prot · FX0934 · 1974-12-31 00:00:00 — Jag för min del vill yrka bifall till utskottetshemställan, som innebär att begär den ändring av lagen omöverlastavgift som finns omnämnd i utskottets betänkande. Överläggningen var härmed slutad. § 18 Försäljningen av pyrotekniska varor Föredrogs näringsutskottets betänkande nr 3 i anledning avmotioner angående försäljningen av pyrotekniska varor. HerrKOMSTEDT (m): i och jag har väckt enmotion till årets riksdag, nr 544, där vi föreslagit att Kungl. Maj;t skallutfärda nya bestämmelser för försäljningen av pyrotekniska varor detta iavvaktan på att den utredning som handlägger dessa frågor skall avge ettbetänkande. vet vi av riksdagsberättelsen att utredningen avser att slutförasitt arbete , och vi hoppas verkligen att så blir fallet. Vi har tyckt att det varit angeläget att för riksdagenaktualisera frågan och få ett påskjut på den. Enligt vår mening är frågan avganska stor betydelse, även om den naturligtvis inte kan betecknas som någonstor politisk fråga. Men jag tycker kanske också att utskottet kunde ha skrivitett par rader om att även utskottet anser det vara angeläget att det nu blir enproposition, allra helst givetvis till höstriksdagen men i varje fall tillvårriksdagen 1975. En del otrevliga saker händer med de här pyrotekniskavarorna. Det finns väl inte mycket att invända mot att man firar tolvslaget pånyårsaftonens kväll med smällare, men det okynnessmällande som vi upplever ettpar veckor före och efter själva nyårshelgen borde föranledaåtgärder från lagstiftarnas sida. är det gamla människor somutsätts för att ungdomar roar sig med att lägga smällare i brevlådor, utanfördörrar o. d. Det kan därför inte finnas anledning att känna så stor saknad omman avskaffar detta med smällare, som kanske har varit en tradition just pånyårsaftonens kväll men som har blivit en plåga helt enkelt under en längre tidkring . Detta äranledningen till motionen. Det finns naturligtvis också andra aspektersom man kan lägga på problemet. Jag erinrar mig att jag på nyårsaftonens kväUsatt och såg på TV-programmet, där det visades bilder från det mycket svårtdrabbade , med långa rader av undernärda och svårt svältande människor.Man tycker att det är litet konstigt att det i ett land som värt skickas i vägraketer och smällare för hundratals mUjoner som en så fruktansvärdsituation som denna är aktuell. Pengarna skulle sannerligen kunna användas påett betydligt bättre sätt än genom detta okynnesskjutande, som har påtalats iriksdagen tidigare men som tyvärr ännu inte föranlett någon åtgärd. Vi lugnar oss emellertid med det besked som lämnats menber att få återkomma om det inte framläggs någon proposition för nästa riksdag. Idetta anförande instämde i (c). FrökenSANDELL (s): Den fråga som behandlas i förevarandeutskottsbetänkande anser jag borde höra hemma inom vår miljövårdslagstiftning,eller åtminstone borde hälsovårdsnämnderna få möjligheter att ingripa på annatsätt än . Ty visst är det en sanitär olägenhet för alla människor som underen blir utsatta för smällare av olika styrkegrader. För alla som bori min hemprovins är det påskfirandet som föranleder den starkaste strömmen avinsändare i lokalpressen, och där vädjar gamla och sjuka människor tillmyndigheterna att göra något för att få bort detta eländiga oväsen somåstadkoms av s. k. påsksmällare. Det är väl också på det sättet att allteftersom åren gåroch man blir äldre blir man mer och mer beroende av lugn och ro omkring sig. Föregen del ser jag med förskräckelse fram mot varje påskhögtid. underen hel vecka, med påskafton som kulmen, pågår en fullständig terror inombostadsområdena och på gator och torg, när pojkar och även vuxna män roar sigmed pyrotekniska övningar. Jag försäkrar att jag är glad varje påsk jaggenomlever utan påtagliga psykiska skador. Många störda människor vänder sigockså till oss politiker. Åtskilliga har ringt tUl mig och bett mig försökaåstadkomma förbud mot detta ofog. Jag tycker mig därför tala på dessamänniskors uppdrag, när jag nu understryker hur viktigt det är att detverkligen görs någonting till skydd för alla nervösa, gamla och lättskrämdamänniskor. Vi har lagstiftat för trivsel och trygghet i arbetsUvet.Trivsel och trygghet bör vi också ha rätt att kräva i vår boendemiljö. Och detär tydligen endast en restriktiv lagstiftning som här kan avhjälpa missförhållandena.Jag väntar på den lagstiftningen. Jag tycker att jag nu i tillräckligt många århar fått hänvisa klagande medmänniskor tUl att det pågår en utredning, och detär av den anledningen som jag för min del inte har motionerat i detta ärendetidigare. Jag är glad över att jag har fått använda dessa minutertill att tala om hur Ula jag tycker om påsksmäUare. Kanske kan jag betraktassom en ropandes röst i öknen, men jag tyckte att jag måste avlasta mig oviljanmot smällare av alla slag och påtala den oro som jag vet att många andra i ännuhögre grad än jag själv känner inför den pyrotekniska yra som bryter loss underpåskveckan. Jag tror inte att man löser detta problem Markpolitiken m. m. enbart pådet sätt som motionärerna här har föreslagit. Man måste säkert komplettera ensådan lagstiftning med vidgade möjligheter för hälsovårdsnämnden att ingripa. Jag har för dagen inget yrkande. i (s); Låt mig först säga att jag har fullförståelse för de synpunkter som både fröken och häranfört. De nuvarande förhållandena är inte tillfredsställande, .A.ven om detinte framgår av utskottets skrivning är vi i utskottet ändå på det klara medatt skärpningar måste införas. Utskottei har varit fullt enigt i sitt avstyrkande avmotionerna och har byggt sitt stäUningstagande på att vi kommer attfä ta del av utredningsmannens förslag till åtgärder inom ramen för de direktivsom uppställts och som omfattar alla de synpunkter motionärerna här har tagit upp.Utredningen kommer, som också framgår av det betänkande som vi har framför oss,att lägga fram sina slutliga synpunkter . Jag tog för en kortstund sedan kontakt med utredningsmannen och fick då beskedet att betänkandetkommer att avlämnas eller allra senast . Medhänsyn härtill har utskottet kommit fram tUl att man bör avvakta utredningsförslagetoch att Kungl. Maj:t icke bör vidta några ytterligare åtgärder förrän förslagetföreligger. Jag hemställer därför om bifall tUl utskottets förslag och avslagpå motionerna 544 och 546. Överläggningen var härmed slutad. § 19 Markpolitiken m. m. Föredrogs civilutskottets betänkande nr 5 i anledning avmotioner angående markpolitiken m. m. I dettabetänkande behandlades motionerna 1974:1157 av () vari hemställts attriksdagen i skrivelse till Kungl, Maj:t skulle anhålla om tilläggsdirektiv tillbostadsutredningarna med de förslag och önskemål som framställts i motionen(åtgärder för att underlätta personlig äganderätt till bostad), 1974:1159 av () vari hemställts attriksdagen hos Kungl. Maj:t skulle anhålla om förslag till lagstiftning syftandetill att ge kommunerna skyldighet att tillhandahälla mark för försäljning, 1974:1578 av m. fl. (vpk) vari föreslagitsatt uttalade sig för ett successivt överförande av privataflerfamiljshus i samhällets ägo samt hos regeringen hemställde om utarbetandetav en plan för genomförande av denna målsättning samt 1974:1582 av m. fl. (vpk) såvitt avsågförslaget (yrkandet 1) att uttalade att till byggnadslagen bordefogas en bestämmelse att endast samhällsägd mark fick stadsplaneläggas. att skulle avslå motionerna 1974:1157, 1159,1578 och 1582, yrkandet 1. 1. av herrar Wennerfors (m) och () som ansettatt utskottet bort hemställa, att med bifall till motionen 1974:1157, ianledning av motionen 1974:1159 samt med avslag på motionerna 1974:1578 och1582, yrkandet 1, som sin mening gav Kungl. Maj:t till känna vad reservanternaanfört, Markpolitiken m. m. 2. av (vpk) som ansett att utskottet bort hemställa, att med bifall till motionerna 1974:1578 och 1582, yrkandet1, samt med avslag på motionerna 1974:11 57 och 11 59 som sin mening gav Kungl.Maj;t till känna vad reseivanten anfört. HerrADOLFSSON (m); Bakom reservationen 1 i civUutskottetsbetänkande nr 5 återfinns två motioner. Den ena innehåller förslag tillåtgärder för att främja personlig äganderätt till bostad. Den andra tar uppvissa kommuners benägenhet att ensidigt tillämpa tomträttsinstitutet och vägranatt tillhandahålla tomter för försäljning. När det gäller den sistnämnda motionen vill jag nämna atten undersökning visar att det av landets sju största kommuner bara är Uppsalasom utbjuder tomter till försäljning. Övriga tillämpar ensidigttomträttsinstitutet. Detta strider mot enskUda människors önskemål. Jag villpåminna om den utredning som åtskilliga gånger citerats här i kammaren och somvisar att nio av tio bostadssökande vill bo i villa på egen tomt. Vad somsärskilt är värt att lägga märke till i det sammanhanget är att detta önskemålskär genom partigränser. Nio av tio som uppger sig tillhöra socialdemokratiskapartiet vill också bo i småhus på egen tomt. Den andra motionen tar upp frågan om överförandet avbostäder i enskild ägo. Jag vet att jag i stor utsträckning talar för dövaöron. Men när vi samfällt kan konstatera att vår bostadspolitik totalt körtfast, borde vi då inte kunna pröva nya vägar? 1 andra västeuropeiska ländersöker man lösningar som innebär att enskilda människor oberoende avförmögenhetsställning kan bli ägare till sin bostad, det må gälla enfamiljshuseller lägenheter i större hus. Varför kan den frågan i inte enshänskjutas till en utredning? Kommuner och myndigheter bör vara organ som underlättarför medborgarna alt förverkliga legitima önskemål även när det gäller val avbostad och ägandeform. Myndigheters agerande verkar ofta i motsatt riktning ochlägger hinder i vägen för människor att själva ordna sin bostadsfråga. Detfinns dagsfärska exempel ute i kommunerna som bevisar detta. I ett fall fick en kommun innevarande vinter entilldelning av åtta lägenheter som fick byggas utan statliga lån. Det fanns iden kommunen Markpolitiken m. m. Trots den kön gick den extra tilldelningen på åtta lägenheter tUl ettflerfamiljshus, trots att det fanns många tomma lägenheter i andraflerfamiljshus i samma kommun. I den kommunen står folk som vill bygga småhusutrustade med tomt, monteringsfärdigt hus och byggnadslov från kommunen men fårinte igångsättningstillstånd från länsarbetsnämnden, därför att kvoten gåtttill lägenheter i flerfamiljshus. Exemplen kunde mångfaldigas. Jagstannar här och yrkar bifall lill reservation nr 1 i civilutskottets betänkandenr 5. betänkande nr 5 mynnar ut ihemställan om avslag på fyra motioner två motioner av och tvåfrån kommunisterna. Trots dessa oförenliga utgångspunkter harutskottsmajoriteten liksom vid riksdag funnit gemensamma skäl för attavstyrka alla fyra motionerna. De skälen är i huvudsak att de åsikter som komtill uttryck i båda motionsparen - vart och ett på sin kant är oförenliga medde allmänna markpolitiska uppfattningar som stöds av en riksdagsmajoritet. första förslag innebär önskemål omutredning av åtgärder för att underlätta personlig äganderätt till bostad. 1den formuleringen låter tanken onekligen bestickande, men om man ser närmare påförslaget innebär det emellertid två specifika ting. Det ena är att vi skallersätta nyttjanderätten i form av hyresrätt och bostadsrätt med en äganderätttUl lägenhet en ny sorts andelslägenheter. Det andra är att denna äganderättskall överföras till den boende genom att i hyran läggs in en amorteringspost.Jag förutsätter att inte godtar att den del av hyran som går åttill ägarens amortering skall räcka för i så fall skulle det kanske inte varaså långt ifrån att han kunde få stöd även av . Utskottsmajoritetenhar inte sett några skäl till att inte de bostadskooperativa boendeformernaskulle räcka som komplement till den vanliga äganderätten och hyresrätten. - Enannan sak är att en ändrad form av husbyggandet kanske i framtidenkan påkalla en översyn av fastighetsbegreppet men det är inte aktuellt just . andra motion syftar till att kommunernaenligt lag skall bli skyldiga att sälja mark och sålunda inte endast användasig av tomträtt. Jag vUl till att börja med säga att vi i andra sammanhangförsökt hävda den principen - som jag också trodde att anslötsig till att kommunerna själva skall bestämma upplåtelseformerna. Jag skulleinte gärna kräva att bli trodd om jag hävdade kommunernas valfrihetoch statens rätt att inskränka valfriheten. Men jag vUl medge att jag i annatsammanhang, när jag talar som kommunalpolitiker, hävdar åsikten att de boendesjälva skall få välja upplåtelseform. Men, , det är majoriteten ikommunfullmäktige som skall besluta det utan statens inblandning! Jag villemellertid, liksom , hävda att vi vet en hel del om vad människorönskar, och då bör också kommunerna, när de fattar sina beslut, verkligenbetänka det. har i motionen 1578 hävdat den socialistiskaprincipen att privata flerfamiljshus skall föras över i ägo. Det finnsgoda skäl tUl att kommunerna skall engagera sig som ägare av hyreshus, och utvecklingenhar gått långt i den riktningen. Det är bara att följa den stigande andelenlägenheter i hus som ägs av allmännyttiga företag. Det finns inte skäl för attutgå från att staten också på denna punkt skulle binda kommunerna på grund avallmänt hållna ideologiska värderingar; det är ju så, att det som är sanning iden ena kommunen inte är sanning i den andra. Dessutom finns det ett väsentligtskäl mot sådana tankegångar, nämligen behovet av konkurrens också mellan olikaförvaltningsformer. Till detta resonemang anknyter också vpk-motionen nr 1582.Den handlar formellt om byggnadslagen, men den är bara ett annat uttryckssättför principen om ett totalt kommunalt markägande. I motionen har den principendessutom vidgats tiU att avse inte bara hyreshus utan all bebyggelse. Vid betänkandet har fogats inbördes ickeförenliga reservationer. Den inbördes uppgörelsen meUan respektive reservantgrupperger kanske de bästa argumenten för mitt yrkande om bifall till utskottetshemställan. Det finns knappast skäl för att i anslutning till detta begränsadebetänkande ta upp en mera allmän debatt om markpolitiken vi kommer ju om enliten stund att behandla betänkandena 6-8, och de betänkandena täckersammantaget stora fält och bör väl sammantaget också ge en bild av de skildaprincipiella ståndpunkterna, en bild som kanske är mera konkret än uppradadetrossatser. Markpolitiken m. m. HerrCLAESON (vpk): Redan i arbetarrörelsens efterkrigsprogramför ställdes kraven om att gradvis överföra hyreshusen i samhälletsägo och att kommunalisera tomtmarken. Det kravet har sedan aktualiserats i olikasammanhang, bl. a. här i av kommunisterna. Vi har även i motionen 1578 återkommit och föreslåratt skall uttala sig för ett successivt överförande av privataflerfamiljshus i samhällets ägo och att hos regeringen skall hemställaom utarbetande av en plan för genomförandet av denna målsättning. Visserligen har andelen kommunalaoch kooperativt ägda och förvaltade bostäder ökat väsentligt och svarar nu fören allt större del av nyproduktionen då det gäller flerfamiljshus. Det äldrebostadsbeståndet och hyreshusen i de stora tätorternas centralare delar äremellertid till helt övervägande del i privat ägo. Detta innebär ofta högrehyror, sämre underhåll, sämre boendemiljö och större otrygghet för hyresgästerna.Dessutom för privatägandet med sig en rad nackdelar för samhäUet i form avstörre svårigheter med saneringar och förbättringar av bostadsmUjön. Ett förverkligande av kravet på överförande av de privataflerfamiljshusen i samhällets kommunernas och bostadskooperationens ägoskulle öka möjligheterna för kommunerna att stoppa kontoriseringen ochåterställa kontoriserade lägenheter till bostäder. Det skulle också verksamtkunna bidra till att stoppa hyresstegringarna och pressa ned boendekostnaderna. MarkpoUtiken m. m. Den successiva avveckling av hyreskontrollen som skettunder senare år har liksom övergången till s. k. bruksvärdering bidragit tillstora hyreshöjningar. De privata fastighetsägarna har fortsatt att berika sigpå hyresbetalarnas bekostnad och liksom tidigare inkasserat vinster avvärdestegringar som skett till följd av samhälleliga investeringar. Privatafastighetsägare engagerar sig i både exploaterings- och saneringsområdenalltmer, ofta med hjälp av statliga lån. Från olika håll har det i debatten om deprivata intressena och deras roU bl. a. sagts att det inte går att överföra deprivatägda flerfamiljshusen i samhällets ägo, eftersom man då skulle åstadkommanågot av ett ekonomiskt kaos. är det emellertid så att vårt förslag inte innebär skall genomföra detta över utan att man skall göra upp en plan förett successivt överförande, låt oss säga under exempelvis en femårsperiod. Vaddet vidare handlar om är att övertaga lånen på dessa fastigheter, och denkontanta ersättning det kan bli fråga om att gottgöra fastighetsägare med föreget kapital uppgår uppskattningsvis inte till mera än hälften av vad somårligen läggs ned på mUitära ändamål. Det är klart att vårt krav är oförenligt med denkapitalistiska konkurrensen på bostadsmarknaden, som regeringen tyvärr slagitvakt om. Men vi anser det vara naivt att tro att man kan tUlåta markaffärer,bostadsbyggande och ägande/förvaltning vara beroende av marknadskrafterna, omman vill komma till rätta med de stora problem som hänger samman med boendet.Det är bara stora samhälleliga engagemang som kan garantera en tryggad mark-och bostadsförsörjning till rimliga kostnader. kommunisterna anser att alla flerfamiljshusbör ägas och förvaltas av kommunerna och bostadskooperationen och att allaprivata flerfamiljshus successivt skall överföras i samhällets ägo. Att bostadenskall vara en social rättighet och inte en handelsvara är vpk:s grundlinje ibostadspolitiken. Men detta betyder mera än en god och rymlig bostad tillrimligt pris. Det måste också innebära att de boende själva får bestämma översina boendevillkor, över förvaltningen. Boendets förvaltning måste då innefattasjälva lägenheten, fastigheten och tomtmarken. Om hyresgästernas intressen påett riktigt sätt skall kunna tillgodoses måste samhället genom kommunerna ochbostadskooperationen äga och förvalta alla flerfamiljshus. efter det andra världskrigethar frågan om markspekulation och markvärdestegring intagit en central roll ide bostadspolitiska diskussionerna. Markvärdena har stigit på ettsvindlande sätt. beräknas markvärdena i hela landet hastigit med och i med . Det ärnödvändigt att kommunerna ges bättre möjligheter att föra en aktiv markpoUtik,om man skall kunna bedriva en bra samhällsplanering och en socialt inriktadbostadspolitik. En grundläggande förutsättning måste då vara att på etteffektivt sätt kunna disponera över den mark som behövs för samhälls- ochbostadsbyggande, och det förutsätter också långsiktiga markförvärv till rimligapriser. I motionen 1 582 har vi från vpk somett led i att hindra privatbyggmästare och andra privatintressen att göra sinavinst- och spekulationsintressen gällande - föreslagit att endast samhällsägdmark får stadsplaneläggas. Den enda effektiva metoden att stoppa markprisstegringenoch kapitalintressena och att förhindra den del av hyresutplundringen som berorpå markspekulationen är att samhället blir ägare till all mark avsedd för samhälls-och bostadsbyggande. De förbättringar som har vidtagits då detgäller kommunernas möjligheter att tillgodose sina markbehov har inte löstfrågan om kommunernas möjligheter att driva en aktiv markpolitik och trängatillbaka privatbyggmästare, byggnadsmaterialproducenter och de storaaffärsbankerna. De privata företagen har, trots att en aUt större andelallmännyttiga och kooperativa företag står som ägare och förvaltare avflerfamUjshus, ett alltför stort inflytande på markägande, byggnadsmaterial,byggande och kapital. Från vpk:s sida anser vi att det kommunala markmonopoletskall utökas så att samhälleligt/kommunalt ägande av marken är en förutsättningför att stadsplaneläggning skall kunna ske. Med hänvisning till vad jag nu sagt, till innehållet imotionerna nr 1578 och 1582 och vpk-reservationen i civilutskottets betänkandenr 5 yrkar jag bifall till reservationen 2. Markpolitiken m. m. HerrADOLFSSON (m): Låt mig tUl utskottets ordförande få säga attdet skulle väl ändå inte hända någon större olycka ifall motionen som begär enutredning om människors ökade möjligheter att äga sina bostäder hänvisades tUlen sittande utredning. Det är väl ändå ett ganska hovsamt krav som jag kanskehade förväntat mig att våra koUeger på den borgerliga oppositionssidan skullekunna villfara. Sedan delar jag fru ordförandens uppfattning attkommunernas självbestämmanderätt är någonting väsentligt som vi skall värna om.Men när kommunerna av doktrinära politiska eller andra skäl börjar handla istrid med kommuninvånarnas intressen, då finns det inget annat forum änriksdagen som kan och skall reagera. Då är det vår skyldighet att se efter hurkommunerna handlar och tala om vilken uppfattning i sammanhanget är. När det gäller , som ju är den ivrigastetalesmannen för en socialistisk bostadspolitik, vill jag påminna honom om attett av utskott hade tillfäUe att besöka ett landpå andra sidan järnridån som tUlbaka hade konsekvent tillämpat ensocialistisk bostadspolitik. Vi kunde aUtså på ort och ställe konstatera vaddetta hade lett till. En av de minnesbilder jag har därifrån gäller ettenfamUjshus som vi besökte och där den tidigare ägaren hade bott ensam med sinfamilj före den socialistiska epoken. bodde en familj på förstavåningsplanet och ytterligare en familj på det andra våningsplanet. Den gamlaägarinnan bodde i ett ram på vinden, och i källaren hade man fått plats med trepensionärer. En sådan bostadspoUtik, , skall vi be bevara ossför i detta land. Markpolitiken m. m. målade med sin utgångspunkt ochsin tro väldigt vackra bilder av hur bra det skulle vara om samhäUet ägde aUabostäder. Det skuUe bli fina miljöer och låga hyror. Jag med min utgångspunkt tror att det bästa förhyresgästerna är att vi har konkurrens. Men jag vill naturligtvis instämma det utgår jag från att vi alla gör när säger att en bra bostadär en rättighet. Goda miljöer och väl utformade bostäder når vi genom attmänniskorna får större medinflytande. Jag tycker att även skuUevara mer lyhörd för vad människorna önskar. De vUl t. ex. gärna ha småhus, ochde viU i förvånansvärt hög grad äga sin tomt. Jag håller med , när han säger attmarkspekulation har förekommit. Visst har så varit fallet, och markspekulationförekommer väl . Men finns andra instrament som kan ta udden av den. ViskaU också komma ihåg kommunernas planmonopol. TUl vill jag säga att liksom virikspolitiker är lyhörda för vad människor vill, utgår jag från att ävenkommunalpolitiker är lyhörda. Då behöver man inte gå omvägen att virikspolitiker med lag talar om hur kommunerna skall handla i dessa frågor. Hert (vpk): Vad sade var egentligen enupprepning av vad fröken anförde , och det är rätt typisktför det sätt varpå man argumenterar från moderat håll. Man ger sig ut överlandets gränser för att hitta argument. Jag skall inte göra på samma sätt.Liksom jag gjorde beträffande fröken skall jag nu erinra herrAdolfsson om att det i de länder som han i detta sammanhang talar om har hänten del, som vi dess bättre varit förskonade från och som kanske förklarar vissaav de svårigheter som man där fortfarande dras med bl. a. på bostadsområdet. i framhöll att vi behöver ha konkurrens.Jag ifrågasätter detta. Jag betraktar en bra bostad såsom en social rättighetpå samma sätt som rätten till sjukvård eller utbildning. Ingen begär attsjukvård eller skolväsende skall gå med vinst. Jag tycker det är likasjälvklart att inte heller bostaden skall vara en marknadsvara, som skall gevinst. Jag betraktar alltså bostaden som en social rättighet, och något utrymmeför privatkapitalistiska spekulations- och vinstintressen eller konkurrens börenligt min mening dä inte finnas. Visst skall vi vara lyhörda för vad människor vill ha ochför människors förhållanden. Jag håller med om detta.