bet · FY01SoU15 · 1975-12-31 00:00:00 — a. för aUmildra de psykiska påfrestningar som militärtjänstgöringen kan medföra förmånga värnpliktiga. Vissautredningar m. m. Under senare lid har ulbjudils kurser iIranscendental meditation. Förespråkare för denna medilalionsform hävdar atlvid iranscendental meditation når kroppen en mycket djup vila medan sinnet, såsom det registreras av en eleklroencefalograf (EEG), är fullt vaket ochmottagligt för stimuli. Det medvetandetillstånd som föreligger karaktäriserassom vilande vaken-hel, lill skillnad från övriga medvelandetillslånd -vakenhet, drömsömn och drömfri sömn. Aulogenträning är ell slags självhypnos. Denna teknik lanserades för närmare 40 årsedan av beriinläkaren I. H. Schullz. Medanledning av beslut av 1968 och riksdagar över motioner om denpsykiska hälso- och sjukvården (1968:21 och SU 1969:133) uppdrog Kungl.Maj:t åt att utreda den psykiska hälsovården. Somett första led i utredningsarbetet beslutade alt söka kartläggaoch sammanfalla den debatt som förts på området. Uppdraget atl göra dennakartläggning gavs åt med. lic. och fil. I skriften Psykiskhälsa och mänsklig miljö, vilken utgavs som nr 30 i skriftserienSocialstyrelsen redovisar, har resultatet av denna kartläggning redovisats. Idenna skrift behandlas i skilda avsnitt begreppet psykisk hälsa, indikatorerpå problematisk psykisk hälsa, forskning angående Orsaker lill sjukdom ochhälsa samt psykisk miljövård - möjligheter och omöjligheter.Skriften Psykisk hälsa och mänsklig miljö saml den debatt den föranleder liggerlill grund för det fortsatta utredningsarbetet, vilket beräknas bli slutförtunder . Socialstyrelsenhar uppdragit åt en medlem av styrelsens vetenskapliga råd altuttala sig om olika frågor beträffande meditation. Vissenkätundersökning om kausaliteten i vissa sjukdomsfall gick ut med enenkät till överläkarna och de biträdande överläkarna vid samtliga psykiatriskakliniker och öppenvårdsmottagningar i landet med syfte all få en kartläggningav i vilken utsträckning man vid dessa inrättningar har kunnat konstalera samband mellan vårdbehov hos patienter ochverksamhet som bedrivs av bl. a. olika religiösa rörelser med särskiltintensiva verksamhetsformer, liksom sambandet mellan patienternas vårdbehovoch vissa andra verksamheter, t. ex. s. k. iranscendental meditation ochsensiliviietsträning. Enkätsvaren skulle avgessenast den . Ettprogram för den fortsatta utbyggnaden av hälso- och sjukvården I motionen 1975:1255 av m. fi. (fp)framhålls inledningsvis beträffande frågan om ett program för den fortsattautbyggnaden av hälso-och sjukvården att riktlinjerna för sjukvårdens framtidainriktning bör fastställas av och inle bara av ochall regeringen bör lägga fram etl program för den fortsatta utbyggnaden grundatpå de utredningar som gjort. I motionen föreslås bl. a.följande som riktlinjer för ett utbyggnadsprogram. Utbyggnadenav den öppna vården bör fortsätta så alt man tillvaratar husläkarsystemelsfördelar och minskar trycket på sjukhusen. Satsningenpå öppen vård får inle ske på sådanl sätt atl man berövar den lunga sjukvårdenresurser som är nödvändiga för att kunna la hand om de svårt och långvarigtsjuka. Sjukvårdenmåste innefatta praktisk samverkan med bl. a. åldringsvård, barna- och ungdomsvård,alkoholistvård, arbetsvärd och omsorgsverksamhet. Vårdenmåste organiseras så atl bättre utrymme ges för mänsklig omvårdnad,innebärande bl. a. att patienten måste få tid atl tala med läkaren och få kommatillbaka till samma läkare. Vårdenav barn på sjukhus måste förbättras genom lekierapi m. m., och föräldrarnasmöjlighet atl vara tillsammans med sina barn på sjukhuset bör ökas genom bl. a.anordningar på sjukhusen. Socialstyrelsensbetänkande Hälso- och sjukvård inför 80-talet Ett särskilt kapitel i betänkandeHälso- och sjukvård inför 80-talet ägnas åt frågorna om de mål och värderingarsom ligger till grund för den föreslagna strukturen för hälso- och sjukvården.Med hänsyn till vad som anförs i motionen 1975:1255 kan nämnas att del i nämndakapitel framhålls det angelägna i alt kunna tillgodose behovet av sjukvård närabostad och/eller arbetsplats, atl handikappade och långvarigt sjuka skallberedas möjlighet att framleva sitt liv under så normala former som möjligt,att de mänskliga kontakterna mellan vårdtagare och vårdgivare underlättas ochkontinuiteten i kontakterna dem emellan kan upprätthållas i rimlig utsträckningsamt att medicinska och sociala åtgärder samordnas. Visstpågående utvecklings- och utredningsarbete m. m. har initierat eller stöder olikaprojekt som avser forsknings-och utvecklingsarbete samt försöksverksamhetbeträffande samverkan mellan hälso-, sjuk- och socialvård. Sådana projekt bedrivsvid vårdcentralen i samt i , i och iLinköpings kommun. En försöksverksamhet beträffande dylik samverkan, sombedrivits i Faluns kommun, har avslutats och redovisats. Denmed stöd av ett Kungl. Maj:is bemyndigande tillkallademedicinalansvarskommittén (S 1974:02) skall bl. a. överväga frågan om åtgärdersom kan vidtas för atl förbättra kontakterna mellan de för sjukvården ansvarigaoch patienterna. Kommittén skall enligt direktiven för utredningsarbetet därvidsöka finna lösningar som bl. a. är utformade på sådanl sätt att de mänskligakontakterna mellan patienten och de för sjukvården ansvariga underlättas ochall kontinuiteten i kontakterna mellan patient och läkare upprätthålls. Medstöd av ett Kungl. Maj:is bemyndigande har tillkallatssakkunniga (S 1974:09) med uppdrag atl utreda vissa frågor beträffandesjukvård i livels slutskede. Frågan om ell program för den fortsatta utbyggnadenav hälsovården och sjukvården har med anledning av motionsyrkanden behandlatsäven vid 1971, 1972, 1973 och riksdagar. På förslag av socialutskotteti betänkandena SoU 1971:30, SoU 1972:12, SoU 1973:4 och SoU 1974:8 harriksdagen avslagit motionsyrkandena. Utskottet har i huvudsak hänvisat tillpågående arbete hos sjukvårdshuvudmännen med sjukvårdsplaner och tillutredningsarbete hos och hos m. fi. avbetydelse för planeringen av hälso- och sjukvården. Utbyggandeav hemsjukvården och tillvaratagande av ideella insatser I motionen 1975:1255 av m. fi. (fp)anförs beträffande frågan om utbyggande av hemsjukvården och tillvaratagande avideella insatser bl. a. atl hemsjukvårdsbidragens storiek varierar mellan deolika landstingen och atl bidragsbeloppen ofta är förhållandevis blygsamma.Motionärerna framhåller att då utvecklingen går mot en alltmer omfattande ochdifferentierad hemsjukvård är del angeläget att möjligheterna atl stödja dennautveckling utreds och att bidragsfrågorna ses över. Vidare framhålls alt överhuvud taget frivilliga krafter bör engageras och stimuleras i ökad omfattningoch atl även ideella organisationer kan göra vikliga insatser i en utbyggdhemsjukvård. Uppbyggnadenav hemsjukvården m. m. Vård av långvarigt sjukt" människor i hemmenhar självfallet förekommit i alla lider, men del var först i slutet av1940-talel som hemsjukvården började bedrivas i organiserade former med ekonomisktoch annat stöd från sjukvårdshuvudmännen. Frånbörjan var den organiserade hemsjukvården tänkt som ett provisorium, föranlettav brislen på vårdplatser inom den slutna somatiska långtidssjukvården. Iavvaktan på sluten vård erhöll anhöriga etl visst ekonomiskt bidrag avsett alttäcka de merkostnader som uppstod pä grund av vården av en sjuk i hemmet. Utöverden ekonomiska ersättningen har emellertid successivt olika slag av resursertillkommit inom hemsjukvården. Den ekonomiska ersättningen har i vissa fallfått karaktär av ersättning för utförd arbetsinsats. Insatser av sjukgymnast,arbetsterapeut, distriktssköterska, timanställda hemsamariter och ditosjukvårdsbiträden m. fi. Anskaffande och utprovning av samtträning med tekniska hjälpmedel av olika slag utgör en viktig del avhemsjukvårdsinsatserna. Vissa sjukvårdshuvudmän bekostar patienternas fotvård,läkemedel, landvård m. m. Nya palientka-tegorier har också tillkommit, såsompsykiskt sjuka och psykiskt utvecklingsstörda. Enhetligariktlinjer för hur hemsjukvården skall organiseras och administreras finnsinle. I ett avseende har en central rekommendation dock utfärdats. Det gälleren av utfärdad rekommendation tilllandstingen alt använda ett vid rekommendationen fogat förslag tillprincipavial mellan landsting och primärkommun i de fall landstingen önskaranlita den primärkommunala hemsamaritorganisatio-nen för timinsatser inomhemsjukvården. Flertalet landsting har tecknat sådana avtal. I syfte att fördjupa kunskaperna om nuläget inomhemsjukvården och förutsättningarna för hemsjukvård och i syfte altförbättra pla-neringsunderiagel inom långtidssjukvården har inom Spri gjorts enutredning om hemsjukvården m. m. Utredningsresultatet har presenteratsi skriften Hemsjukvård - sjukhemsvård (Spri rapport 17/74). och Spri har i februari i årpåbörjat en gemensam utredning om hemsjukvårdens innehåll, resursbehov ochorganisation. Syftet med utredningsarbetet, vilket beräknas pågåunder", är att ge en beskrivning av innehåll i och former förhemsjukvården såsom etl underlag för fortsall diskussion om hemsjukvården iframtiden. Tjänsterför specialistkompetenta läkare vid undervisningssjukhusen 1 motionen 1975:1272 av () anförs bl.a. atl det av sjukvårdsdelegation fastställdaläkarfördelningsprogrammei innebär en minskning av antaletspecialislkompelenta underiäkare vid undervisningssjukhusen. Motionärenframhåller att, om programmet genomförs, sjukvården vid dessa sjukhus kommeratl allvariigt eftersättas, och forskning och undervisning kommer all minska iomfattning genom atl de specialistkompetenta läkarna tvingas tjänstgöra utanförsina egna specialiteter, vilkel ytterst går ut över patienter som behöverspecialistvård. Motionärenframhåller vidare bl. a. atl en lösning av detta problem vore att desjukvårdshuvudmän som har ell antal specialislkompelenta underiäkaretilldelades specialisttjänster i sådan omfattning att .samtliga underiäkartjänslermed specialislkompelenta innehavare kunde omvandlas till specialisttjänstersamt att etl annat alternativ vore alt yiieriigare förlänga socialslyrelsensmedgivande lill sjukvårdshuvudmännen all förordna spe-cialistkompetenia läkaresom underläkare i avvaktan på att läkartillgången medger inrättandet avytteriigare specialisttjänster. Somexempel på förhållandena för sjukvårdshuvudmännen nämns länslandsting, vilkel for begärt atl 196 underiäkartjänsler skulle fåomvandlas lill avdelningsläkarljänster men vilket erhållit dylikt medgivandeendast beträffande 96 tjänster. Motionären anför atl för innehavarna av deövriga 100 tjänsterna beslutet innebar stor otrygghet och alt de kliniker därde var anställda inte kunde säkerställa den fortsatta verksamheten på sammanivå som . Gällandeordning beträfjände inrättande av läkartjänster m. m. har i betänkandet SoU 1974:27närmare redogjort för gällande bestämmelser om läkarutbildning ochläkartjänster saml års och1973 års läkarfördelningsprogram m. m. I förevarande betänkande begränsarutskottet redovisningen för gällande ordning beträffande inrättande avläkartjänster m. m. till följande. Läkarnas grundutbildning omfallaifem och ett halvtår och avslutas med läkarexamen. Grundutbildningen är indelad i etl preklinisklstadium, som omfattar och avslutas med medicine kandidatexamen, etldärpå följande propedeutiskt stadium saml slutligen etl klinisktstadium .som omfattar . Den totala intagningskapaciletenvid de medicinska läroanstalterna i landet uppgår f. n. till mer än 1 000platser . Ungefär I 000 medicine kandidater påbörjar denkliniska delen av läkarutbildningen. De sjukhus lill vilka den kliniska delenav läkarutbildningen är förlagd brukar benämnas undervisningssjukhus. Denkliniska delen av läkarutbildningen i är i huvudsak föriagdlill sjukhuset, , S:l , och Danderydssjukhus. I finns dekliniska utbildningsplatserna främst vid . i för den kliniska läkarutbildningen.Den kliniska läkarutbildningen är i övrigt huvudsakligen förlagd lillakademiska sjukhuset i , lasarettet i , ,lasarettet i och i . Avundervisningssjukhusen är sjukhuset och akademiska sjukhuset iUppsala statliga. Efter grundutbildningen följer som etl första led iläkarnas vidareutbildning allmäntjänstgöring påunderiäkartjänsler i sjukvården under yrkesmässigt ansvar. Vidallmäntjänstgöringens slut erhålls legitimation som läkare. Efterallmäntjänstgöringen följer fortsalt vidareutbildning tillallmänläkarkompetens under tre och etl halvt år eller till specialistkompetensunder från fyra till fem och etl halvt år. Specialist-kompelens kanförvärvas i etl 40-tal specialiteter. Specialistutbildningen omfattar dels huvudutbildningom tjänsgöring som i allmänhet fullgörs helt inom specialiteten,dels sidoutbildning om ett tjänstgöring somfullgörs inom verksamhetsområde som är av betydelse för den sökta kompetensen.Även den fortsatta vidareutbildningen fullgörs på underläkartjänster. Del har förutsatts alt praktiskt taget allanyutbildade läkare skall genomgå vidareutbildningen. Allmänläkarkompetens ellerspecialistkompetens utgör i princip behörighetskrav för andra läkartjänster änunderiäkartjänsler. Un-deriäkarljänsterna skall vara förbehållna läkare somgenomgår vidareutbildning, och antalet sådana tjänster skall vid varjetidpunkt motsvara antalet läkare som efterfrågar vidareutbildning. Tjänsternaskall vara fördelade på sjukvårdens olika sektorer så att de svarar mot detsjukvårdsbehov som kan förutses. beslutar hur mångaunderiäkartjänsler för all-mäntjänslgöring som får finnas inom varjesjukvårdsområde. avunderiäkartjänsler för läkare under allmänläkar- eller specialistutbildning ochtjänster för läkare med sådan utbildning (tjänster som avdelningsläkare ochhögre tjänster) skall ske på grundval av för riket upprättat läkarfördelningsprogram,som upprättas av och fastställs av socialdepartementetssjukvårdsdelegation. Efter samråd med , och framlade i juni 1973dels förslag till läkarfördelningsprogram för verksamhetsperioden1973-1977-benämnt LP 77 - dels förslag om vissa fortsatta kompletterandeutredningar i ärendet. Föratl få ett underiag för planeringen av förordnanden för läkare undervidareutbildning hade gjortvissa översiktliga bedömningar om den lämpliga fördelningen av en beräknadtillgång på vidareutbildade läkare, dvs. allmänläkar- och specialislkompelentaläkare, vid en viss lidpunkt, varvid man valt . Det beräknades atlefterfrågan på vidareutbildade läkare 1985 skulle avse 14150 årsarbelande (varav 7 000 inom öppen vård) och att den totala beräknadetillgången på vidareutbildade läkare skulle Uppgå till 16 100. 1972 förväntades atl en relativ ökning skulle ske av antaletlångvårdsläkare och barnläkare liksom i någon mån även av antalet läkare iallmänläkarvård, inklusive företagshälsovård, och psykiatri saml av sådana somär verksamma inom medicinska serviceområden. En relativ minskning väntades skeav antalet läkare inom medicin samt inom kirurgi. Förslagettill läkarfördelningsprogram, fördelat på kvoter för olika huvudområden, avsågatl fördela dels de ca 3 650 läkare, som beräknades komma atl påbörja fortsallvidareutbildning , dels de ca 1 000 specialislkompelentaunderiäkare som fanns och del nettotillskott av ca 1 900specialislkompelenta läkare som beräknades tillkomma fram t. o. m. . Detpåpekades all för all läcka behovet av vikarier under läkares semestrar ochtjänstledigheter m. m. det fanns ca 500 specialistkompetenta läkare utöverantalet tjänster för sådana. Denna grupp av läkare (ständiga vikarier ochmotsvarande) hade inle medräknats i det nettotillskott som utgjorde grunden förfördelningsprogrammel utan förutsattes behövas för alt upprätthållaproduktionen på befintliga, besatta tjänster. Delförutsattes atl antalet specialislkompelenta underiäkare (s. k. spular) iprincip skulle minskas med en tredjedel fr. o. m. och altspecialistkompetenta underläkare således vid utgången av skulle varahelt avförda från underläkarkalegorin. a. följande. Den s. k. "spulproblemaliken" är, vilketbör understrykas, ett geografiskt och organisatoriskt relativt snävt avgrän.salproblem. Det övervägande antalet spular återfinns således vidundervisningssjukhusen, där vid vissa kliniker så gott som alla underiäkare ärspecialislkompelenta. I betydande utsträckning bedriver dessa läkare ocksåforskarutbildning. tämligen vanligt förhållande är allunderläkarförordnande vid undervisningssjukhusel erhållits först sedanvederbörande genomgått vidareutbildning och vunnit specialistkompetens. Spularnasinsatser är givelvis av utomordentligt stor betydelse för den sjukvårdandeverksamhet, som bedrivs vid undervisningssjukhusen. En drastisk lösning avspulfrågan genom att tvinga samtliga dessa läkare atl vid en viss tidpunktfiytla lill andra sjukvårdsenheter kan knappasi vara ett samhälleligt intresse,även om därmed situationen i motsvarande grad skulle förbättras vid dessasenare enheter. torde det inle kunna förnekas, alt spulproblemet vidundervisningssjukhusen lill viss del utgör etl överfiödsproblem. Spulfråganrymmer emellertid så många kvalitativa och kvantitativa avvägningsproblem atten detaljerad plan för dess lösning förutsätter en mer ingående analys än somnu hunnits med. En succe,ssiv avveckling av spu-larna i takt med bl. a.inrättandet av nya tjänster för färdigulbildade läkare torde vara den endamöjliga vägen. Somovan nämnts har styrelsen medgetl generell dispens t. o. m. frånsjukvårdskungörelsens förbud mot innehav av underiäkartjänsler för den som ärspecialist- eller allmänläkarkompetent. Enligt styrelsens mening bör dennadispens föriängas till . Styrelsen utgår dock från att huvudmänneniakttar stark återhållsamhet med att medge dylika föriängningar i syfte attsuccessivt avveckla spulproblemaliken. sjukvårdsdelegalion beslutadeden dels fastställa del av föreslagnaläkarfördelningsprogrammei avseende läkare under fortsatt vidareutbildningsamt vidareutbildade läkare, dels uppdra åt all genomföra avsocialstyrelsen föreslagna kompletterande utredningar m. m. Fördeladeläkartjänster för vidareutbildade läkare På grundval av det fastställda läkarfördelningsprogrammeimedgav genom beslut inrättande av 885 tjänsterför vidareutbildade läkare, varav 555 1/2 tjänster vid de statligaundervisningssjukhusen och i sjukvårdsområden med undervisningssjukhus. Genomdärefter vid olika tillfällen fållade beslut har medgivitinrättande av ytteriigare ca 470 tjänster för vidareutbildade läkare. I totalaantalet medgivna tjänster under åren 1974och 1975 ingår ca 550 tjänster förs.k.ständiga vikarier. Isocialslyrelsens beslut har tjänsterna fördelats pä sjukvårdsområden ochmedicinska verksamhetsområden. Det ankommer på sjukvårdshuvudmännen alt vidutnyttjande av socialslyrelsens medgivande bestämma vid vilken sjukvårdsenhettjänst skall inrättas samt om tjänst skall inrättas som tjänst som överiäkare,biträdande överiäkare, avdelningsläkare etc. SoU 1975:15 '8 Läkurjördelningsprogramlör (LP 80) ni. Socialdepartementels sjukvårdsdelegation har uppdragit åt att till redovLsa ett nyttläkarfördelningsprogram för . Arbetet med detta programpågår och kommer att redovisas för sjukvårdsdelegation ijuni . Som samrådsparter deltar i arbetet universitetskanslersämbelel.Landstingsförbundet, och , läkarförbund. År1974 påbörjades en undersökning om läkares arbetstider och tjänster månad 1974 (LÄTT 74), vilken utförs av i samråd meduniversitetskanslersämbetet. , Landsungsförbundei ochSveriges läkarförbund och vilken bl. a. avses ge underlag förarbetet med LP 80.Genom LÄTT 74erhålls bl. a. en redovisning av antalet specialistkompetentaläkare . Enligtdirektiven förarbetet med LP 80skall hänsyn las bl. a. lill tillgången påspecialistkompetenta läkare vid utarbetandet av förslag om fördelningen avläkartjänster. Vissadispenser helrätfande förordnanden på underläkaitjänsier medgav genom beslut den 2 juli 1973generell dispens t. o. m. från bestämmelsen (19 i;sjukvårdskungörelsen) att den som innehar allmänläkar- ellerspecialistkompetens inte får förordnas på underläkarijänsl. Dispensen innebärmedgivande all förlänga förordnande som underiäkare längst t. o. m. nämndatidpunkt för läkare som vid bestämmelsens ikraftträdande den I januari 1973innehade specialist- eller allmänläkarkompetens eller som uppnårsådan kompelens. 1 ett cirkulär tillsjukvårdshuvudmännen har meddelat föreskrifter om föriängningav förordnanden på under-läkartjänster för allmänläkar- ellerspecialistutbildning dels med hänsyn till allmänt sociala skäl, såsom långvarigsjukdom, dels med hänsyn till kombination med forskarutbildning. 1 en enkel fråga (nr 326) ställdes lillsocialministern frågan om han ansåg det lämpligt alt det i anslutning tillsjukvårdsdelegationens läkarfördelningsprogram skedde en kraftig minskning avantalet specialistun-deriäkare vid undervisningssjukhusen. Ietl avgivet svar (prot. 142 s. 18-20) påpekadesocialministern bl. a. att undervisningssjukhusens speciella behov avspe-cialislutbildade läkare skulle beaktas; vid arbete med"ned-brytning" av läkarfördelningsprogrammels rikssiffror tilldelprogram på re- gionalnivå samt alt hade i uppdrag all fortlöpande följa utvecklingenpå läkarområdel och genomföra en rullande översyn av läkarfördelningsprogrammei. I en motion lill riksdag anfördes bl. a.att LP 77 innebar att bortåt I 300 specialistkompetenta läkare under denärmaste två åren skulle fa lämna tjänsterna inom sina specialiteter - bli"utspärrade" - för att övergå till annan läkarverksamhet.Motionärerna påpekade olika nackdelar härav för bl. a. undervisningen och forskningenoch begärde dels en snabbutredning som skulle syfta till atl minska LP 77:sskadeverkningar, dels alt i avvaktan härpå skulle uttala att någonutspärrning av specialist-kompetenta underiäkare inte borde ske. Påförslag av socialutskottet i belänkandet SoU 1974:27 avslog motionen.Utskottet, som inhämtade yttranden över motionen från ,universilelskanslersämbetet. och ,anförde bl. a. följande (s. 23). De problem rörande den s. k. utspärrningen, somuppmärksammats i motionen är således föremål för prövning. Utskottei vill ianslutning härtill nämna atl universitetskanslersämbetet ärrepresenterat i den samrådsgrupp hos som i enlighet med detsagda arbetar med läkarfördelningsprogrammei. Det finns på grund häravanledning räkna med att de omständigheter av betydelse för forskning ochutbildning vid ulbildningsklinikerna som är relevanta i sammanhanget kommer altbli föremål för närmare överväganden. Utskottet vill i detta sammanhang ävenframhålla att genom beslut på grundval av LP 77medgivit inrättande av ca I 100 tjänster- fördelade på sjukvårdsområden ochmedicinska verksamhetsområden - för vidareutbildade läkare och alt i nämndaantal ca 500 tjänster ingår för s. k. ständiga vikarier. Dessa tjänster avser iförsta hand undervisningssjukhusen. framhåller i sillremissyttrande att avsikten är atl denna s. k. normaliseringsprocess skallfullföljas vid kommande tilldelningar av. Uppgifterför frivilligorganisationer beträffande andlig vård m. m. inom sjukvården I motionen 1975:1290 av herrar () ochWestberg i (fp) påpekas bl. a. att den tekniska utvecklingen inomsjukvården medfört stora fördelar för patienterna men att patienternas ochderas anhörigas individuella behov av bistånd i vad avser livsåskådningsfrågorav mer personlig art oCh behov av tröst och hjälp från medmänniska tillmedmänniska inte i tillräcklig grad kan beaktas inom sjukvårdsorganisationen.Motionärerna som framhåller den möjlighet lill psykiskt stöd som kan lämnas päfrivillig väg av ideella organisationer, t. ex. de religiösa samfunden, anseratt samhället bör bereda de vårdbehövande en möjlighet atl på ett enkelt sättkomma i förbindelse med medlemmar i sådana organisationer. dettaskulle kunna ordnas på det sättet alt organisationer som vill utöva denna omsorginom patientvärden får anmäla sill intresse härav och alt en förteckning pådessa erbjudanden och telefonnummer för akuta kontaker med organisationerna ifråga borde tillhandahållas de vårdbehövande och deras anhöriga, t. ex. vidsjukhusens akutmottagningar. Den första sjukhuskuratorstjänsien tillkom år 1914inom mentalsjukvården med upigift atl fungera som "ombudsman" förpatienterna.