prot · FX09109 · 1974-12-31 00:00:00 — Om man inte är beredd att helt slopa spärren, som vpkkräver, borde man åtminstone kunna diskutera en lägre gräns för att minska deorimliga effekterna, eller nägon form av av-trappning. Dendiskussion som förekommit är framför allt försöken atl använda dennaodemokratiska spärr för att skriva historia. Man talar från socialdemokratiskthåll om partisplittringen i i , som om detta skullevara en avgörande orsak till utvecklingen i mellan väridskrigen. Dettaär ett ansträngt försök att motivera en orimlig valordning. De partier somförsvarar spärren brukar också peka pä andra länders partisplittring och sägaatt så vill vi inte ha det här i . Uppkomsten av politiska partierberor naturiigtvis på politiska motsättningar, och dessa avskaffar man inte meden valspärr. Faktumär också alt förekomsten av 4-procentsspärren motverkar röstningefter åsikt. Väljare kan avstå frän att rösta på ett parti som anses utan chansatt passera spärren, trots att man sympatiserar med partiet. Eller också kanväljare rösta på ett parti för att medverka till att det kommer över spärren,trots att man kanske har större sympatier för ett annat parti. Är verkligen ensådan situation önskvärd? Vianser det nödvändigt att 4-procentsspärren avlägsnas för att alla röster skallfö lika värde och den rådande åsiktsgraderingen bringas ur väriden. Utskottsmajoritetennöjer sig med att hänvisa lill sina tidigare ställningstaganden för atl yrkaavslag pä vpk-motionen. Vi har inte godtagit dessa ställningstaganden förut ochgör det heller inte . Därför vill jag, herr talman, yrka bifall till denreservation som jag fogat till utskottets betänkande. Avskaffandeav den s. k. 4-procentsregeln vid val tiU Avskaffandeav den s. k. 4-procentsregeln vid val till Hert i (s): Den s, k. 4-procentsregeln vid val till har ju diskuteratsflera gånger i den här kammaren. tycks ha tagit frågan päentreprenad - åtminstone har han tagit upp frågan under de tre senaste åren.Jag har faktiskt gått igenom riksdagstrycket fram lill 1973 ochfunnit att under sin enlreprenörtid inte tillfört diskussionenom 4-procentsregeln en enda ny synpunkt. Det har han inte heller gjort i sittanförande . Det är i stort sett samma gamla höga visa som . Hanhar gäng efler annan sagt att 4-procentsregeln är odemokratisk och yrkar på attdenna regel skall slopas. Mankan naturiigtvis ha olika uppfattning om vad som är demokratiskt eller inte,men att angripa 4-procentsregeln och kräva dess avskaffande frän demokratiskutgångspunkt är åtminstone för mig en ganska befängd tanke, 4-procentsregelnhar ju inte införts för att skada vårt demokratiska statsskick. Den hartvärtom införts för att fö lill stånd en väl fungerande demokrati. Departementschefenanförde i propositionen 1968 beträffande införande av en spärtegel motsmå partier bl. a. följande tankvärda ord: "En rättvis fördelning avmandaten i folkrepresentationen för inte köpas till priset av elt valsystem,som uppmuntrar till partisplittring och därigenom riskerar att föriamahandlingskraften hos de demokratiska institutionerna. Demokratinsarbetsduglighet är inte mindre viktig än rättvisan i valsystemet." Problemeni länder med stor partisplittring är väl kända. De finns också beskrivna i denstatsvetenskapliga litteraturen. Vi kan också fö exempel på denna problematikom vi blickar ut över väriden. Till och med borde ha tagitlärdom av de fakta som här föreligger. Atten så stor majoritet i den svenska sluter upp kring en spärregel sommotverkar partisplittring med de problem som det kan innebära för ettdemokratiskt väl fungerande statsskick, ter sig för mig helt självklart. Enannan sak som man inte heller för glömma bort är att det provisoriska valsystemsom vi hade före det nuvarande ocksä innefattade spärr mot små partier. Dennavar i de flesta valkretsar väsentligt hårdare än den 4-procentsregel vi förnärvarande har. Exempel härpå finns på s. 2 i konstitutionsutskottetsbetänkande. I jämförelse med spärrarna mot små partier i ett valsystem medslutna valkretsar har 4-procentsregeln både fasthet och konsekvens. Jag vill därför yrka bifall till utskottets hemställan och avslag päherr yrkande. (vpk): Jag för upplysa i om att något entreprenadsysteminte tillämpas i riksdagsarbetet. Att jag talat för denna motion vid fieratillfällen beror bara på att värt parti har drivit frågan om att avskaffa 4-procentsregeln,och torde göra det även i fortsättningen. säger att vi inte harredovisat nägra nya argument. Vi har underbyggt vårt första krav om att slopa4-procentsspärren tillräckligt för alt inte behöva komma medytterligare argument. Jag vill nog snart höra ytterligare argument frän demsom försvarar 4-procentsspärren. Jagnoterar med viss förvåning att i anser det vara beföngtatt se det som odemokratiskt att flera hundra tusen väljare faktiskt kan bliorepresenterade i genom det system vi har. Han återkommer till detkära temat om andra länders partistruktur. Jag förstår att på besök i där man har 14 partier ipariamenlet. Men vad vet vi om hur många partier man haft om det funnits enspärr? finns exempelvis katolska , kristligt-historiska unionen,reformerta partiet, reformerta unionen samt romersk-katolska partiet. Men ärdet säkert, , att man kan föra samman dessa partier under enhatt? Jagvet inte om besöket i av och dess mångaanhängare av 4-procentsregeln innebär att man ocksä i detta land kommer attsöka lösa problemet genom att införa en spärr. Om man hade en sädan spärr ärdet möjligt att flera av partierna skulle sakna pariamenlarisk representation.Men uppdelningen i katoliker och protestanter består även om man följer svensktmönster och inför en spärr. Effekten skulle förmodligen bli densamma som här,nämligen att en betydande del av väljarna blir orepresenterade och fördelarnamed en sädan ordning är såvitt jag kan förstå svåra att finna. Partieruppstår inte beroende pä om det finns en spärregel vid val eller inte; detfinns andra grunder. Man kommer aldrig att lösa dessa problem med enodemokratisk spärr. Avskaffandeav den s. k. 4-procentsregeln vid val till Hert- i (s): Jag vet mycket väl att hert varit och studerat förhållandenai , Jag var tillsammans med honom pä den utskottsresan och är denförste att uttrycka min glädje över att dessa utskottsresor också tycks kunnapåverka hert , Det är naturiigtvis, som jag ser det, myckettillfredsställande att han numera börjar hämta de politiska idealenvästerifrån. var han ganska ensidigt östinriktad pä den punkten. Detåligger förvisso inte mig att uttala mig om det holländska systemet på någotsätt. Det skall jag inte göra. Jag vill emellertid nämna för attjag tror att de holländska politikerna var lika intresserade av det svenskasystemet som vi var av det holländska. Jag kan försäkra att detvar många politiker av dem vi träffade i som hade åtskilliga frågor attställa just beträffande den svenska s, k, spärrregeln. Fasansfulla tanke, hölljag på att säga, vad skulle hända därest skulle fortsätta sittresande och titta på systemen ännu längre västerut? Jag tror att det skullevara utomordentligt bra för demokratin om han gjorde det, men det vorenaturiigtvis besvärligt för att behålla sin ställning i det egnapartiet. Vidaresäger hert att han väntar sig att utskottet snart skall ändra åsiktgentemot hans motioner. På den punkten vill jag bara säga 4 protokoll 1974. Avskaffandeav den s. k. 4-procentsregeln vid val till till hert attdet åligger utskottet att uttala sig om hans motion och när den inte innehållernågot nytt kan man inte heller begära att utskottet skall kunna framlägga någradirekt nya synpunkter. Lämnar man är efter är in samma motion då skall manocksä ha samma svar - det är min uppfattning. Tillsist vill jag säga beträffande entreprenaden att det må vara detsamma om denligger hos personligen eller hos hans parti. Jagskall, herr talman, inte ytteriigare föriänga denna debatt med kan knappast övertyga honom om nödvändigheten av en spärregel motsmåpartier - det har jag aldrig drömt om att kunna göra. Varför skulle jaglyckas med vad tre tidigare riksdagar har misslyckats med? HertBERNDTSON (vpk): Men nog gör i ganska stora ansträngningar för atthitta argument för sin ståndpunkt. Jag tycker det verkar något överansträngtnär han talar om att jag skulle hämta politiska ideal från vissa västeuropeiskaländer. Vad jag diskuterat är partistrukturen i vårt land och i ett land somkonstitutionsutskottet besökt och som jag förstod att syftadepä i sitt första anförande. Vad jag sagt och fortfarande hävdar är att enspärregel har en odemokratisk elTekt, men den löser naturiigtvis inte frågan ompartistrukturen i det ena eller andra landet. Sedansade hert att om jag fortsatte ytteriigare längre västemt, sä skullejag kanske finna flera exempel som talade emot den ståndpunkt jag intagit. Närförfattningsdebatten pågick pä fanns det i egetparti starka krafter som drev frågan om införande av enmansvalkretsar i vårtland. Om man exempelvis tittar på det senaste valet i , så för man ettövertygande bevis för orättvisorna även i det systemet. Planerna påenmansvalkretsar bör nog i fortsättningen gömmas ännu djupare iskrivbordslådorna. Överiäggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av hert , och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller hemställan i betänkandet nr 44 röstarja, den det ej vill röstarnej. Vinnernej har kammaren bifallit reservationen av . Vidomröstning genom uppresning förklarades flertalet av kammarens ledamöter haröstat för ja-propositionen. Då hert begärde röst- räkning verkställdesvotering med omröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: §10 Avskaffande av möjligheten att överlåta vissa beslutsfunktioner tillmellanfolkliga organ Föredrogs betänkande nr 45med anledning av motion om avskaffande av möjligheten att överlåta vissabeslutsfunktioner till mellanfolkliga organ. I detta betänkande behandlades motionen 1974:350 avhert m. fl. (vpk) vari - såvitt nu var i fråga - hemställts attriksdagen hos regeringen skulle anhålla om kompletterande direktiv till 1973års fri- och rättighetsutredning (Ju 1973:19) innebärande att denna skulleutarbeta förslag om slopande av paragrafer med innebörd av 81 § tredje stycketi nu gällande regeringsform. Det ifrågavarande stadgandet i den nyaregeringsformen (10 kap, 5 § första stycket) hade följande lydelse: "Beslutanderättsom enligt denna regeringsform tillkommer , regeringen eller annat iregeringsformen angivet organ och ej avser fråga om stiftande, ändring ellerupphävande av grundlag kan i begränsad omfattning övertalas till mellanfolkligorganisation för fredligt samarbete, till vilken riket är eller skall blivaanslutet, eller till mellanfolklig domstol. Om sådan övertåtelse beslutarriksdagen i den ordning som är föreskriven för stiftande av grundlag eller, ombeslut i sådan ordning ej kan avvaktas, genom ett beslut varom minst femsjättedelar av de röstande och minst tre Qärdedelar av ledamöterna förenarsig." Utskottet hemställde att skulle avslåmotionen 1974:350, såvitt nu var i fräga. Reservation hade avgivits av hert Bemdtson (vpk)som ansett att utskottet bort hemställa aUriksdagen med anledning av motionen 1974:350, sävitt nu var i fråga, hosregeringen skulle anhålla om förslag som innebar att bestämmelserna i 10 kap, 5§ första stycket i den nya regeringsformen upphävdes. Avskaffandeav möjligheten att överlåta vissa beslutsfunktioner liU mellanfolkliga organ Hert i (vpk): Den tidiga demokratiska rörelsen tog som sin huvuduppgift att brytaigenom den exekutiva maktens och byråkratins envälde och hävdafolkrepresentalionens och väljarnas primära roll i den statliga makthierarkin. Avskaffandeav möjligheten att överlåta vissa beslutsfunktioner till mellanfolkliga organ Men parlamentarismensgenombrott har aldrig blivit fullständigt. Den liberala borgarklassensdemokratiska strävan har aldrig varit konsekvent. Den gamla exekutivmaktensorgan lyckades pä mänga häll konservera delar av sin makt. Inte minst i densvenska statsstrukturen har det varit märkbart, med den starka ställningen förbyråkrati. Exekutivmakten och byråkratin har särskilt kunnat bevara sinapositioner när det gällt makten över utrikes-och militärpolitik,underrättelseverksamhet och hemlig polis. Ännu är det omöjligt för densvenska högsta kontrollorgan att fö insyn i vad som ikontroversiella fall inom dessa områden verkligen har skett. Byråkratin ochexekutivmakten är på sådana punkter i praktiken oansvariga. Problemetmed den självständiga exekutivmakten och byråkratin har under de senasteårtiondena förnyats och skärpts i de flesta länder med klassisk pariamentarism.Kapitalismen behöver en starkare statsapparat, I spåren av denna utvecklingföljer en oundviklig konflikt mellan pariament och stats-byråkrati. Vi får enförskjutning i de politiska beslutens sammansättning, där allt fler beslutfattas internt och administrativt. Vi för en tendens till att lagstiftaren förallt sämre kontroll över myndigheternas faktiska praxis. Vi för en tendens tillatt exekutivmakten och dess utredningsbyråkrati alltmer styr pariamenteisarbete, allt oftare ställer pariamenlet inför fullbordade fakta. Tillexekutivens traditionella makt fogar alltså den moderna utvecklingen nyareella befogenheter - förlorare i denna process är parlamentet ochfolket, Partamentets ställning blir - om denna process för fortsättaoförhindrad, mer och mer formell, ju mer av reell utformning av besluten somhamnar inom e.xekutiven och byråkratin. Detär mot bakgrund av den växande exekutiva makten och svårigheten förpariamenlarisk kontroll man bör se den s, k. EEC-paragrafen i den nyaförfattningen. Uppenbartär att det pä en läng rad samarbetsomräden är politiskt helt ofarligt och mesten teknisk fråga att överiäta befogenheter pä internationella organ. Av heltannan typ är emeUertid sådant internationellt samarbete som avser t. ex.polisiär kontroU eller samarbetet inom underrättelsesektom. Detta harkomplikationer som gör att det aldrig bör lämnas ät exekutiva organ utanfortlöpande, formlig kontroll frän pariamenlet, I synnerhet bör dendemokratiska insynen och beslutsprocessen hävdas i alla de fall där den svenskastaten träder i relation till internationella slatsgrupperingar av sä subjektivprägel som EG - eller Comecon, Närdet handlar om att gentemot denna typ av gemenskaper uppge statligabefogenheter och därmed begränsa den nationella suveräniteten bör principenenligt vär mening vara att sådana beslut alltid betraktas som grundlagsfrågorsom skall avgöras först efter det att folket i val fött tillfälle att säga sinmening. Ävenom beslutet som sådant inte formellt behöver beröra grundlags-området - det kant, ex, röra inskränkningar i suveräniteten att föra skatte-ellerregionalpolitik - sä är ju sådana viktiga inskränkningar ändå indirekt ochinnehållsmässigt av samma dignitet som grundlagsfrågor. trala områden som enligtgrundlagarna skall ankomma pä svenska statsorgan och som är bland de mestvitala för den nationella självständigheten. Mot bakgrund av den principenanser sig vpk inte kunna acceptera att man i fräga om sädana avgöranden lämnarluckor för exekutivmakten atl begränsa den nationella självbestämmanderätten. Nukan man givetvis säga att den nya författningsbestämmelsen på detta områdeformellt är ganska restriktiv. Det är bara när ett beslut inte kan uppskjutas,när fara ligger i ett dröjsmål, som man skall kunna gå ifrån att behandlaärendet enligt samma procedur som gäller för grundlagsfrågor. Dennya formuleringen visar enligt vår mening att den kritiska diskussion som förtskring problemet har haft en viss verkan. Man inser allmänt på ett annatsätt vikten av att gå fram försiktigt med den nationella suveräniteten. Det äri och för sig en välgörande kontrast lättvindiga debatt omSveriges integration i EEC eller 1950-talets borgeriiga flirtande medAtlantpakten. Närvi ändå fortsätter vår kritik är det därför att vi vill varna mot det kryphålsom bestämmelsen alltjämt lämnar i frågor av EG-typ. En kvalificerad majoritetskall utan mellanliggande val alltjämt kunna fatta viktiga beslut ominskränkning i den nationella självständigheten i de fall där dröjsmål medförolägenhet. Viskulle inte ta sä här hårt pä frågan, om inte 1900-talets ganska entydigapolitiska erfarenhet så klart visade vilken fara som ligger i den sortens undantagsbestämmelser.Risk med dröjsmål - pä tyska "Gefahr im Verzuge" - har varit ett avde mest missbrukade begreppen i författningsjuridiken, både undermellankrigstiden och , detta främst av två skäl. För detförsta ligger svagheten däri att man alltid måste ha någon som avgör om detföreligger fara i dröjsmål. Denne någon är naturiigtvis exekutivmakten ochbyråkratin. Parlamentet avgör som regel aldrig självt när fara för dröjsmålföreligger, och kan alltid överspelas. Exekutivmakten kan alltid påstå att ettsådant läge föreligger. Fördet andra är situationer där hastiga beslut av ingripande natur för dennationella integriteten mäste fattas i de flesta fall politiska konflikt-ochkrissituationer. Då råder oftast stämningar av onormal natur som kan utnyttjasför beslut styrda av krafter som vill se landet underkastat intressen, Isådana lägen är det viktigare än annars att folket i val för sinkontrollmöjlighet och att saken hinner diskuteras. Del är just i sådana lägenman inte skall ha bestämmelser om fara i dröjsmål utan i stället ge sig tid.Det är bara för kapitalintressena som det är en fara i dröjsmål med att lämnaöver befogenheter till EG, För folket är diöjsmålet ingen fara. Nuhar det i den allmänna debatten anförts att man behöver ett sådant beslut föratt exempelvis kunna införa i intemationeitt samarbete när del gälleråtgärder gentemot multinationella företag. Detta argument har alltid förefallitmig fantastiskt. Med vilken borgeriig regering, med vilken regering i ettprivatkapitalistiskt land skulle kunna åstadkomma ett fruktbartsamarbete riktat mot de multinationella företagen? Knappast genom atl överiämnasuveränitet och befogenheter tUl den franska rege- Avskaffandeav möjligheten att överlåta vissa beslutsfunktioner tiU mellanfolkliga organ Avskaffandeav möjligheten all överlåta vissa beslutsfunktioner lill mellanfolkliga organ ringen, i vilken många avledamöterna är livligt finansiellt intresserade i multinationella företag. Ejheller i samarbete med den amerikanska regeringen, som ju till mycket stor delbestår av representanter för de stora multinationella finansintressena och varskongress till består av bolagsadvokater. Demultinationella företagen kan bekämpas utan att man fördenskull träffaröverenskommelser som innebär att man uppger konstitutionella befogenheter. Detsannolika är att har större möjligheter att inta en skarpare attityd änbåde , och andra länder, om man inte har bundit sig vid sådanaformer som innebär att man överiämnar delar av sin självständighet. Ett sådantöveriämnande av delar av den nationella självständigheten, när det gälleråtgärder mot multinationella företag, kan uppenbariigen endast binda ochförsvaga kampen mot de multinationella företagens makt. Argumentetatt man skall behöva ingå i den typen av överenskommelser och att det skulletäckas av den här paragrafen är uppenbariigen konstmerat för att dölja sakensverkliga sida. Denna paragraf tillkom för att underiätta överiämnandel avkonstitutionella svenska befogenheter till EG-gemenska-pen! Och det är alltjämtdetta som är huvudorsaken till att den finns. Författningarskrivs, har det sagts, inte för socialt lugna perioder; de skrivs för att varastöd i kritiska och kontroversiella lägen. Just därför bör de inte lämnautrymme för snabba och kuppartade beslut i fråga om överlämnande av delar avlandets suveränitet, särskilt inte till grupperingar av stater som står pä deninternationella reaktionens sida i sädan utsträckning som är fallet inom EG ochsom har sä mänga auktoritära drag i sin författningsutveckling somEG-staterna. Denna fråga bör omprövas. Jag yrkar bifall tillreservationen. Hert (): Den bestämmelse som vi nu diskuterar säger att beslutanderätt ibegränsad omfattning kan överföras till mellanfolklig organisation. Avgörandetkan ske antingen genom tvä beslut med mellanliggande val eller vid etttillfälle med fem sjättedels majoritet. Det är alternativet med fem sjättedelsmajoritet som vpk hakar upp sig pä. Att skulle kunna överiätabeslutsfunktion till mellanfolklig organisation genom två beslut medmellanliggande val motsätter man sig däremot inte, om jag uppfattat saken rätt. Idet anförande som hert i höll saknades mänga av de häftigautfall som förekommit mot den här paragrafen tidigare. Jag noterade medtillfredsställelse att det icke fanns något upprepande av att detta skulle vara"ett odemokratiskt inslag i författningen", "hän mot demokratioch självbestämmande", "hot mot den nationella självbestämmanderätten"osv. Jag uppfattade det såsom ett litet mera nyanserat resonemang, där herrSvensson försökte anlägga ett historiskt perspektiv och peka på de problem somalltid finns i samband med byråkrati och tillväxt av de administrativa organen. Nutycker jag emellertid inte att beskrivningen var rättvisande, ty i fråga omförfattningsutveckling har ju lyfts fram, inteminst när det gäller internationella överenskommelser. hade vi 12 § iden gamla regeringsformen som gjorde det möjligt atl fatta en hel del beslut ominternationella traktat och överenskommelser utan hörande. Jag minnsnu inte hur det i praktiken gick till när det gällde ochvårt medlemskap däri. Men såvitt jag förstår skulle man, stödd av 12 §, mycketväl ha kunnat ansluta till utan att hadekopplats in. Något sådant är inte möjligt med den nya grundlagen, utan här harriksdagen fött en mer betydelsefull roll. Nugår det naturiigtvis att välja ut praktiskt taget vilken lagbestämmelse somhelst och konstruera fall där missbruk kan förekomma. I det här fallet utgårman ifrån att en överväldigande majoritet med berått mod skulle gå emot en klarfolkopinion, trots att riksdagsmajoriteten därigenom riskerar att sopas bortvid det val som mäste följa . För min del tror jag inte att detta ärsannolikt, särskilt som det i en kontroversiell fråga normalt borde varaoerhört mycket lättare att vi tvä tillfällen fö vanlig enkel majoritet än attvid ett tillfälle fö så mycket som fem sjättedels majoritet. Låtoss ändå spekulera och göra ett tankeexperiment. Vad skulle hända om riksdageni en kontroversiell fråga med fem sjättedels majoritet gick emot folkopinionenoch beslöt överföra en del befogenheter på en mellanfolklig organisation?Sävitt jag förslär skulle folket vid nästa val utkräva ansvar, och den nyamajoritet som då bildades skulle med vanlig enkel majoritet kunna upphäva denbefogenhetsöverlåtelse som den tidigare beslutat. En fördel meddenna fem sjättedels majoritet är alltså alt den mellanfolkliga organisationeninte blir grundlagsfäst utan att man snabbt kan återkalla enbefogenhetsöverlåtelse. Har beslutet om överlåtelse skett två gånger medmellanliggande val för man räkna med en mera tidsödande process för att dra sigur det internationella samarbetet. Har däremot beslutet fattats enligt regelnom fem sjättedels majoritet, sä räcker det med ett enda beslut och vanlig enkelmajoritet för att upphäva beslutet. Ärden aktuella paragrafen elt hot mot vår nationella suveränitet? Bestämmelsensom sådan kan knappast vara det, utan det beror på hur den används. Jag villnog påstå att den skulle kunna användas i arbetet på att hävda vår suveränitet.Jag kan inte riktigt acceptera hen i bedömning när det gällerde multinationella företagen. Han frågade på vilket område vi skulle kunnakontrollera deras verksamhet och använda oss av ett internationellt samarbete.Skulle man inte kunna tänka sig att beskattningsfrägan vore ett sådant område?Jag vill i varje fall inte utesluta att man genom internationellaöverenskommelser skulle kunna få en effektivare beskattning av demultinationella företagen.