionen 1975:779 av i m. fi. (c), vari yrkas attriksdagen skall uttala sin anslutning till förkortning av arbetstiden per dag. ovan beröri är det främst en uppgift för arbetstagarna att göraavvägningar mellan olika sätt för dem att ta ut en möjlig standardförbättring.Såväl LO som TCO har klart deklarerat att det långsiktiga målet iarbetstidsfrågan bör vara en arbetsvecka fördelade med sex timmarper arbetsdag. Vid överläggningen mellan företrädare för regeringen ochlöntagarnas organisationer har, som tidigare berörts. dettalångsiktiga mål för framtida arbetstidsförkortningar lagts fast. Den särskildadelegationen för arbetstidsfrågor har inrättats i syfte att ta fram detunderlag som erfordras för att bedöma i vilken takt framtida generellaarbetstidsförkortningar kan ske. En lösning av frågan om arbetstidsförkortningeni enlighet med de fackliga organisationernas uttalanden ligger väl i linje medsträvandena att skapa jämställdhet i samhällslivet mellan män och kvinnor ochmed de synpunkter av social och familjepolitisk natur som framförts i denallmänna debatten i arbetstidsfrågan. Någon oenighet när det gäller formen fören framtida arbetstidsförkortning torde inte råda. Mot den angivna bakgrundensaknas enligt utskottets mening anledning till annat antagande än attspörsmålet om en framtida förkortning av arbetstiden kommer att lösas ienlighet med arbetstagarorganisationernas önskemål. Utskottet anser därför attdet inte föreligger skäl att göra något sådant uttalande som begärts imotionerna 1975:153 och 1975:779. Utskottet avstyrker således bifall tillmotionen 1975:153 i förevarande del och motionen 1975:779. Imotionen 1975:82 (yrkande 2) av m. fl. (vpk) och 1975:770 avherr m. fl. (c) framförs önskemål om arbetstidsförkortning för vissaarbetstagargrupper. I den förstnämnda motionen yrkas utarbetande av en plan förnedtrappning av arbetsveckan för skiftarbetare och jämställdagrupper . I motionen 1975:770 yrkas att skall begäraförslag om en förkortning av arbetstiden från den 1januari 1976 för dem som är sysselsatta i kontinuerlig drift. I båda motionernaåberopas bl. a. skyddssynpunkter som stöd för motionsyrkandena. Motionersyftande till en förkortning av arbetstiden för skiftarbetare m. fl. har fleragånger, (SoU 1974:7), prövats av . Som skäl förriksdagens ställningstagande har åberopats att i arbetstidslagen inte börinföras undantagsregler för tillgodoseende av skyddssynpunkter utanskyddsaspekterna på arbetstidsområdet bör beaktas inom ramen för arbetarskyddslagstiftningen,vilken är föremål för översyn av arbetsmiljöutredningen. Det kan förutsättasatt utredningen kommer att beakta de särskilda problem som uppkommer vidskifiarbeteoch annat därmed jämföriigt arbete. Vidare har hänvisats till att dedifferentierade anställningsförmåner som kan vara motiverade med hänsyn tillatt olika arbeten är olika krävande i första hand bör lösas avtalsvägen.Motionerna har avslagits under hänvisning till vad sålunda anförts. mening är de tidigare åberopade skälen alltjämt bärande. Vadsärskilt angår önskemålet i motionen 1975:770 finns det anledning att erinra omatt avtalsuppgörelse mellan SAF och LO bl. a. innehöll enrekommendation till berörda förbund om successiv förkortning av arbetstiden förarbetare i kontinueriigt treskiftsarbete och i underjordsarbete till 36 timmari veckan samt för arbetare i intermittent treskiftsarbete iveckan. Vidare rekommenderades att arbetstidsförkortningen skulle genomförassuccessivt fr. o. m. respektiveavtals ikraftträdande t. o. m. dess utlöpningsdag . Vid deefterföljande förbundsförhandlingarna har rekommendationen i huvudsak följts.Arbetstiden för i vart fall huvuddelen arbetstagare i kontinueriigttreskiftsarbete utgör numera eller kommer att utgöra 36timmar . Motionärernas önskemål har således redan tillgodosetts, ochdet förhållandet att tidpunkten för arbetstidsförkortningen inom alla berördabranscher ej är densamma utgör enligt utskottets mening inte skäl för ettingripande lagstiftningsvägen. Underhänvisning till det anförda avstyrker utskottet bifall till motionen 1975:82 ihär behandlad del och motionen 1975:770. Imotionen 1975:344 av i Boriänge m. fl. (vpk)och i motionen1975:493 av i m. fl. (s) tas upp vissa frågor omövertid. Enligt 8 J; allmänna arbetstidslagen för övertid tas ut i denutsträckning förhållandena kräver då vissa närmare angivna nödsituationerföreligger. Övertid för nödvändiga förberedelse- och avslutningsarbeten får påvillkor som anges 19! ; tas ut med högst eller - om fyraveckors begränsningsperiod tillämpas i fråga om arbetstiden -med högst 24timmar av . Utöver nu angivna övertidsformer för enligt10 S första stycket övertid förekomma när särskilda skäl påkallar det i högst48 timmar av eller under en kalendermånad (allmänövertid). Den totala övertiden får dock inte överstiga 150timmar. Från begränsningarna får enligt tredje stycket avsteg göras genomkollektivavtal. Vidare stadgas i 10 S andra stycket att när synneriiga skälföreligger arbetarskyddsstyrelsen får medge ytterligare övertid med högst 150timmar under ett kalenderår. Imotionen 1975:493 framhålls att uttaget av allmän övertid ökar oroväckande ochefteriyses regler som klargör vilka skäl som skall föreligga för att sådanövertid skall fö tillgripas. Motionärerna vänder sig vidare mot utformningen avden regel som medger för arbetstiden än en veckaoch mot det förhållandet att ledighet för sjukdom m. m. inte anses som arbetadtid. Enligt motionärerna kan de anförda bristerna i arbetstidslagen få tillföljd att regeln om begränsning av övertiden blir åsidosatt. För att närmarebelysa innebörden av gällande regler anför motionärerna följande exempel. Enarbetstagare, som är sjuk av begränsningsperioden,fullgör 120 timmars arbete , varav 80 påordinarie tid och utanför ordinarie tid. Enligt lagen har någonövertid inte uppkommit. Genom reglernas utformning kan således enligtmotionärerna en arbetstagare komma att i realiteten fullgöra övertidsarbete somvida överskrider de i lagen fastställda maximigränserna. Yrkandet i motionengår ut på en översyn av arbetstidslagstiftningen som skall syfta till att det ilagen införs regler om journalföring av sjukledighet som arbetad tid och tillatt en klarare precisering av begreppet särskilda skäl kommer till stånd. Allmänna arbetstidslagenträdde 1971 och innebar en radikal omgestaltningav tidigare gällande lagstiftning på arbetstidsområdet. För att lagen skullekunna anpassas till det moderna arbetslivets krav måste ett helt nytt synsättanläggas i grundläggande frågor. Till grund för arbetstidslagen låg ettförslag från arbetstidskommiltén som i allt väsentligt godtogs av statsmakterna(prop. 1970:5, 2LU 1970:1). a. det i motionen upptagna spörsmålet ombegränsningsperiodens längd var föremål för noggranna överväganden underförarbetet till lagen. Inomarbetsmarknadsdepartementet tillsattes en arbetsgrupp med uppdrag attgöra en allmän analys av utvecklingen på arbetstidsområdet under de år somallmänna arbetstidslagen varit i kraft. Därjämte skall gruppen göra enkartläggning av bl. a. utvecklingen i fråga om begränsningsperiodens längd,dygnsarbetstiden, övertid, jourtid och beredskapstjänstgöring. De i motionenaktualiserade spörsmålen omfattas således av arbetsgruppens uppdrag. Eftersomresultatet av gruppens arbete uppenbarligen blir av väsentlig betydelse för enbedömning av behovet av en översyn av arbetstidslagen -samt inriktningen ochomfattningen av en sådan översyn - bör gruppens arbete avvaktas innan slutligställning tas till den i motionen upptagna frågan. Med hänsyn härtill och dåenligt vad utskottet inhämtat arbetsgruppen beräknar att framlägga resultatetav sitt arbete bör motionen 1975:493 inte föranleda någonriksdagens åtgärd. Yrkandeti motionen 1975:344 går ut på att bestämmelserna oni överiid i 10 i) allmännaarbetstidslagen skall ändras så att uttag av övertid endast får ske närsynneriiga skäl föreligger och arbetarskyddsstyrelsen medgivit det. Motionermed samma syfte som den nu behandlade motionen har tidigare avslagits avriksdagen (2LU 1970:1 och SoU 1974:7). Som skäl för ställningstagandena haranförts bl. a. att man även uppenbarligen måste lämna utrymme föruttag av övertid i viss omfattning vid sidan av den ordinarie arbetstiden ochatt det skulle medföra en omotiverad by-råkratisering att hänvisa arbetsgivarnatill att söka dispens för uttag av övertid i alla de fall då tillfälliga behovav ökat arbetstidsuttag av särskilda skäl föreligger. 1 enlighet med vad somtidigare framhållits kan också hänvisas till att arbetsgivarens skyldighet attföra anteckning om uttag av övertid garanterar att tillsynsmyndigheten fårpraktiska möjligheter att kontrollera bestämmelsens efterievnad.