prot · FX0981 · 1974-12-31 00:00:00 — Det finns inget skogslän som ligger sånära den undre gränsen i de befolkningsramar som godkänt. Ramarna ärför 290 000-300 000. Vårt befolkningstal är ca 292 000. Denna befolkningsminskning innebär också att vi får enbesvärande ålderssammansättning i vårt län, och det gäller ju för skogslänenöver huvud taget. minskade åldersklasserna under medungefär 85 000 personer i skogslänen. Åldersklasserna 20 till minskademed 44 000 personer medan däremot åldersklassen och högre ökade med 77000 personer. och är orter utanför det allmännastödområdet i den grå zonen, där det är nödvändigt med punktinsatser. Ockelbohar en befolkning på runt 6 700 personer. Där har man haft en betydandeminskning. minskade befolkningen med 101 personer och med52 personer, vilket för en så liten kommun blir en mycket hög procentandel.Hofors hade i runt tal 15 000 invånare och har minskat sinbefolkning med 329 personer och 1973 med 335 personer. Också detinnebären mycket hög procentuell minskning. Av den bild som jag nu visar på TV-skärmen framgår att detgjorts en relativt god satsning på . Men relationerna mellan dettotala stödet, den beräknade sysselsättningsökningen och den faktiska sysselsättningsökningenvisar att det är en markant skiUnad mellan satsningen i stödområdet och utanförstödområdesgränsen. Det behöver inte vara på det här sättet med deställningstaganden som gjort, bl. a. genom beslutet , då viinförde den s. k. grå zonen. Utskottet säger i sitt betänkande att det är medvetet omden oroande utvecklingen i en del kommuner utanför gränsen och understrykerjag vill också göra det möjligheterna till punktinsatser. Bilden visar attpunktinsatser är absolut nödvändiga för denna del av den grå zonen. är satt på undantag - det är etf gränslän,och det är kanske det som vållar en del problem för oss. Det är litet ledsamtatt så många av oss riksdagsmän på Gävleborgsbänken år skall behöva Anslag till regional utveckling m. m. Anslag till regional utveckling m. m. redogöraför länets minussiffror för befolkningstalet och begära att man skall observeradem och göra något åt dem. Jag vet att det har gjorts insatser, i synnerhet iHälsingland - vi har fått lokaUseringsstöd som har inneburit fleraarbetstillfällen men befolkningssiffrorna visar att den satsningen interäcker. Det ges genom utskottsskrivningen och genom tidigarebeslut om den grå zonen möjligheter för stora delar av vårt län att fålokaliseringsstöd o. d. Jag kommer för min del att noga och kontinuerligtfölja utvecklingen och slå larm, om minussiffrorna för befolkningstalet hålleri sig. Jag har också tagit initiativ tiU ett besök i länet av inrikesutskottet.Genom landshövdingen har inbjudan nu utgått till utskottet att besöka länet tredagar , och jag är väldigt glad och tacksam över att inrikesutskottethar tackat ja. Man kommer då att konfronteras med problemen i länet, inte barai och utan också i övriga kommuner, och jag hoppas att vitillsammans skall få diskutera de här frågorna, som är så livsviktiga förGävleborgs län. Med dessa ord, herr talman, ber jag att få yrka bifalltill reservationerna 1, 2, 4, 6 och 7, som jag har undertecknat, och i övrigttill utskottets hemställan. Under detta anförande övertog herr andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar HerrBURENSTAM (): Ekonomisk tillväxt är någonting som ger nyamöjligheter, men det är också någonting som ställer nya krav på människor,företag och samhälle krav att de skall kunna klara olika omställningar ochmöta nya vUlkor. Om man över huvud taget vUl ha någon resursökning, är detofrånkomligt att acceptera även en del i sig själva inte speciellt lockandeförändringar. De utgör ett pris för de fördelar som man har tänkt sig att denekonomiska tiUväxten skall ge. Men de krafter som den ekonomiska omvandlingenutlöser kan komma att föra i riktningar som i själva verket inte leder till detökade välstånd som man skulle vilja ha utan i stället ger upphov till onödigaoch skadliga omställningar. Det kan vi se bl. a. i de överdrivna regionalaolikheter som utvecklingen har kommit att medföra inte bara i utan iflertalet länder. Den våldsamma storstadstillväxten och glesbygdens uttunningvisar sina motsatta avigsidor. Det är bra att man harkommit att ta allt fler initiativ för att minska de regionala påfrestningarna. Arbetsmarknadsministern sade attinrikesutskottets betänkande visar att det föreligger en långtgående enighet,och det är riktigt när det gäller de mål som man viU uppnå. Men finnsolika uppfattningar om de medel som man skulle kunna använda för att nå målen.Detta kanske inte precis framgår med den klarhet som man skulle önska av detutskottsbetänkande som diskuteras. Det beror i så fall på att det är mångafrågor av stor betydelse för de olika regionernas utveckling som inte harkommit med i detta betänkande. Det är min uppfattning att man skulle ha kunnatnå bättre resultat i regionalpoliti- ken med enannan avvägning mellan oUka regionalpolitiska medel. En del av de åtgärder somkommit att användas har låg verkningsgrad. De är alltför dyra i förhållande tiUvad de har givit, och därför bör de ersättas så att man når större resultat medde insatser som görs. Den kritiken drabbar i första hand den utflyttning avstatUga verk som man fattat beslut om. För de pengar som utflyttningen kommeratt visa sig kosta skulle man ha kunnat skapa betydligt fler arbetstillfällen.Samtidigt hade man med andra metoder kunnat undvika den tvångsförflyttningfrån som beslutet kommer att innebära. Man måste ju ändå erkänna atten tvångsförflyttning av människor, vare sig den går från en stor stad ellerfrån en glesbygd, är i princip lika motbjudande. Ett annat exempel på vad jag uppfattar som en regionalpoUtisksatsning som inte har speciellt gynnsamma verkningar - som kostar mera än somär rimUgt med hänsyn tiU det resultat man uppnår - är U 68 :s förslag om ganskalångtgående utlokalisering av högskolor. Här är problemet att om det skaU blinågon kvalitet i den högre utbildningen fordras det att man skapar en akademiskmUjö där idéer och forskningsresultat befrämjas genom kontakter både inom deolika vetenskapsgrenarna och meUan dem. Det innebär i sin tur att man måste haakademiska enheter av en viss storlek. SkuUe man bygga upp ett nät av mångafler fiUaler, skulle man sannoUkt också komma att i hög grad skadaförutsättningarna för de nya högskolor och fUialer som redan har skapats ochsom är stödjepunkter i periferin. Det visar sig att man t. ex. vid Umeåuniversitet inte är speciellt road av U 68 :s förslag om långtgåendeutlokalisering av universitetsväsendet. En sådan utlokalisering, som skullekunna tyckas ge bättre förutsättningar för traktens studerande ungdom, kan intekomma att medge det breda urval av kurser som fordras för att det verkligenskal] bli meningsfulla och rättvisa förutsättningar. För att göra den högreutbildningen geografiskt mera lättillgänglig bör vi satsa på nya metoder ochmoderna pedagogiska hjälpmedel för vad man kallar distansutbildning. Det finns ett exempel till, herr talman, påregionalpolitiska åtgärder som jag tror har ganska låg verkningsgrad. Detgäller etableringskontrol-ler och etableringsavgifter. 1 utskottet har detförelegat motioner som krävt sådana kontroller och avgifter. Utskottet har integått på den linjen med hänsyn tiU att en offentUg utredning arbetar med detta.Det är ju mgen hemlighet att denna offentliga utredning kommer attföreslå att man faktiskt skall införa dylika etableringskontroller ochavgifter. Jag tror att det vore åtgärder som icke skulle befrämja de önskemålsom vi har för vår ekonomiska utveckUng på lång sikt i landet som helhet ochockså regionalt. Inte minst inom regionalpolitiken finns det en mångfald avolika byråkratiska ingrepp och selektiva punktinsatser. Det låter ju alltid branär man säger att "samhället" skaU bestämma var en satsning bästbehövs. Men hur blir det i praktiken? Jo, ju fler byråkratiska beslut som skallfattas och ju fler selektiva åtgärder som skall vidtas, desto större blirrisken att man tappar den överbUck som fordras för att verkligen i de enskildafallen kunna komma tiU rätt beslut. Anslag till regional utveckling m. m, 4 protokoll 1974. Anslag till regional utveckling m. m. blir fleroch fler kan man inte rimligen tänka sig att upp till de verkligabeslutsnivåerna få all den information som behövs för att "samhället"i de enskilda fallen skall kunna ta de kloka beslut som i teorin förutsätts blifattade. Det blir lätt så att den ena vänstra handen inte vet vad den andravänstra handen gör - olika ingrepp kommer att strida mot varandra. Vi läste i tidningarna för sedan att upprörd. Det är ju så, som vi vet, att som AMS vill minskaensidigheten inom näringsstmkturen i genom att öka industrisysselsättningeni regionen betalar AMS ut pengar tiU industrier som flyttar från . Detär inget dåligt exempel på hur det i praktiken inte blir så alldeles klart ochrätlinjigt när "samhället" skall bestämma. dundrade enUgt tidningarna: Har verklighetenoch utvecklingen helt glidit förbi AMS? Men vad verkligen borde hadundrat mot är just denna övertro på selektivt styrande och reglerande ochbyråkratiska beslut, som i teorin förefaller rationella men som i praktikenofta skapar förvirring. Det är precis vad som har hänt. Men om man nu kan kritisera vissa av de regionalpoUtiskasatsningar som har gjorts gäller det ju att hitta på någonting som åstadkommeren förbättring. Vilka är de alternativ som man skulle vilja föra fram? Jagtycker att det finns två grundprinciper som det borde läggas större vikt vid iregionalpolitiken. Den första huvudprincipen är att mera satsa på generellametoder. Jag säger "mera" och inte "bara", för jag är heltmedveten om att det också behövs punktinsatser. Men i grunden bör det vidtasallmänna åtgärder som underlättar själva handhavandet av hela det maskineriinom vars ram regionalpolitiken i praktiken skall utformas. Det behövs såledesallmänna åtgärder som förbättrar näringskUmatet i stödområdena, som är enklaatt tUlämpa och som inte det är viktigt snedvrider de ohka konkurrensförhållandena.Det är ju lätt att, som i gjorde och som även andra hargjort, säga att bidrag som betalats ut till företag har lett tiU att det blivitså och så många ytterligare anställda. Man måste emellertid vara medveten omatt det snedvridande av konkurrensförhållandena som bidrag tiU ett företaginnebär lätt kan leda till att förutsättningarna för andra företag blir sämre.Företag kan t. o. m. gå omkuU på kuppen eller i varje fall få svårare attfortsätta i den utvecklingstakt som man skulle ha önskat. Den andra huvudprincipen är att man bör mera än som ärfallet ge stöd åt själva sysselsättningen i stället för att förbilligakapitalanskaffningen. På den här punkten har det blivit en del förbättringarunder senare år, men det är fortfarande på det viset att regionalpolitikenväsentligen är utformad som ett förbilligande av kapitalanskaffningen. Detta äregentligen konstigt, när det snarare är fråga om att öka sysselsättningen än omatt köpa maskiner. Det finns ett exempel på en åtgärd som skulle väl rimmamed bägge de här principerna, och det är att avskaffa löneskatten istödområdena, först och främst självfallet i det inre stödområdet. Det är detta har vi påpekat här från moderat sida, liksom det antagligen påpekats ävenav de övriga borgerliga partierna motbjudande att som sker samla ihop pengar iform av löneskatter från jordbrukare och mindre företagare, dvs. löneskatterlagda på sysselsättningen i små företag, och skicka dessa pengar vidare tillolika regionalpolitiska satsningar som ofta får utgöra bidrag tiU störreföretag och då innebär ett förbilligande av maskinköp. Det är i principen motbjudande form av regionalpolitik. sade att 1 000företag har fått bidrag, och det kan vara ett tecken på att inte bara de storaföretagen får sådana pengar. Ja, det är klart att det bland dessa 1 000 företagockså finns en del mindre sådana; men det finns ju ändå oändligt många flerföretag i regionen, om man räknar in jordbrukare och andra, vUka är belastademed löneskatter och därför med de pengarna finansierar subventioner som iprincip går tUl större företag. Jag finner därför att siffra idet sammanhanget inte alls är något bevis för att den tes som jag här driverskulle vara tokig. Vi kan också se denna sak på ett annat sätt. Trots att NJAför utbyggnaden av 80 presenterar egna kalkyler som visar på mycketstor lönsamhet utan att man i de kalkylema har räknat in ohka slag avsubventioner så skall NJA för denna utbyggnad få räntefria lån där företagetsjälvt anger värdet av räntefriheten till ungefär 300 mUjoner kronor NJA skallalltså ha 300 miUoner kronor för utbyggnad av 80, och dessa 300mUjoner kronor är vad jordbrukare och mindre företag och andra betalar in påsin sysselsättning i det inre stödområdet . Om man ställer de tvåuppgifterna mot varandra tycker jag att det är något konstigt som framträder.Där gör sig rättvisefrågorna inom stödområdet gällande, och det är fråga om påvUket sätt man bäst befrämjar den utveckUng och säkrast når de mål som vi äröverens om. Vad beträffar utbyggnaden av 80 har vi fört fram ettmotionskrav om att man skall vidta åtgärder som förhindrar att inlandet kommeratt utarmas genom expansionen i . Jag tror att man inom skattepolitiken istörsta allmänhet detta med löneskatten är ju bara ett exempel skulle kunnafinna regionalpoUtiska åtgärder som ger bättre verkningar än de mer ellermindre djungelartade förhåUanden som bUr följden av olika punktinsatser. Jag har här i min hand en broschyr sammanställd avNordkalottkommittén. Där har man jämfört regionalpoUtiken i de tre ländernaFinland, och . Under olika rubriker redogör man för vad som händeri ena eller andra avseendet när man är verksam i respektive länder. Underrubriken finns det om ett ganska långt stycke text ochett ännu längre när det gäller , men för del lyser tomrummet heltvitt där den texten skulle ha stått. Där står inte ett ord. Och eftersom viinom moderata samUngspartiet har den uppfattningen att man kan ge god stimulanspå ett enkelt sätt genom skattesänkningar, så vill jag här helt kortsammanfatta de regler som gäller i och på detta område. I kan den som inom utvecklingsområdet grundar ny"produktionsinrättning" eller utvidgar sin verksamhet beviljasskattelättnader . Man får fullständig frihet i fråga omavskrivningar, man befrias från förmögenhetsskatt, och om verksamheten ärbelägen längst uppe i norr har man utöver den fria avskrivningsrätten ett extraårligt Anslag till regional utveckling m. m. Anslag till regional utveckling m. m. avdrag på anläggningskostnaderna. I finns ett annat register av allmännaskattepoUtiska stödåtgärder. Företagare i hela , oavsett var de bedriversin verksamhet, har möjlighet att göra omfattande fondavsättningar för senareinvesteringar i nordnorskt näringsliv. De avsättningarna är mycket gynnsamtbehandlade ur skattesynpunkt. För investeringar i gäller särskUtförmån-Uga avskrivningsregler. Detta är en inblick i hur andra länder har det ordnat, ochåtminstone regionalpolitiken i har varit väsentligt mera framgångsrik äni . En anledning härtill kan vara att man i har varit mindredoktrinär när det gällt att utforma sin politik. Jag är alldeles övertygad om att man med skattepoUtiskamedel skulle kunna uppnå en synnerUgen kraftig ökning av sysselsättningen iNorrland och också på . Jag hörde arbetsmarknadsministerBengtsson säga att det är stora förmåner som företagen får genom delokaliseringspengar de erhåUer. Han hade besökt olika företagare, och de hadevarit mycket tacksamma, sade han. Ja, det kanske, låter bra att företagarna fårså mycket pengar att de är tacksamma. Ä andra sidan är det oroande attstatsrådet är så förtjust över att när han reser runt träffa på svenskar sommottagit bidrag från staten och som står med hatten i hand. Jag är inte säkerpå att det är den bästa grunden för en utveckling av näringslivet. Men jag ärrädd att många av de stödåtgärder som socialdemokraterna är så utomordentligtförtjusta i är betingade av att man gärna vill se folk stå med hatten i handoch uttrycka sin tacksamhet. Enklare skulle det faktiskt vara att inte belastaalla dessa mindre och verkligt små företag med löneskatt. Det finns naturligtvis också många andra åtgärder som börvidtas, åtgärder som det råder enighet om men som det ändå kan vara bra attolika partier uttrycker sin uppfattning om. En sådan sak är kommunikationerna.Statens järnvägar har här ett stort ansvar. När jag lyssnar på intervjuer med SJ-chefen förefaller detmig ibland som om han uppfattade det beslut fattat om att hansjärnväg skall vara lönsam som en utomordentligt bekväm ursäkt för vUka åtgärdersom helst, även sådana åtgärder som vid en närmare granskning visar sig intealls bidra till någon ökad lönsamhet. En hel del underligheter inom SJförsvarar man med att säger att SJ skall vara lönsamt, medan de viden företagsekonomisk granskning visar sig verka i andra riktningen. Det finns många exempel på konstigheter. En sak är såkonstig att jag vill anmäla den här: Folk som bor längs de vUl nuha en väg i stället, och det kan man förstå tvingas betala sittplatsbiljettäven på tåg som går i lokal trafik och som blir expresståg först när de kommerlängre söderut. Om man skall åka mellan BjörkUden och , för att ta tvåmera kända orter, tvingas man betala sittplatsbiljett på dessa tåg. Det ärväldigt konstigt. Ute i kammarfoajén finns det ett ställ medreklambroschyrer. Jag hajade tiU för en, som på utsidan hade enkanot det såg trevligt ut. Jag råkar dessutom känna igen bilden, eftersom jagsjälv varit på det ställe där den var tagen. Men de erfarenheter man gör närman tar sig tiUdenna plats kan inte vara någon reklam för SJ. I det här fallet gällde det attta sig från tiU , och det är en distans på 12 1/2 mU. Medbuss tar det ofta eUer åtminstone fyra det är litet olika hurturerna går. Det är inte den bästa reklamen för koUektiva transportmedel iregionalpolitiska sammanhang. När det gäller kommunikationerna skuUe jag också viljasäga att det finns starka motiv för att ha lägre skatt på bensin istödområdena, åtminstone i det inre stödområdet, än på andra håll. När jag fören tid sedan var i påpekade man för mig det konstiga i att man där uppe,nu när araberna höjt bensinpriset, och eltaxorna som en följd av det går upp,får betala mera inte bara för bensinen utan också för den elkraft somväsentligen produceras där uppe. Det tycker jag låter precis så märkvärdigt somvederbörande personer i framstäUde det. Jag tycker att man skulle kunnatänka sig att ha en lägre bensinskatt i stödområdet, åtminstone det inrestödområdet. Det finns många andra ting som hör tiU en väl utformadregional-poUtik, t. ex. god offentlig service. Jag vUl för min del uttryckaglädje och tacksamhet över att man börjat inta en klokare instäUning tiU atthålla glesbygdsskolor i gång. Jag tror att de rationaliseringsvinster, som manofta säger sig göra när man lägger ned mindre skolor, helt och hållet motverkasav de mer eller mindre dolda kostnader som därvid uppstår i form av längreskolskjutsar, kosthåll och problem med en större skolorganisation påcentralorten. På samma sätt är det med sjukvården. Jag tror att det skuUevara bra om man försökte satsa mer på sjukvård närmare människorna ute iglesbygderna. Då man reser uppe i , exempelvis i , hör manläkare där säga att de är olyckliga över att de ofta tvingas skicka folk enormtlånga resvägar; själva resan kanske inte är bra för patienten, och dessutomskulle de med endast litet ökade resurser mycket väl kunna klara fallet påplatsen. På det ideologiska planet sägs ofta frånsocialdemokratiskt håll att det är marknadskrafternas fel att man fåttregionalpolitiska svårigheter och att därför dessa marknadskrafter måste sättasur spel. Men jag tror att man med den utgångspunkten kommer fel i regionalpolitiken.Jag tillhör inte alls dem som tror att marknadskrafterna är någonting i alla avseendenförträffligt och att de alltid leder rätt. Jag tror tvärtom attmarknadskrafterna ofta leder fel. Det är just därför som vi behöver enekonomisk politik som med skattepolitiska eller andra insatser styrmarknadskrafterna i önskad riktning. Pä det viset kan man utnyttja de härkrafterna. Man kan ta dem i sin tjänst; det behöver man göra, just eftersom deär så starka att de ofta hårt kritiseras. När man skall bedöma de regionalpolitiska svårigheter somuppstått i vårt land och i många andra länder måste man granska detnäringspolitiska tänkesätt som har betingat den ekonomiska politiken undertidigare skeden. I det sammanhanget finner jag det intressant att studera , Samordnad näringspolitik, där det bl. "Huvuduppgiften för en sådan lokaliseringspolitik börfrämst vara att uppmuntra till en koncentrering av näringslivet tiU deexpansiva områdena i landet." Anslag till regional utveckling m. m. Anslag till regional utveckling m. m. Om det är de utgångspunkterna man haft i den ekonomiskapolitiken i sådana här sammanhang har man givetvis fått en del regionalpolitiskasvårigheter. har det skett ett avsevärt omtänkande på mänga olika håll, ochdet är bra. Jag hoppas att regionalpolitiken blir framgångsrik, eftersom jaganser att människorna utsätts för stora påfrestningar genom tvånget att flyttafrån en ort där de lärt sig trivas. Jag tror också att många av de socialasvårigheter som vi kan se har sitt ursprung i den rotlöshet som uppstått i detmoderna samhället. I detta anförande instämde (). i (s) kort genmäle: Jag skall inte ta upp någon diskussion medherr rent allmänt. Han betonade emellertid mycket starkt vUkenbetydelse skattelättnader skulle ha som regionalpolitiskt instrument. Vi ärmer kallsinniga tiU det resonemanget från socialdemokratiskt håll. Hanåberopade vissa uppgifter, och jag vUl kvittera med att åberopa en utredning,som heter Beskattningen som medel i regionalpolitiken, en nordisk översikt. Deningår i de ekonomiska utredningsrapporter som ges ut av , som står nära. I pressmeddelandetangående den boken säger man bl. a. följande: "Bland resultaten kan nämnas, att de skattelättnaderi och , som haft till syfte att nya företag eller fiUaler startasi stödområdet, fått dåligt gensvar bland företag från andra delar avlandet." I hade fyra företag av femfunnit att skattelättnader haft ingen eller måttlig betydelse för investerings-eller lokaliseringsbesluten. I skulle 30 investeringsprojekt av 37 hagenomförts även utan skattelättnader. Ungefär i samma stil går hela den härkartläggningen, som bygger på en enkät bland företagarna i och ,Jag tror därför att det finns tydliga belägg för att skattepolitiken i ochNorge inte har haft särskilt stor regionalpoUtisk effekt. Därför bör man nogtona ner det här resonemanget. Jag tror trots vad harsagt att det lokaliseringsstöd som vi i stället har gått ut med har haft enmera positiv effekt på utvecklingen än vad skattelättnader skulle ha haft. HerrBURENSTAM () kort genmäle: i anser attIndustriförbundet står mig mycket nära, men det är då anmärkningsvärt att dettydligen är i som har läst en publikation somIndustriförbundet har gett ut jag har däremot inte läst den. Vad som dessutomär anmärkningsvärt är att i tror på deri så envetet.Såvitt jag begriper är det många andra publikationer och uttalanden frånIndustriförbundet som i inte är beredd att fästa likastort avseende vid. Jag för min del tror inte på den där studien. Jag harnämligen den uppfattningen att om man går ut och frågar ett begränsat antalföretagare vad de anser om den ena och den andra förmånen, sä finner man oftaatt den som har mottagit förmånen i fråga har ett visst intresse av att svarapå det ena eller andra sättet, beroende på om han är intresserad av att ettsystem skall bibehållas eUer inte och om han är intresserad av att en förmåninte skall skäras ned. Av olika sådana anledningar är det svårt att komma tiUnågra riktiga slutsatser