prot · FX0925 · 1974-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollet för den 6 innevarande månad. § 2 Upplästesföljande till kammaren inkomna ansökan: Härmed anhåller jag om ledighet från riksdagsarbetet frånoch med till och med för attsom .svensk delegat bevista sammanträden med FN;s befolknirigskommis-sion i NewYork, i samt nedrastningskonfe-rensen i . Kammaren biföll denna ansökan. § 3 Herr talmannen meddelade att i Falköpingenligt till kammaren inkommet läkarintyg var sjukskriven den 1222februari. i beviljades erforderlig ledighetfrån riksdagsgöromålen. den 14 febraari 1974 Ang. uttalande om innebörden av författningsreformen uttalande om innebörden av författningsreformen Herr statsministern erhöllordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 6februari intagna fråga, nr 58, och anförde: har frågat mig hur jagförklarar mitt yttrande att i den nya författningen "ingår ettgrundlagsfästande av parlamentarismen, vilket är ett stort steg mot införandeav republik sedan är det bara ett penndrag". Uttalandet gjordes vid densocialdemokratiska partikongressen i polemik mot en motion som krävde en nyutredning om statschefens ställning. Jag påpekade att det inte behövdes någraingående utredningar lör att införa republik. När parlamentarismen är genomfördpå det sätt som sker i den nya författningen behöver inte mycket skrivas om.Däremot krävs det alltid grundlagsändring även för en sådan omskrivning, dvs.beslut av med mellanliggande val. Om tagit del avhela mitt inlägg hade innebörden säkert stått klar för honom. den 14 febmari 1974 Ang. uttalande om innebörden av förfat t n ingsreform en HerrFÅGELSBO (c); Jag ber alt till statsministern få framföraett tack för att jag fått min fråga besvarad. Som statsministern sade i svaret är uttalandet frånsocialdemokratiska partiets kongress . Man diskuteradegrundlagsfrågan, och statsministern sade i slutet av sitt anförande följandeord; "I denna fullständigt nya författning ingår ett grundlagsfästande avpariamenta-rismen, vilket är ett stort steg mot införande av republik - sedanär det bara ett penndrag." Jag vet inte hur mycket svenska folket kommer ihåg av vadherr i övrigt sade vid den här kongressen, men just detta yttrande med ett penndrag kan införa republik är faktiskt någonting som folk harkommit ihåg. Särskilt , när grundlagsförändringarnalivligt har diskuterats, har detta förts på tal, och man har sagt: Vad innebäregentligen den här kompromissen, när statsministern kan säga att man med ettpenndrag kan införa republik? Jag har sagt - och det vet jag att många andra ocksåhar gjort - att det är fel; statsministern kan inte mena detta, för han såvälsom alla andra vet ju att det här är fråga om en grundlagsändring som kräverbeslut av med mellanliggande val. Man har ändå inte riktigt velattro på denna förklaring utan invänt att när statsministern har sagt det såskall det väl vara riktigt. Det där yttrandet är faktiskt någonting som manlåst sig fast vid, och det är därför värdefullt att nu verkligen görklart för svenska folket att så enkelt som det föreföll att vara i debatten vidpartikongressen är det inte. Jag tycker också att det svar jag fått är litetundanglidande. säger att uttalandet gjordes i samband med en motionom ytterligare utredning om statschefens ställning och fortsätter; "Närparlamentarismen är genomförd på det sätt som sker i den nya författningenbehöver inte mycket skrivas om. Däremot krävs det alltid grundlagsändringäven för en sådan omskrivning, ." för enkeltdel här också. Jag tycker att det vore värdefullt om ytterligare gavoss besked om att någon ändring i statsskicket inte kan göras med mindre än atten grundlagsändring sker, dvs, beslut av med val emellan. Någonpenndragsändring är inte möjlig. Första delen av anförandetycker jag var alldeles utmärkt, för där klarade han ut ett missförstånd. Detär visserligen bra med auktoritetstro, men det här lösryckta citatet av mig harvalsat runt framför allt i högerpressen, och man behöver inte ha dennaauktoritetstro på högerpressen. Sedan kände sig tvungen att sägaatt det ändå inte var riktigt klart. Det sade han i andra delen av sittanförande, och det beklagar jag han kunde ha stannat vid hälften. Här finns en ganska klar distinktion. Jag motsalle mig enutredning om statschefens ställning, för lagtekniskt sett är en sådan utredningmeningslös. Sedan man i författningen avskaffat det så att säga formellakungliga enväldet och den personliga kungamakten och konsekvent inför parlamentarismen,dvs. folksuveräniteten, är det lagtekniskt mycket enkelt att införa republik.Däremot är en sådan författningsändring ett rent politiskt beslut, somgrundlagsenligt måste fattas av med mellanliggande val. Det härär en betydelsefull distinktion. Det ena är en lagteknisk fråga, där man intebehöver några utredningar, och därför motsatte jag mig vid partikongressen ensådan utredning. Det andra är en rent politisk beställningsfråga, om man villha en president eller en kung. Det är inte någon lagtekniskt besvärlig frågautan ett politiskt beslut för och folket. Jag tror det vore bra omherr Fågelsbo, som två efteråt har upptäckt detta mitt uttalande, nu villmedverka till att bringa klarhet i denna fråga. Därmed skulle han visserligenundanröja ett kärt ämne för högerpressen, men han skulle bidra till en riktigupplysning tiU det svenska folket. Om förbud mot användning av giftiga gaser vid militäraövningar När statsministern skall försöka nypa tillnågon brukar han alltid tala om högern och högerpressen, och det gjorde han nugentemot mig också. Jag kan tala om att jag har fått kännedom om den härreaktionen av personer som alls inte är engagerade i det fallet, och jag harmött samma reaktion från många håll med olika politiska partischatteringar. säger statsministern att det är bra om man försöker fåklarhet i det här avseendet. Ja, herr statsminister, jag har faktiskt tagit uppdenna fråga här för att statsministern skulle kunna slå fast och förklara vadhan menade . Och vi har jufått förklaring att så enkelt som med ett penndrag går det inte, utan detär med val emellan som skall fälla avgörandet. Högerpressen nämnde jag inte för att på någotsätt göra livet besvärligt för utan som ett enkelt konstaterandeatt det är uteslutande högerpressen som har skrivitom detta mitt uttalande vid partikongressen. Men eftersom jag nu kan konstatera att ochjag är helt överens om den författningspolitiska frågans läge i detta fall harvi sålunda gjort en blygsam men dock gemensam insats i folkupplysningenstjänst. Överläggningen var härmed slutad. §5 Om förbud mot användning av giftiga gaser vid militära övningar Herr försvarsministern erhöll ordet för attbesvara (vpk) i kammarens protokoll för intagnafråga, nr 57, och anförde: har frågat mig om regeringenavser att ta initiativ till förbud mot användning av giftiga gaser vid militäraövningar. Under övningar i skydd mot ABC-stridsmedel används vid krigs- Om förbud mot användning av giftiga gaser vid militäraövningar maktensförband gaser som är att hänföra till giftiga eller vådliga ämnen. Övningarnaär nödvändiga för att personalen skall få erforderlig kunskap om skyddsmaterielen,bl. a. användning av skyddsmasker, och genomförs under speciellasäkerhetsbestämmelser. De grundläggande övningarna leds av specialutbildadpersonal. Rök utnyttjas under krig för att avskärma motståndaren ochskydda den egna truppen. Olika typer av rökammunition är härvid av storbetydelse. För att soldaterna skall kunna utnyttja den stridstekniksom kan komma till användning i krig måste de i fred tränas i att handskas medrökammunition. Den rök som alstras vid förbränningen av de rökämnen som ingår ihuvuddelen av rökammunitionen kan i hög koncentration orsaka skador. Därför haromfattande säkerhetsbestämmelser utfärdats. Om dessa efterlevs innebär övningarmed rök mycket små risker för deltagande personal som övande förbandkan faen rättvisande bild av rökens användning. Forskning pågår i syfte att få fram rökammunition vars rökom möjligt är helt giftfri. Jag följer noggrant frågorna om säkerhetsbestämmelsernavid tidigare nämnda övningar och hur dessa efterlevs men avser inte att fördagen ta initiativ till förbud mot användning av dessa ämnen. HerrISRAELSSON (vpk): Jag tackar försvarsministern för svaret påmin enkla fråga. Denna är föranledd av en enskild händelse inom län. Detenskilda fallet kan ju inte enligt gällande ordning diskuteras här men väl denproblematik som tas upp i frågan. Bakgrunden är att tolv värnpliktiga beordrats in i etttrångt och mörkt skyddsutrymme utan att i förväg veta ändamålet härmed. Detuppges i pressen att den ifrågavarande gruppen uppfattat det som ett avbrott iövningen. 1 denna situation överraskas de värnpliktiga av den koncentreradegiftiga röken från en s. k. rökfackla. De tolv soldaterna, som liggerhopträngda, överraskas helt och panik utbryter. De som befinner sig närmastutgången försöker ta sig ut men motas till en början tillbaka med en brinnanderökfackla. De som befinner sig längre in i utrymmet andas in den koncentreraderöken och får allvarliga skador på sina lungor. Enligt uppgift i pressen skedde tre brott motsäkerhetsbestämmelserna: 1 Ingenförvarning och ingen genomgång av gasövningen skedde i förväg, vilket skallske. 2 De värnpliktigafick inte tillfälle att göra sina skyddsniasker klara, utan dessa låg iväskorna i två delar. 3 Röken släpptesin i ett slutet rum, vilket är förbjudet. Efter olyckan har övningsledaren erkänt att han inte kändetill att röken från den s. k. rök facklan var farlig i slutna rum och inte fickanvändas vare sig i slutna rum eller till gasövning över huvud taget, efter detatt en flyglotta dödats av sådan rök år 197 1. Övningsmomentet hade lagts in av övningsledaren själv utanatt det var föreskrivet i kursplanen. 1 detta fall beror olyckan på bristande kännedom om denanvända materielen från övningsbefälets sida. Då det tydligen möter svårigheterför informationen att tränga igenom i fråga om användande av här ifrågavarandemateriel, är det då inte lämpligt och nödvändigt att denna utmönstras helt ochersätts med sådan övningsmateriel som inte kan förorsaka skador, även om denskulle komma att användas på fel sätt, som i det nu aktuella fallet? Det förefaller vara möjligt, herr försvarsminister, attutveckla rökav-givare med ringa eller ingen giftighet. Ställs sådan materieltill förfogande, får inte okunnighet från övningsbefälets sida sådana tragiskaföljder som vid fallen 1971 och den 3 . Det skulle vara värdefullt att nu få besked frånförsvarsministern om han är beredd medverka till att de aktuella rökfacklornaförbjuds som övningsmateriel i syfte att förhindra ett återupprepande av redanskedda olyckor. Försvarsministern har ju sagt att han inte just nu är bereddatt förbjuda användandet av giftiga gaser, men min fråga gäller alltså denspeciella materiel som det här är fråga om. Jag avser i detta sammanhang intestridsgaser och liknande materiel, eftersom det härför finns specialutbildadpersonal. I det aktuella fallet var övningsledaren ett reservbefäl. Om förbud mot användning av giftiga gaser vid militäraövningar Jag framhöll i mitt svar att jag följerförhållandena på detta område med stort intresse, och det gäller självfallet ihög grad också det fall som nämnt. Som bekant pågår detpolisundersökning av detta, och vidare har JO infordrat rapport om omständigheternakring denna händelse. Det är självfallet omöjligt för mig att på detta stadiumha någon mening om var ansvaret skall läggas för att denna olycka harinträffat. Jag tror att vi gör klokt i att vänta tills den nämnda rapportenframlagts. Men jag vill försäkra att vi i vårt land är mycketstarkt engagerade i strävandena att undvika olyckor i det militära livet liksomi det civila. Det pågår också på FOA ansträngningar att om möjligt få framgiftfri övningsmateriel för nu aktuellt ändamål. Jag vill gärna understryka att, närsådant här inträffar, alla de som på något sätt är engagerade naturligtvisockså är intresserade av att motverka olyckor av detta slag. Det är sannerligenockså för försvaret ett starkt intresse att visa att vi inom detta ärintresserade av att ha så säkra och trygga förhållanden som möjligt. Men herrIsraelsson måste förstå att jag inte för dagen kan annat än deklarera detstarka intresse som jag och regeringen har av att vi kan komma fram till bättreförhållanden. HerrISRAELSSON (vpk): Jag är glad över försvarsministernsdeklaration att han vill medverka till att sådana här olyckor inte skallupprepas. Jag tror, som jag sade i mitt första inlägg, att man utan störreförfång skulle kunna förbjuda användandet av just den typ av materiel som dethär är fråga om. Om man skall ha den kvar, börden i varje fall endast fåanvändas av den 14 febraari 1974 Ang. kontakten mellan statliga myndigheter och enskildapersoner personalsom verkligen känner till hur den skall handhas alltså specialutbildadpersonal, som försvarsministern också nämnde i sitt svar. Själva sakfråganville jag inte diskutera, eftersom man egentligen inte skall göra det här iriksdagen, men när den i alla fall kom upp kan jag tillägga, att ettanmärkningsvärt inslag just i det här fallet var att det dröjde 15 1/2 timmefrån det att olyckan inträffade tills polisanmälan gjordes. Jag tror att och jag är heltöverens om att det inte finns möjligheter för oss att på det här stadiet, iavsaknad av en objektiv rapport, diskutera de här händelserna, som har blivituppmärksammade i pressen och som naturligtvis också kommer att föranledafortsatt diskussion när rapporten kommer på bordet. Men jag kan försäkra att det är också medveten om - om man kommer till den uppfattningenatt vi inte på annat sätt kan komma till rätta med de här problemen, återstårkanske att förbjuda materiel av den här typen eller att föreskriva att baraspeciell personal får handskas med den. (vpk); Jag skall bara tillägga att just detsenaste yttrandet av försvarsministern är mycket värdefullt i det härsammanhanget. Överläggningen var härmed slutad. §6 Ang. kontakten mellan statliga myndigheter och enskilda personer Herr justitieministern erhöll ordet för att besvaraherr i (fp) i kammarens protokoll för den 8 febraari intagnafråga, nr 70, och anförde; i har frågat mig om jagdelar uppfattningen att kontakten mellan statliga myndigheter och enskildapersoner skulle underlättas om tjänstemännen instruerades att på förfråganuppge sitt namn. Det är självfallet en angelägen uppgift att åstadkomma sågoda kontakter som möjligt mellan de statliga myndigheterna och allmänheten.Det finns åtskilliga instruktioner och anvisningar som syftar till det. Jagvill särskilt erinra om det s. k. servicecirkuläret, som ger de statligamyndigheterna och tjänstemännen en långtgående skyldighet att gå allmänhetentill hända med upplysningar. Möjligheterna att genom instruktioner ochanvisningar skapa ett gott förhållande mellan de statliga tjänstemännen ochallmänheten har emellertid sina begränsningar. Jag tycker inte att det ärbehövligt att ge en uttrycklig föreskrift om ett så naturligt inslag i detmänskliga umgänget som att vid samtal tala om vad man heter. HerrWESTBERG i (fp): Först ett tack till justitieministern för svaret! Det kanske kan tyckas att det jag tagit upp i min fråga ären alltför liten sak att ägna tid åt här i , men frågan får ses som endel i ett större problemkomplex. Det är viktigt, när man har en storförvaltning som de flesta människor av ett eller annat skäl ofta måste takontakt med, att denna inte upplevs som en anonym företeelse, en byråkratiskapparat, mot vUken de enskilda medborgarna måste sin parma blodig. Istället måste de som söker förbindelse med statliga och kommunala myndigheterfå en känsla av personlig kontakt med de handläggande tjänstemännen. Det är judet bästa sättet att motverka misstron gentemot en växande offentlig sektor ochövertyga människorna om att denna är till för att bistå dem. Att frågan omkontakt är väsentlig för många människor är odiskutabelt. Då är inte den frågasom jag här tagit upp utan betydelse. Det förstår jag att justitieministernockså har tänkt när han relativt utförligt gått i svaromål. Det framgår förresten redan därav att JO haft anledning att ägna frågan uppmärksamhet. Anledningen till att frågan ställdes just nu var entidningsartikel, som gällde bensinransoneringen, där det uppgavs att deanställda på ransoneringsenhetens informationsavdelning på iStockholms län hade instraktioner att absolut inte uppge sina namn alltsåtvärtemot det vi här anser vara önskvärt. En sådan ordning finner jag i högstagrad otillfredsställande, och jag är glad över den positiva synjustitieministern har på frågan. Men det är viktigt att det synsättet spridersig till hela förvaltningen, och det på alla nivåer. Det var intressant att ta del av vad JO skrev när han hadeanledning att syssla med detta; "Någon lagstadgad skyldighet förtjänstemän hos staten eller kommun att vid förfrågan uppge sitt namn finns ej.Även utan lagregler får det dock anses höra till god ordning, att en tjänstemani sin tjänsteutövning tillmötesgår en sådan begäran." säger statsrådet att han inte tycker att det ärbehövligt med någon föreskrift. Men ett uttalande i samma positiva anda som JOhär visade tycker jag ändå skulle ha varit önskvärt, och därför vill jag ställaen följdfråga: Är justitieministern beredd att verka för att syftet med den härfrågan nås? Ang. kontakten mellan statliga myndigheter och enskildapersoner Vad jag ville framhålla är att detta inte hörtill det allra väsentligaste när det gäller umgänget mellan myndigheterna ochallmänheten. Jag har också menat att man inte kan tynga instruktioner meddetaljföreskrifter i alltför stor utsträckning. Man kan väl också säga attbehovet av att få reda på vederbörande tjänstemans namn ibland kan vara såringa att det inte är rimligt att man har en instruktionsföreskrift om det. Men jag vill understryka att jag, som jag har sagt isvaret, tycker att det är ett naturligt inslag i det mänskliga umgänget överhuvud taget, i statsverksamheten lika mycket som på andra områden inomsamhället, att man bör ta hänsyn till en sådan faktor. 3 protokoll 1974. den 14 febraari 1974 Om medel för utbyggnad av verkstäderna inom arbetsvärden HerrWESTBERG i (fp): Jag ber att få tacka för det tillägget. Detär ett positivt uttalande av det slag som jag efterlyste och som jag tror kanha verkningar ute på fältet. Överläggningen var härmed slutad. § 7 Om medel för utbyggnad av verkstäderna inomarbetsvärden Herr arbetsmarknadsministernBENGTSSON erhöll ordet för att besvara i (c) ikammarens protokoll för intagna fråga, nr 55, och anförde: i har frågat mig omjag har för avsikt att tillgodose förslag omerforderliga medel för att huvudmännen för verkstäderna inom arbetsvärden skallkunna igångsätta arbetet för utbyggnad enligt uppgjord tidplan. Frågan om höjd ram för bidragsgivning till anordnande avverkstäder inom arbetsvärden under detta budgetår bereds inomarbetsmarknadsdepartementet. Beslut kan väntas . Angelägnabyggnadsprojekt för denna vinter torde härigenom kunna påbörjas enligtuppgjorda planer. i (c): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret. Men jag tycker att beredningen av det här ärendet hartagit , . har förinnevarande budgetår fått till förfogande, och redan ioktober meddelade regeringen att de anvisade medlenskulle ta slut . fanns utbyggnadsplaner i 20 kommuner.Det gällde en utbyggnad som skulle medföra en utökning med 477 platser.Arbetsmarknadsstyrelsen hade då gjort bedömningen att man behövde 18 miljonertill för att tillgodose de ansökningar som hade kommit in. Om de här pengarnainte kommer fram kan inte fatta beslut,och det innebär ju att huvudmännen måste uppskjuta igångsättandet avprojekterade anläggningar. Det är det ena, och det inverkar på byggarbetsmarknaden.Vi vet att vi har arbetslöshet på det området. Därtill innebär det att dearbetslösa, som har de skyddade verkstäderna som enda möjlighet, inte kan fånågot sådant arbete. Jag hoppas att det när det gäller det här beslutet, som"kan väntas ", bara blir fråga . Jag tackar än en gång för svaret. i kan vara alldeleslugn läget är helt under kontroll. Det är inga av de här projekten som intekan igångsättas, om de är angelägna. Det har inte funnits anledning att släppa fram pengarnaförrän . har gett regeringen fullmakt att vidga ramen, om detskulle behövas, och jag har inte bedömt det som angeläget att vidga ramenförrän nu: Men skall vi göra det vi skall gå igenom projekten. Det är inte alldeles givet att alla de projekt somarbetsmarknadsstyrelsen kommer fram med verkligen skall fram . Den sakenvill vi pröva. i , som är ledamot av ,kan självfallet ha ett intresse av att få med alla projekt vi gör emellertiden totalbedömning. Men jag säger ju i mitt svar, som väl ändå måste betraktassom mycket positivt; "Angelägna byggnadsprojekt för denna vinter tordehärigenom kunna påbörjas enligt uppgjorda planer." Det vågar jag stå för;vi skall se till att så sker. den 14 febraari 1974 Om medel för utbyggnad av verkstäderna inom arbetsvärden Hert i (c): Jag litar på statsrådet i det härfallet. Men det är ändock så att de projekt, som kommit in tillarbetsmarknadsstyrelsen och där huvudmännen redovisar utbyggnader, är intebyggda på lös grund. Jag har i min egen kommun ett projekt som vi nu skallsätta i gång. Kommunerna eller landstingen som är huvudmän skall få 50 procentav beloppen vid projektens igångsättande. Därför kan det redan ha inträffatförseningar på grund av att inte har haft möjligheteratt bevilja pengar. Jag kan ju inte lova iAlvesta att hans eget projekt där hemma skall prioriteras före alla andra. får vi bedöma tillsammans med övriga projekt. Men det förhåller sig ju på det sättet att i den budgetsom nu skal! behandlas anvisas också , och det är alldelesklart att här måste finnas planer färdiga i kommuner och landsting för avsevärtmer än de 18 mUjoner som har begärt. Det finns juplaner för nästa budgetår, då vi får 25 miljoner, och dessutom kan vi höjaramen. Det som i anför har alltsåegentligen inget intresse när det gäller den här saken. i (c); Jo, det har intresse,därför att det var ett exempel som jag visade på. Jag menar inte att projektethemma i skall prioriteras, och jag har också den uppfattningen att detinte är statsrådet som prioriterar utan det är arbetsmarknadsstyrelsen.Statsrådet medverkar till att får pengarna, och sedanär det som prioriterar. Är det inte så? Jag vet inte att våra ämbetsverk harövertagit och regeringens befogenheter - inte ens därför att detfinns riksdagsmän med i styrelsen. Om verket begär 18 miljoner och anvisar enrad projekt. den 14 febraari 1974 då tar vioss friheten att pröva dem och säga att de och de projekten är mycketangelägna, och så anvisar vi medel till dem. Det kan aldrig bli tal om att riksdag och regering lämnarifrån sig den politiska bedömningen till ämbetsverken. Det var inte meningennär det kom representanter för in i verkens styrelser. Överläggningen var härmed slutad. §8 Ang. medlemskap i Fru statsrådet erhöll ordet för att besvara herrSvenssons i (vpk) i kammarens protokoll för intagnafråga, nr 66, tUl herr utrikesministern, och anförde: i har frågatutrUcesministern om regeringen avser att mot bakgrund av den senasteutvecklingen föranstalta om utträde ur Världsbanksgruppen. Enligtfastställd ärendefördelning ankommer det på mig att besvara frågan. Den av nämnda utvecklingen torde avse detlån som lämnade till . Bakgrunden är följande. inställde sinlångivning till . Detta har vid olika tillfällen under de gångna tre årenskarpt kritiserats av . Vi har därvid understrukit det allvarliga i attbanken på detta sätt bidragit till de ekonomiska problem som Allende-regeringenställdes inför. 1973 framladeVärldsbankens ledning två förslag om bistånd till . Lånebeloppen uppgicktill sammanlagt ca . Innan förslagen tagits upp i Världsbankensstyrelse förklarade ett antal medlemmar att de inte ämnade stödja dem.Världsbankens ledning ansåg det då osannolikt att förslagen skulle erhållamajoritet i styrelsen och beslöt att uppskjuta behandlingen . Det är samma förslag som åter framlagts och godkänts avstyrelsen .