prot · FX0945 · 1974-12-31 00:00:00 — Han tyckte att bidragen var för låga,och då ifrågasatte man om han verkligen skulle utbildas till svarvare - det varinte speciellt bra utan man ansåg att han skulle bli fräsare i stället. Ochså åkte han tillbaka till AMU-center i för att utbUdas tiU fräsare.Nästa gång han kom i kontakt med arbetsförmedUngen i framhöll sammekonsulent att det här med fräsare var inte bra, utan man ansåg att han bordebli slipare i stället. Så återvände han till AMU-center i för att få dennya utbildningen. Men inte heller där lyckades han få något arbete utan hanblev stansare. Det jobbet fick han på eget initiativ och utansärskild utbildning. Det är helt naturligt att det här är ett tiUspetsatexempel, men tyvärr upplever vi alltför många sådana här faU. Det är mot dennabakgrund som man skall se det förslag till besparing på 153,4 miljoner kronorsom jag motionerat om när det gäUer omskolningsverksamheten. Jag anser attarbetsmarknadsstyrelsen inom ramen för ett anslag på /75 rimligtvis bör klara av én oförändrad utbildningsvolym.Ökningen är ändå avsevärd jämfört med innevarande budgetår såväl i kronorräknat som i procent. Givetvis skall vi, herr talman, ha en effektivt bedrivenomskolningsverksamhet som ett av medlen i en aktiv arbetsmarknadspolitik, menden ekonomiska politiken, skattepolitiken och näringspolitiken, måste målmedvetetinriktas på att i första hand skaffa de arbetssökande en meningsfull sysselsättning i produktionen. Jag är medveten om att näringslivethar behov av en yrkesutbUdad arbetskraft. måste det problemet lösasgenom att den av samhället redan i ungdomsskolan bedrivna utbUdningen beaktardetta behov. Därigenom underiättar man för våra ungdomar att få ett arbeteefter avslutad skolgång, och man minskar behovet av omskolning. Det är därförglädjande att i direktiven för den kommande sysselsättningsutredningenkonstateras just att åtgärder måste vidtas på utbUdningsområdet för attåstadkomma en bättre balans i utbud och efterfrågan av personal med olikautbUdning och att detta är en viktig uppgift för en långsiktigsysselsättningsplanering. I direktiven pekas bl. a. på möjligheten att genomutvidgad praktik förbereda ungdomen för arbetslivet. Jag vUl uttrycka denförhoppningen, herr talman, att direktiven noga skaU studeras även inomriksdagens utbildningsutskott, där man stäUt sig avvisande närjag väckt motioner just i detta syfte. Den här skisserade utvecklingen påutbildningsområdet förefaller mig helt riktig. TUl sist en kommentar tiU ett yttrande av ihans första inlägg. underströk nödvändigheten av att skapaarbete åt alla och att det för detta fordrades ett starkt samhälle. Ja, det är givetvis i och för sig ett diskutabeltpåstående som jag inte här skall fördjupa mig i. Men med glädje lade jag märketill fortsättningen på inlägg. Han konstaterade också att vibehöver ett starkt näringsliv. I det yttrandet tolkar jag en ökad förståelseför att vi måste ha en satsning på näringslivet, som innebär att näringsUvetfår en positiv utveckling, därför att det är genom en positiv utveckling inomnäringslivet som vi skapar nya arbetstillfällen och som vi ger ekonomisktutrymme också för en satsning på den offentliga sektorn. Arbetsmarknadspolitiken m. m. () kort genmäle: beskyUer mig och övrigasocialdemokrater för inkonsekvens i fråga om finansieringen avarbetslöshetsförsäkringen men är själv redo att fatta principbeslut. Är dethär inte fråga om den gamla vanliga taktiken att liksom tjuven ropa: "Tafast tiuven! Sedan säger att den offentliga sektorn ärräddningsplankan för socialdemokraterna. Låt mig konstatera att det inte ärnågon räddningsplanka. Här skiljer vi oss ideologiskt därför att vi märkerbehoven inom t. ex. sjukvården, åldringsvården och överallt där det finns ettmycket stort behov av ökade samhällsinsatser tar upp vad jagsade om ett starkt samhälle men även ett starkt näringsliv. Läs programmet förden socialdemokratiska näringspolitiken, ! Dä kan man få klartför sig att socialdemokraterna har haft en positiv inställning tillett starkt näringsliv. HerrSTRINDBERG (m) kort genmäle: Jag kan inte finna att det skulle varainkonsekvent om fattade ett beslut om att införaen obligatorisk arbetslöshetsförsäkring utan att fördenskull binda signär det gäller finansieringsfrågoma eUer administrationen. Däremot måste detdefinitivt vara felaktigt att besluta om att binda sig för finansiering genom arbetsgivaravgifter innan vi vet hur stor denna ökning av A rbetsmarknads-politiken m. m. Jag kan inte, , se någon ideologisk skillnadnär det gäller den offentliga sektorn. Möjligen finns en skillnad när detgäller att finansiera den verksamheten. Som representant för moderata samlingspartiethar jag definitivt ingenting emot att vi får ökad satsning påutbildningsområdet, servicesektorn, sjukvården osv. Men en förutsättning föratt denna expansion inom den offentiiga sektorn skall kunna ske är ju attökningen icke får ske snabbare än vad ökningen av produktionsresursernamedger. Jag betraktar inte detta som en ideologisk skillnad utan mera som enpraktisk bedömning av hur mycket vi kan satsa. Att det sedan kan ligga en viss ideologi i är en annan sak. HerrJOHANSSON i (s) kort genmäle: TUl vUljag säga att de 100tiänsterna till arbetsförmedlingen skall ses som ett uttryck för det förslagsom jämlikhetsdelegationen kom fram till. Resultatet av det arbetet gav klartvid handen att här förelåg speciella problem. Genom att man förstärker ochspecialdestinerar dessa tjänster, ökar man möjligheterna att leva upp till denmålsättning vi har satt upp. Det är således en riktig åtgärd och ingalundanågon nyhet inom förmedUngsverksamheten att så sker. I vad sedan gäller de negativa synpunkterna påomskolningsverksamheten vill jag fästa uppmärksamhet på attomskolningen är ett led i den aktiva arbetsmarknadspoUtik som formas av denpolitiska och fackliga arbetarrörelsen. Den har vuxit fram och formatsalltefter utvecklingens krav. De över 125 000 som deltar i omskolningenupplever inte detta som negativt. Det är klart att man, som också sade, kanta fram olika exempel. Jag kan från min erfarenhet som arbetsförmedlare ta framen hel rad exempel som helt skiljer sig ifrån dem har anfört.Det gäller sädana som blivit utslagna från arbetet, t. ex. lantarbetare meddåliga ryggar som fått omskolning till mekaniskt arbete och funnit sin utkomstinom industrin. Exemplen kan mångfaldigas. Jag tycker nog att inlägg var ett angrepppå den arbetsmarknadspolitik som för många människor betytt en lösning på derasproblem. Vi är beredda att verka för att den även i fortsättningen skall få ettpositivt resultat och bereda en meningsfull tUlvaro och sysselsättning fördessa människor () kort genmäle: Jag kan inte förstå iSimrishamn när han betraktar mitt inlägg som ett angrepp på denarbetsmarknadspolitik som bedrivs. Vad jag underströk redan i mittinledningsanförande var att jag ser i en effektiv omskolningsverksamhet ettviktigt komplement till en aktiv arbetsmarknadspoUtik. Men jag betraktar detinte som effektivt om man utbildar människor för arbetsområden där de sedaninte har möjlighet att få sysselsättning. När det gäller de 100 tjänsterna hänvisar jag till s. 24 ibetänkandet. Jag skall be att få läsa upp några ord där. Man talar omakademikerna och säger:''Arbetsgivarna bör i dessa Uksom i andra fall ges en effektiv information omde arbetssökande och deras förutsättningar på arbetsmarknaden. Det är därvidviktigt att både arbetsgivare och de arbetssökande påverkas att väUa arbetenäven utanför de sektorer som traditionellt valts av de långtidsutbUdade. "Man skulle kunna ta bort orden "av de långtidsutbUdade" och i stäUetsätta in "av kvinnorna". Det jag finner logiskt är att vi skall försöka ha enarbetsmarknad där vi inte låser oss vid att ett område skaU vara speciellt anpassatför akademiker och ett annat speciellt anpassat för kvinnorna, utan allaarbetssökande skaU ges en bred information om sina möjligheter påarbetsmarknaden. Arbetsmarknadspolitiken m. m. Herr andre vice talmannen tUlkännagav att anslag utfärdats om sammanträdets fortsättande . HerrEKINGE (fp): När vi debatteradearbetslöshetsförsäkringen här i kammaren kunde man väl inte ana att vi ,knappt , skulle ha kommit så långt att vi i fåttgehör för de krav vi då ställde. Vårt krav på en utredning om en allmänobUgatorisk arbetslöshetsförsäkring tUlbakavisades av den dåvarande majoritetenhär i kammaren, dvs. av socialdemokraterna och kommunisterna. ärsituationen en annan, och det är därför som man med tUlfredsställelsekonstaterar den ändrade syn på de här frågorna som inträtt hossocialdemokraterna . Men som det har sagts förut är självfallet en förutsättning härför den ändrade ståndpunkt som LO hartagit i dessa frågor. Det som alltså var omöjligt är vi nuöverens om att genomföra. Det är glädjande. Vad man i detta läge kan fråga sig är huruvida lagarna omarbetslöshetsförsäkring och om kontant arbetsmarknadsstöd är dåliga. Har deinte fungerat sedan de trädde i kraft eftersom vi alla nu är så angelägna omatt få en ny utredning tiU stånd? Det är väl ingen, herr talman, som vill ellerkan påstå att de lagar som vi då beslutade om inte har fungerat bra. De tvålagarna trädde ju i kraft så sent som och har alltså kunnattiUämpas bara . Men oavsett denna korta tid måste manmed tillfredsställelse konstatera att det kontanta arbetsmarknadsstödet visatsig vara ett värdefullt inslag i arbetsmarknadspolitiken redan under dennamycket korta tid. Det är ganska många som har sökt och också fått dettakontanta stöd. Enligt en underhandsuppgift som jag fick skuUe av ansökningarna ha bifallits av arbetsmarknadsmyndigheterna. Vi haralltså fått en god start på det som vi beslutade om förra året. När det sedangäller arbetslöshetsförsäkringen innebar de beslut som vi fattade förra åretinte särskilt stora förändringar, utan de erkända kassorna har fortsatt attfungera på det värdefulla sätt som de gjort . När man kommit sä långt i sina funderingar kan man frågasig: Skall man göra ytterligare en utredning, om det vi införde harfungerat relativt bra? Ja, herr talman, vad vi framhållit från Arbetsmarknadspolitiken m. m. folkpartietssida är att det finns anledning att ställa samma krav på inkomstskydd vidarbetslöshet som vid sjukdom och ålderdom. Trots det beslut som vi fattadeförra året är detta krav icke'uppfyllt. Och därför, menar vi, börarbetslöshetsförsäkringen göras allmän och obligatorisk, så att det blirenhetliga regler för hela arbetsmarknaden. Till dessa synpunkter- anslöt sig,såsom framhållits förut , TCO redan när organisationen antog sittarbetsmarknadspoUtiska program, där en obUgatorisk lösning förordades. När nuäven LO och anslutit sig tiU de här synpunkterna har vi i utskottet kunnatenas i detta avseende. Jag vill också gärna begagna tUlfället att uttala minglädje över att vi har kunnat få tiU stånd en utredning om en allmänobligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Det är ju en fråga som vi drivit imånga, . Även om det kontanta arbetsmarknadsstödet visat sig kunnafungera bra, måste man tyvärr konstatera att en mycket stor del av de anställdaoch andra grupper på arbetsmarknaden alltjämt står utanför möjligheterna attfå någon ersättning från de erkända kassorna och därigenom är hänvisade tUl denringa ersättning på per dag som det kontanta arbetsmarknadsstödetinnebär. Man kan alltså i och för sig ha sympati för synpunkteroch ifrågasätta rimligheten i detta ersättningsbelopp. Denna ersättningsnivå ärnämligen för stora grupper dels klart otillfredsställande, dels klart under vadsjukförsäkringen ger, då man är frånvarande från arbetet på grund av sjukdom.En svaghet hos det nuvarande systemet med de erkända kassorna är naturligtvisockså, som även påpekat, de mycket varierande avgifter somkassoma måste ta ut och som sä olika drabbar de anställda. Mot den här bakgrunden har det varit naturiigt förutskottsmajoriteten att också kräva att eri kommande allmänarbetslöshetsförsäkring, såsom vi skriver, definitionsmässigt skall omfattahela arbetskraften. Det innebär, som i framhöll , att vi dels omfattar LO:s och TCO:s krav på att arbetslöshetsförsäkringenskaU gäUa enligt inkomstbortfallsprincipen men att det därtUl också skall gesen rimlig grundtrygghet i awaktan på att arbete kan erbjudas. Vad är rimlig grundtrygghet, frågar . Jagtrodde att livets erfarenheter kunde ha givit honom besked om i varje fallvissa enkla fakta. De som inte fått sitt första arbete och således inte harnågon inkomst som kan falla bort skaU naturiigtvis inte heller ställas utanförtrygghetsförsäkringen. tror jag personligen inte heller att TCO och LOmenar det, även om man vid en snäv tolkning av skrivelsen skulle kunna uppfattadet så. Jag är dessutom angelägen att understryka - jag har gjortdet förut, men låt mig göra det igen vikten av att all den erfarenhet manfått genom de erkända arbetslöshetskassornas mångåriga värdefulla arbetetillvaratas, när man nu skall utreda och lägga fram förslag om en allmänarbetslöshetsförsäkring. Det måste i detta sammanhang också göras bedömningar iolika avseenden av det gällande systemet. Är det tillfredsställande att manskall ha varit medlem i en arbetslöshetskassa innan man över huvud taget ärberättigad att få någon ersättning? Är det en rimlig awägning att man skall ha haft arbete för att överhuvud taget uppfylla villkoren? Det finns naturligtvis flera frågor som måsteutredas, och därför är det angeläget att den här utredningen kommer till stånd. Men utredningen måste givetvis också se tUl, att denarbetslöse får alla garantier för att just hans faU prövas av personer som välkänner hans yrke och som tar största möjliga hänsyn tUl hans personligaförhåUanden. De fackliga organisationerna bör därför självfallet varainkopplade pä den prövning som måste göras av de enskilda fallen. Här frågar : "Vad vill man nu med dethär? Vill man slå sänder facket?" Jag måste faktiskt, herr talman,rubricera detta som kvalificerat nonsens kvalificerat därför att det kommerfrån en man som jag bedömer ha en ganska vid. erfarenhet av både politiskt ochfackligt arbete, nonsens därför att det är orimligt att ledamöterna av , som det utgår jag ifrån - praktiskt taget till ärengagerade i fackligt arbete, skuUe besluta om någonting som skuUe slå sönderdet de själva är med i. Dessutom är tal av det slaget som ägnadesig åt så pass kränkande att jag tror att det bästa är att man bemöter det medtystnad i fortsättningen. Jag är för övrigt glad över att jag inte har märktatt någon annan från det socialdemokratiska hållet har lånat sig tiU dylikautfaU. Personligen tror jag, herr talman, att det kan vara en braväg att stärka det fackUga inflytandet både på administration och på bedömningav enskUda fall, om man anförtror detta åt lekmannastyrelser på de storalokalkontoren och distriktskontoren. Det är inte ett krav att det skall varaså, utan självfallet måste utredningen fritt få pröva detta. Men om man tidigtknyter personer till verksamheten vilka dels har en god facklig förankring,dels har en god lokalkännedom, kan det vara utomordentligt värdefullt vidbedömningen av de enskilda fallen. Som sagt får utredningen pröva detta, ochdärför bör den vara förutsättningslös så att den kan ta upp alla de häraspekterna. Jag viU ocksä fastslå som vi har gjort i betänkandet att vilken väg man än väUer när det gäller administration, utbetalning ochsådana saker, när utredningen kommer med sina förslag, är det angeläget att mansom en huvudpunkt uppställer att de fackliga organisationerna skaU gesmöjlighet att öva allt tänkbart inflytande över bedömningen av de enskildaförsäkringsfallen. Jag hoppas att detta kan tUlfredsställa även det här sammanhanget. Den jämförelse mellan utgående ersättning frånsjukförsäkringen och utgående ersättning från arbetslöshetskassorna som LO ochTCO gör i sin skrivelse till departementet visar med allönskvärd tydlighet, att arbetslöshetsersättningen för stora grupper icke utgördet tillfredsställande skydd som man kan begära. Mot den bakgrunden är detangeläget, menar vi, att få fram förslag till en allmänförsäkring som kan klara av bristerna i det nuvarande systemet. Som tidigare nämnts är det glädjande med den nya syn pådessa frågor som socialdemokraterna nu tycks ha. Det är klart att även jag idetta sammanhang gärna viU ge ett erkännande åt TCO för den opinionsbUdan- A rbetsmarknads-politiken m. m. Arbetsmarknadspolitiken m. m. de insatsman gjort i de här frågorna, alltsedan man i sitt arbetsmarknadspoUtiskaprogram anslöt sig till den obligatoriska lösningen. Mot denna bakgrund har det alltså varit naturligt för ossi att kräva att nu fattar ett principbeslut om införandeav en allmän arbetslöshetsförsäkring. Detta ingår ju som ett krav i vårarbetslöshetsförsäkringsmotion till årets riksdag, och från sidaär vi glada över att och moderata samlingspartiet nu också ställtupp bakom detta vårt krav och på det sättet möjUggjort för utskottsmajoritetenatt i utskottsskrivningen hemställa att fattar ett sådant beslut. sade i sitt anförande att han inte viU varamed om ett sådant principbeslut. Hans argumentation gick ut på att eftersom man1946 hade tagit ett principbeslut i sjukförsäkringsfrågan, som det sedan dröjdemånga år innan den blev genomförd, så bör man inte ta ett principbeslut iden här frågan. Jag tyckte att hans argumentation pekade precis i motsattriktning. Jag märkte hur klart principbeslutet hade framstått förherr i den fortsatta behandlingen av sjukförsäkringsfrågan. Därför ärdet rimligt att utifrån hans argumentering kräva att vi får ettprincipbeslut. Däremot blev jag något mera betänksam när iett senare inlägg sade att eftersom man inte vet hur kostnaderna skall ,så vill han inte vara med om något principuttalande. Då blev jag verkligenorolig, för då måste jag fråga mig om man bland socialdemokraterna hysertveksamhet till att vi över huvud taget skall införa en allmän försäkring. Kanman inte vara säker på att socialdemokraterna skall stå fast vid förslaget?Svävar man på målet? Är det biskop penna som har varit framme ochskrivit: "Till detta är jag nödd och tvungen"? Jag vill verkligeninte tro det. Följer utskottets hemställan på den här punkten,är jag övertygad om att vi mycket snart kommer att få den värdefuUa reform somen allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring innebär. Därför ber jag att fåyrka bifall tUl inrikesutskottets skrivning och hemstäUan under punkten 2. Låt mig bara med några ord beröra ett parandra frågor i betänkandet. Det gäller först reservationen 7 angående höjningav det särskilda utbildningsbidraget. Den s. k. femkronan är, som det stårskrivet både i reservationen och i vår motion, avsedd att stimulera tUlanställning av kvinnor och ungdomar. Som det har sagts här förut utgår bidragetmed vUlkor att den nyanställde ges utbildning inom företaget under minst sexmånader Här har också framhållits att det har blivit en väsentligt ökadtiUströmning. Omkring 9 600 personer har påbörjat utbildning med stöd avfemkronan. Men trots detta är sysselsättningsläget för kvinnor ochför ungdomar icke tillfredsställande. Trots den minskning av arbetslösheten somvi glädjande nog kunnat konstatera ligger arbetslösheten för de här nämndagrupperna på en oförändrat hög nivå. Därför är det angeläget att förstärkainsatserna för just de här grupperna, och en sådan möjlighet finnsuppenbarligen, om man höjer bidraget från nuvarande till . Jagber fördenskull att få yrka bifall till reservationen 7. När det slutligen gäller reservationen 9 kan jag, frutalman, nöja mig med att yrka bifall till denna. i Simrishamnanförande gav väl på de här punkterna icke särskilt mycket nytt. Det gör kanskeinte heller vad jag har att säga, beroende på att det här gäller ståndpunktersom vi har intagit , och jag tror att jag har både fru talmannensoch kammarens försåtelse om jag utan ytterligare argumentation för dessa vårakrav yrkar bifall till reservationen 9. Arbetsmarknadspolitiken m. m. Under detta anförande övertog fru tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Herr arbetsmarknadsministern , som meddelat, atthan i samband med behandlingen av detta ärende i ett sammanhang ämnade besvaradels (vpk) framstäUda interpellation, nr 12, omåtgärder mot arbetslösheten, dels {vpk) framställdainterpeUation, nr 43, angående sysselsättningen och den regionala balansen iNorrbotten, erhöU ordet och anförde: Jag skall börja mitt anförande med att tackaföreträdarna för de tre borgeriiga partierna för deras välkomsthälsningar tillde två nya statsråden till och mig själv. Jag läser däri inen önskan om att vi länge måtte leva och uppehåUa våra poster. Jag hoppas attde skall bU sannspådda och att önskningarna skall verka i den riktningen - såentusiastiska lät ju deras välkomstord! Jag vill dessutom uttala min stora glädje över detutomordentligt massiva stöd av utskottet som vi har fått för regeringensförslag och det massiva stöd vi har fått i de inlägg som har hållits här ominriktningen av arbetsmarknadspolitiken samt de resurser vi anvisar till denna. Innan jag besvarar de två interpellationer som står pådagordningen vUl jag med ett par ord kommentera det som har sagts här, och jagböriar med utskottets värderade ordförande i , som varutomordentligt glad över att, som han säger, regeringen har ändrat ståndpunkt.Man är , menade , beredd att tillsätta ensysselsättningsutredning och därmed tillmötesgå ett gammalt krav fränfolkpartiet, och man är också beredd att tillsätta en utredning om enobligatorisk arbetslöshetsförsäkring. uttalade sig på det sättet,att han var glad över att man har visat att "man är karl". Man kanskeskall vara litet försiktig med det sättet att uttrycka sig, , ivåra dagar! Emellertid har jag ju suttitoch pysslat med de här direktiven tUl sysselsättningsutredningen, och jag kantala om för och många andra att det har inte varit någonobehaglig uppgift det har inte på något sätt varit motbjudande. Den som läserdirektiven till sysselsättningsutredningen skall nämligen finna att det går enklar linje tillbaka tUl , och . De är enfortsättning av socialdemokratisk trygghetspolitik för att skapa sysselsättningoch trygghet i arbetet. Om de sedan råkar stämma överens med vad folkpartietönskar, så blir direktiven inte på något sätt sämre för den sakens skull. Jagläser inte heller ut av direktiven att vi varit ogenerösa mot några andrapartier. Vi har försökt, så långt det varit möjligt, att Arbetsmarknadspolitiken m. m. återgenågot av den diskussion som har förts i vårt samhälle om de här frågoma. På många punkter kan jag ge i rättnär han säger att man inte bör ge intrycket att vi nu skall "skapaarbetstillfällen" inom den offentliga sektorn. Man skall naturligtvisställa sig frågan: Vilket behov finns det inom näringslivet, inom industrin ochinom den offentliga sektorn? Det är det behovet som skall tillgodoses. Och detär för att skapa ekonomiska resurser för att tillgodose det behovet som vibehöver en utredning. Likaså behövs det väldigt mycket pengar, det är riktigt.Jag hoppas också att vi, när vi kommer ett stycke på väg med utredningen, fåraUa deltagande partier att bekänna färg. Vi kan nämligen inte nöja oss med högtidligadeklarationer i detta fall, utan här måste vi skaffa fram resurser! Sedan har det här diskuterats vem som först krävde enobligatorisk arbetslöshetsförsäkring, och där är jag kanske i viss månvittnesgill eftersom jag har lett de utredningar vi haft på detta område underde . Men jag undrar om människor i allmänhet är så särskiltintresserade av vem som var först. Jag tror snarare att man betraktarpolitikernas käbbel om vem som kom med krav 1962, 1963 eller 1964 som ganskaointressant. Som förutvarande idrottsminister tycker jag det är ungefär sammaförhållande här som med en fotbollsmatch: det är målen som räknas. Har man integjort några mål, så har man inte uträttat någonting. Och jag menar att detegentligen var fackföreningarna som gjorde målen, eftersom de bildade erkändaarbetslöshetskassor . De var alltså först. De gjorde målen. Ochdet är det som räknas även i detta fall. Till i vUl jag säga att han tydligeninte har läst direktiven särskilt grundUgt.