bet · FY01LU21 · 1975-12-31 00:00:00 — Enligtlantbruksstyrelsen utgörs statens utgifter för bekämpande av smittsammadjursjukdomar under epizootifria år-dvs. i normalfallet-i huvudsak av kostnaderför bekämpande och kontroll av salmonellainfektioner. Utgifterna försalmonellainfektionernas del sägs ha uppgåtttill följande belopp i 1 000-tal kronor där kostnader för smittrening ochdriftsförluster angivits inom parentes. 1969/70 1970/71 1971/72 1972/73 1973/74 (1 097) (1 085) (2 393) 2136 (645) Styrelsen framhåller härvid att principerna förersättning till djurägare för driftsföriuster i anslutning tillsalmonellainfektioner ter sig mycket generösa i jämförelse med exempelvisövriga nordiska länders. Lantbruksstyrelsenerinrar om att det synes vara möjligt att teckna försäkring för föriuster avtypen döda och kasserade djur samt för de av värdet som staten ejersätter vid avlivning av fjäderfä i besättning ansluten tillsalmonellakontrollen enligt lantbruksstyrelsens särskilda föreskrifter. Någonersättning för indirekt skada för tredje man har beträffande salmonellainfektionhos djur lantbruksstyrelsen veteriigt aldrig utbetalats av staten.Ersättningsanspråk av denna karaktär är enligt lantbruksstyrelsens er- farenheti nuläget utomordentligt sällsynta. De indirekta förlusterna för tredje mantill följd av myndighets ingripande med stöd av lag och forordning forbekämpande av smittsamma djursjukdomar torde f ö. enligt styrelsen varautomordentligt svåra att precisera och utvärdera. Medhänsyn till det anförda ställer sig lantbruksstyrelsen tveksam till detberättigade i att utfärda särskilda bestämmelser för indirekt skada till följdav myndighets ingripande med åtgärder för förhindrande av smittspridning hosdjur liksom till behovet av en särskild utredning av denna fråga.Lantbruksstyrelsen finner det ej heller vara direkt påkallat att iövrigt omarbeta ersättningsbestämmelserna för att ge dem en klarare och merenhetlig avfattning. erinrar om att de nuvarande ersättningsbestämmelserna inte alltidger ens de direkt drabbade full ersättning och uppger att brist på medel letttill att villkoren för ersättning vid salmonella i slakt-nötsbesättningskärpts. Enligt förbundets uppfattning måste det i första hand vara av intresseatt den som direkt drabbas av smittsam djursjukdom får full ersättning föråsamkad förlust. De ekonomiska konsekvenserna kan enligt förbundet många gångerbli mycket kännbara. Fullgoda ersättningsmöjligheter är också en förutsättningfor att t. ex salmonella skall kunna effektivt bekämpas. Förbundet anser attersättningsfrågorna till följd av myndighetsingripande mot spridning avdjursjukdomar är komplicerade och finner det värdefullt att den i motionenföreslagna utredningen kommer till stånd. En sådan bör dock enligt förbundetsmening i första hand se över de nu otillräckliga ersättningsmöjligheterna tilldem som direkt drabbas av myndighetsingrepp. Motionären framhåller, att myndighetsingripandenmed stöd av olika djursjukdomsförfattningar, t. ex. epizootilagen (1935:106),kan medföra skada inte endast för dem som direkt drabbas av ingripandet utanäven för utomstående, t. ex. leverantörer eller avnämare. Motionären anser attdet f. n. är oklart i vilken omfattning ersättning kan utgå för sådanaindirekta skador och att i vart fall möjligheterna till ersättning är alltförbegränsade. Detta kan inte anses tillfredsställande. Enligt motionärensuppfattning är det både önskvärt och naturiigt att sådana skador ersätts avallmänna medel. Vidare anser motionären, att bestämmelserna bör 11 en klarareoch mera enhetlig avfattning. I motionen föreslås därför, att hosregeringen hemställer om skyndsam utredning och förslag till bestämmelser omindirekt skada till följd av myndighets ingripande mot spridning avdjursjukdomar. Utskottetvill till en början erinra om att fråga om ersättning för myndighetsingripande i sådana skadefall som avses i motionen framför allt uppstår vidtillämpningen av epizootikungörelsen (1935:106) och kungörelsen (1961:310) mednärmare, föreskrifter om bekämpande av salmonellainfektion hos djur.Enligt dessa författningar utgår ersättning i princip för sådan förlust, somsammanhänger med vissa myndighetsingripanden, såsom beslut om avlivande avdjur, förbud att begagna betesmark eller utföra vissa produkter m. m.Ersättningsgrundande enligt epizootikungörelsen är även allmän förmögenhetsskadapå grund av sådant påbud som förorsakat väsentlig minskning i arbetsförtjänsteller väsentligt intrång i näringsverksamhet. Vidare kan ersättning utgå förutbetald lön till personal som på grund av myndighets påbud inte kunnat beredasarbete eller för annan utgift, som av samma skäl blivit onyttig. Ersättningtorde i regel utgå endast till den som direkt drabbas av myndighetsingripandetoch således ej till tredje man (leverantörer, uppköpare m. Utskottetvill vidare framhålla att frågan om ersättning för indirekt skada (dvs.följdskada som drabbat tredje man) utgör ett komplicerat och omdiskuteratproblem inom skadeståndsrätten. Huvudregeln är att rätt till skadestånd inteföreligger i sådana fall. Inte heller sträcker sig i princip det allmännasskadeståndsansvar för tredjemansskada längre än enskildas skadeståndsansvar.Som framgår av den redogörelsen har också fiertalet remissinstanseravstyrkt eller ställt sig tveksamma till förslaget att sådana indirekta skadorsom avses i motionen skall grunda rätt till skadeståndsersättning från detallmänna. Remisskritiken sammanhänger bl. a. med att den i motionenaktualiserade frågan har nära anknytning till skadeståndslagens reglering avdet allmännas ansvar vid myndighetsutövning. Med hänsyn till detta samband ärdet enligt utskottets mening nödvändigt att ersättningsproblemen beträffandeindirekta skador på detta skadeområde prövas i ett större sammanhang. Dessaproblem synes således inte lämpligen böra utredas enbart från de i motionenangivna utgångspunkterna. Utskottetvill vidare hänvisa till att JO ifrågasatt, om inte en allmän översynav de ganska splittrade och svåröverskådliga reglerna om ersättning vidmyndighetsingripanden enligt hälsovårdsförfattningarna är påkallad. Därvid börenligt JO också motsvarande regler i epizootilagen och andra författningar ombekämpande av smittsamma sjukdomar ses över (se JO 1973 s. 511). Även utskottetanser det önskvärt att en sådan allmän översyn som åsyftas av JO kommer tillstånd i lämpligt sammanhang. Utskottet förutsätter att man då också kommer attbeakta de synpunkter som framförts i förevarande motion och de däröverinhämtade remissyttrandena. Utskottet hemställer påanförda skäl att avslårmotionen 1975:1131. Närvarande:herrar (), (), (), herrar (),i (s), (), i (s), (), fruNilsson i (s), herrar i Sundsvalt (c). (vpk), fruFredgardh (c), (), i (s) och fruKarisson (c). GOTAB 75 9374 S 1975