bet · FY01KU10 · 1975-12-31 00:00:00 — Utskottet kan dock inte dela departementschefens åsikt attförändringarna nödvändiggör en lagstiftning med generella bemyndiganden redannu. 6 övergångsbestämmelserna till RF skall de författningar och föreskriftersom gäller när den nya RF börjar tillämpas gälla även därefter. En materiellföreskrift som har beslutats av ett organ som var behörigt därtill enligt dekompetensregler som gällde när föreskriften tillkom skall således äga fortsattgiltighet trots att kompetensreglerna ändrats genom nya RF. Detta innebär bl.a. att alla i författning givna föreskrifter om tystnadsplikt fortsätter attgälla även efter tillkomsten av den nya RF. Lägetbeträffande sådana tystnadsplikter som ansetts kunna hävdas, ehuru bestämmelserdärom saknats i författning (s. k. oreglerade tystnadsplikter), är merasvårbedömt. Fråganom omfattningen av den s. k. oreglerade tystnadsplikten är till en börjanlångtifrån klar. Olika uppfattningar härvidlag torde föreligga. 1 sammanhangethar främst åberopats uttalanden av JO och i doktrinen samt några få rättsfall.En väsentlig uppgift för utredningen om tystnadsplikter måste således just bliatt försöka närmare kartlägga detta område. Somsärskilt skäl för lagstiftning redan nu har andragits att en lagstiftning avavsett slag behövs för att tidigare oreglerad tystnadsplikt skall kunnaupprätthållas efter det att den nya RF börjat tillämpas. Vad det gäller ärknappast farhågor för att tjänstemännen i de hänseenden som avses plötsligtskall ändra tidigare tillämpade rutiner. Att så inte kommer att bli falletvitsordas allmänt. 1 stället har pekats på andra konsekvenser, t. ex. att allmänhetenkan börja befara att den enskildes integritet vid kontakter med olikamyndigheter är tillräckligt skyddad eller att ingripanden intelängre kan ske om det i ett undantagsfall skulle förekomma avslöjanden omhemliga uppgifter som är äventyrliga för rikets säkerhet. Dessafarhågor är enligt utskottets mening överdrivna. Ett stort antalstraffbestämmelser i och i annan lagstiftning innebär skydd motmissförhållanden av ifrågavarande slag. Vid sidan av s. k. oregleradtystnadsplikt finns på många områden en i författning stadgad tystnadsplikt somtäcker samma område. Utskottet är av den uppfattningen att tillräckliga skälför en lagstiftning redan nu inte föreligger. I detta sammanhang vill utskotteterinra om att hela frågan om ämbetsansvarets reglering står inför omprövning.Ett regeringsförslag i frågan har granskats av lagrådet, och enproposition väntas . Utskottetfäster avgörande vikt vid att den begärda inventeringen och systematiseringenav tystnadsplikterna kan ligga till grund för en lagreglering, som ipreciserad form anger de ramar, inom vilka regeringen bemyndigas röra sig.Lagstiftningen bör sålunda uppskjutas till dess att tystnadsplikterna närmarekartlagts och frågan kan ses i ett större sammanhang i samband med förslagenfrån MMU och samt fri- och rättighets- utredningen.Några vägande skäl mot ett sådant uppskov med lagregleringen har inte anförts.Utskottet erinrar om de ovan nämnda övergångsbestämmelserna i , vilkainnebär att redan befintliga författningar och föreskrifter som reglerartystnadsplikt äger fortsatt giltighet. I den mån det pånågot särskilt område framstår som erforderiigt att få till stånd en ändradreglering med avseende på tystnadsplikt, får regeringen således genomproposition underställa frågan. Det bör därvid vara möjligt att i enoch samma proposition sammanföra de olika frågor på området, som äraktuella. Det behöver då inte befaras att kommer att belastas med ettstort antal propositioner rörande detaljfrågor. Förslagettill lag om offentliga funktionärers tystnadsplikt har i den allmänna debattenväckt farhågor för en allmän åtstrypning av informationsfriheten. Det kan intebortses från att informationsfriheten rent praktiskt kan komma att negativtpåverkas av att regeringsförordningar om tystnadsplikt utfärdas på områden somtidigare inte berörts av någon författnings-reglerad tystnadsplikt. Dettagälleräven om tystnadsplikten som sådan inte är ny. Av psykologiska skäl tordesålunda en uttrycklig författningsföreskrift om tystnadsplikt kunna ha enhämmande inverkan på tjänstemannens beredvillighet att lämna också i och försig behörig information, t. ex. information till massmedierna med stöd av TF:sregler om meddelarskydd. Även detta förhållande understryker vikten av att ennoggrann prövning av sekretessgrunderna och tystnadsplikterna måste föregå ettbeslut i berörda frågor. Den av utskottet förordade handläggningsordningen ärsåledes också av nu angivna skäl att föredra. Medhänsyn till vad utskottet sålunda anfört avstyrker utskottet propositionensförslag till lag om offentliga funktionärers tystnadsplikt. Utskottettillstyrker alltså de i denna del i motionerna 1813-1815 framställdaavslagsyrkandena. De i motionen 1816 under 2-4 framställda yrkandena föranledervid detta ställningstagande ingen ytteriigare åtgärd. I vad gäller övriga förslag i prop. 1975:8 harutskottet - som vid ärendets beredande i dessa delar haft visst samråd underhand med övriga utskott - inte funnit anledning till erinran utom såvitt gällernågra detaljer i förslagen till lag om ändring i tullförordningen (1973:979),lag om ändring i lagen (1974:984) om ändring i tullförordningen (1973:979) samtlag om ändring i brandlagen (1974:80). Förslagettill lag om ändring i lagen (1974:984) om ändring i tullförordningen(1973:979) avser endast att i 20 och 22 §§ tullförordningen orden "Kungl.Maj:t" skall bytas ut mot "regeringen". Lagen föreslås träda ikraft såvitt gäller 20 § och i övrigt . Någotikraftträdande är inte längre möjligt. Med hänsyn härtillföreslås vissa justeringar i nämnda förslag och i förslaget till lag om ändringi lullför-ordningen. I * 1975. I förslaget till lag om ändring i brandlagen(1974:80) föreslås regeringen få överlåta åt kommun att meddela föreskrifter ivissa hänseenden (27 ! ; andra stycket). Syftet är - enligt vaddepartementschefen anför - att möjliggöra för regeringen att överlåta åtkommunerna att meddela sådana bestämmelser som enligt brandstadgan (1962:91)skall tas in i brandordning. Enligt2 § brandstadgan skall i vissa fall förordna i kommunens ställe.Detta gäller när kommunfullmäktige underlåter att anta brandordning av innehållsom finner erforderligt. beslut skall i så fallunderställas regeringens prövning. Med hänsyn till nu nämnda regler synes detböra vara möjligt för regeringen att överiåta också åt förvaltningsmyndighetatt meddela föreskrifter varom nu är fråga. Utskottet föreslår en ändring avdenna innebörd i 27 § andra stycket förslaget till lag om ändring i brandlagen(1974:80). 1. med anledning av motionerna 1975:1813 (hemställanp. 2), 1975:1814 (hemställan p. 2), 1975:1815 (hemställan p. 1) och 1975:1816(hemställan p. 1) begär hos regeringen att en utredning om tystnadspliktersnarast kommer till stånd i enlighet med vad utskottet i det föregående anfört, 2. med anledning av motionen 1975:1816 och med bifalltill motionerna 1975:1813-1815, allt såvitt motionerna inte behandlats under1, avslår propositionen 1975:8 i vad den avser förslag till lag om offentligafunktionärers tystnadsplikt, 3. med anledning av propositionen 1975:8 i motsvarandedel antar förslaget till lag om ändring i tullförordningen (1973:979) med denändringen att andra dels-satsen i ingressen skall ha följande lydelse: "delsatt i 2-6, 9-21 och 24 §§ orden "Kungl. Maj:t" i olika böjningsformerskall bytas ut mot "regeringen" i motsvarande form," 4. med anledning av propositionen 1975:8 i motsvarandedel antar förslag till lag om ändring i lagen (1974:984) om ändring i tullförordningen(1973:979) med följande lydelse: Lag om ändring i lagen(1974:984) om ändring i tullförordningen Härigenom föreskrives att i 22 ij tullförordningeni den lydelse som paragrafen erhållit genom lagen (1974:984) om ändring itullförordningen orden "Kungl. Maj:t" skall bytas ut mot"regeringen". Dennalag träder i kraft . 5. med anledning av propositionen 1975:8 i motsvarandedel antar 27 t} förslaget till lag om ändring i brandlagen (1974:80) i denlydelse utskottet föreslår i bilaga 1, 6. med bifall till propositionen 1975:8 i denna delantar förslaget till lag om ändring i brandlagen i övrigt, 7. med bifall till propositionen 1975:8 i dessa delarantar övriga i propositionen framlagda lagförslag, 8. med bifall till propositionen 1975:8 i denna delbemyndigar regeringen att besluta föreskrifter om de avgifter som avses ibilaga 1 till propositionen samt medger att regeringen överiåter åt förvaltningsmyndighetatt meddela bestämmelserom sådana avgifter. Närvarande:herrar i (s), (), (), herrar iMalmö (m), (), Fiskesjö (c), * (fp), i *(s), Jonnergård (c), Karisson i (s), (), Måbrink (vpk), iEdane (s), i (s) och (). *Ej närvarande vid justeringen. avherr i , , herrar , iEskilstuna, i , i och i (alla s),vilka ansett dels alt det avsnitt i utskottels yttrande sombörjar på s. 5 med orden "Förslaget till lag" och slutar på s. 11 medorden "vid detta ställningstagande ingen ytterligare åtgärd" bort haföljande lydelse: Förslaget till lag om offentliga funktionärerstystnadsplikt är liksom de övriga förslagen i propositionen föranlett av regleri den nya RF. Som en bakgrund till förslaget skall därför här först tecknashuvuddragen av de bestämmelser i som är aktuella i sammanhanget. Vidtillkomsten av den nya RF rådde enighet om att grundlagen borde tydligare än1809 års RF ge uttryck för medborgarnas rättigheter till bl. Yttrandefriheten ingår som ett väsentligt led häri. I 2 kap.(grundläggande fri- och rättigheter) 1 i; RF stadgas sålunda att varjemedborgare är gentemot det allmänna tillförsäkrad bl. "1. yttrande- ochtryckfrihet: frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddelauppgifter och framföra åsikter". Bestämmelsen avser även offentliga funktionärersfrihet att meddela uppgifter som de har erfarit i denna sin egenskap. Tryckfrihetenregleras som i tryckfrihetsförordningen. Beträffande formerna för dennärmare regleringen av yttrandefriheten finns bestämmelser i 8 kap. RF. Avdessa (3 § och 7 § tredje stycket) framgår all den i 2 kap. 1 § fastslagnayttrandefriheten kan begränsas endast genom lag. Ett undantag härifrånåterfinns emellertid i 8 kap. 7 § andra stycket, där det föreskrivs attregeringen efter bemyndigande i lag kan genom förordning meddela föreskrifterom förbud att röja sådant som någon har erfarit i allmän tjänst eller underutövande av tjänsteplikt. Ur 8 kap. II § kan utläsas attriksdagen som den bemyndigar regeringen att besluta föreskrifter omtystnadsplikt kan medge att regeringen delegerar sådan befogenhet vidare tillförvaltningsmyndighet, kommun eller landstingskommun. Syftetmed inskrivandet av yttrandefriheten i RF är uppenbarligen att värna den mototillböriiga inskränkningar. I förarbetena har det emellertid stått klart attinskränkningar i yttrandefriheten måste göras genom bl. a. tystnadsplikter förtjänstemän. Såväl i grundlagberedningens betänkande som igrundlagspropositionen utgår man därvid från att det måste kunna uppdragas åtregeringen att i detalj ange de fall då tystnadsplikt skall iakttagas.Grundlagberedningen föreslog dock en annan teknisk lösning härför än den somvaldes i propositionen och som återfinns i nya RF. Enligtgrundlagberedningen skulle bestämmelse om lystnadsplikt för tjänstemän - liksomandra inskränkningar i de föreslagna fri- och rättigheterna - beslutas avriksdagen genom lag. I motiven uttalades att kravet på beslut i lag fick ansesomfatta straffbestämmelsen och det huvudsakliga angivandelav de intressen som skulle skyddas. Regeringen kunde sedan på grund av sinallmänna befogenhet att utfärda verkslällighetsföreskrifter i förordningnärmare i detalj ange de fall då tystnadsplikt skulle gälla. Enligtgrundlagberedningens förslag skulle det också vara möjligt för regeringen att iförordning överlåta sådan befogenhet åt underordnad myndighet. Igrundlagspropositionen vände sig departementschefen mot grundlagberedningenssynsätt i denna fråga. Enligt departementschefen borde således inte i form avverkställighetsföreskrift få beslutas om något som kunde upplevas som ett nyttåliggande för enskilda eller något som kunde betraktas som ett tidigare ejföreliggande ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden.Regeringen borde därför inte på grund av sin behörighet att beslutaföreskrifter om verkställighet av lag kunna utfärda t. ex. sådana föreskrifterom tystnadsplikt som beredningen nämnt (se prop. 1973:90 s. 211). I sak deladeemellertid departementschefen beredningens uppfattning att det borde varamöjligt för regeringen att besluta föreskrifter om tystnadsplikt i ungefär denutsträckning som angetts av beredningen. Departementschefen föreslog därför deni 8 kap. 7 § andra stycket RF intagna möjligheten för att geregeringen bemyndigande i lag att genom förordning meddela föreskrifter omförbud att röja sådant som någon har erfarit i allmän tjänst eller underutövande av tjänsteplikt. I sin motivering underströk departementschefen att entystnadsplikt som föreskrivs med stöd av ett i lag givet bemyndigande inte äratt anse som föreskriven i lag i den mening som krävs för att den skallgenombryta meddelarskyddet i TF och att detta gäller även omstrafföestämmelserna skulle finnas i lag (prop. 1973:90 s. 313). Vad departementschefeni dessa delar föreslagit och uttalat lämnades utan erinran av . 6 övergångsbestämmelserna till RF skall de författningar och föreskriftersom gäller när den nya RF börjar tillämpas gälla även därefter. En materiellföreskrift som har beslutats av ett organ som var behörigt därtill enligt dekompetensregler som gällde när föreskriften tillkom skall således äga fortsattgiltighet trots att kompetensföreskrifterna ändrats genom nya RF. a. att alla i författning givna föreskrifter om tystnadsplikt fortsätteratt gälla även efter tillkomsten av den nya RF. Förändring i sådan föreskrift - och detta gäller även om ändringen innebärupphävande av eller lindring i föreskriven tystnadsplikt och således går i positivriktning för den förpliktade - fordras emellertid beslut i den ordning somstadgas i nya RF. Därvid krävs således beslut av genom lag eller attregeringen har bemyndigande genom lag att meddela föreskrifter i denna del. Tillbakgrundsteckningen för bedömningen av förslaget till lag om offentligafunktionärers tystnadsplikt hör också frågorna om tystnadsplikternas allmännagrund, förhållandet mellan handlingssekretess och tystnadsplikt samtförhållandet mellan meddelarskydd enligt tryckfrihetsförordningen (TF) ochtystnadsplikt. Dessa frågor belyses här i korthet. I gäller sedan gammalt den s. k.offentlighetsprincipen. Denna innebär att allmänna handlingar normalt är tillgängligaför envar. a. till att lägga den administrativa verksamheten öppen förallmänhetens insyn och därmed skapa en effektiv kontroll mot maktmissbruk ochgodtycke från tjänstemännens sida. Pressen och övriga massmedier har en mycketstor betydelse i detta sammanhang. Genom deras verksamhet förstärks det skyddmot missförhållanden som offentlighetsprincipen syftartill att uppnå. Genomoffentlighetsprincipen och massmediernas verksamhet möjliggörs också attallmänheten flrökad insikt i olika förhållanden och därmed kan bilda sig enuppfattning om och delta i allmänna angelägenheter. Offentlighetsprincipen harockså en stor betydelse för den enskildes rättssäkerhet. Tillgång till alltmaterial hos offentliga myndigheter underiättar nämligen den enskildesmöjligheter att hävda sin rätt i olika sammanhang. Offentlighetsprincipenhar aldrig varit oinskränkt. Det har alltid stått klart att sekretess måsteråda om vissa förhållanden. Inskränkningar i offentlighetsprincipen gällerdärför till skydd för vissa intressen som ansetts böra ta över intressena föroffentlighet. Enligt 2 kap. H TF lr sålunda göras sådana inskränkningar ioffentlighetsprincipen som påkallas "antingen av hänsyn till riketssäkerhet och dess förhållande till främmande makt eller i anledning avmyndighets verksamhet för inspektion, kontroll och annan tillsyn eller förbrotts förekommande och beivrande eller till skydd för statens, menighetersoch enskildas behöriga ekonomiska intressen eller av hänsyn till privatlivetsheIgd, personlig säkerhet, anständighet och sedlighet". Inskränkningarna ioffentlighetsprincipen förutsätter enligt angiven paragraf i TF att det isärskild lag - sekretesslagen - noga anges de fall då enligt de angivnagrunderna allmänna handlingar skall hållas hemliga. Detär således åtskilliga olika intressen som ansetts ha sådan tyngd att de lättväga över offentlighetsprincipen. Utvecklingen har medfört att statsmakternaunder senare tider i allt större utsträckning funnit sig böra ta hänsyn till deolika sekretessbehoven. Härvid har inte minst bidragit den offentliga sektornsallt större omfattning. Det krävs att medborgarna i olika sammanhang skalllämna uppgifter om sina förhållanden i de mest skilda hänseenden.Uppgiftslämnandet är ofta en förutsättning för alt den enskilde skall (a del avolika åtgärder som beslutats till den enskildes stöd och hjälp. För att få inuppgifter från de enskilda i erforderiig utsträckning ter det sig oftanödvändigt att kunna hänvisa till alt de inhämtade uppgifterna endast skallanvändas för det ändamål för vilket de inhämtats och att uppgifterna intekommer att vidarebefordras till i sammanhanget obehöriga personer. Skyddet förden enskildes integritet är sålunda en väsentlig synpunkt i sammanhanget. Härkan t. ex. hänvisas till de synpunkter i detta hänseende som aktualiserats idebatten om datapolitiken. Föratt få till stånd ett sådant skydd mot offentlig insyn som statsmakterna ansettpåkallat i olika sammanhang har lagstiftningen främst inriktat sig påtvå olika åtgärder. Den första tar sikte på sådana allmänna handlingar somredogör för eller behandlar förhållanden som inte anses böra komma till allmänkännedom. Genom föreskrifter i den ordning TF förutsätter inskränksoffentligheten beträffande dessa handlingar. De får inte utlämnas tillobehöriga. En handlingssekretess åstadkommes därmed. Att stanna vid enhandlingssekretess räcker emellertid ofta inte för att få till stånd etteffektivt skydd för sådana sakförhållanden som ansetts böra vara undandragnaoffentlighetens insyn. De tjänstemän som (år del av sådana sakförhållanden kanju vidarebefordra dem till andra människor på annat sätt än genom att utlämnaen allmän handling i vilken uppgifterna förekommer. Därför har i olikasammanhang också stadgats tystnadsplikt för tjänstemän som i sin verksamhet fördel av sådana förhållanden som anses böra vara skyddade mot.allmän insyn.Tystnadsplikt som komplement till handlingssekretess ter sig också naturiigdärför att uppgifter i åtskilliga sammanhang lämnas muntligt utan att denedtecknas och därmed blir omfattade av en föreskriven handlingssekretess. Detexisterar alltså ofta ett nära samband mellan handlingssekretess ochtystnadsplikt. Sekretessintresset är sålunda som regel gemensamt. I princip ärdet dock fråga om två skilda åtgärdslyper - låt vara att de avser attförverkliga ett och samma syfte. Föreskrifterom handlingssekretess och tystnadsplikt har bl. a. till uppgift attvidmakthålla allmänhetens förtroende för myndigheterna och att tillgodose attde får erforderiigt underiag för sitt arbete. För att få till stånd ett smidigtsamarbete mellan myndigheter såvitt gäller t. ex. uppgifter av för enskildkänslig natur har det också i praktiken visat sig erforderiigt att samtligaberörda myndigheter har samma sekretesskydd med avseende på detta material.Svårigheter har sålunda uppkommit inom undervisningsväsendet - som ihuvudsak endast haft viss s. k. oreglerad tystnadsplikt - att få ta del avrelevant material från t. ex. de sociala myndigheterna, därförfattningsreglerad tystnadsplikt föreligger. Handlingssekretessenär i svensk lagstiftning noggrant reglerad. Härtill har självfallet i hög gradbidragit att principen om allmänna handlingars offentlighet sedan gammalt ärinskriven i grundlag. I sekretesslagen är -som redan berörts - deinskränkningar inskrivna som får göras i offentlighetsprincipen.Sekretesslagens bestämmelser utfylls enligt vad som medges i denna lag genomföreskrifter av regeringen i vissa i lagen särskilt angivna ämnen. Tystnadspliktsföreskrifternainom den svenska förvaltningen har inte framvuxit i samma noggrant regleradeordning som bestämmelserna om handlingssekretess. Detta har medfört atttystnadspliktsbestämmelserna inte alltid fått en metodisk och genomtänktutformning. Efterhand harett behov uppstått att även säkra sig mot ettspridande av hemliga sakförhållanden genom muntliga upplysningar. Vidlagstiftning i olika ämnen har det då ofta lagts till ett stadgande omtystnadsplikt för befattningshavare och andra närså synts lämpligt. Därvid har det ofta brustit i fråga om konsekvens ochlikformighet. Avsaknaden av direkt anknytning till en grundlagsreglerad ordninghar också medfört att tystnadsplikter ansetts kunnauppkommaäven på annat sättän genom direkta bestämmelser därom i lag eller annan författning.Tystnadsplikt har därför ansetts gälla också inom ett stort, ickeförfattningsreglerat område, s. k. oreglerad tystnadsplikt. Innanden nya RF trädde i tillämpning fanns sålunda tystnadsplikter för den somäranställd eller fullgör uppdrag i stat eller kommun som uppkommit på många olikasätt. Tystnadsplikt kunde sålunda föreligga på följande grunder: Genom stadgande i grundlag. Genom bestämmelse i lag. Genom föreskrift i annan författning, vilken avserbefattningshavare hos viss myndighet eller vissa myndigheter, tillhörande vissyrkeskår eller verksamma inom ett visst fält. Genom föreskrift i arbetsordning eller annan allmänföreskrift utfärdad av statlig eller myndighet beträffande dessbefattningshavare. Genom särskild tjänsteföreskrift utfärdad av statligeller myndighet om tystnadsplikt för en eller flera befattningshavarevid myndigheten rörande viss fråga. Genom av förman meddelad tjänsteföreskrift tillunderordnad befattningshavare. Genom föreskrift i kollektivavtal eller enskilt tjänsteavtal. Till följd av tjänstens beskaffenhet eller sakensnatur. Till följd av det sekretesskydd som en allmänhandlings innehåll kan vara tillförsäkrat. Fråganom förhållandet mellan meddelarskydd enligt TF och tystnadsplikter skall ocksåberöras något närmare. Huvudprincipeni det tryckfrihetsrättsliga ansvarighetssystemet är att ansvaret förinnehållet i tryckt skrift skall ligga på en enda person. Är det fråga omperiodiska skrifter är det utgivaren som i första hand bär detta ansvar. Systemetinnebär att denne kan göras ansvarig också för åtgärder som enligt vanligt sättatt se är att hänföra till annan person. Å andra sidan kan annan än utgivareninte ställas till ansvar för sina åtgärder i samband med den periodiskaskriftens tillkomst. Den angivna principen har emellertid inte ansetts kunnagöras helt gällande. Vissa undantag finns alltså. ITF finns regler som avser att skydda meddelare. Hur dessa regler skulleutformas var en kontroversiell fråga i samband med tillkomsten av TF.Tidigare hade meddelarskyddet varit nära nog absolut. Detta hade medfört attoffentliga befattningshavare ostraffat kunnat utlämna hemliga uppgifter föroffentliggörande i tryckt skrift. Kritik häremot hade riktats från olika håll.Bl. a. hade ÖB anfört att viktiga försvarsintressen kunde äventyras. tryckfrihelssakkunniga föreslog denlösning som finns i 7 kap. 3 S TF. Utlämnande av allmän handling som skallhållas hemlig kan bestraffas enligt de allmänna bestämmelserna därom isekretesslagen. Här medför alltså inte det förhållandet att utlämnandet skettför publicering i tryckt skrift någon ändring i eljest gällandeansvarighetsregler för brott mot handlingssekretess. När det gäller brott mottystnadsplikt är läget emellertid annoriunda. Befattningshavares brott mottystnadsplikt kan -om meddelandet sker för publicering i tryckt skrift -endast bestraffas under förutsättning att tystnadsplikten är stadgad i lag.Har tystnadsplikten annan grund (är t. ex. stadgad i författning av lägredignitet än lag) föreligger alltså straffrihet.