bet · FY01UU11 · 1975-12-31 00:00:00 — Utrikesutskottetsbetänkande nr 11 UU 1975:11 Utrikesutskottetsbetänkande med anledning av motioner rörande svenska initiativ på de mänskligarättigheternas område I motionen 1975:456 av herrar ochClarkson (m) hemställs att begär att regeringen tar initiativ somsiktar till samma regler för resor mellan och östländerna som gällermellan vårt land och de västeuropeiska länderna, I motionen 1975:459 av i m, fl,(m) hemställs att uttalar sin allvariiga oro för åsiktsförföljelsen iSovjet och andra diktaturstater, I motionen 1975:736 av m, fl, (s)hemställs att i skrivelse till regeringen hemställer dels om att högprioritet ges åt i om brottslighet och behandling avfångar, dels om ytterligare svenska initiativ för att stärka detinternationella rättsskyddet mot tortyr, I motionen 1975:1155 av () hemställsatt som ett stöd för fortsatt kraftfullt agerande i frågan omdödsstraffet som sin mening uttalar nödvändigheten av att intensifierarsina ansträngningar i de internationella organen för att avskaffa dödsstraffeti väriden, I motionen 1975:1161 av i Agnas (m)hemställs att beslutar att i FN och väckerförslag syftande till att medborgare i medlemsstaterna garanteras rätt attanlita internationell opartisk jurist vid rättegång. Ovannämnda motionsyrkanden angår frågor rörandetillämpningen av den inom FN antagna deklarationen om de mänskligarättigheterna samt övriga internationella överenskommelser på detta område. Utskottetlämnade vid fjolårets riksdag (UU 1974:5) nedan citerade redogörelse församarbetet inom FN på de mänskliga rättigheternas område. Redogörelsen ärfortfarande aktuell. har det mellan nationerriavuxit fram ett samarbete, som syftar till att i överenskommelser fastställaförpliktelser till iakttagande av vissa mänskliga fri- och rättigheter. Dettasamarbete vilar på en övertygelse att kampen mot förtryck, diskrimination ochsociala orättvisor inne iländerna på utgör en förutsättning för stabila och fredliga förhållandenäven mellan länderna, Sverigedeltar aktivt i det internationella arbete som pågår för att främja skyddet avmänskliga rättigheter. AlltsedanFN:s tillkomst har förhandlingar förts i världsorganisationen i syfte att fåtill stånd internationella överenskommelser på de mänskliga rättigheternasområde. Ett första resultat uppnåddes 1948, när generalförsamlingen antog enaWmån förklaring om mänskliga rättigheter. Förklaringen omfattade rätten tillliv, frihet och personlig säkerhet, åsiktsfrihet, yttrandefrihet,religionsfrihet, mötesfrihet, rätten till arbete, rimlig levnadsstandard,undervisning, likhet inför lagen samt förbud mot slaveri, tortyr, godtyckligtfängslande och diskrimination på grund av ras, hudfärg, kön m, m. Förklaringenmedförde inga rättsliga förpliktelser för staterna. Avsikten var i stället attden skulle utöva ett moraliskt infiytande på medlemsstaternas regeringar ochden allmänna opinionen. Förklaringen har varit värdefull som en ledstjärna förden internationella debatten och för det fortsatta arbetet inom FN och andraorganisationer. Detfortsatta FN-arbetet resulterade 1966 i att generalförsamlingen godkände tvåinternationella konventioner om de mänskliga rättigheterna. Den ena av dessainnehåller de medborgeriiga och politiska rättigheterna och kan sägas motsvara1948 års deklaration med vissa kompletteringar och preciseringar. Genomkonventionen åtar sig staterna ömsesidiga förpliktelser att bereda skydd föralla människor. Konventionen ger staterna möjligheter att inför en särskildFN-kommitté påtala om en annan stat inte fullgör sina skyldigheter. För att ettförfarande inför skall kunna upptas mot en konventionsstat krävsemellertid enligt artikel 41 i konventionen att denna stat har avgett ensärskild förklaring att den erkänner kommitténs behörighet att mottaga ochpröva framställningar härom. Tillkonventionen om medborgerliga och politiska rättigheter ansluter sig ett s, k,fakultativt protokoll, som innehåller bestämmelser om rätt för enskildapersoner att besvära sig över kränkningar av de genom konventionen garanteraderättigheterna. Protokollet gäller endast i förhållande till de stater som haranslutit sig till detsamma, FN:s konventioner om de mänskliga rättigheternaträder i kraft när 35 stater ratificerat dem. Konventionen om ekonomiska,sociala och kulturella rättigheter har ratificerats av 31 stater. Konventionenom medborgerliga och politiska rättigheter har ratificerats av 30 stater.Endast 10 stater har anslutit sig till det fakultativa protokollet tillkonventionen om medborgeriiga och politiska rättigheter, Sverigehar ratificerat konventionerna och har dessutom avgivit en förklaring enligtartikel 41 om erkännande av behörighet i samband med förfarandemot medlemsstat. Vidarehar anslutit sig till det fakultativa protokollet om rätt för enskildapersoner att besvära sig över kränkningar av de genom konventionen garanteraderättigheterna. Motionen456 avser underlättandet av resor till och från . Enligt 1948 årsallmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna har envar rätt att lämnavarje land, inbegripet sitt eget, och att återvända till Sammarätt finns inskriven internationella konvention om medborgerligaoch politiska rättigheter, 1praktiken är denna rätt i många länder mycket begränsad genom restriktioner ifråga om tilldelning av pass och utresevisum eller av resevaluta. Ävenrätten att inresa i andra länder samt att fritt röra sig där är underkastadolika former av begränsningar på många håll. Härnämnda begränsingar förekommer bl, a, i , där dock situationenvarierar från land till land. Hithörandefrågor är föremål för särskild uppmärksamhet vid den europeiskasäkerhetskonferensen (ESK) som pågår i , Diskussionen där av olikaförslag för att lätta bestående restriktioner har visat skilda meningar blandde deltagande länderna. En del väsentliga uppgörelser förefaller dock kunnauppnås i fråga om förbättrade mänskliga kontakter över gränserna. Det fårbetraktas som en framgång att dessa frågor vid konferensen rönt erkännande somproblem vilka kan bli föremål för internationella förhandlingar. Utskottetutgår från att även i fortsättningen kommer att på såväl det bilateralasom det multilaterala planet arbeta för att människor får fritt röra sig överde nationella gränserna. Motionen 456 får därmedanses besvarad. Motionen459 behandlar frågan om åsiktsförföljelser i vissa stater, däribland särskiltSovjetunionen, Riksdagenhar tidigare behandlat frågor om åsiktsförtryck och religionsförföljelser iolika länder, 1973års riksdag behandlade motionsyrkanden med samma innebörd, I utskottelsbetänkande (UU 1973:6) redogjordes bl, a, för uttalanden av utrikesministernav vilka framgick att sovjetiska vederbörande torde vara väl medvetna omSveriges inställning i vad gäller alla åtgärder som åsidosätter mänskligarättigheter och grundläggande friheter, däribland religionsfrihet. Utskottetvill erinra om att har varit särskilt aktivt när frågan omreligionsfrihet har behandlats i FN, Bl. a. har yrkat på utarbetandetav en särskild deklaration om religiös ofördragsamhet. Vid 1974 framhöll den svenske delegaten bl. a. följande: "Motbakgrund av de upprörande rapporter om förföljelser av religiösa minoritetersom ständigt strömmar in är det väsentligt att FN gör klart att världssamfundetinte kan acceptera sådan inblandning i den enskildes rätt till sin religioneller tro, inklusive icke-religiös tro. Från svensk sida tillmäter vi frågan omreligiös ofördragsamhet stor betydelse. Avskaffandet av alla former av religiösofördragsamhet är en fråga som varit uppförd på generalförsamlingens dagordningi fiera år. Framstegen har emellertid låtit vänta på sig, eftersomgeneralförsamlingen nöjt sig med att uppskjuta sitt ställningstagandei frågan till nästa möte. Detta har ifrån svensk sida noterats medbeklagande." Den svenske delegaten framhöll vidare att det är enviktig uppgift för generalförsamlingen att göra en ny ansträngning att utandröjsmål anta en deklaration som riktar sig mot religiös ofördragsamhet.Arbetet att åstadkomma en sådan deklaration berör inte bara regeringar utanockså ett antal frivilliga organisationer exempelvis ochKyrkornas väridsråd. Utskottet,som noterar att sökt driva på utvecklingen inom FN på detta område,förutsätter att regeringen liksom kommer att begagna varje lämpligttillfälle för att redovisa den svenska opinionens reaktion inför åsiktsförtryckoch religionsförföljelser, i vilket land de än må förekomma. Motionen 459 för därmedanses besvarad. Imotionen 736 förordas att regeringen ger prioritet åt i Torontohösten om förhindrande av brottslighet och behandlingen av lagbrytare. Vidareföreslås ytteriigare initiativ för att stärka det internationella rättsskyddetmot tortyr. Utskottetvill erinra om att varit synneriigen aktivt för att inom FN åstadkommaett effektivt skydd mot tortyr. Efter framför allt svensk tillskyndan antoggeneralförsamlingen en resolution som innehöll ett allmänt fördömandeav tortyr och annan omänsklig och förnedrande behandling. Efter det att fråganytteriigare behandlats av kommissionen för de mänskliga rättigheterna antoggeneralförsamlingen en ny resolution med mera konkret innehåll.Generalsekreteraren uppmanades att inför den tidigare nämnda konferensen iToronto om kriminologiska frågor inhämta medlemsstaternas synpunkter ochsammanställa dessa. Enligt resolutionen skall kriminologkonferensenuppmärksamma möjligheterna att utveckla en etisk kod för polis och andramyndigheter med sikte på att undvika tortyr och liknande behandling. Konferensenskall vidare söka utforma särskilda regler för skydd mot tortyr och därvid bl.a. studera frågan om läkares etik i sammanhanget. Generalförsamlingen kommeratt ta upp frågan på nytt efter Toronto-kon-ferensen. Utskottethar erfarit att avser att vid konferensen aktivt bidra till atthithörande frågor kan ytteriigare konkretiseras. Självfallet vore det önskvärtom man kunde komma fram till en internationell överenskommelse som inte barastipulerar allmänna förbud utan även öppnar möjligheter till någon form avinternationell kontroll. Sverigekommer vid att representeras av en delegation påregeringsnivå. Motionen 736 för därmedanses besvarad. 1 motionen 1155 yrkas på ett riksdagsuttalande omatt skall intensifiera sina ansträngningar i internationella organ föratt avskaffa dödsstraffet i väriden. Utskottetvill erinra om att varit aktivt i FN i denna fråga. Den komursprungligen upp i FN när generalförsamlingen inleddeen utredning om dödsstraffets tillämpning i olika länder. Omfattande rapporterhärom har sedan framlagts och ett antal resolutioner har antagits avgeneralförsamlingen. Själva frågan om dödsstraffets vara eller inte vara togsupp först . hade generalförsamlingen, i en resolution år1968, utformat vissa principer avseende rätten att överklaga dödsdom, rättenatt begära nåd och rätten till juridiskt biträde i rättegångar och i sambandmed överklagande av dom. Igeneralförsamlingens resolution uttalades som en allmän princip att mangradvis skall minska användningen av dödsstraff och begränsa del antal brottsom kan leda till dödsstraff med sikte på att avskaffadödsstraffet i alla länder. En konkret rekommendation i detta avseende har manemellertid inte kunnat enas om. Avett dokument som generalsekreteraren framlagt framgår att endast 32 staterhar besvarat ett av honom utsänt frågeformulär om staternas syn på dödsstraffetoch deras rättstillämpning i detta hänseende. I sina konklusioner säger generalsekreterarenatt det är mycket tvivelaktigt huruvida några framsteg gjorts i fråga ombegränsningen av dödsstraffet. Tendensen är dock inte entydig: det finns statersom begränsat användningen av dödsstraffet och det finns exempel på motsatsen. InomFN-systemet är det ECOSOC som följer frågan och gör ytteriigare utredningar.Ärendet om dödsstraffets avskaffande väntas automatiskt återkomma pågeneralförsamlingens dagordning i samband med att generalsekreterarenframlägger en av församlingen tidigare begärd rapport om staters praxis när detgäller benådning av dödsdömda m. m. Ärendethar från svensk sida tagits upp också i utanatt dock en sakbehandling har kunnat komma till stånd. Utvecklingenav detta ärende i FN och visar att frågan om dödsstraffetfortfarande är mycket kontroversiell. Sverigeär f. n. inte medlem i ECOSOC och har således inte möjlighet att driva på detarbete som där pågår. Utskottet förutsätter emellertid att regeringen utnyttjarde möjligheter som kan finnas att hålla i gång en konstruktiv debatt inomberörda internationella organisationer samt att söka påverka andra ländersregeringar att som ett minimum låta sitt handlande ledas av de principer somuppställts av . Motionen 1155 torde därmedfå anses besvarad. Imotionen 1161 yrkas att i FN och väcker förslag syftandetill att medborgare i medlemsstaterna garanteras rätten att anlitainternationell opartisk jurist vid rättegång. Utskottetvill erinra om att det konvention om medborgeriiga och politiskarättigheter finns bestämmelser bl. a. om att envar som anklagas för brott skallha rätt -att ha tillräcklig tid och möjlighet för förberedande av sitt försvar och attkunna rådgöra med rättegångsbiträde som han själv utsett; - att rannsakas i sin närvaro; att försvara sigpersonligen eller genom juridiskt biträde som han själv utsett; att upplysas omsin rätt till juridiskt biträde i händelse han inte har sådant; och att fåjuridiskt biträde anvisat utan kostnad om han saknar medel för betalning. Generalförsamlingenhar vidare antagit en resolution i vilken formuleras vissa principeravseende likställdhet vid skipande av rättvisa. Utskottetkonstaterar att det sålunda redan finns internationella regler på detta områdebl. a. i ovannämnda konvention om medborgeriiga och politiska rättigheter,vilken dock ännu inte trätt i kraft. Utskottet finner att man från svensk sidabör verka för att dessa regler blir allmänt godtagna. Motionen 1161 torde därmedfå anses besvarad. 1. att anser motionen 1975:456 besvarad medvad utskottet anfört, 2. att anser motionen 1975:459 besvarad medvad utskottet anfört, 3. att anser motionen 1975:736 besvarad medvad utskottet anfört, 4. att anser motionen 1975:1155 besvarad medvad utskottet anfört, 5. att anser motionen 1975:1161 besvarad medvad utskottet anfört. Närvarande:herr i (s), herr förste vice talrhannen iJönköping (c), (), (), (),i (c), herrar (), (), (),(), i (s), () och ().