bet · FY01SoU15 · 1975-12-31 00:00:00 — Socialutskottetsbetänkande nr 15 SoU 1975:15 Socialutskottetsbetänkande med anledning av motioner om utbyggnad av hälso- och sjukvård, m.m. I motionen 1975:347 av ()och fruSundström (s) hemställs alt hos regeringen begären utredning om denpsykiatriska vårdens innehåll och organisation. I motionen 1975:766 av fröken m. fi. (c)hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan lagändring atllandslingen får rätt all för s. k. ulförsäkrade patienter i långtidsvården taut efter betalningsförmåga differentierade avgifter enligt samma principer somgäller för dem som vårdas på ålderdomshem. 3 motionen 1975:1245 av () hemställsalt hos regeringen begär atl närmare studier av meditation ochautogen träning utförs bl. a. genom försöksverksamhet med kunniga instruktörervid skolor, fångvårdsanslalter, mililärförband etc. i syfte atl tillvarata dennytta för enskilda och samhälle som denna teknik kan medföra. I motionen 1975:1255 av m. fi. (fp)hemställs, såvitt nu är i fråga (yrkandena I och 3), a) alt hos regeringen begär att ell programför den fortsatta utbyggnaden av hälsovården och sjukvården föreläggs riksdageni enlighet med de riktlinjer som anges i motionen, b) atl ger regeringen lill känna vad som i motionen anförts om angelägenheten av attbygga ut hemsjukvården och tillvarata ideella Ett i motionen framställtyrkande om systemet för läkemedelsraballering (yrkande2) kommer atl behandlas av utskottet i ett senare betänkande. 1975:1272 av () hemställsatt anmodar regeringen atl vidta sådana åtgärder att den iläkarfördelningsprogrammei aiigivna minskningen av anlaleispecialistunderläkare vid undervisningssjukhusen ej kommer till stånd. I motionen 1975:1290 av herrar () ochWestberg i (fp) hemställs atl anhåller att regeringen verkarför de i motionen föreslagna åtgärderna. Imotionen föreslås vissa åtgärderi syfte att underiätta kontakterna mellanpatienterna i sjukvården och religiösa samfund m. fi. Planeringenav hälso- och sjukvården m. m. Fördelningenav uppgifter beträffande hälso- och sjukvårdsplaneringen Arbetet med hälso- och sjukvårdsplaneringen ärfördelat mellan , sjukvårdsdelegation,, sjukvårdens och socialvårdens planerings- ochrationaliseringsinstitut (Spri) och de kommunala huvudmännen. I betänkandet SoU1971:30 har utskottet lämnat en närmare redogörelse för arbetsfördelningenmellan nämnda instanser. Sjukvårdslagstiftningeninnehåller inte någon skyldighet för sjukvårdshuvudmännen alt upprättasjukvårdsplaner och underställa dem granskning, mensjukvårdsstyrelse bör enligt 4 § andra stycket sjukvårdskungörelsen (1972:676)"efter samråd med berörda myndigheter göra upp översiktsplaner försjukvården och olika grenar av denna". Till "berördamyndigheter" hör bl. a. , som enligt 3! ; första stycket isin instruktion (1967:606) bl. a. har atl följa och stödja den regionala ochlokala planeringen inom sitt verksamhetsområde. Riksplaneringenbeträffande sjukvården omhänderhas under avsocialdepartementets :ijukvårdsdelegation (S 1966:39) samt av socialstyrelsenpå verksplanet. Sjukvårdsdelegationen - i vilken finns företrädare både försjukvårdshuvudmännen och för statliga myndigheter som har ansvar för sjukvård,arbetsmarknad, utbildning och samhällsekonomi - har lill uppgift alt följautbyggnaden av sjukvårdsresurserna i landet och verka för en samordning avsjukvårdsplaneringen. På ankommer all handlägga frågor röranderiksplanering av verksamhetsgrenarnas omfattning, inriktning och allmännauppbyggnad med beaktande särskilt av såväl de enskildas behov av vård sombehovet av samordning av landels vårdresurser och tillgången på utbildadarbetskraft saml alt följa och stödja den regionala och lokala planeringen. Sjukvårdsdelegationensoch verksamhet beträffande planeringen innebär emellertidinte n.ågon inskränkning i de kommunala huvudmännens befogenheter i fråga omsjukvårdens planering. Sjukvården är i första hand en uppgift och detankommer därför på de kommunala huvudmännen atl upprätta och fastställa planerför vårdområdet. Sprihar till uppgift atl främja, samordna och medverka i huvudmännens planerings-och rationali.seringsverksamhet inom bl. a. hälso- och sjuk-fVården. Huvudmänför Spri är staten och en stiftelse, i vilken samtGöteborgs och kommuner ingår som medlemmar. beslutade socialdepartementetssjukvårdsdelegation lillsäila en arbelsgrupp med direkliv all på grundval av enanalys rörande de fakiorer som är av betydelse för sjukvårdsplaneringenutarbeta och till delegationen redovisaförslag lill ett riksomfattande system med enhetligt uppbyggda sjukvårdsplaner.Till ledamöter i arbetsgruppen utsågs företrädare för sjukvårdshuvudmännen,Spri, och berörda departement. Arbetsgruppen, som antog namnetAg S-plan, skulle främst dels föreslå hjälpmedel och underiag tillsjukvårdshuvudmännen för alt dessa skulle kunna förbättra sin planering ochbygga upp den så att jämförelser mellan olika sjukvårdsområden och regionermöjliggjordes, dels ge förslaget till sjukvårdsplaneringssystem en sådanutformning alt en kontinuerlig ålerföring av information skedde till centralaorgan. Socialdepartementetssjukvårdsdelegation översände -som stöd för den fortsattauppbyggnaden och samordningen av sjukvårdsplaneringen - tillsjukvårdshuvudmännen en förberedande studie i en promemoria Information ompågående utredningsarbete för ett system med enhetligt uppbyggdasjukvårdsplaner, vari redovisades grunderna för etl sådant system. Underiagför delta utgjorde en modell, som redovisats i en av Spri framlagdutredning (Spri rapport 14/71) Riktlinjer för hälso-och sjukvårdsplanering ochsom innebär tre planeringsnivåer, nämligen (1) utvecklingsskisser , (2) principplaner och (3) femåriga finansierings- ochverkställighelsplaner. Planeringssystemet- som omfattar hälso- och sjukvården, landvården samt omsorgerna om vissa psykisktutvecklingsstörda - bygger på atl principplanerna skall förnyas i princip vartfemte år. I förenämnda promemoria angavs bl. a. vissa minimikrav beträffandeprincipplanerna som borde gälla samt atl den första omgången principplanerborde föreligga omkring och vara inriktad påförhållandena . Sjukvårdshuvudmännenhar redan eller kommer - med något undantag - att under innevarande år tillsocialstyrelsen inge en första omgång principplaner, som är inriktade mot år1985. skall sammanställa, analysera och redovisa dettamaterial. Principplaneringen skall förnyas i en ytteriigare planeringsomgångföre men då med tidsperspektivet 1990. I fråga om verkslällighetsplanerna innebärplaneringssystemet att de skall vara "rullande" och att de åriigenskall redovisas i en samordnad s. k. LKELP-ZRUPRO-undersökning. Insamling avdata från landstingens planer för sammanställning och analys på central nivåhar tidigare genomförts av i form av RUPRO-undersökningar(/?6'llande/'/?Ognos) och av i form av enLKELP-undersökning (Lands-tingsAommunal Ekonomisk Långtids/Planering). År 1972beslutade och all RUPRO- ochLKELP-undersökning-arna skulle kombineras i undersökningar, som skullegenomföras av i samråd med . Det har förutsatts att resultaten av vissa hos decentrala organen bedrivna utvecklingsprojekt skall lämna underiag förplaneringsarbetet hos sjukvårdshuvudmännen. Ett flertal sådanautvecklingsprojekt bedrivs hos so- cialstyrelsen,Spri och och avser målsättningsfrågor, planeringsmetodik,ekonomisk planering och kostnadsredovisning, personalplanering samtvårdstruktur och vårdefterfrågan. Bland dessa projekt kan nämnas följande. Landstingsförbundetsstyrelse fattade beslut om att utarbeta ett sjukvårdspolitisktutvecklingsprogram (SPUP), till vilket landslingen skulle kunna relatera sittlångsiktiga planerings- och målsättnings-arbete. Genom detta utvecklingsprogramskulle sjukvårdshuvudmännens viljeinriktning och ambitioner dokumenteras vadgäller den framtida utvecklingen av svensk hälso- och sjukvård. En särskild arbetsgruppinom har som ett led i utredningsarbetet framlagt enskrift. Från sjukvårdspolitik lill hälsopolilik, avsedd all utgöra underiag fören debatt om inriktningen av del fortsalla arbetet. En referensgrupp med företrädareför bl. a. och Spri är knuten till arbetsgruppen. beräknas komma att framläggas skrifter omhälsopolitiken och förelagshälsovården, om hälsopoliliken och vården av deäldre samt om hälsopoliliken och forskningen och utvecklingsarbetet. avses utgöra underiag för den fortsatta debatten. komma att framlägga en skrift om riktlinjer för fortsattutvecklingsarbete på det vårdpolitiska området. Iett betänkande benämnt Hälso- och sjukvård inför 80-lalet, förslag till etlprincipprogram, som framlagts för styrelse hargjorts en sammanfattning och sammanvägning av inom verkställdautredningar om vårdstrukturen. I betänkandet ges ett konkret förslag tillvårdstruktur inom primärvård, länssjukvård och regionsjukvård. Det ger ocksåsynpunkter på organisation inom sjukvårdsområde och inom sjukvårdsinrättningar.Till betänkandet har fogats särskilda bilagor om in-värlesmedicin, barnmedicinoch kirurgi. Primärvården, som skall bedrivas vid lokala öppenvårdsenheter,avses omfatta all hälsovård och i princip all sjukvård som kan bedrivas utanförsjukhus och centrala sjukhem - uppskattningsvis av alla besök påläkarmottagning, all hemsjukvård och den övervägande delen av alllångtidssjukvård. För den specialiserade medicinska verksamheten skallprimärvården kunna repliera på länssjukvårdens och regionsjukvårdens resurser. Utredningsarbetet inomsocialstyrelsen om vårdstrukturen har 1973 vidare redovisats i betänkandet Den psykiatriska vårdens målsällningoch organisation och i betänkandet Föriossningsvårdens organisation. 1974 har framlagts betänkandet Principprogram för långtidssjukvård.Ytler-ligare betankanden från utredningsarbetet är att vänta. Sedanremissbehandlingen av betänkandena - vilken beträffande vissa betankanden redanär avslutad - ägt rum, kommer , atl på grundval av betänkandenaoch remissvaren avge en s. k. policy-förklaring om den allmänna inriktningen avsjukvårdens utbyggnad inför 1980-talet. Del är avsett att dennapolicy-förklaring skall utgöra bakgrund för sjukvårdshuvudmännens arbete medsjukvårdsplaner. Det kan häräven nämnas att med stöd av ett Kungl.Maj:ts bemyndigande har tillkallats regionsjukvårdsulredningen (S1974:07) med uppdrag att utreda regionsjukvårdens organisation m. m. Denpsykiatriska vårdens innehåll och organisation I motionen 1975:347 av () och fruSundström (s) påpekas bl. a. all den psykiatriska vårdens innehåll ochorganisation inte följt samhällets utveckling och omstrukturering och alt enav orsakerna till detta är atl psykiatrerna - vilka som motionärerna anförräknats som experter och själva fått planera vårdens innehåll - haft och har såolika uppfattning om den psykiatriska vården. Motionärernapåpekar vidare bl. a. atl betänkande Den psykiatriska vårdensmålsällning och organisation är en kompromiss för alt försöka överbrygga demotsättningar som finns mellan psykiatrerna men att man på goda grunder kananta att förslaget i stället för att överbrygga motsättningarna ytterligareskärpt dem. Motionärernaframhåller slutligen all den psykiatriska värdens innehåll och organisation ärinte endast en medicinsk fråga ulan i än större utsträckning en social ochsamhällelig fråga saml all det är människorna som skall ställa sina krav ochredovisa sina behov, och utifrån delta skall innehållet i den psykiatriskavården utformas. Socialstyrelsensutredningsarbete om den psykiatriska vårdens målsättning och organisation tillsatte enarbetsgrupp för alt utreda den psykiatriska vårdens målsättning och organisation.1 arbetsgruppen, som hade generaldirektören och chefen för somordförande, ingick elva personer som hade läkarutbildning, två personer medadministrativ bakgrund samt en politisk förtroendeman. Inom socialstyrelsenfanns då en annan arbelsgrupp med likartade uppgifter, nämligen en arbetsgruppsom samverkat med för att utreda den psykiatriskavårdens framtida organisation i detta län. Sedan"Västmanlands-gruppen" avslutat sitt arbete med det framlagdabetänkandet Plan för utbyggnaden av den psykiatriska vårdorganisationen medtillämpning i första hand på och detta remissbehandlatspreciserades den tillsatta arbetsgruppens utredningsdirektiv till attomfatta fyra huvudområden. Detförsta området skulle omfatta det psykiatriska sjukdomsbegreppelochsjukdomspanoramat, brister i den dåvarande utformningen av psykiatriskverksamhet samt målformulering för den psykiatriska vårdorganisationen,häribiand frågorom förebyggande vård kontra kuraliv vård,den psykiatriska vårdorganisationensavgränsning rnol andra vårdområden, psykiatrins uppgifter i ett samhälleligtperspektiv samt grundläggande principer för vård-organisatoriska överväganden.För utredning av dessa frågor tillsattes en expertgrupp om sex personer, varavfyra personer var läkare och två personer hade erfarenhet av primärkommunalsocial verksamhet. Utredningensandra huvudområde skulle omfatta den psykiatriska vårdorganisationenspersonalstruktur, arbetslagels sammansättning samt olika personalkategoriersarbetsuppgifter. Den expertgrupp som fick i uppdrag alt utreda dessa frågorbestod av fem personer, varav en förste kurator, en förste skötare, enkliniklärare, en psykolog och en överiäkare. Dentredje delen av utredningsarbetet skulle röra utbildningsfrågor för denpersonal som kommer i kontakt med psykiatriska problem, särskilt kraven påutbildning mot bakgrund av olika personalgruppers förväntade uppgifter i en omstruktureradvårdorganisation. Detta utredningsarbete uppdrogs åt en professor i psykiatri. Denfjärde delen av utredningsarbetet skulle omfatta vårdorganisationens konkretautformning, särskilt dimensionering och kostnader. Denna del avutredningsarbetet har inte fullföljts då arbetsgruppen ansåg det lämpligt attkoncentrera sig på principer och generella riktlinjer och endast ge vissa konkretaexempel. I betänkandet Den psykiatriska vårdens målsättningoch organisation framhålls bl. a. att den kvantitativt största delen avvårdansvaret för psykiska problem och störningar kan hänföras lill denicke-specialiserade personalen i primärvården - distriktssköterskor,allmänläkare, socialassistenter osv. För att deras arbetsuppgifter skall kunnafullgöras tillfredsställande måste dock vissa förutsättningar uppfyllas, som nuinte är uppfyllda. De behöver en väsentligt förstärkt psykiatrisk-psykologiskgrundutbildning, vidareutbildning och efterutbildning. Deras verksamhet måsteockså organiseras så alt möjlighet lill handledning och snabbt tillgängligakonsultationer från psykiatriska specialister ges, och verksamheten bör vidareha karaktären av samordnad social och medicinsk vård. Huvudansvaretför öppen och viss halvöppen vård av patienter med psykoser samt vissaneuroser och andra speciella problemgrupper förutsätts på primärvårdsnivå åvilaspcialiserade psykiatriska primärvårdsteam, vilka bl. a. skall ha tillgång lillmindre enheter för dagvård. Del psykiatriska primärvårdsteamet bör i förstahand bestå av psykiater, psykolog, kurator och sjuksköterska/sjukskötare. Viddagvårdsenheten bör finnas en sjuksköterska, en menlalskötare saml enarbetsterapeut. För etl primärvårdsområde med 40 000-50 000 invånare beräknastvå lill tre vuxenpsykiatriska team och etl barnpsykiatriskt team. Pålänssjukvårdsnivå skall bedrivas bl. a. sluten korttidsvård samthög-kvalificerad öppen vård. BetänkandetDen psykiatriska vårdens målsättning och organisation har remissbehandlats avsocialstyrelsen. Remissyttranden har avgivits av 41 myndigheter,organisationer m. fi. Bland andra har landsting, organisationer företrädandeolika personalgrupper inom sjukvården saml medicinska fa-kulleter avgivityttranden. Betänkandet,remissylrandena däröver saml den s. k. Västmanlandsplanen är avsedda atl varavägledande för ställningstaganden till sjukvårdshuvudmännensplanering inom det psykiatriska verksamhetsområdet. Differentieradevårdavgifter inom långtidssjukvården för utförsäkrade patienter I motionen 1975:766 av fröken m. fl. (c)framhålls bl. a. all del är angelägel atl avgiftssystemet är likartat inomåldringsvården och långtidssjukvården. Motionärerna anför bl. a. alt avgörandeför var en äldre person får vård och tillsyn bör vara vårdbehovet, ochekonomiskt bör det för den enskilde inte vara någon skillnad om han hänvisaslill den ena eller den andra vårdformen. Bestämmelserom vårdavgift inom sjukvården m. m. Grundläggande bestämmelser om den av landslingenoch av kommunerna som inle tillhör landsting bedrivna vården för sjukdom,skada, kroppsfel eller barnsbörd finns i sjukvårdslagen (1962:242). Omvårdavgift för sjukhusvård gäller enligt 27 >; sjukvårdslagen all den somdriver sjukhus äger bestämma efter vilka grunder och till vilket beloppvårdavgift skall eriäggas till sjukhuset för där meddelad sjukvård. Beträffandevårdavgift, som det enligt lagen om socialhjälp eller barnavårdslagen åliggerkommun att vidkännas, skall emellertid gälla vad i dessa lagar är stadgat. Denvårdavgifi som sjukvårdshuvudmännen numera uttar för sjukhusvård på allmän salav patient bosatt inom huvudmannens sjukvårdsområde (inomlänspalieni) utgör 15kr. Enligt2 kap. 4 >; lagen (1962:381) om allmän försäkring utgår emellertidersättning för utgifter för sjukhusvård med belopp som motsvarar den för sådanvård vid sjukhuset tillämpade avgiften på allmän sal, vilket innebär att denallmänna försäkringen täcker vårdavgiften. Vårdavgiftenär obetydlig i förhållande lill de faktiska kostnaderna för vården, vilkelmedför att sjukvårdshuvudmännen till huvudsaklig del finansierar sjukhusvårdenskattevägen. Förvård av patienter från främmande sjukvårdsområden (uiomlänspalien-ler)debiteras dock avgifter som i allmänhet motsvarar de verkliga driftkostnaderna.Vanligen träder emellertid patientens hemlandsting emellan så alt patienteninle behöver debiteras högre avgift än . per dag, vilken avgift slutligenerläggs av den allmänna försäkringen. För tid efter ingången av denmånad, varunder försäkrad fyllt sextiosju är eller börjat åtnjutaålderspension enligt lagen om allmän försäkring, lår emellertid enligt 4 kap. 4§ i denna lag ersäUning för sjukhusvård utgå för högst trehundrasextiofemdagar. Motsvarande äger lill-lämpning för tid varunder den försäkrade åtnjuterhel förtidspension. Efter utgången av nämnda dagantal betecknas patienten iförsäkringshänseende som "utlorsäkrad". Sjukvårdshuvudmännen har vidbehov brukat medge utförsäkrad patient nedsättning eller befrielse frånvårdavgift vid sjukhusvård. Efter överläggningar mellan representanter försocialdepartementet och sjukvårdshuvudmännen träffades enöverenskommelse om vissa finansieringsfrågor på sjukvårdsområdet, vilken fogalssom bilaga vid prop. 1975:36 om ändrade ersättningsregler inomsjukförsäkringen, m. m., vari förslag lagts fram om lagändringar som behövs förgenomförande av åtgärder enligt överenskommelsen. Överenskommelsen innebär bl. a. att sjukhusavgiften höjsfrån . per vårddag fr. o. m. och attsjukförsäkringen liksom svarar för denna avgift när det gällerförsäkrade patienter. För utförsäkrade patienter kommer sjukvårdshuvudmännenall fastställa vårdavgiften med utgångspunkt i nämnda nivå för ersättningenfrån sjukförsäkringen. Därvid förutsätts i enlighet med överenskommelsen althuvudmännen liksom vid behov medger avgiftsnedsällning eller avgiftsbefrielse.Propositionen har behandlats av (SfU 1975:16). Domstolsprövning av fråga om rätt för landsting att ta utdifferentierade avgifter för utförsäkrade patienter i långtidssjukvård landstingfastställde regler för uttagande av differentierade avgifter förulförsäkrade patienter m. fi. i långtidssjukvård, vilka regler grundade sig påen rekommendation av . Enligt reglerna skulle avgiftensstorlek i det enskilda fallet bestämmas på grundval av patientens, och iförekommande fall även dennes makes, ekonomiska förhållanden. Genom besvärfördes landstingels beslut under regeringsrättens prövning. Regeringsrätten,som avgjorde målet , beslutade upphäva beslut medmotivering alt uttryckligt för-faitningsstöd för differentiering mellanpatienter som omfattas av sjukförsäkringen och utförsäkrade patientersaknades. Bestämmelser om avgift för vård i ålderdomshem Föreskrifter om ålderdomshem harmeddelats i 18-21 vjJ; lagen (1956:2) om socialhjälp. Enligt 18 isocialhjälpslagen åligger del kommun all anordna och driva hem för åldringaroch andra personer, vilka är i behov av vård ellertillsyn som inte eljest tillgodoses. Genomen ändring 1971 (prop. 1971:121, SoU 1971:41) infördes ilagen bestämmelser för tillämpning fr. o. m. , varigenomkommunerna fick möjlighet all ta ut differentierade avgifter. Enligt dessabestämmelser (19 a! ; socialhjälpslagen) utgår för vård i ålderdomshem avgiftenligt grunder som beslutas av kommunen. Avgift för vården får dock inteöverstiga vad som motsvarar vårdplatsens andel i kostnaden för hemmetsanläggning, underhåll och drift. Vidare skall vid bestämmande av avgiftenvårdtagaren förbehållas medel för sina personliga behov i enlighet medföreskrifter som meddelas av regeringen. Genomen genomförd ändring av 54 !j socialhjälpslagen infördes i dettalagrum en föreskrift om att besvär över socialnämnds beslut i ärende rörandeavgift för vård i ålderdomshem får anföras hos . I samband med de överläggningar som föregick den idet föregående nämnda överenskommelsen mellan representanter försocialdepartementet och sjukvårdshuvudmännen om vissa finansieringsfrågor påsjukvårdsområdet hade företrädarna för sjukvårdshuvudmännen framhållit behovetav en översyn beträffande avgiftsreglerna vid sluten sjukvård för utförsäkradepatienter. I överenskommelsen intogs en föreskrift om alt den med stöd av ettKungl. Maj:ts bemyndigande tillkallade socialutredningen (S 1969:29)skulle fl i uppdrag att möjligt utreda frågan om vårdavgifterna förulförsäkrade bl. a. med hänsyn till gällande avgiftsregler vid vård påålderdomshem. Regeringenhar gett socialutredningen uppdrag att utreda och snarastlägga fram förslag i frågan. Närmarestudier av meditation och autogen träning I motionen 1975:1245 av () påpekasbl. a. atl i den mån grundorsakerna till alltmer tilltagande stressymlom ochpsykiska störningar är svåra att förändra människornas psykiska tålighet måstestärkas och redan belastade människor ges möjlighet till erforderligregenerering av nerver, hjärna och organism samt att en av vägarna till detta -åtminstone passande för flertalet människor - synes vara aulogen träning ochmeditation. Motionären, som i motionen behandlar rent fysiologisk (ellerteknisk) meditation, påpekar att mätningar och studier visat mycketimponerande försöksresultat inom olika fysiologiska funktionsföriopp och atten ökande mängd människor prövat olika meditalionsformer och funnit dem värdefulla. Motionären anför bl. a.att för atl hjärnan skall få ordentlig vila räcker I* 1975. isvåra fall inte nattens sömn, då stressmekanismen inle kopplat av helt och vissblockering inom hjärnbarken kvarstår. För atl hjärnan inklusive hjärnbarkenskall få fullständig vila måste, anförs det vidare, den vara helt fri frånblockeringar, dvs. i ett normaliserat eller harmoniserat tillstånd. Motionärenframhåller atl del är i många fall bekräftat att meditation och autogen träningverkligen hjälper härvidlag. Motionärenanför vidare att - utöver enskild inlärning och utövande -meditation ochautogen träning i viss utsträckning har prövats vid olika institutioner ochföretag och att det vanligen kan redovisas positiva resultat. Någrasamhällsområden där de lämpligaste av förekommande metoder verkligen bör kunnakomma till nytta - om de verkligen förstås och utnyttjas - är enligt motionärenföljande: 1. i skolorna för atl dels ge bäure allmännytta, delsbättre inlärningsförmåga och -resultat, dels ge en grundkunskap som elevernasenare i livet kan utnyttja i besväriiga sinnestillstånd eller i allmänteffekthöjande syfte, 2. i fångvårdsanstalter och liknande där vissaindivider helt säkert kommer att vara mottagliga för sådan undervisning vilketmed viss sannolikhet kommer att vara till samhällets nytta, 3. i samband med värnpliktsutbildningen, bl.