prot · FX0971 · 1974-12-31 00:00:00 — Som tidigare påpekats är utskottet i stortsett enigt i detta betänkande. Det är bara på en punkt som det föreUgger enreservation, nämUgen den som gäUer de utomäktenskapUga barnens arvsrätt. Medvisst fog skulle man väl kunna uttrycka förvåning över att det är just på dennapunkt som utskottet inte har kunnat uppnå enighet. behandlade vi i lagutskottet en motion varipåpekades att tidsfristen för utomäktenskapUga bams arvsanspråk, som iövergångsbestämmelserna är fastslagen att vara fram tiU den dag dåbouppteckning sker, kan bli mycket kort om bouppteckning sker snabbt. 1motionen föreslogs en tidsfrist av tvä månader. konstaterade attdet låg en hel del i de motiveringar som fanns i motionen och hemstäUde därföratt frågan skulle bli föremål för översyn. Utskottet uttalade därvid att enfrist av borde anses lämplig. I årets proposition har utredningskravet uppfyllts och detföreslås en tidsfrist av , som utskottet hade uttalat sig för.Därför tycker jag att det hade varit ganska naturligt om vi blivit eniga på denhä"- punkten. Det har vi emellertid inte kunnat bli, utan vi har fått enreservation. Utskottsmajoritetens motivering är, som , sambandet mellan tidsfristen och bouppteckningens upprättande. Omtiden för bouppteckningens upprättande förlängs, förlängs också automatisktpreskriptionstiden. Sänkning av ' myndighetsåldern, m. m. Med detta ber jag att få yrka bifaU till utskottetshemställan och avslag på reservationen. Låt mig emellertid, innan jag lämnar talarstolen, fåuttrycka min tillfredsställelse över att man i propositionen ommyndighetsålderns sänkande så långt det varit möjligt tagit hänsyn till behovetav samordning av åldersgränserna, så att vi fär Ukhet pä den punkten i de olikalagstiftningar där vi har åldersgränser. Med detta ber jag att få yrka bifall tUllagutskottets hemstäUan. i SundsvaU (c) kort genmäle: Frågan om tidsfristen, som de båda senastetalarna har behandlat från utskottsmajoritetens synpunkt, gäller en bedömningav hur som lämpligen behövs för att de utomäktenskapUga barnen skallha en verklig chans att ta tiU vara sina arvsanspråk. förvånadesig över att utskottet inte kunnat uppnå enighet på denna punkt. Han hänvisadetill fjolårets utskottsbetänkande. När utskottet behandlade denfolkpartimotion som jag nämnde i mitt anförande tog väl utskottet inte någondefinitiv stäUning tiU frågan om tidsfristen, utan utskottet uttalade att denpresumtive arvtagaren bör beredas inom vilken han har att framstäUasina arvsanspräk. Utskottet fann att mycket talade för att bör , som är den tid inom vUken bouppteckning i regel måste förrättas.Annan preskriptionstid kan naturligtvis också tänkas, och remissinstansernahar lämnat flera olika förslag, anförde utskottet och framhöll som sin meningatt frågan borde närmare utredas. De överväganden som vi fem ledamöter i utskottet som stårför reservationen har gjort när det gäller behovet av tillräcklig tidsfrist föratt dessa barn skall hinna hävda sina anspråk har resulterat i att vi stannatför . Jag behöver inte orda mycket om det utan kan hänvisa tillremissinstanserna, särskilt tUl som klart uttalatatt enligt dess erfarenhet är . Jag viU alltså fastslå att detta är enavvägningsfråga. Vi har gjort den avvägningen att det, för att dessa barn inteskaU lida rättsförlust, är bättre att vi fastställer en tidsfrist på sexmånader än en tidsfrist på fre månader. () kort genmäle: Jag häller med herrOlsson i om att detta är en awägningsfråga. Men jag tycker att mannågot mer än vad reservanterna gjort bör tänka på intresset av attboutredningen kan avslutas inom rimUg tid. Man måste ta hänsyn tUl alla deandra dödsbodelägarna som barett intresse av att boutredningen kan avslutasutan att alltför går. Ser man bara tiU de i detta sammanhang aktuellapersonerna är det självklart att dessa kan ha ett intresse av en längretidsfrist. Men vid en total awägning tycker jag att en tidsfrist på tre månaderär rimlig. HerrOLSSON i SundsvaU (c) kort genmäle: Det är just awägningen meUan de olikaintressena UtomäktenskapUgabarnens intresse och övriga dödsbodelägares intressen - som gjort att vistannat och inte velat gå längre. Det fanns remissinstanser somföreslog , men det ansåg vi ur övriga dödsbodelägares synpunkt vara enaUtför . Detta har vi påpekat i reservationen. Vi står aUtsåinte främmande för att det är fråga om en awägning, och vi har därvid funnitskäl att stanna för sex månaders tidsfrist. Sänkning av myndighetsåldern, m. m. FruTROEDSSON (m): Jag har i motionen 1622, punkten 1, hemstäUtatt måtte avslå propositionen 44, såvitt avser sänkning avmyndighetsåldern tUl och därmed sammanhängande konsekvensändringar inomandra lagområden. Bakgrunden till detta yrkande är de risker som det enligtmitt förmenande innebär att slopa det skydd som omyndigheten ger ungdomari åldern Franf ör allt har jag i motionen pekat på risken för att ensänkning av myndighetsåldern skulle leda tiU sådana konsekvensändringar längrefram i barnavårdslagen, att försämringar skuUe inträffa för ungdomar som pågrund av omognad, dåUga uppväxtförhållanden eller av annan anledning har kommiteller riskerar att komma på sned i tillvaron. I propositionen föreslås att 20-årsgränsen ibarnavårdslagen 25 § b som medger ingripanden på grund av den unges egetbeteende skulle bibehåUas tiUs vidare i awaktan på socialutredningensöverväganden. Utskottet framhåller också, att en anpassning av åldersgränsen i25 § b barnavårdslagen till den sänkta myndighetsåldern skulle försvåra möjligheternatill rehabUitering av asociala och kriminella ungdomar i åldern närmast över 18år Med hänsyn tiU detta citerar jag här vad utskottet sägeratt "med beaktande av det angelägna i att missanpassad ungdom kan beredasen adekvat vård anser utskottet att det, innan åldersgränsen i 25 § b kansänkas, måste tUlskapas lämpliga vårdformer för nu ifrågavarande åldersgrupperDet borde ankomma på socialutredningen att lägga fram förslag därom." Det föreUgger en skyldighet för attingripa om den unge på grund av asociaUtet, missbruk av alkohol eller narkotikaeller av annan jämförlig anledning är i behov av särskUda tUlrättaförandeåtgärder från samhäUets sida. Denna skyldighet föreligger även om den unge inteställer upp frivUUgt. Detta är, tror jag, viktigt att understryka eftersommånga av dessa ungdomar är på flykt både från sig själva och från samhället ochkan vara svåra att motivera för helt frivUlig vård eUer behandling. Enmotsvarande skyldighet och möjUghet att ingripa föreUgger inte försocialvårdens del när det gäller vuxna. Då måste ju hemfallenhet åt alkoholmissbrukföreUgga för att det över huvud taget skall vara möjligt att ingripa utan denvuxnes samtycke. För att 20-årsgränsen i nuvarande barnavårdslag såsmåningom skaU kunna sänkas till - utan att detta skall medföraförsämrade möjligheter att bistå ifrågavarande ungdomar krävs således intebara vårdresurser i form av t. ex. lämpliga institutioner utan också möjUghetoch skyldighet att ingripa även mot den unges vUja, om det gäUer att 5 protokoll 1974. Sänkning av myndighetsåldern, m. m. förhindraatt hans Uv, hälsa eller utvecklingsmöjUgheter äventyras. Det krävs också att möjUgheterna att överlämna ungalagöverträdare i dessa åldrar tiU socialvården inte försämras. Jag har med detta velat understryka att begreppet"lämpliga vårdformer" i utskottets skrivning måste få en mycket vidinnebörd och omfatta både vårdformer och möjligheter att ingripa för altensänkning av åldersgränsen i barnavårdslagen till inte skall innebära enförsämring. Jag ställer mig dock mycket tveksam till om detta skullevara möjligt. Som jag ser det föreligger fyra alternativ. Det första alternativet är att de kriterier som i dagmedger ingripanden mot ungdomar skulle utvidgas tiU att ocksåomfatta vuxna. Jag ser det dock varken som om det vore möjligt eller önskvärtmed en sådan utvidgning av socialvårdens möjlighet och skyldighet att ingripamot vuxna. Det andra alternativet är att man får acceptera att ensänkning av 20-årsgränsen i barnavårdslagen tiU leder till minskademöjligheter för samhällets socialvård att ingripa tiU skydd för dessa unga. Detär ett alternativ som - såvitt jag förstår - inte heller utskottet vUlacceptera. Det skuUe ju också medföra att ett betydande antal ungalagöverträdare som överiämnas tiU socialvården skulle hamna inomkriminalvården. Det tredje alternativet är att bibehålla 20-årsgränsen ibarnavårdslagen eller dess efterföUd, trots att myndighetsåldern . Men där framhåUer utskottet och det är i sak svårt att motsäga detta att det måste anses principiellt olämpligt att ingripanden inom barnavårdensram skaU kunna ske mot personer efter det att de uppnått myndig ålder. Det fjärde alternativet - det som jag ser som endagarantin för att också kunna undvika en försämring av socialvårdensmöjUgheter att ingripa för dessa ungdomar - är att bibehålla nuvarandemyndighetsålder på . Detta gör, herr talman, att jag - trots utskottets i ochför sig positiva och välvilliga skrivning ser mig nödsakad vidhålla mittyrkande i motionen 1622, punkten 1, som innebär avslag på förslaget om ensänkning av myndighetsåldern till och därmed sammanhängande konsekvensändringar. Jag ber att få yrka bifall till motionen 1622, punkten 1. HerrSVANSTRÖM (c): yrkande om bifall till sinmotion ger mig anledning att nu ta till orda, ehuru det mesta är sagt som börsägas i det här ärendet. Det är självklart, , att vi i utskottetallvariigt har övervägt de konsekvensändringar som eller senare kan bliföljden av en sänkning av myndighetsåldern. Vi har absolut inte tagit lätt pådessa ting. Men när det gäUer de skäl för bibehållande av myndighetsåldern irädsla för att konsekvensändringarna skulle kunna få icke önskvärda följder somfru nämnde, har vi tagit fasta på att olika utredningar arbetar meddessa frågor. Vi har stannat för uppfattningen att myndighetsåldern nu kansänkas utan att vi behöver ta någon bestämd ståndpunkt tiU dessa andra problem. Det är naturligtvis i och för sig önskvärt att ha sammaålder i olika sammanhang. Den saken har diskuterats i riksdag under ivarje faU alla de år som jag varit med - inte minst i första lagutskottet somhade hand om dessa frågor tidigare i den gamla . Även om det ärönskvärt med en sådan gemensam ålder, reses det tid efter annan invändningar aven sådan styrka att vi måste säga oss att vi inte i alla sammanhang kan hasamma åldersgräns. Det är ju inte bara så att människor blir "vuxna"vid olika åldrar - det känner vi alla tiU - utan det är här fråga om fleraolika hänsynstaganden. Jag håller med om att det kan bli ganskaknepigt att bevaka samhällets mtressen i skUda sammanhang om man får ändringarav de nu gäUande åldrarna. Här har inte nämnts åldern för inköp avrusdrycker. En utredning arbetar med denna fråga, och därför har vi gått förbiden punkten. Men det är klart att man väl på sina håll upplever det som ganskaorimligt att en person kan vara myndig utan att han får utföra den för så mångamänniskor viktiga handlingen att inköpa rusdrycker. Det föreUgger här utantvivel vissa andra bedömningar som måste bli föremål för aUvarligt övervägande. Det är som vi ser det nu möjUgt att sänka myndighetsåldern- såsom har skett i många andra länder. Vi vet att myndighetsåldern sedan längeär i . tog sig orådet före att för ett par tre årsedan studera förhåUandena i , sedan det gamla och i varie fall i dettasammanhang som konservativt betraktade landet hade gått över till sommyndighetsålder De erfarenheter vi fick där var inte av den typen att de ingavoss någon aUvarlig oro för att föUa exemplet. Det står nu klart att det inte bUr någon fullständigrättslikhet i de nordiska länderna, vilket påpekade. Någonannan har sagt att rättslikhet de nordiska länderna emellan inte tycks varasärskUt aktuell. Jag anser emellertid fortfarande med de intima kontakter vihar mellan de nordiska länderna att det är angeläget att en gemensammyndighetsålder kan skapas. är på väg, och det torde inte dröja sålänge förrän Uknande överväganden kommer att ske i de övriga nordiska ländema. Jag hade egentligen inte någon anledning attta till orda, eftersom utskottets talan har förts av andra här . Jag väldock understryka att vi i utskottet har berört de spörsmål som upp i sin motion och till vilka hon anknutit i sitt anförande. När vigjort våra överväganden i utskottet har vi kommit fram till att vi, i det härläget och med de skrivningar som vi har stannat för, med gott mod kan gå med påen sänkning av myndighetsåldern och de konsekvensändringar som innefattas ipropositionen. För reservationen, där mitt namn finns med, har herrOlsson i SundsvaU talat och jag ber att få instämma i hans synpunkter. Sänkning av myndighetsåldern, m. m. FruTROEDSSON (m); Jag är väl medveten om att lagutskottetverkligen har vinnlagt sig om att försöka gå igenom alla de olika problem somjag har Sänkning av myndighetsåldern, m. m. berört imin motion, av vUka jag bara tog upp en del i mitt föregående inlägg. Jag ärockså mycket tacksam för att 20-årsgränsen i 25 § b barnavårdslagen tillsvidare får bibehållas, även om det bara blir en frist på tillssocialutredningen är klar med sina överväganden och vi eventuellt får en nyvårdbalk. Vad jag med mitt inlägg ville påpeka var att trots vad somsägs på s. 23 i lagutskottets betänkande om att några sådana risker förnegativa effekter för vissa ungdomar inte torde föreligga är situationen intefullt så ljus. En sänkning av åldersgränsen till när det gäUer barnavårdslagenkommer att medföra betydande svårigheter för ungdomar i dessa åldrar Det ärdärför jag sett enda konsekvensen vara att yrka avslag på en sänkning avmyndighetsåldern till 18 år Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels motionen nr 1622 av i motsvarande del, ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Kammarenbiföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan iSundsvall begärt votering upplästes och godkändes föUande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller lagutskottetshemställan i betänkandet nr 12 punkten 5 röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammaren bifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav föUande resultat: § 26Ändring i lagen om kommission, handelsagentur och handelsresande Föredrogs lagutskottets betänkandenr 13 i anledning av propositionen 1974:29 med förslag till lag om ändring ilagen (1914:45) om kommission, handelsagentur och handelsresande jämte motion iämnet. 1 propositionen 1974:29 hade Kungl.Maj;t, under åberopande av utdrag av statsrådsprotokollet över justitieärendenför , föreslagit att anta i propositionenframlagt förslag till lag om ändring i lagen (1914:45) om kommission,handelsagentur och handelsresande. Ändring i lagen om kommission, handelsagentur ochhandelsresande Beträffande propositionens huvudsakliga innehåll anfördesföljande: "De i propositionen föreslagna ändringarna innebär att demeUanmän som omfattas av kommissionslag får sin ställning gentemothuvudmannen förbättrad. I första hand får mellanmannen ett ökat rättsskydd vidavtalets upphörande. Förslaget innehåller sålunda bl. a. regler om viss minstauppsägningstid och om rätt till ersättning för investeringskostnader. Rättentill provision utvidgas på så sätt att provision utgår även på avtal som ingåsefter uppdragstidens slut, under förutsättning att avtalet kan anses ha kommittill stånd genom mellanmannens medverkan . Denna s. k. efterprovi-sionskall enligt förslaget kunna beräknas efter en schematisk regel. När det i övrigt gäller rätten tillprovision föreslås att provision i princip skall utgå i förhållande till vadtredje man fullgör av avtalet. Handelsresande skall dock ha rätt till fullprovision oberoende av om avtalet fullgörs av köparen. Vissa ändringar föreslåsockså i de regler som gäller provisions förfallotid, provisionsnotor och rätttill ersättning för utgifter." I den i anledning av propositionen väckta motionen1974:1617 av () hade hemställts att beslutade att 68 §tredje stycket i det i propositionen framlagda förslaget till lag om ändring ikommissionslagen (1914:45) skulle ha av motionären föreslagen lydelse,innebärande att den schablonregel som föredragits för att underlättaberäkningen av efterprovision till handelsagent skulle vara tillämplig utan debegränsningar rörande uppdragets varaktighet och uppsägningstidens längd somangetts i det framlagda lagförslaget. Dessutom förordades i motionen attschablonregeln skulle kompletteras med en särbestämmelse för de långvarigauppdragen. 1. att riksdagenmed avslag på motionen 1974:1617 skiUle anta 68 § i det i propositionen 1974:29framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1914:45) om kommission,handelsagentur och handelsresande, 2. att riksdagenskulle anta det i propositionen framlagda lagförslaget i den mån det ejomfattades av hemställan under 1. Ändring i lagen om kommission, handelsagentur ochhandelsresande Reservation hade avgivits av () och fruLindquist (m) som ansett att utskottet under 1 bort hemställa, att med förklaring att propositionen i dennadel inte kunnat oförändrad antas - med bifall till motionen 1974:1617 för sindel skulle anta 68 § förslaget till lag om ändring i lagen (1974:45) omkommission, handelsagentur och handelsresande med av reservanterna föreslagenlydelse. Den lag som skall reformeras är frän 1914och rör den rättsliga stäUningen för kommissionärer, handelsagenter och handelsresande.Under de förflutna åren har krav framstäUts på att i lagen stärka derasstäUning. De ändringar som skall genomföras ger också en starkare ställningåt agenterna i förhåUande tUl huvudmännen. Det införs t. ex. bestämmelser omuppsägningstid och utförliga regler om rätt till provision. Det som bl. a. utmärker agenternas stäUning är attbetalningen för deras arbetsprestationer utgår i form av provision. Under dentid som uppdraget varar är agenten berättigad till provision påförsäljningsavtal som sluts av honom eller som eUest kan anses Ua kommit tiUstånd genom hans medverkan. Det är ju en rätt självklar regel. Krav har emellertid länge framställts på att agenten skalläga rätt till provision även på avtal som ingås efter det att agentenhar slutfört sitt arbete. På kontinenten utgår sådan gottgörelse ofta i form aven goodwiUersättning. Röster har höjts för att införa det systemet ocksä hososs, men det nu aktuella lagförslaget upptar en annan lösning. ErUigt lagförslaget skall rätt tUl provision föreligga omförsäljningsuppdraget ingås efter uppdragets slut, men köparens anbud haravgivits . Även om anbud inte har lämnats , utanförsäljningsavtalet helt kommit till stånd efter uppdragstidens utgång, bliragenten likväl berättigad till provision om avtalet kan anses ha kommit tUl ståndgenom hans medverkan . Sådan provision kallas efterprovision och för att få denmåste man alltså visa att avtalet, som lagen säger, kan anses ha kommit tillstånd genom agentens medverkan . Det kan vara vissa svårigheteratt bevisa vUka avtal som skaU berättiga tUl provision i det enskUda fallet.För att underlätta bevisningen föreslås nu en schablonregel. Den skall aUtsågälla i andra hand och den innebär följande. Har agentuppdraget varat , skall efterprovisionutgå med belopp som motsvarar tre månaders provision beräknad efter genomsnittetav månadsprovisionerna under uppdragets sista år. Regeln skall dock inte gällaom uppsägning skett med minst sex månaders uppsägningstid. och jag har reserverat oss mot utformningenav denna schablonregel. Vi anser att möjligheten att använda hjälpregeln intebör vara begränsad endast tUl fall som varat och att uppsägningstidenslängd inte skall vara avgörande. Vi menar att regeln skall kunna avseersättning vid alla agenturförhållanden, alltså helt oberoende av uppdragstidensoch uppsägningstidens längd. handelsagenters förbund har i sitt remissvar framhållit behovet avatt regeln utformas utan inskränkningar, alltså på det sätt som vi förordar.Förbundet stöder sitt yttrande på ett gemensamt uttalande av . Har man nu funnit att det föreligger ett behov av att hatillgång till en schematisk regel för att underlätta beräkningen avefterprovisionen och därigenom förhindra tvister mellan agenter och huvudmän,finns det inte godtagbara skäl att begränsa användningsområdet. Ingen behöverju använda denna bevisregel om han inte vUl, utan han kan i stället gå tillhuvudregeln. Men vill han göra bruk av denna hjälpregel, anser vi att lageninte skaU uppställa några hinder härför Tvister mellan agenter och huvudmän angående provision ärinte så ovanUga, och allt bör därför göras för att nedbringa antalet sådanatvister. Genom att låta schablonregeln vara så vittomfattande som möjligtmarkerar man också att den är avsedd endast att vara en hjälpregel och inte enhuvudregel. Har nu behovet av den här regeln framhåUits, så föreslårvi att hjälpregeln i 68 § utformas så att efterprovision skall utgå med beloppsom motsvarar tre månaders provision, beräknad efter genomsnittet avmånadsprovisionerna under uppdragets sista år I reservationen gör vi emellertid också ett tiUägg. Detförefaller inte rimligt att beräkna efterprovision endast efter tre månadersprovision då det gäller långvariga agentuppdrag. Vid uppdrag som varat lång tidkan man förutsätta att agenten genom sitt arbete medverkat tUl att order ingeslång tid efter det att a-vtalet har upphört. För långvariga uppdrag -och meddet avser vi uppdrag som varat minst fem är bör efterprovisionen enUgtschablonregeln motsvara sex månaders provision. Vi föreslär därför i 68 § etttillägg av det här innehållet. Utskottsmajoriteten anser det mycket viktigt att det ärUkartade regler i de nordiska länderna, och det är synpunkter som jag i principkan helt instämma i, men här förhåller det sig så att ändringsförslaget harlett till lagstiftning endast i , Hur det går i de övriga nordiska ländernaär alltså ännu ovisst. Dessutom är de av oss föreslagna ändringarna inte av sågenomgripande natur att de äventyrar någon nordisk gemenskap. Med detta,herr talman, ber jag att få yrka bifall tUl reservationen. Ändring i lagen om kommission, handelsagentur ochhandelsresande 1detta anförande instämde (). HerrSVANSTRÖM (c): har på ett utmärkt sättredogjort för hela lagförslaget. Hon har också nämnt att den lag som skalländras härstammar från tiden för utbrott, sä jag kan juhålla med om att den inte har varit föremål för ändringar så ofta. Rättsförhållandet för de s. k. meUanmännen, som upprättar avtalmot provision i kommission, som handelsagenter eller som handelsresande anses på sina håll inte i nuvarande läge helt betryggande. Det är naturligtvisi vårt samhälle inte fråga om någon stor yrkeskår, men de förslag till ändringi gällande lag som återfinns i propositionen är enligt utskottets majoritet avden arten att de bör bifallas. Jag finner det onödigt att ta upp kammarens tidmed en ytterligare redogörelse för de Insyn, integritet och medinflytande inom sjukvården, m. m. skäl somutskottsmajoriteten har redovisat i sitt betänkande, eftersom reservanten harredogjort även för dessa. Därmed, herr talman, skulle min insats kunnabegränsas tUl att yrka bifall till utskottets förslag. Jag vill emellertidtillägga att i det här fallet kan nog trots allt den nordiska rättsUkheten varaeftersträvansvärd. Eftersom det nu finns ett gemensamt förslag, är detutskottsmajoritetens förhoppning att det skaU kunna genomföras också i deövriga nordiska ländema. Med detta ber jag att få yrka bifall tiUutskottets hemställan i betänkandet nr 13. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av och , ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad.