bet · FY01UbU17 · 1975-12-31 00:00:00 — Beredningenföreslår vidare att särskilda medel skall anvisas fakultetsvis för att tas ianspråk för- kostnader i samband med att forskningsprojekt, som inte kräversärskilda investeringar i tung utrustning m. m., förläggs till högskoleorterutan fast forskningsorganisation. Härvid bör enligt beredningen projekt medanknytning till den regionala utvecklingen eller till befint- ligaforskningsresurser utanför högskoleorganisationen uppmärksammas särskilt. Avbetydelse i sammanhanget är också att U 68-beredningen ansluter sig till U 68:sförslag att samtliga universitetslektorer och innehavare av motsvarandetjänster alltså även de som är knutna till enheter utanföruniversitetsorterna skall tillhöra närmast berörd fakultet. Detta ger enadministrativ utgångspunkt för deras anknytning till forsknings- ochforskarutbildningsverksamheten. Departementschefenförordar att ett system för forskningsanknytning på regional bas förverkligasenligt de av U 68-beredningen skisserade principerna. Imotionen 1975: 1876 framhålls att U 68-beredningens förslag på en rad punkterinnebär viktiga principiella ställningstaganden för en bättre forskningsanknytningän U 68:s förslag. Motionärerna anser yrkandet 8 attforskarutbildningsutredningen bör få i uppdrag att i sin helhet utreda formernaför forskningsanknytning av all grundläggande utbildning i enlighet med vad somanförts i motionen, dvs. a. möjligheten att för olika lärargrupperorganisera tjänstgöringen så att de får bättre forskningsmöjligheter. Envälutvecklad forskningsorganisation är inte tillräcklig för ett aktivt sambandmellan forskning och utbildning, framhålls i motionen 1975: 1872. Motionärernapåpekar att det också måste finnas organisatoriska förutsättningar för ettväxelspel mellan forskning och utbildning. De som svarar för undervisningenmåste ha möjlighet att upprätthålla och fördjupa forskningskontakter. Enligtmotionärernas mening förutsätter detta en reform av nuvarandetjänsteorganisation, så att uppdelningen i undervisnings- ochforskningstjänster försvinner. I motionen 1975: 1872 yrkas att skallbegära att gällande föreskrifter om tjänstgöringsskyldigheten för olikakategorier av högskolelärare ses över (yrkandet 16). Ifråga om innehavare av tjänst som universitetslektor och motsvarande tjänsteranser samma motionärer att nu bör besluta att de skall få fullgöra enviss del av sin tjänstgöring inom forskning och forskarutbildning (yrkandet 17a). Ett därmed överensstämmande yrkande har förts fram i motionen 1975: 1858(yrkandet 2). Idetta sammanhang har utskottet vidare funnit sig böra ta ställning till ettunder den allmänna motionstiden i motionen 1975: 158 framställt yrkandebeträffande tillkallande av en parlamentariskt sammansatt utredning meduppgift att pröva med universitetsforskningen sammanhängande frågor.Motionärerna påpekar att forskarutbildningsutredningen inte har fått tilluppgift att behandla universitetsforskningens arbetsförhållanden ochdimensionering i dess helhet samt att forskningen inom universitetssektorn ihög grad berörs av den organisation av högskoleutbildningen som kommer attgälla sedan statsmaktema tagit ställning till U 68:s förslag. Med anledning av yrkandet 16 i motionen 1975: 1872och yrkandet .8 i motionen 1975: 1876 vill utskottet först erinra om att detnyss anslutit sig till departementschefens uttalande att ett samspel mellangrundläggande utbildning och forskning/forskarutbildning bör komma till ståndöver hela fältet av högskoleutbildning. För att ett sådant samspel skallutvecklas och få önskad omfattning bör de organisatoriska förutsättningarnaklarläggas och förslag till erforderliga förbättringar läggas fram. Syftet medöversynsarbetet bör vara att skapa goda förutsättningar för all grundläggandehögskoleutbildnings forskningsanknytning. Ett viktigt led i utredningsarbetet bliratt se över tjänsteorganisationen med utgångspunkt i att så långt möjligt allalärare i grundutbildningen skall ha anknytning till forskning. Huruvidaöversynen skall anförtros forskarutbildningsutredningen eller ske i annanordning ankommer det på regeringen att besluta om. Utskottet anser detsjälvklart att parlamentariker bör delta i arbetet. Utskottetföreslår att som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetmed anledning av motionerna 1975: 1872 yrkandet 16 och 1975: 1876 yrkandet 8anfört beträffande översyn av de organisatoriska förutsättningarna för samspelmellan grundutbildning och forskning/forskarutbildning. Universitetslektorstjänsternaär enligt av statsmakterna fattade beslut nu företrädesvis avsedda förgrundläggande utbildning. Utskottet anser att det föreslagna Översynsarbetetinte bör föregripas och att därför bör avslå yrkandet 2 i motionen1975: 1858 och yrkandet 17 a i motionen 1975: 1872. Utskottet föreslår attriksdagen nu ansluter sig till regeringens förslag att universitetslektorer ochinnehavare av andra lärartjänster för vilka motsvarande kompetenskrav gällerinom ramen för tillgängliga resurser skall kunna få tillfälle att deltaga iforskning/ forskarutbildning. Yrkandet i motionen 1975: 158 om en parlamentarisktsammansatt utredning beträffande universitetsforskningen i dess helhetavstyrker utskottet. Utskottet tillstyrker förslaget om indelning avhögskoleutbildningen i de i propositionen angivna fem yrkesutbildningssektorerna.Även om avsikten inte är att ställning nu skall tas till de fem sektorernasnärmare omfattning vill utskottet framhålla att det ansluter sig tilldepartementschefens synpunkter i fråga om vissa justeringar i förhållandetillU 68:s förslag. Utskottet delar sålunda uppfattningen att sociala Unjen ochförvaltningslinjen vid socialhögskola bör hänföras till en och samma sektor. Antaletstuderande i högskoleutbildning ni. m. antagningsbegränsning antagningensorganisation Propositionen (s. 458468, 470471, 480486). Ipropositionen läggs fram förslag om ett system för totaldimensionering av dengrundläggande högskoleutbildningen. Såvälarbetslivets behov av utbildad arbetskraft som de enskildas behov av utbildningbör vara vägledande för planeringen av högskoleutbildningen. De resursersamhället kan ställa till förfogande måste ytterst vara bestämmande för hurmånga studerande som kan beredas plats. En fastare planering av antaletstuderande inom hela högskolan dvs. även inom de delar som harfritt tillträde är enligt departementschefens mening nödvändig för att säkraen balanserad utveckling utan drastiska svängningar i studerandeantalet ochför att få en fördelning av de samlade resurserna som så långt möjligt tillgodoserde enskildas och arbetslivets behov. Ifråga om utbildningshnjer föreslås i propositionen en planeringsmodell med ennedre och en övre gräns mellan vilka för varje läsår en antagningskapacitetfastställs. Den nedre planeringsgränsen skall bestämmas främst utifrån enbedömning av behovet av högskoleutbildad arbetskraft. Den övreplaneringsgränsen skall bestämmas utifrån vilka resurser som kan ställas tillförfogande för att möta en större efterfrågan på högskoleutbildning. Departementschefenföreslår att den nedre planeringsgränsen läggs vid 33 000 platser läsåret1977/78 och den övre vid 38 000 platser. För att underlätta övergången till denya planeringsmetoderna bör enligt departementschefens förslag den totalaantagningskäpaciteten för utbildningslinjer /78 fastställas medutgångspunkt i den kända volymen av motsvarande utbildning /77 ochmed beaktande av då aktuella tendenser i efterfrågan. Mot bakgrund av i dagtillgängligt material gör departementschefen bedömningen att planeringsarbetettills vidare bör kunna utgå från en nivå av omkring 35 000 nybörjarplatser iutbildningslinjer. Kapacitetenför motsvarigheten till framtida enstaka kurser beräknas i propositionen förnärvarande uppgå till 10 00015 000 helårsplatser. Avsikten är att enstakakurser skall ges hög prioritet i den fortsatta utbyggnaden av högskolan. Vadbeträffar /78 skall den ansluta till kapaciteten för läsåret1976/77 och då aktuella tendenser i efterfrågan. Somett av hjälpmedlen för att förverkliga en planering efter de angivnariktlinjerna bör användas en generell antagningsbegränsning. En förutsättninghärför är enligt propositionen att urvalsreglerna säkrar en allsidigsammansättning av studerandegruppen. Enannan förutsättning är att antagningsbegränsningen inom de nuvarandefilosofiska fakulteternas område utformas med hänsyn till att utbildningslinjernahär har en mindre fast uppbyggnad och större inslag av valfrihet för denstuderande. Encentral antagning av det slag som finns inom UKÄ-områdeterbjuder enligt propositionen betydande fördelar med avseende påbehörighetskontroll och rangordning av sökande enligt riksgiltiga kriterier.Den underlättar också i hög grad den enskildes kommunikationer medhögskoleorganisationen och garanterar ett samband mellan olika läroanstalter.En central antagnings fördelar bör enligt departementschefen så långt möjligttas till vara även i fråga om utbildningslinjerna inom de nuvarande filosofiskafakulteternas område. Det studieprogram, som antagningen skall avse när detgäller de nuvarande filosofiska fakulteterna, begränsas i propositionensförslag till en inledande del om högst två terminers studier. För den lokalaoch den övergripande utbildningsplaneringen och för målinriktningen i den enskildesstudier är det enligt departementschefens mening nödvändigt att antagningentill allmän utbildningslinje inom det nu berörda området avser såvälyrkesutbildningssektor som inledande studieprogram. Viss del avantagningsarbetet i fråga om det inledande studieprogrammet bör göras lokalt.Enligt departementschefens mening bör antagningen till kurser efter detinledande studieprogrammet också göras lokalt. Enligtpropositionen bör central antagning i regel också tillämpas på sådan lokalutbildningslinje som inleds med ett studieprogram som motsvarar förstastudieåret på någon allmän utbildningslinje. Antagningen till enstakakurser bör vara lokal. Utvidgningenav den datorbaserade centrala antagningen inom högskolan liksom sammanförandetav befintliga centrala antagningssystem kräver planerings- ochutvecklingsarbete. Detta arbete skall anförtros åt en särskild arbetsgrupp sombör nära samverka med bl. a. berörda centrala myndigheter. Frågan om enutvidgning av den centrala antagningen till att omfatta ytterligareutbildningslinjer bör prövas i detta sammanhang. Departementschefen räknar medatt antagningen tiU de utbildningar som inte omfattas av KK:s förslag tillsvidare skall fortgå i nuvarande former. I en del remissyttranden och i denallmänna debatten har U 68:s förslag om en fastare planering också inom denuvarande fria fakultetemas område hävdats vara inaktuellt mot bakgrund av denför närvarande låga tillströmningen. Dimensioneringsfrågan måste emellertidenligt departementschefens mening ses i ett vidare och mer långsiktigtperspektiv än det som ges av det dagsaktuella läget. Som ett hjälpmedel för attförverkliga en fastare kvantitativ planering av högskoleutbildningen i desshelhet förordas i propositionen att generellantagningsbe-gränsning införs förall grundläggande högskoleutbildning. Förslaget om generell antagningsbegränsning avvisasi motionerna 1975: 1869, 1975: 1872 och 1975: 1876. sistnämnda motionen hävdas att det finns små möjligheter attbedöma effekterna av en totaldimensionering avseende alla utbildningslinjerinom högskolan. Samma motionärer framhåller att en antagningsbegränsning idagsläget, med en vikande studerandetillströmning till bl. a. de friafakulteterna, knappast fyller någon praktisk funktion. Studerande som söker sigtill icke spärrad utbildning kommer att avvisasendast om behörighetskraven inte uppfylls. Motionärerna synes däremot inte hanågot att erinra mot att befintliga spärrar bibehålls. Dedimensioneringstal som föreslås i propositionen bör enligt motionen 1975: 1869endast ligga till grund för statsmakternas beslut i fråga om planering ochresursfördelning i grova drag: Motionärerna framhåller att den faktiskadimensioneringen i stället måste ta stor hänsyn till de enskilda individernasegna utbildningsbehov och utbildningsändamål. Intagningsbegränsningar börenligt deras mening tills vidare inte gälla för annat än särskiltkostnadskrävande utbildning och sådan utbildning som avser klart avgränsatarbetsområde. Imotionen 1975: 1872 hävdas dessutom att en generell antagningsbegränsning ståri strid med strävandena att öppna och demokratisera högskolan. En öppenhögskola bör, anser motionärerna, innebära att man ger den enskilde störrevalfrihet i utbildningsvalet vilket man inte gör med en totalspärr. I yrkandet1 i motionen 1975: 1872 avstyrks därför förslaget om generellantagningsbegränsning. Utskottetdelar departementschefens bedömning att varken individernas efterfrågan ellerarbetsmarknadens behov ensamt kan läggas till grund för högskoleutbildningensplanering. Denna måste grundas på båda de nämnda faktorerna med de totalttillgängliga resurserna för högskoleutbildning som ytterst bestämmande förutbildningskapacitetens omfattning och fördelning. När det gäller planeringtned anknytning till arbetsmarknadsbehov delar utskottet departementschefensbedömning av svårigheterna att göra behovsprognoser för även förhållandevisklart avgränsade yrkesområden. Utskottet erinrar här om sin diskussion i dessafrågor beträffande lärarutbildningen i betänkandet 1975: 10. Planeringenutifrån arbetsmarknadsbedömningar bör enligt utskottets mening så långt det ärmöjUgt avse breda sektorer av yrkeslivet och inom de planeringsramar som kanfastläggas för sådana sektorer bör individernas efterfrågan tillmätas storvikt. När det gäller fördelningen av de samlade resurserna förhögskoleutbildning vill utskottet anföra följande. Ettväsentligt inslag i högskolereformen är att ge förutsättningar för en utbyggnadav permanenta resurser för högskoleutbildning på ett antal orter utanför denuvarande universitetsorterna liksom för en ökning av utbudet av meratillfällig utbildning i form av enstaka kurser och fören förläggning av sådana kurser inte bara till de nämnda utan även till andraorter. a. är avsikten att den nuvarande decentraliseradeuniversitetsutbildningen, som anordnas i UKÄ:s regi, skall bli en del av det reguljärautbildningsutbudet inom högskolan och sålunda i regional och lokal regisamordnas med universitetens m. fl. Detär vidare viktigt att säkra en utveckling av utbildningsutbudet också på deorter med ett mera omfattande utbildningsutbud inom de filosofiskafakulteternas område, vilka upplevt svårigheter till följd avden minskade studerandetillströmningen. Detta gäller och samt detre universitetsfilialorterna. Som utskottet återkommer till i det följandebör förnyelsen av utbildningsutbudet på de äldre universitetsorterna ske inomramen för ett studerandeantal som i stort inte överstiger det som U 68 räknademed. Vadsom nu anförts aktualiserar behovet av översiktlighet i planeringen när detgäller att fördela de totalt tillgängliga resurserna för högskoleutbildningmellan olika regioner, olika orter och läroanstalter och olika slag avutbildning. De negativa effekterna för den enskilda läroanstalten ellerinstitutionen av kraftiga svängningar i studerandeantalet ärpåtagliga, inte minst med avseende på personalens anställningstrygghet. Enordning som medger sådana svängningar försvårar också den önskvärdautvecklingen av utbildningens innehåll och organisation genom att dekvantitativa problemen kommer att dominera i planeringen. Enligt utskottetsmening är det nödvändigt att med hjälp av planeringsramar säkra en vissstabilitet i planeringen för olika orter och läroanstalter förhögskoleutbildning och också ett effektivt utnyttjande av de totalttillgängliga resurserna. Utskottetutgår från att de totala planeringsramarna för högskoleutbildningen skallfastställas under största möjliga hänsyn till tendenser i individernas samladeefterfrågan på högskoleutbildning. Utskottet utgår vidare från att fördelningav medel på orter, läroanstalter och utbildningsområden för varje läsår skallgöras under hänsyn till hur den aktuella efterfrågan fördelar sig på olikaorter och på olika slag av utbildning. Under dessa förutsättningar anser sigutskottet kunna godta att de medel som för varje budgetår anvisas förgrundläggande högskoleutbildning får karaktär av resursramar för de olikahögskolemyndigheterna. Avavgörande betydelse för utskottets ställningstagande härvidlag är de möjlighetersom en sådan ordning ger att till de lokala högskolemyndigheterna föra överbeslutanderätt i fråga om både utbildningens innehåll och organisation,fördelningen av utbildningsplatser mellan olika linjer, grupper av linjer ellerslag av kurser och användningen av tillgängliga resurser. Inte minst viktigtför att tillgodose individernas efterfrågan på utbildningen är en ökad frihetatt inom de givna totalramarna fördela resurserna på olika slag av utbildning.Antalet utbildnings- platserför olika linjer eller grupper av linjer bör normalt endast i budgetpropositionenanges som en riktpunkt, på vilken den schablonmässiga medelsberäkningengrundas. Den enskilda läroanstalten bör ha betydande frihet att disponeraresurserna och därmed fördela utbildningskapaciteten på ett sätt somöverensstämmer med lokala förutsättningar och önskemål. Medde ramar för kapaciteten i den grundläggande högskoleutbildningen somutskottet förordar finns det, som påpekats bl. a. i motionen 1975: 1876,anledning att anta att behöriga sökande till högskoleutbildning, som förnärvarande har fritt tillträde, kommer att kunna beredasönskad[ utbildning enligt dessa principer. Det är emellertid med deberättigade krav på planeringsförutsättningar som de olika läroanstalterna kanställa inte säkert att utbildningsönskemålen alltid kommer att kunnatillgodoses vid den läroanstalt eller på den ort som den studerande söker sigtill i första hand. Det bör enligt utskottets mening ankomma på den enskildaläroanstalten att slutligt avgöra hur många studerande som den inom ramen försina givna resurser kan ta emot i en viss utbildning. Om härvid inte alla somönskar utbildningen i fråga kan beredas plats, är det viktigt att det fiims ettinstrument som visar om önskad utbildning finns tillgänglig på annan ort. Idetta läge kan en central registrering av anmälningar fylla en be tydelsefullfunktion även inom den del av högskolan till vilken tillträdet är fritt.Uppgiften att ha hand om denna registrering bör lämpligen läggas på den enhetsom svarar för central antagning till spärrad utbildning. Utskottetförordar sammanfattningsvis att som ett medel i planeringen av dengrundläggande högskoleutbildningen används resursramar med den innebördutskottet i det föregående angivit. Vad utskottet här anfört beträffandeplaneringsramar, resursramar och regler för antagning m. m. bör medanledning av regeringens förslag samt motionerna 1975: 1869 yrkandet 1 d, 1975:1872 yrkandet 1 i denna del och 1975: 1876 yrkandet 2 som sin mening geregeringen till känna. Mot bakgrund av vad utskottet anfört omresursrainar, vilka kommer att behandlas i budgetpropositioneii, anserutskottet att yrkandet 3 a i motionen 1975: 1872 inte påkallar någon åtgärd,varför utskottet avstyrker detta yrkande. Utskottet har framhållit att en centralregistrering av anmälningar fyller en betydelsefull funktion även inom den delav högskolan till vilken tillträdet är fritt och att uppgiften att ha hand omdenna registrering lämpligen bör läggas på den enhet som svarar för centralantagning till spärrad utbildning. Vad utskottet anfört avser i första handallmänna utbildningslinjer. Även i fråga om övriga utbildningslinjer samtbeträffande enstaka kurser måste ur planeringssynvinkel ett anmälningsför- farandeanses lämpligt och därför föreskrivas. Det bör ankomma på de olikahögskoleenheterna att utforma ett sådant anmälningsförfarande med utgångspunkti den totala planeringens krav och härvid bl. a. beakta vikten av samordningmed enheten för central anmälan och antagning. Sammanfattningsvis delarsålunda utskottet den i motionen 1975: 1872 framförda uppfattningen att det börmeddelas föreskrift av innebörd att ett generellt anmälningsförfarande införs.Det i yrkandet 3 c i motionen 1975: 1872 avsedda syftet kommer med en sådan ordningatt tillgodoses. Utskottet föreslår att som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört om föreskrift avseende generelltanmälningsförfarande. Yrkandet 12 i motionen 1975: 1872, som avser ettuttalande om att s. k. dubbelspärrar inte skall förekomma, avstyrker utskottetmed erinran om att frågor som gäller antagningens organisation, anmälningsförfarandem. m. kommer att tas upp särskilt i det fortsatta utredningsarbetet. Utskottet anser det självklart attbehörighetskontrollen skall göras av det organ till vilket anmälan görs. Det imotionen 1975: 1876 yrkandet 3 avsedda syftet tillgodoses med den av utskottetföreslagna ordningen, varför yrkandet kan avslås av . I motionen 1975:1865 har framställts ett yrkande avinnebörd att en studerande vid studieavbrott skall vara garanteradfortsatt plats för fullföljande av sina studier, på heltid eller deltid. Detblir en uppgift för de lokala högskolemyndigheterna att vid sina dispositionerinom givna resursramar beakta olika krav och önskemål. Att genom generellabestämmelser närmare reglera behandlingen av individuella fall ser utskottetsom vanskligt. Utskottet utgår från att studieavbrott av det slag som berörs imotionen skall medges på samma sätt som sker. Med det anförda avstyrkerutskottet motionen 1975: 1865. Utskottet har slagit fast att det är nödvändigt attmed hjälp av planeringsramar säkra en viss stabilitet i planeringen för olikaorter och läroanstalter för högskoleutbildning och också för att säkra etteffektivt utnyttjande av de tillgängliga resurserna. Motden i propositionen i fråga om utbildningslinjer föreslagna planeringsmodellenmed en nedre och en övre gräns har utskottet inte funnit något att erinra. Departementschefenhar gjort den bedömningen att den nedre planeringsgränsen för en femårsperiodbör anpassas till en antagningskapacitet av 33 000 platser /78 meden årlig ökning därefter samt utgår tills vidare från en övreplaneringsgräns av 38 000 studerande /78 med en ökning avkapaciteten . I motionen 1975: 1872 harföreslagits att skall uttala sig för högre planeringstal i vad gällerden övre planeringsgränsen. Utskottet vill understryka att om tillströmningen avstuderande kraftigt skulle öka bör den övre planeringsgränsen kunna bli den avU 68 föreslagna 42 000 studerande men har inte funnit anledning tillinvändningar mot de bedömningar departementschefen nu gjort och ansluter sigdärför till departementschefens förslag att kapaciteten för /78 bör fastställas med utgångspunkt i den kända volymen avmotsvarande utbildning /77 och med beaktande av då aktuellatendenser i efterfrågan. Utskottet är vidare ense med departementschefen om attkapaciteten för lokala och individuella utbildningslinjer bör hållas på en högnivå samt att kapaciteten för enstaka kurser bör prioriteras i den fortsatta utbyggnaden.Med hänsyn till övervägandena om kompetensfördelningen mellan högskolan ochstudieförbunden är utskottet inte berett att ta ställning till frågan om enplaneringsram för enstaka kurser /78 utan ansluter sig tilldepartementschefens bedömning härvidlag- Med det anförda avstyrker utskottet yrkandet 2 i motionen1975: 1872. Utskottet har i det föregåendegodtagit en ordning som innebär att de medel som anvisas förgrundläggande högskoleutbildning får karaktär av resursramar för de ohkahögskolemyndigheterna. Någon automatisk, till antalet studerande relateradtilldelning av resurser kommer därmed inte i fråga. Det i propositionenförordade änslagssyste-met är helt förenligt med den av utskottet förordadeordningen. Inte heller av andra skäl har utskottet funnit anledning ättifrågasätta det system för planering och resursfördelning som föreslås ipropositionen. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet yrkandet .21 i motionen1975: 1872 om ett nytt förslag till anslagssystem.