prot · FX0930 · 1974-12-31 00:00:00 — Författningen bör såvitt möjligt vara så skriven, att människorbåde inom och utom vårt land genom att läsa den kan fä ett någorlunda klartbegrepp om principerna för statsskicket. Ingen lär vilja påstå att 1809 årsregeringsform fyller det måttet. Man måste då utöver grundlagstexten hatiUgång till praxis. Grundläggande för vårt statsskick är att det är endemokrati som bygger på folksuveränitetens princip. Kring den principen råder allmän uppslutning, men vägen dit har varit lång. Principen var heltfrämmande grundlagsstiftare, som i stället byggde påmaktdelningsprinciper: makten i samhället skuUe delas mellan Konung ochständer. Här gäller det själva grunderna för författningen. Det går helt enkeltinte att ändra författning så att den i stället kommer att bygga påfolksuveränitetens princip. Det förslag som ligger på bordet byggerkonsekvent på denna princip, och i detta hgger en stor . grundar sig vidare på parlamentarismen. Även den innebär enlandvinning som gjorts långt efter 1809. Jag vill erinra om att ett avförfattningsutredningens huvudskäl för att skriva en helt ny grundlag var justatt det är omöjligt att klart ange parlamentarismen inom ramen årsregeringsform. Det nu vilande förslaget tiU ny författning bygger konsekvent påparlamentariska principer. Detta innebär också en klar . förverkligas inte bara genom ettpariamentariskt statsskick utan också genom självstyrelse. Denna utgörett omistligt led i vår demokrati ett led som också rent praktiskt blivitaUtmera betydelsefullt genom att kommuner och landsting fått allt störreuppgifter i vårt samhäUe. Det går helt enkelt inte att ge en bild av hur vårtland styrs utan att ge kommuner och landsting en central plats i Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. den 27 febmari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. beskrivningen.I 1809 års regeringsform har den kommunala självstyrelsen emellertid knappastnågon plats alls. Det enda som sägs är följande i 57 § andra stycket, sominfördes vid representationsreformen 1866: "Huruledes särskilda menigheter må för egna behov sigbeskatta, bestämmes genom kommunallagarna, vilka av Konungen och riksdagengemensamt stiftas." Det lär knappast vara någon som vill påstå att detta ärsärskUt klargörande. Den nya författningen innebär betydande framsteg. Redan iinledningskapitlet om "Statsskickets grunder" grundlagfästs nu denkommunala självstyrelsen som ett led i vår svenska folkstyrelse. Centerpartiethar alltid fäst en alldeles särskild vikt vid den kommunala självstyrelsen somen grund för medborgarinflytande och en ryggrad för det decentraliseradesamhälle som är vårt övergripande politiska mål. Vi anser därför att en viktigförtjänst hos det vilande författningsförslaget är att det bättre än 1809 årsregeringsform klargör kommunernas stäUning i samhällslivet. Vi vill ha dettaännu bättre uttryckt och röstade därför för en reservation i detsyftet. Men även med den utformning grundlagen nu får är den klart överlägsenden gamla också i detta avseende. En central frågeställning gäller skyddet i grundlag förmedborgerliga fri- och rättigheter. Det är fuUt naturligt och berättigat attden frågestäUningen kommit i förgrunden för den allmänna debatten. Det måsteemellertid konstateras att debatten ofta förts utifrån mycket dunklaföreställningar om vilket skydd den nu gällande regeringsformen germedborgarna. I själva verket finns det en enda paragraf som tar sikte på dessafrågor, och det är den berömda 16 § som uttalar att "Konungen bör rätt ochsanning styrka och befordra, vrångvisa och orätt hindra och förbjuda, ingenfördärva eller fördärva låta" osv. Det är både vackra och bjudande ord.Men mera konkret: Vilket skydd ger dessa ord medborgarna? Jag begriper intehur någon kan hävda att regeringsform ger ett skydd för medborgerligafri- och rättigheter som är överlägset det nu vilande grundlagsförslagets. Vad innehåller nu det vilande förslaget i det avseendet?Det har sagts förut, och jag viU inta ta upp tiden med att gåigenom detaljer. Det väsentligaste är att vi får ett särskilt kapitel ommedborgerliga rättigheter och ett inledningsstadgande i lagstiftningskapitletsom ger vissa bindande ramar och direktiv för lagstiftaren. De fri- ochrättigheter som grundlagen fastslår kommer varje medborgare enhgt 2 kap. I §att vara "gentemot det allmänna tillförsäkrad", och"föreskrifter som närmare utformar" dessa skall enhgt 4 § ges i lag,dvs. genom beslut av . Någon motsvarighet tiU detta finns inte i 1809års regeringsform. Jag sade i förra årets debatt, och jag säger igen,att den nya författningen inte tillfredsställer krav då detgäUer skydd för medborgerliga fri- och rättigheter. Jag framhöll att man intefår överdriva svårigheterna att konstruera ett mera sådant skydd, ochatt regeringen och riksdag faktiskt har gått i land med märkvärdigare saker än att formulera medborgerliga fri- och rättigheter. rimUgenkunna komma längre än tiU de regler det vilande förslaget innehåller. Men alltdetta är en sak en annan sak är att det vilande förslaget dock redan ibefintligt skick innebär en väsentlig förbättring i förhåUande till nuläget.Detta är ett viktigt skäl för att kommer att stödja förslaget.Att fälla det skuUe innebära en klar försämring för medborgarna. Jag tror att jag nu har nämnt de viktigaste av det vilandeförslagets större fördelar jämfört med regeringsform. På framsteg avmindre räckvidd finns det inte möjlighet att ingå. Jag viU bara peka pårösträttsålderns sänkning. Om förslaget antas får 18-åringar rösträtt. Att nyaårskullar av vår ungdom ges rätt att öva inflytande genom de allmänna valen serjag som en viktig sak. HittiUs har jag talat om förslagets förtjänster. Det finnsnaturligtvis skäl att också ställa frågan: Ger vi inte upp andra värden, somligger i vår nuvarande författning, genom att anta den nya? Bytet har väl, kanman fråga, inte bara plusposter utan även minusposter? Jag viU för egen delsvara, att jag inte vet av någon enda fördel med den gamla regeringsformen somkunde ha behållits men som inte har kommit med i det nu -vilande förslaget. Bland moment i den gamla författningen, som man vUl slåvakt om, bör främst nämnas monarkin. Jag konstaterar att monarkin blir grundlagsfästi den nya författningen. Det blir inte ett dugg lättare att avskaffa den än detär . Statsministerns ord att man kan införa repubUk "medett penndrag" har naturligtvis oroat många. Det skuUe, som han själv harframhållit, bli en fråga om grundlagsändring, och en sådan kommer liksom nu attkräva att ändringen godtas av två rUcsdagar och av svenska folket i ett allmäntval där emellan. Den som oroas av statsministerns ord i det avseendet kan istället läsa vad justitieministem har skrivit i förra åretsgrundlagsproposition. Han skriver "att konungadömets bevarande ären given utgångspunkt vid utformningen av en ny författning, om författningenskall få önskvärt stöd i och folkopinionen". Jag skulle gärnavilja tillfoga: Med den instäUningen faller det sig naturligt att införakvinnlig tronföljd. Vårt krav på en sådan reform har, som redan sagts, förtsfram på nytt i en motion vid årets riksdag. En annan fråga som jag vill beröra gäller kyrkansställning. De nuvarande grundlagsreglerna om kyrkan finns med i det vilandeförslaget men har inte placerats i huvudtexten utan i övergångsbestämmelserna.Formellt är detta inte korrekt, eftersom någon "övergång" inte äraktuell för kyrkans del, men det väsentliga är att någon ändring inte sker isak. Jag är angelägen att slå fast att förslaget inte medför någon sakligförändring för kyrkans del. Det skulle ha varit svårt att foga inbestämmelserna i huvudtexten utan att därmed åstadkomma någon saklig ändringeUer lägga hinder i vägen för reformer som även kyrkan själv önskar. Man fårockså tänka på att statkyrka-beredningens förslag föU så sent som förraåret, alltså då endast återstod av rUcsdagens vårsession. Jag trorinte någon vill konstruera nya grundlagsregler om kyrkan under sådan tidspresssom rådde då, och jag har inte hört att någon vUl uppskjuta hela författningsfrågan av den här Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. rn. den 27 febmari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. rn. anledningen.Centerpartiet har alltid vämat om kyrkan som partiet verkar förvidsträckt religionsfrihet och likvärdiga arbetsbetingelser för andratrossamfund. Vi ser det som angeläget att arbetet fortsätter med frågekomplexetom kyrkans stäUning. Önskvärda reformer är bl. a. en bättre organisation på riks-och stiftsplanen samt ökad frihet för kyrkan i inomkyrkliga angelägenheter. Dåsädana önskvärda reformer genomförts, bör också utformningen avgrundlagsreglerna om kyrkan ses över och anpassas därtUl. Jag skall inte föra min genomgång av författningsfråganvidare. Jag har pekat på det som för framstått som väsentUgast.Vid vår samlade prövning av det vilande förslaget har vi funnit att det innebärså stora fördelar framför den gamla författningen att det bör antas. Det betyder,som jag förut sagt, inte att vi är helt tUl freds. Arbetet skall fortsätta medviktiga frågor, främst med att söka bereda ett ännu bättre skydd förmedborgerliga fri- och rättigheter. Jag ser ett stort värde i den breda samUng som uppnåtts iriksdagen bakom det nu vilande förslaget. Ingen kritik mot enskildheter fårskymma blicken för att de fyra stora riksdagspartierna lyckats att, efter 20års arbete, nå enighet om allt väsentligt i den nya författningen. Det är minbestämda övertygelse att vi med det beslut vi kommer att fatta på ettvärdigt sätt för vidare de snart sekelgamla strävandena att genomföra, utvecklaoch befästa demokratiska och parlamentariska värden i vårt land. Under detta anförande övertog herr förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. HerrBOHMAN (m): regeringsform äldstaskrivna författning som kommer att hänvisas tUl historien,tillkom under några få månaders intensivt arbete - i skuggan av en nyssgenomförd statsvälvning och under överhängande hot mot rikets inre och yttresäkerhet. Vårt land befann sig i krig. Men det var inte av det skälet sommUitära trupper hade förlagts inne i själva huvudstaden. OUka politiska grupperkämpade om den nya statsordningens grunddrag. Bakom den stod ingalunda ettenigt, engagerat och entusiastiskt folk. Författningen fick sin prägel av ettbegränsat antal av den tidens politiker, som efter ett hårt arbete och efterinte obetydliga påtryckningar - främst rUctade mot bondeståndet - gjorde detmöjligt för adels-, borgar- och prästestånden att och förbondeståndet att anta den regeringsform som sedan desstjänat den svenska nationen. Om vår gamla regeringsform tiUkom under stor brådska ochstarkt tryck, har den moderna regeringsform som vi nu har att ta ställning tillberetts, utretts och debatterats . Få frågor torde somförfattningsfrågan ha blivit så belysta av olika offentliga utredningar och sågranskade av vårt samhäUes alla remissorgan. Det vi har att besluta omutgör produkten av ett långt, tålmodigt och metodiskt arbete i den anda som harkommit att bli vår folkstyrelses styrka. författningsarbete slutade i en seger för demoderata och medlande krafter som i statsvälvningens skugga lyckades förena motstridigareaktionära och radikala grapperingar kring en grundlag som trots att denpräglats av en gången tids samhällssyn ända intill denna dag kunnat utgöraden konstitutionella ramen för vårt moderna samhälles framväxt. Även 1974 årsregeringsform skuUe trots allt som har sagts i den senaste tidens debatt kunna sägas utgöra en seger för de krafter som i författningen försökt fångadet som förenar vår nation: den moderna representativa demokratin med starkanknytning tiU vårt historiska förflutna. Den maktdelning mellan Konung och folkrepresentation somden gamla regeringsformen byggde på har fått vika för folksuveränitetensprincip. Det är en stor, kanske rent av revolutionerande, förändring som vårtstatsskick har genomgått. Men det är en förändring på papperet. Den verkUghetsom den gamla regeringsformens stolta formuleringar återspeglar tillhör en förlänge sedan svunnen tid. Under de som denna regeringsform har regleratden offentliga maktutövningen i vårt rike har omskapats, kanske mergenomgripande än i vårt folks långa historia. Ocksåvårt folkstyre har undergått förändringar, som kan betecknas somrevolutionerande men som trots detta har kunnat ske inom 1809 årsregeringsforms vida ram. Ståndsriksdagens avskaffande, den aUmänna rösträtten,parlamentarismens genombrott, enkammarriksdagens införande aUt utgör steg påvägen tUl det foUcstyre som utmärker . Av regeringsform återstår föga mer än de stoltaformuleringarna med vittnesbörd om en gången tid och dess syn på vårt landsstyrelseskick. Den gamla författningen har trots det behåUit sitt egenvärde:den framstår i all sin älderdomlighet som bärare av den fria rättsstatensprinciper. Den helt nya grundlag som sätts i den gamlas ställe syftar ävenden till att bevara detta gamla rättssamhälles traditioner. En grundlag skall med sina regler och bestämmelserkanalisera "statslivets krafter i bestämda fåror" - för att citeraNils . En grundlag anger det poUtiska spelets regler - för att uttryckasig mera folkligt. Dess uppgift skall vara att sammanfatta det som förenar vårnation i dess uppslutning kring folkstyrelsens och demokratins idéer. En författning kan aldrig skrivas av ett enda politisktparti eller för ett enda poUtiskt parti. En författning måste förena, intedela, nationen. En grundlag, tillkommen i splittringens tecken, kan aldrigutgöra grundval för en livskraftig demokrati. Detta innebär att vart och ett avde politiska partierna redan från början måste ha varit berett på att iförfattningsarbetet göra avkall på vissa av sina krav. Det är det pris somalla måste betala för den uppslutning kring vårt statsskicks spelregler som engod grundlag måste bygga på. Under det tjugoåriga lagstiftningsarbete som nått ett av sina den 27 febraari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. etappmål det mest betydelsefuUa har vi moderater verkat för en författning inom varsram vårt lands traditioner kunde förenas med den moderna demokratins krav. Föross har det varit naturUgt att reformarbetet och strävandena efter att . gevårt statsskick en tidsenlig utformning skulle bygga på och tillvarata deelement i vår gamla grundlag som, prövade av tiden, bevisat sin styrka underårens lopp. Detta gäUer i första hand monarkin. För oss har det variten självklarhet att den monarki som tjänat vår nation under olika skeden avvårt foUcs historia skaU föras vidare till kommande generationer. Att avdoktrinära eUer ideologiska skäl eller på grund av politisk klåfingrighet brytaner denna gamla institution hade också varit att bryta mot vårt lands histora. Men monarkin har inte bara ett värde som symbol för detsom en gång varit för traditionen. Monarkin har alltjämt betydelse för attsymbolisera det som håller vårt folk samman över partipolitikens strider ochden dagsaktueUa debattens vågor. Genom sina över partilivet och över depolitiska motsättningarna stående funktioner kan monarkin ge uttryck för dennationeUa gemenskapen på ett sätt som skänker statslivet värdighet och nationenstyrka. Framför allt mot den bakgrunden har det synts oss angeläget att kringgärdaden konstitutionella monarkin med sådana regler att monarken vid fuUgörande avsina uppgifter inte skall behöva ta ställning i partipolitiskt kontroversieUahänseenden. Monarken skall stå över partierna. Få institutioner i vårt statsskick har som monarkinförändrats under de som regeringsform varit i kraft. Undernågra inledande decennier kom monarken att ha reell politisk makt som gickutöver vad upphovsmän hade avsett. har utvecklingen i taktmed demokratins och parlamentarismens genombrott alltmer kommit att ge vårmonarki den samlande funktion som den har och bör ha. I den nyagrundlagen slås det klart fast att konungen inte har några politiskamaktbefogenheter. I jämförelse med skrivna författning innebär dettaen avgörande förändring. Men i förhållande till den verklighet som vi alla harväxt upp i och verkat i utgör den nya grundlagen en bekräftelse på enutveckling som för länge sedan nått sin fullbordan. Vad vi paralleUt därmed inriktat våra ansträngningar på,har varit att söka vidareutveckla och till dagens samhälle föra vidare derättsstatens principer som den gamla grundlagen vilade på. Vi har strävat efteratt skapa en ram som ger den svenska offentliga förvaltningen stadga och de enskildamedborgarna rättsgarantier. En modern demokrati är inte bara en metod förbeslutsfattande utan förutsätter också garantiregler för att besluten skaUkunna fattas efter fri debatt och fri åsiktsbildning av fria och oberoendemedborgare. Folksuveräniteten vilande på majoritetsstyre ger i och för sig ingagarantier mot tillfälligt minoritetsförtryck, om det inte stöds avfasta regler som ger minoriteten tiUräckligt utrymme för medverkan, insyn ochkontroU. Våra strävanden att i grundlagen ge skydd för de medborgerliga fri-och rättigheterna ett skydd som inte skall kunna åsidosättas genom ett endariksdagsbeslut med enkel majoritet, aUtså med en enda rösts övervikt har haftstöd i vårt förflutna.Redan 1938 begärde dåvarande förstärkt grundlagsskydd för dessarättigheter. Självfallet kan man ha oUka uppfattning omden författning som ligger på bord. Den utgör, som jag sagt,resultatet av ett noggrant arbete, där ohka meningar brutits mot varandra mendär viljan till enighet tiU slut ställts före frestelsen att låta departipolitiska intressena gå före nationens. Att åtskUliga anser att resultatetkunde ha varit bättre är närmast naturligt. Det hade nästan varit betänkligt omså inte hade varit fallet. Redan när vi för sedan gav oss in iförfattningsarbetet hade vi självfallet klart för oss att det skulle fordrauppoffringar och kompromisser på vissa punkter för att nå vinster och fördelarpå andra, som framhöll. Men sådana är nu en gång för alla detpolitiska spelets regler. När partierna enades om att entotal författningsreform var nödvändig gjorde vi det i vetskapen om att en nyförfattning aldrig skuUe kunna skrivas så att den tillfredsstäUde alla vittskilda krav och önskemål. Det är - jag tycker vi skall håUa det i minnet betydligt svårare att i dagens pluralistiska gestalta en ny grundlag änvad det var strängt begränsade krets av grundlagsfäder. Men våruppgift blev att, precis som 1809, försöka nå ett resultat som kunde samlanationen och där moderata och medlande intressen sattes framförytterlighetsståndpunkter. Trots åtskilliga kvarstående brister - som jag skallåterkomma tiU tror jag att vi i det väsentliga kan säga att vi lyckatsi våra föresatser. Men jag skall gärna medge att det finns de somanser att vi på den moderata sidan inte skuUe ha givit oss in i detta arbete,utan att det hade varit bättre och renhårigare att klart och bestämt deklareraståndpunkter i stället för att, som det brukar heta, hölja dem ikompromissernas töcken. Själv har jag föga förståelse för en sådan syn påpolitiskt arbete då det gäller för vår demokrati och vårt lands framtid såväsentliga frågor som utformningen av statsskick. Även om vi harkunnat genomdriva bara en tiondel av våra krav hade det varit ett svek intebara mot våra värderingar utan också mot nationen i dess helhet, om vi inteförsökt verka för dem. Hade vi vänt ryggen tiU och överlämnat helagrundlagsarbetet tiU andra, skulle den nya grundlagen sannolikt ha haft en pävitala punkter radikalt annorlunda och ur vår synvinkel vida sämre utformningän vad som - aU vår kritik tiU trots är faUet. Då hade vi fått en grundlagsom delat nationen och som satt begränsade gruppers önskemål och synpunkterföre gemenskapen. En sådan lösning av grundlagsfrågan kan ett moderat partiinte medverka till. regeringsform kom i hög grad att få sin plats ivår historia genom dess möjlighet att bilda en ram, inom vilken omfattandeförändringar av vårt statsskick och av hela vårt samhälle kunnat ske. Även 1974års regeringsform kommer att på samma sätt förändras och omstöpas i takt medden fortgående samhällsutvecklingen. Den utgör inte, och får inte hellerutgöra, en låsning som hindrar en fortsatt utveckling av vårt folkstyre. Det kandärför inte sägas utgöra någon motsägelse att, som den 27 febraari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. den 27 febraari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. rn. vi nu gåratt besluta om den nya författningen, vi pä bord lägger förslag om ändringari denna. Vi har därmed liksom velat markera vårvilja tiU ett fortsatt grundlagsarbete och vår övertygelse om att den nyagrundlagen på flera punkter borde kunna och bör förändras och förbättras. Viktiga delar av grundlagsarbetet har redan hänskjutitstiU fortsatta utredningar. Efter krav från de tre borgerligaoppositionspartierna beslöt rUcsdagen att låta utreda frågan omgrundlagsskyddet för de mänskUga fri- och rättigheterna. Utredningens förslagskall föreligga i så god tid, att ett första beslut om grundlagsändring kan tasföre val. Vi moderater kommer att se tiU att vi då får ettgrundlagsskydd för de mänskliga fri- och rättigheterna som så långt det ärmöjligt står i överensstämmelse med de deklarationer och konventioner om dessarättigheter som anslutit sig till inom ramen för ochEuroparådet. Men det bör strykas under att ett grundlagsfästrättighetsskydd fyller viktiga rättssäkerhetsfunktioner bara i en demokrati. Isjälva verket utgör förhandenvaron av ett fritt folkstyre en avgörandeförutsättning för att sådana här skyddsregler inte bara blir tommaformaliteter. Behandlingen av och andraföreträdare för ett fritt meningsutbyte i visar hur fullständigtinnehåUsIösa stolta rättighetsdeklarationer blir i s. k. folkdemokratier ellerdiktaturer. Det yttersta skyddet och den yttersta garantin för den enskildamänniskan ligger alltså i vårt demokratiska samhällssystem. Utöver denna och andra viktiga frågor bl. a.möjligheterna till personval - som hänskjutits tiU fortsatta utredningar har vii partimotioner aktualiserat åtskiUiga andra krav om reformering av den nyagrundlagen. Den nya regeringsformen innebär en viss begränsning avkonungens nuvarande formeUa befogenheter. Den ter sig i de flesta fallennaturlig. Det rör sig om befogenheter, som ingen konung i vår moderna historiaanvänt sig av och som inte har någon plats i den parlamentariska demokrati somvi lever i, något som den gamle kungen uttalade sin anslutning till. Konungen är rikets statschef, slås det fast iregeringsformen. Vårt land förblir en monarki. I grundlagstexten ges konungenen rad betydelsefulla uppgifter och rättigheter. Det måste betraktas som enstyrka för vår monarki att den nu blir förankrad i och grundad på enförfattning som inte är en historisk kvarleva utan en produkt av ett moderntsamhäUes försök att gestalta en i ordets verkliga bemärkelse demokratiskförfattning. I nation efter nation ute i världen har monarkin fått vika förrepubliken. Det finns inte minst därför skäl att framhålla, att den svenskamonarkin blir den i en modern författning bäst förankrade monarki som världen känner. Denna grundsyn har emeUertid inte kommit tiU tillräckligtklart uttryck då det gäUer de formella uppgifter som anförtrotts monarken istatslivet. Det är för oss exempelvis naturiigt och logiskt att den opolitiskestatschefen skall underteckna lagar, expeditioner och vUctiga utnämningar.Konungens ställning över partierna som högste företrädare förstatsmakten skuUe därmed ytterligare betonas. Vi kommer att verka för att såblir fallet. KvinnUg tronföljd borde vara ett självklart element i enmodern monarki. Det är med förvåning som man tar del av de socialdemokratiskaargumenten för att statschefsämbetet skall vara undanhåUet det ena könet.Frågan om den kvinnliga tronföljden är en viktig principfråga. Ytterst är detockså fråga om att säkra monarkins fortbestånd. Vi fuUföljer vårt arbete förkvinnlig tronföljd. Frågan om högtidliga öppnande berörs inte i dennya grundlagen mer än i vissa detaljer. Härom ankommer på rUcsdagens talman attfatta beslut.