bet · FY01LU26 · 1975-12-31 00:00:00 — Lagutskottetsbetänkande nr 26 LU 1975: 26 Lagutskottetsbetänkande med anledning av motioner om vissa former för upplåtelse av bostadslägenhet I motionen 1975: 300 av m. fl. (m)hemställs, såvitt nu är i fråga, att anhåller om sådanaförfattningsändringar som syftar till att direkt ägande av lägenhet iflerfamiljshus möjliggörs ------ allt i enhghet medvad i motion anförts (yrkandet i övrigt under punkten 1 imotionens hemställan har behandlats av civilskottet i betänkandet CU 1975: 16). Imotionen 1975:1138 av () hemställs att hos regeringenhemställer om en översyn av de mindre frekvent förekommande företagsformernavid förvaltning av flerfamiljshus. Förstnämndamotion har, såvitt avser punkterna 2 och 3 i motionens hemställan, behandlatsav civilutskottet i betänkandet CU 1975: 7. Utskottet har inhämtat utlåtanden över motionernafrån , , , hyresnämnden förGöteborgs och län samt boende- och bostadsfinansieringsutredningarna. Påbegäran av utskottet har vidare yttranden avgivits av ,allmännyttiga bostadsföretag (), ,. Hyresgästernas sparkasse- ochbyggnadsföreningars riksförbund u. p. a. (HSB), ek. och kooperativa bostadsförening ek. Enskildäganderätt till lägenhet i flerfamiljshus I motionen framhålls att direkt ägande av lägenheti flerfamiljshus står öppet för medborgarna i en rad västerländska stater. Ettsådant system är vanligt i bl. a. och . I är däremotmöjligheterna att direkt äga lägenheter utomordentligt begränsade, påpekarmotionärerna. Fastighetslagstiftningen ger inte den boende möjlighet atterhålla lagfart på en lägenhet. Därav följer bl. a. att han inte somsmåhusägaren kan inteckna lägenheten som säkerhet och därmed nedbringa behovetav kontantinsats till en nivå som är realistisk för en normal inkomsttagare.Enligt motionäremas uppfattning bör fastighetslagstiftningenändras i detta avseende. Vidare föreslås i motionen att hyresgäster gesmöjlighet att träffa överenskommelse med fastighetsägare, såväl enskilda somallmännyttiga, om förvärv av respektive lägenhet samt hembudsrättighet dvs.förstahandsrätt vid överlåtelse till det hus de bor i. Äganderätt till lägenhet, våning eller annan dylikdel av hus förekommer i bl. a. cirka 15 väst- och östeuropeiska länder.Institutet går under olika benämningar, såsom ejerlejlighed (),Stockwerks-eigentum (), Wohnungseigentum (), Propriétéd'ap-partements (), Condominio (), Propriedad Horizontal() och Apartment Ownership eller Condominium Property (). Däräganderätten till lägenhet förekommer betraktas husets gemensamma utrymmensamt marken i allmänhet som gemensamma tillgångar knutna till lägenheterna.Vanligen finns särskilda regler till grund för behandlingen av sådanagemensamma angelägenheter. Äganderätttill lägenhet medför knappast några nämnvärda andra befogenheter i avseende påsjälva sättet att utnyttja lägenheten och huset än som brukar vara förenade mednyttjanderätt. En lägenhetsägare kan t. ex. inte riva, flytta eller på annatfaktiskt sätt disponera över tak och väggar i lägenheten, enär dessabyggnadsdelar också utgör golv resp, väggar för andra lägenheter eller ovanförbelägna delar av huset. Lägenhetsägaren har i allmänhet inte heller rätt attensam bestämma färgen på den del av ytterväggen, som avgränsar hans lägenhet.Hela huskroppen framstår sålunda praktiskt sett som gemensam egendom. När manlikväl talar om äganderätt till lägenhet är detta främst ett sätt att uttryckadet förhållandet, att lägenheten, eller rätten till lägenheten, utgör föremålför överlåtelse och pantsättning enligt samma eller liknande regler som gällerför fast egendom. På sina håll har man dessutom, åtminstone tidigare, givitäganderätten den formella innebörden, att den avser en viss luftkub (air cube,air space unit, ). Lägenhet,som är föremål för äganderätt, utgör i en del länder särskild enhet ijordregistret, dvs. enligt svensk terminologi en fastighet. I andra länderredovisas äganderätt till lägenhet på motsvarande sätt som en belastning på denfastighet, som mark och hus utgör. Närmaste svenska motsvarighet är måhändaredovisningen av tomträtt. På grund av de stora olikheter, som föreligger iavseende på systemen för redovisning av fast egendom och rättigheter tillsådan egendom olika länder eller grupper av länder emellan, är det emellertidsvårt att få en konkret bild av förhållandena. Det förekommer att man iett och samma land har såväl äganderätt till lägenhet som institut motsvarande vår svenskabostadsrätt. Efter det senaste världskriget synes utvecklingen i flera länderha gått i riktning mot ökad användning av äganderättsformen. Tydligen harsystemet med äganderätt underlättat eller ansetts underlättakapitalanskaffningen för återuppbyggnaden och urbaniseringen. Frågan om införande i svensk rättav ett institut innebärande äganderätt till bestämda lägenheter i bostadshusdiskuterades i samband med tillkomsten av lagen om bostadsrättsföreningar av år1930. Ett sådant institut ansågs därvid vara förknippat med allvarligaolägenheter. a. åberopades, att en dylik våningsrätt enligt erfarenheterfrån utlandet var föga uppskattad som grundval för kreditgivning. Vidareanfördes betänkligheter ur juridiska och praktiska synpunkter. I ställetinfördes bostadsrätten, som innebär nyttjanderätt för i princip husets hela varaktighetstidtill viss bostad eller annan lägenhet, varvid nyttjanderätten är förbunden medmedlemskap i den förening som äger fastigheten och delaktighet i föreningenstillgångar. Bostadsrätt utgör inte fast egendom utan är att juridiskt behandlasom lös egendom. Sedermera har bostads-rättshavarens ställning ytterligareförbättrats genom tillkomsten av den nu gällande bostadsrättslagen (1971: 479). I syfte att vidga möjligheterna för enskilda personer attsatsa kapital och arbete på saneringen av bebyggelsen i städerna och att främjabostadssparandet väcktes vid riksdag två likalydande motioner II:343) med begäran bl.a. om utredning av möjligheterna att i svensk rätt införa ett institutinnebärande enskild äganderätt till lägenhet. Tredje lagutskottet framhöll isitt uttalande (3LU 1958: 19) bl. a. att utskottet funnit att alla fördelar somkunde vara förknippade med det institut som motionärerna närmast hade itankarna, nämligen den tyska "våningsrätten", redan skulle föreliggainom bostadsrätten. Den möjlighet som fanns att inteckna en"våningsrätt" för gäld skulle, enligt utskottets mening, inteavlägsna behovet att även inteckna fastigheten som helhet ochdärmed skulle uppstå en ny form av gemensamma inteckningar, vilket inte kundevara lyckligt. biföll utskottets utlåtande och avslog motionerna. Vid riksdag väcktes på nytt vissa motioner (I: 71och II: 95) med begäran om utredning ominförande av ett institut, som gjorde enskild äganderätt till lägenheter iflerfamiljsfastighet möjlig. Tredje lagutskottet hemställde i sitt av riksdagengodkända utlåtande (3LU 1967: 60) att motionerna inte skulle föranleda någonriksdagens åtgärd. Utskottet hänförde sig i utlåtandet till det förut återgivnautlåtandet till riksdag och framhöll bl. a. att vad som senareförekommit inte gett utskottet anledning att ändra uppfattning. mening hade i utlandet vunna erfarenheter av institut liknande det i It 1975.8 saml. motionerna föreslagna ytterligare stärkt betänkligheternamot att införa ett sådant i . Erfarenheterna av det här på sina hållpraktiserade förfarandet att upplåta ideell andel i fastighet mot rätt attförfoga över en viss lägenhet var också i många fall nedslående. Utskottethänvisade slutligen till att den inom bostadsrättskommittén pågående allmännaöversynen av bostadsrättslagen kunde förväntas undanröja sådana olägenheter,som kunde vara förenade med de då gällande bestämmelserna på området. Motionsförslaget om att i svenskrätt införa ett rättsinstitut innebärande enskild äganderätt till bestämdlägenhet avstyrks av , , , ,och kooperativa bostadsförening. Inteheller Stockholms bostadsföreningars centralförening anser att ett direktägande av lägenhet i flerfamiljshus bör stimuleras. Motionen tillstyrks idenna del endast av en minoritet resp. SABO.Fastlghets-ägareförburidet förklarar sig inte ha någon erinran mot att fråganom olika former för delägande av flerfamiljshus utreds. Boende- och bostadsfinansieringsutredningarna framhålleratt de i motionen upptagna frågorna faller inom ramen för det uppdrag sommeddelats de båda utredningarna. Dessa har också fastställt ettarbetsprogram som innebär att dessa frågor kommer att bli behandlade.Utredningarnas återstående arbete beräknas vara avslutat före halvårsskiftet1975. Med hänvisning till att frågorna kommer att behandlas av förevarandeutredningar har HSB avstått från att nu avge annat yttrande över motionen änatt utredningarnas förslag bör avvaktas och att det kan förutsättas att dettakommer att remissbehandlas. De remissinsanser som är kritiskt inställda till systemetmed äganderätt till våning pekar bl. a. på att förslaget innebär en avsevärdförändring av den svenska fastighetsrätten. I yttrandet från liovrättframhålls att ett sådant system sedan gammalt ansetts oförenligt med svenskfastighetsrätt. Om institutet skulle förenas med rätt att särinteckna våningenskulle detta strida mot de principer rörande gemensamma inteckningar ochinteckningar i andel av fastighet som 22 kap. jordabalken ger uttryck för. Ävenbostadsstyrelsen understryker att ett system med lagfart på bostadslägenhetjämte möjlighet till inteckning av densamma strider mot de huvudgrunder påvilka vårt nuvarande lagfarts- och inteckningsväsende vilar. Liknandesynpunkter anförs av . I dessa remissyttranden betonas vidare att bostadsrättsinstitutetför dess innehavare torde medföra i huvudsak samma fördelar som institutetäganderätt till våning utan att vara förknippat med de nackdelar som äganderätten i detta fall medför. Sveahovrätt anser att något reellt behov av ägandelägenheter vid sidan avbostadsrättslägenheter inte föreligger. Ett system med ägandelägenheter skulleför övrigt också strida mot de kooperativa tankegångar, som legat till grundför bostadsrättslagstiftningen, påpekar hovrätten. Bostadssiyrelsen uppger atterfarenheterna av bostadsrättsföreningarna är goda och att det inte finns behovav ytterligare ett rättsinstitut i fråga om boendet. Stockholmsbostadsföreningars centrcdförenlng anser att bostadsrätt utgör en upplåtelseformsom inom en förenings ram bäst kan tillgodose olika krav från såväl denenskilde som hyresgästkollektivet inom en fastighet. Även enligt Stockholmskooperativa bostadsförenings uppfattning medför bostadsrätten i tillräckligmän de fördelar, som skulle kunna anses vara förknippade med ett direkt enskiltägande av en bestämd lägenhet. Föreningen anser att det saknas anledning attöverföra det bostadskapital, som ligger i hyresfastigheter, i de boendes egnahänder. I stället bör man eftersträva ett vidgat kooperativt ägande, i förstahand genom att till hyresgästkollektiv överföra äganderätten till privatägdaflerfamiljshus. Genom övergång till ett kooperativt ägande ges de bästaförutsättningarna för ett verkligt medlemsinflytande och ansvar för fastigheten,påpekar föreningen. Frågan om möjligheterna att utnyttja ägandelägenheter somk r e-d i t o b j e k t tas upp i yttrande. Enligt styrelsensmening torde det vara synnerligen ovisst om och i vad mån de svenskakreditinstituten i allmänhet skulle komma att godta särinteckningar irespektive lägenheter såväl av säkerhetsskäl som från administrativ synpunkt.Detta gäller givetvis i lika hög grad vid en eventuell statlig långivning. Urkreditgivarens synpunkt torde ett enda län mot säkerhet av inteckningar i helafastigheten vara att föredra framför ett stort antal små lån mot säkerhet avsärinteckningar, påpekar styrelsen. fäster uppmärksamheten på att ett system medägandelägenheter inte kan fungera utan att en samfälld förvaltning av d egemensamma angelägenheterna tillskapas. Även Hyresgästernas riksförbundpåpekar att förvaltningen av bostäder gäller inte enbart den enskildalägenheten utan i hög grad gemensamma angelägenheter i fastigheten och dessomgivning. Avgörandet av dessa frågor skulle enligt riksförbundets uppfattningväsentligen försvåras med sådana ägarkonstruktioner som kan bli följden av deni motionen föreslagna ordningen. Möjligheter skulle finnas för enskild attköpa sig majoritetsställning utan att därmed behöva ta något som helst ansvarför hela fastighetens förvaltning. Inflytandet för dem som bor i fastigheten,vilka inte behöver vara desamma som lägenhetsägarna, skulle starkt försämras.Mot bakgrund härav anser riksförbundet att motionärernas förslag inte skulleskapa möjligheter för ett vidgat boendeinflytande i flerfamiljshus. göra för enskild person att äga enstaka lägenhet iflerfamiljshus torde nämligen enligt riksförbundets uppfattning vara en ytterstbegränsad och tillika olämplig metod att lösa frågan om boendeinflytande överförvaltningen. Den realistiska vägen för att nå fram till en vidgadbo-endedemokrati torde i stället vara reformer grundade på synsättet attägarintresset bör stå tillbaka för de boendes intressen. För att utvecklaformerna för vidgad boendedemokrati bör man således inte åstadkomma enytterligare uppsplittring av ägande- och förvaltningsformerna utan i ställetsöka fä bort de ägarintressen som utan social ansvarskänsla spekulerar iboendet, understryker riksförbundet. Även i yttrandet från tas fråganupp om hyresgästernas inflytande över sina boendeförhållanden. Enligt förbundetsuppfattning har debatten om boendeinflytande ensidigt rört sig om de fördelarför hyresgästen som står att vinna med ett ökat inflytande. Den andra sidan avsaken, nämligen ökade bekymmer och ett ökat ansvar för honom, har knappastberörts. Det bör dock stå klart, framhåller förbundet, att ett ökat ansvar bl.a. i ekonomiskt avseende måste bli följden av det ökade inflytandet. Man kanmed andra ord inte ge vissa människor rätt att besluta i ekonomiska ting ochlåta andra få nöja sig med att betala räkningarna. Det är sannolikt attåtskilliga hyresgäster kommer att ställa sig tämligen kallsinniga tillmedinflytan-det, om det kombineras med medansvar, anser förbundet. Man fårheller inte förbise att det finns en hel del människor som valt att hyra bostadför att slippa kapitalutlägg för och bestyr med ett hus. Förbundet pekar påatt motionärerna inte närmare berört boendedemokrati-frågorna i hyreshus. Detkan möjligen hänga samman med att motionärerna delar förbundets uppfattningatt de inflytandefrågor som har ekonomisk anknytning är mycket svårlösliga närdet gäller hyreshus. I den mån det blir fråga om beslutanderätt och ekonomiskainsatser från de boendes sida måste det nämligen framstå som närmast meningslöstatt äganderätten skall tillkomma någon annan. Det ligger alltså nära till handsatt lösa inflytandefrågorna genom någon form av gemensamt ägande, enligt vilketbestämmanderätt och därmed sammanhängande ansvar finner en naturlig lösningför dem som är intresserade härav. Förbundet har därför inte något att erinramot att frågan om olika former för delägande av flerfamiljshus utreds. Enligt mening skulle motionärernas förslag kunnamedföra risk för ökad bostadssegregation. Med avseende på kapitalkostnadernaär äganderättsformen gynnad i jämförelse med andra besittningsformer på grundav rådande skatterättsliga regler. Det exklusiva skatterättsliga stödet vidäganderättslägenheter skulle öka med inkomstens storlek, påpekar . Dessutomerfordras vid denna besittningsform, inte minst när bostädernas värde efter någraår har stigit på grund av inflatoriska och lägesmässigaförmögenhetsomfördelning- ar, icke oväsentliga egna kapitalinsatser. Detta skullemedföra att bostadssökande, som saknar hög inkomst och tillgång tillerforderligt initialkapital, på många håll skulle ha svårt att vinna tillträdetill denna del av bostadsmarknaden. Sådana ekonomiskt betingade restriktionermed uppenbara risker för ett segregerat boende strider mot den grundläggandeutgångspunkten för de allmännyttiga företagens verksamhet att till lägstamöjliga kostnader tillhandahålla bostäder till alla människor oavsettekonomisk och social status, framhåller . Såsom ovan nämnts tillstyrks motionsförslaget om bostadsägandei flerfamiljshus av en minoritet resp. . I enreservation till remissyttrande anför två styrelseledamöteratt den förda bostadspolitikens misslyckande och denkraftigt ökade efterfrågan på småhus visar att det föreligger ett behov av nyaalternativ till dagens boendeformer. Härtill kommer att andelenbostadsrättslägenheter inom den årliga bostadsproduktionen av flerfamiljshusf.n. Mot denna bakgrund tillstyrker dessa två ledamöter sådanaförfattningsändringar som föreslås i motionen. I en till SABOrs yttrande fogadreservation anför en styrelseledamot att enligt hans bedömande är farhågornabetydligt överdrivna för att motionsförslaget skulle leda till utslagning avbostadssökande, som saknar hög inkomst, och till ökad bostadssegregation. Ettkonsekvent genomförande av de förslag som läggs fram i motionen skulle istället underlätta för alla därav intresserade bostadssökande att skaffa sig enlägenhet med äganderätt, framhålls det i reservationen. Motionen 1975: 1138 I motionen framhålls inledningsvisatt det finns bostadsföreningar som inte faller under bostadsrättslägensbestämmelser. Det är emellertid också tveksamt i vilken utsträckninghyreslagens bestämmelser äger tillämpning på sådana bostadsföreningar. Rättenatt erhålla bostad är i dessa föreningar oftast knuten till ett delägarskap direkt i form av en ideell andel i fastigheten eller indirekt via en andelsrätti en ekonomisk förening eller annan juridisk person. Det har vidare uppgettsatt administrativa svårigheter ibland föreligger med hänsyn till att föreningslageninte är direkt anpassad för det slags verksamhet bostadsföreningarna bedriver.För de bostadsföreningar som tillåter försäljning av hyres- ellerbesittningsrätten till lägenheterna förefaller t. ex. en övergång tillbostadsrättsföreningsformen vara lämplig, påpekar motionären. I motionen understryks att det finns bostadsföreningar medklar social målsättning. framhåller dock motionären att kritik vidolika tillfällen har riktats mot vissa former avandelsupplåtelser med hänsyn till brister i den bostadssociala inriktningen. Veterligen har inte någon sammanfattande bedömning gjortsav de på bostadsmarknaden mindre frekvent förekommande företagsformernaslämplighet för sitt ändamål. En översiktlig belysning av främst de faslighets-och associationsrättsliga frågorna måste enligt motionärens uppfattning ansesvara angelägen för att få underlag till även senare bostadssociala bedömningar.Det torde kunna antas att en sådan översyn skulle kunna ge underlag förförslag till sådan ändrad lagstiftning att förvaltningsformerna kunde görasmera enhetliga och tillgodose ytterligare boendesynpunkter. En anslutning aven sådan översyn till bo-endeutredningens arbete i boendedemokratifrågorna fårenligt motionärens mening anses naturlig, även om de här berörda frågornasjuridisktekniska karaktär gör överväganden därav inom justitie- och bostadsdepartementenmest lämpliga. I motionen förordas därför att hos regeringenhemställer om en översyn av de mindre frekvent förekommande företagsformernavid förvaltning av flerfamiljshus. Uppgifter I anslutning till motionen Statsmakterna har sedan lång tidtillbaka intagit den principiella ståndpunkten att upplåtelse avbostadslägenhet skall ske antingen genom hyresavtal mellan fastighetsägare ochhyresgäst eller i form av bostadsrätt. Härigenom har man i stort kunnat uppnåen önskvärd enhetlighet på bostadsmarknaden. Såsom framgår av motionen finns det emellertid alltjämtett antal företrädesvis äldre föreningar och bolag som med stöd av särskildaövergångsbestämmelser driver verksamhet för upplåtelse av lägenheter åtinnehavare av andel i föreningen eller bolaget. Dessutom har det förekommit attförvärv av ideell andel i fastighet kombinerats med ett förvaltningsavtalmellan delägarna rörande dispositionen av lägenheterna i fastigheten. I detföljande lämnas en närmare redogörelse för de successivt införda legalaförbuden mot andra upplåtelseformer än hyresrätt och bostadsrätt samt deundantag som meddelats i de olika övergångsbestämmelserna beträffande redanexisterande bostadsföretag. råder förbud för envar annan änbostadsrättsförening att mot vederlag upplåta bostäder eller andra lägenheterunder nyttjanderätt för obegränsad tid. har vidare successivtinförts förbud för ekonomisk förening, handelsbolag och aktiebolag att upplåtaandelsrätt med vilken följer rätt att för begränsad tid nyttja lägenhet i hussom innehas av sammanslutningen i fråga. Det sistnämnda förbudet gäller numeraendast upplåtelser av bostadslägenheter. Förbuden framgår av 1, 2 och 79 §§bostadsrättslagen (1971: 479). Undantaenafrån dessa förbudsbestämmelser är vissa äldre bostads- föreningar,bostadsaktiebolag och handelsbolag, alla enligt punkterna 2 och 16 iövergångsbestämmelserna till bostadsrättslagen. Sålunda äger envar juridiskeller fysisk person, som före i förening med andelsrätt upplåtitnyttjanderätt för obegränsad tid till lägenheter i då innehavda hus, fortsättaverksamheten beträffande dessa hus. Likaledes äger bostadsförening i förbindelsemed andelsrätt upplåta lägenheter för obestämd tid i hus som föreningen före1.7.1930 förvärvat eller börjat uppföra. Vidare får ekonomisk förening elleraktiebolag, som före under villkor om förvärv av andelsrätt upplåtitlägenheter för bestämd tid i då innehavda hus inom hyresreglerat område ochvars verksamhet ej förbjudits av hyresnämnden, fortsätta verksamheten dels idessa hus, om vid upplåtelsen ej betingas större eller mindre förmåner änförut, dels i senare förvärvade hus, om tillstånd därtill erhållits avhyresrådet. Härutöver äger ekonomisk förening och aktiebolag, som före 1.1.1969utanför hyresreglerat område överlåtit andelsrätt varmed följde rätt att förbestämd tid nyttja bostadslägenhet i då innehavda hus, fortsätta verksamhetenbeträffande lägenheter i husen samt, om dispens erhållits av ,även beträffande lägenheter i senare förvärvade hus. Dessutom har alla handelsbolagsom före i förening med andelsrätt upplåtit bostadslägenheter förbestämd tid i då innehavda hus rätt att fortsätta verksamheten i dessa hus.Slutligen kan förening, aktiebolag eller handelsbolag som före 1.7.1972upplåtit andelsrätt med vilken följt rätt att för begränsad tid nyttjabostadslägenhet erhålla tillstånd av att fortsätta verksamheten. Nuåtergivna undantagsregler grundar sig på övergångsbestämmelserna till gällandeoch tidigare förbudslagstiftning i anförda hänseenden, nämligen lagom bostadsföreningar (1930: 115) och ändring i 2 § 2 mom. (1930: 116)av lag om ekonomiska föreningar (1911:55), ändring i 11 §(1945:797) till lag om kontroll av upplåtelse och överlåtelse avbostadsrätt m. m. (1942: 430), lag om ekonomiska föreningar (1951:308), lag om förskott vid upplåtelse av bostadsrätt, m. m. (1968: 702)samt bostadsrättslag (1971: 479). Upplåtelseav s. k. andelslägenheter kan således ske, utom avbostadsrättsföreningar såvitt avser obegränsad tid, av ovan anfördaundantagskategorier. Dessa omfattar följande slag av sammanslutningar,nämligen bostadsföreningar (hyresföreningar och besittningsföreningar) därrätten att hyra eller besitta lägenheten är knuten till andelsrätten,bostadsaktiebolag som upplåter nyttjanderätt till lägenhet i förening meddelägarskap i bolaget och handelsbolag, företrädesvis kommanditbolag, somförenar lägenhetsupplåtelserna med skyldighet att i någon form sätta in kapitali företaget, t. ex. genom tecknande av kommanditlotter. Icke underkastade någraförbudsregler är följande upplåtelseformer, nämligen dels andelsöverlåtelse iförening med upplåtelse för begränsad tid av lokal eller liknande lägenhet,dels förvärv av Ideell andel i fastighet, därvid förvärvaren genom någon formav förvaltningsavtal eller dylikt erhåller rätt att för begränsad tid disponeraöver visst bestämt utrymme i huset, dels överlåtelse av andelsrätt i föreningeller bolag med en fristående upplåtelse av nyttjanderätt för begränsadtid till bostadslägenhet.