prot · FX09116 · 1974-12-31 00:00:00 — Vi måste komma ifrån den nuvarande stelbenta ordningennär det gäller regler för hur lokaliseringsstödet skall fördelas. Låt oss byggaut företagarföreningarnas funktioner så att de även kan inrymmaregionalpolitiken inom sill arbetsfält. Om man överför beslutanderättenbeträffande lokaliseringspengarnas fördelning i betydande omfattning fråncentrala organ lill regionala organ så skapas större förutsättningar förpunktvisa insatser till områden som bäst behöver stöd. Transportstödet harsedan del tillkommit successivt byggts ut och är ett viktigt regionaltslimulansmedel. Men del är inte tillräckligt . Delnuvarande transportstödet måste utvecklas till att omfatta även ett särskiltinomregionalt transportstöd. Behovet av ett inomregionalt transportstöd ärstörst i områden som bl. a. med stora avstånd. INorrbotten har den senaste liden förekommit en omfattande debatt som ävenförorsakat starka meningsbrytningar kring frågan om Järnverksmöjligheter att etablera filialindustrier till länets inland och Tornedalen.Bl. a. har företagsledningen på framhållit den bromsandefaktor som interna transportkostnader kan bli ur kostnadssynpunkt vidfilialetableringar. skulle belastas med nya kostnader utanmöjlighet till kompensation. Jagtycker del är nödvändigt att vi utvecklar transportstödettill att även omfatta ett särskilt inomregionalt transportstöd. Från centernssida kommer vi att föra fram det här kravet. FörNorrbottens del skulle ett särskilt inomregionalt transportstöd betyda att fick helt andra ekonomiska förutsättningar än attetablera filialindustrier i länet. Ett inomregionalt transportstöd skulle hastor betydelse för alla regioner som har problem med stora avstånd. Främstskulle det underiätta företagsetableringar i skogslänen. Slutligen vill jag bara understryka vad en utsatt kommun i -i det här fallet - i skrivelse till regeringen för några dagar sedansagt om situationen i : "Störredelen av slår inför en befolkningskatastrof om inte åtgärder sättsin för alt motverka den ökade folkflykien." Vidareunderstryker kommunen sin oro med färska siffror om utflyttningen. Under defem är flyttningsunderskottet 1 100 personer. Under de tre förstakvartalen har ca 150 personer i åldern flyttat. Dethär säger något om den allvarljga situationen. Det visar också hur angelägetoch nödvändigt del skulle vara med ett inomregionalt transportstöd som kundestimulera t. ex. att starta filialförelag i de utsattakommunerna. FruTHUNVALL (s) kort genmäle: I början av sitt anförande gav en utföriig redogörelseför det belänkande som avlämnats av den utredning som han tydligen har tillhörtoch som jag åberopade. Jag hoppas alt det inte var något i milt anförande somföranledde den redogörelsen, och, som jag först sade, jag är väl medveten omatt det är fråga om en utredning, att vad som kan komma fram i form av konkretaförslag av en utredning återstår all se efter remissbehandling etc. HerrStridsman talade mycket om olika orter i . Jag har funnit att mångaförslag från utredningsmajoriteten skulle göra det lättare även för min kommunatt få förelag etablerade där. Detta var vad jag syftade på. Jag sade också altjag var medveten om att enbart dessa förslag inte kan göra underverk. Jag är alltså angelägen att påpeka att jag inte harbildat mig någon uppfattning på grundval av tidningsreferat utan jag har begärtatt få se uiredningsbeiänkandei. Kravet på en målinriktad och kraftfull närings- och regionalpolitikhar glädjande nog undan för undan växt sig allt starkare hos fler och flermänniskor. Detta krav har sitt ursprung i en mycket besvärlig verklighet. Alltsedan1967, då vi hade den första länsplaneringsomgången, har sysselsättningsfrågornaoch statliga lokaliseringsinsalser i olika regioner samt frågan omorlsstrukluren stått i centrum i den regionalpolitiska debatten. Genomden regionalpoliliska propositionen 1972 kunde så regeringen och riksdagenlägga fast den regionala politikens inriktning för den när- Dengällde för det första frågan om planen för den regionala strukturen och för detandra frågan om befolkningsramar för länens planering. Detnu pågående länsplaneringsarbelet - Länsprogram 1974 - skall leda fram till ettlänsprogram där utbudet av arbete och olika slag av service intar enframträdande plats. har den regionalpoliliska debatten i huvudsakförts här i samt mellan företrädarna för statliga myndigheter och dekommunala huvudmännen. För många är det därför mycket glädjande, att vi i1974 års planeringsgenomgång fått med representanter för de storalöntagarorganisationerna i själva planeringsarbetet. Fackligacentralorganisationer, TCO-kommittéer och SACO-föreningar, har somremissinstanser fått goda möjligheter alt framföra sina åsikter om samhällsplaneringen.I dag vet jag all flera fackliga organisationer med allvar deltar i dettabetydelsefulla arbete. Som ett exempel kan jag peka på VäslsverigesFCO-dislrikt vars verksamhet omfattar , norra och . Där har 31 lokala arbetsgrupper och 3 länsgrupper engagerat sig ilänsplaneringsarbetet. Jag är dessutom övertygad om att de lokala fackligaarbetsgrupperna i länsplaneringsarbetet skall kunna bidra med många vikligaförslag till åtgärder för att om möjligt söka åstadkomma bättrelevnadsförhållanden för människorna ute i kommunerna. är det framför allt viktigt att se till att de arbetsinsatser som nugenomförts av bl. a. företrädarna för löntagarnas organisationer skall kunnaföljas upp . Det vore därför värdefullt om man även iframtiden kunde hålla debatten levande kring de viktiga regionalpolitiskafrågorna. Därför borde den nu snart genomförda informationskampanjen barabetraktas som en inledning lill kommande arbetsinsatser på detta område. Föratt klara detta skulle länsstyrelserna även i fortsättningen behöva personellaoch ekonomiska resurser för att säkra behovet av samhällsinformation, somunderlag för en fortsatt samhällsdebatt i de regionalpolitiska frågorna. Lät mig gå över lill en annan mycket angelägen regionalpolitisk fråga.Det gäller en viktig delfråga i länsberedningens betänkande. Deluppmärksammade länsindelningsförslaget har naturligt nog refererats utförligtav de flesta tidningar i , inte minst i lokaltidningar i Skaraborgslän. Det finns också all anledning att räkna med att utredningens betänkandeäven i fortsättningen blir föremål för en grundlig behandling i de västsvenskalänen. är del inte möjligt all beskriva hur en proposition, byggd pålänsberedningens betänkande, kan se ut. Men när del gällerlänsindelningsförslagei utgår jag från att den inte kan se ut som det nuföreligger i betänkandet. Liksom tidigare räknar jag självfallet med altregeringen och de berörda statliga myndigheterna kommer att följa debatten omden föreslagna länsindelningen i . I väntan på remissvaren från devästsvenska länen lar jag mig nu friheten att anföra några synpunkter på delföreliggande förslaget till länsindelning. innan jag gör det vill jagframhålla att jag ställer mig helt bakom länsberedningens principiellaställningslagande. Således delar jag helt och fullt utredningens uppfattning omalt huvudansvaret för den samordnade regionala samhällsplaneringen även ifortsättningen skall vara statligt. Ja,därmed skall jag nu begränsa mig till beredningens förslag om en överflyttningav och kommuner från till . Utan tvivelskulle genomförandet av en sådan länsindelning innebära ett mycket svårtbakslag för utvecklingen i . Jagvill gärna erinra om alt jag i olika sammanhang här i kammaren mycket kraftigtunderstrukit behovet av statliga regionalpoliliska insatser i mitt hemlän, iförsta hand för alt stärka befolknings- och sysselsättningsutvecklingen. Jaghar framhållit all den fortsatta rationaliseringen inom länets jordbrukkraftigt minskar antalet sysselsättningstillfällen. Jag har också framhållitalt en betydande andel av invånarna bor i kommunblock, därsysselsättningsutvecklingen kan antas bli svag på grund avbranschsammansäiiningen inom näringslivet. Jag har dessutom framhållit att detbara är två län till här i landet som har en lägre andel människor sysselsattai servicenäringar än . Jag har även framhållit att löneläget inomlänets industri i förhållande till riksgenomsnittet är bland del lägsta ilandet. Omregeringen och skulle följa länsberedningens förslag, skulle länetsbefolkningsunderlag minska med ca 10 000 invånare. Ett sådant beslut skullekraftigt försämra utvecklingen för ett redan befolkningsmässigt litet län. 1delta sammanhang är det ändå märkligt att länsberedningens majoritet har lagtfram sitt förslag utan alt redovisa konsekvenserna för invånarna i . Enligtmin mening reser sig vid tanken på länsberedningens förslag i detta avseende såmånga invändningar och frågetecken, att det bästa alternativet är att inteändra den nuvarande länsgränsen mellan och . Tilldetta kommer alla de meningsyttringar som framförts av företrädare för berördakommuner och av enskilda människor. De har samtliga haft den innebörden kraftigt motsatt sig en överflyttning lill . Jagär självfallet mycket glad över att och , medsakligt riktiga motiveringar, har gått emot förslaget om överförandet av Habooch kommuner till . Jag noterar också med intresse IvarHögströms särskilda yttrande i frågan. a. all"del är med tvekan som jag anslutit mig lill beredningens förslag i frågaom , och kommuner. Dessa förändringar är så marginellaalt de inte i någon betydande grad underlättar den regionalpoliliskaplaneringen i de berörda länen. De skulle däremot bryta invanda kontaktvägaroch dessutom störa den politiska processen i länen." Efterdessa mycket kloka synpunkter hade även kunnat reservera sig motförslaget. Tillsist vill jag bara slå fast all bevarandet av de nuvarande länsgrän- Nr 116 serna är av avgörande betydelse för att få lill stånd en framlida fortsatt den positiv utveckling i . FruSWARTZ (fp): Allmänpolitisk Enallmänpolitisk debatt måste hell naturligt domineras debatt av de stora övergripandefrågorna. Vilka frågor det än är, rör de til syvende og sidst den lillamänniskan och hennes villkor. Materiellt välstånd har i stor utsträckningblivit möjligt för de flesta - det skall vi med stortacksamhet konstatera. Men det högproducerande samhället, som bidrar till välståndet, ställer verkligen också krav på män niskorna. Av skilda anledningar orkar inte alla. Vi är ju alla utrustade med psykiska och fysiska resurser. När det gäller omsorgen om och vården av vår fysiska hälsa har vi kommit betydligt längre än vad gäller den psykiska. Ambitionen måste dock vara alt också möjligheterna att vårda vår psykiska hälsa skall svara mot det förefintliga behovet. Samlevnadsproblem,skolleda, mobbning, alkohol- och narkotikamissbruk, brottslighet, självmordoch självmordsförsök, allt har en orsak. Här hjälper i allmänhet intemediciner, teknisk utrustning och vad vi nu kan använda oss av för alt avhjälpakroppsliga krämpor. Del gäller i hög grad att lyssna sig fram, och där kaningenting ersätta en människa - en medmänniska, välskickad för delta. Att familjerådgivningen är stadd i utbyggnad är också något klart positivt. Önskvärt är att de or ganisationer som har sådan verksamhet kan fortsätta och även bygga ut denna. Behovet lär inte minska. Man kan också, glädjande nog, erfara att människor börjar söka hjälp tidigare än förr, vilket väl borde leda till större chans lill verklig hjälp. Detär inte alltför ovanligt alt skolsköterskan får la emot elever som kommer underförevändning att de har ont i en arm eller någon annan diffus åkomma. nogmärker väl den vid osäkra barn och tonåringar vana sköterskan vad somegentligen är ärendet. Man behöver prata, man har problem. Syster ar den som ärlättast att gå till. Man kan ju låtsas all man har någon annan anledning.Skolsköterskan är en stor tillgång, inte minst därför att hon kan klara ocksådel här vårdbehovet i mån av tid. Men elevantalet per skolsköterska är förnärvarande för högt, och jag hoppas verkligen alt pågående utredningsarbeteskall leda till en ändring, så att mer tid kan ägnas åt denna viktiga elevvård.Utbyggnaden av elevvård med psykologer och kuratorer är viktig, men det primäramåste vara alt få ett tillräckligt antal skolsköterskor. De är lätta alt nå, deklararofla många av barnens personliga problem och frågor, de är enutomordentlig sluss lill kurator och psykolog, och de har goda möjligheter tillkontakter med hemmen. Ungasköterskeelever lär ibland bli ganska förskräckta, när de under sin praktiktid får erfara hur många människor som begår självmord och hur många som försöker men inte lyckas. Och varför så många? Vi talar inte så ofta och inte så högt om antalet här, men del är faktiskt 61 fler som dör på delta sättän i trafiken. Allasom arbetar på ett konstaterat riktigt sätt för att hjälpa människor tillpsykisk hälsa och balans bör stödjas för all de skall kunna bygga ut sinverksamhet. Behovet är långt större än de möjligheter vi har för närvarande.Som exempel kan nämnas alt S;i Lukassliflelsen har åtminstone årslånga köertill sina mottagningar. Det är svårt alt avgöra hur myckel en lång väntanbetyder för en människa i nöd, men alt del betyder något slår väl hell klart.Alla svårigheter är ju lättare att komma lill rätta med, om man försöker klaraupp dem på ett tidigt stadium. Om en människa skall kunna känna att hon leverett menings-fylll liv hör fysisk och psykisk hälsa lill villkoren.Målsättningen måste ändå vara möjlighet att vårda hela människan. Somavslutning, herr talman, skulle jag vilja säga något om barnen - de tidigabarnaåren. Många föräldrar lär ha sett med förtvivlan tillbaka och önskat altde velat mer och förstått bättre den lid barnen var små och de själva unga. Detär säkert inte på grund av bristande kärlek och vilja som föräldrar gör sinamisslag, del beror på bristande kunskaper. Kan man då ställa krav på attblivande föräldrar skaffar sig kunskap om vad ett barn är och vad det kräver?Ibland har jag önskat att del hade krävts av mig själv en gång. Då skulle minaförsta barn inte i så hög grad blivit försöksobjekl. Barnet är ett liv, ettömtåligt liv som vi inte äger ulan har att förvalta . Frågan ärvilket som är riktigast, all ställa krav på föräldrarna eller att låta dem såsmåningom, när det kanske är , komma underfund med vad det var somfattades. Vihar inte möjlighet lill rejäl föräldrautbildning för alla som behöverdetta. Frågan har aktualiserats mänga gånger och det är, herr talman, minförhoppning all den skall lösas. Del vi här i kammaren sysslar med förmiddag är dentråkigaste allmänpolitiska debatten i mannaminne. Detta om man får tro en delkommentatorer i dagens tidningar. Vi som är garvade och har hört många debatteroch kanske inte tycker att denna är så förfärligt mycket tråkigare än mänga avsina föregångare kan kanske undra vad det är som föranleder ett så hårt omdöme.Man vill ju gärna tro att del inte var det omfattande energipoliliska avsnitteti går. Del kan väl ha tett sig iråkigl i del avseendet att det inte visade såväldigt mycket av glada fighter och hela motsättningar. Enligt min och jag trorde flestas mening var del ju annars en föredömlig debatt, saklig och sådan lillinnehållet all den borde ha kunnat bidra till alt lugna många oroliga människori värt samhälle och göra klart för dem att alla partier och alla ledamöter iriksdagen känner ett stort ansvar, ett gemensamt ansvar både för vårenergiförsörjning, för sparsamheten med energi och inför de risker som framlidaenergiproduktion kan föra med sig. Del kan väl, får vi hoppas, inte vara detsom var sä tråkigt. Jaghar funderat, och inte bara , på om del som gör våra debatter mindreintressanta och meningsfulla än de borde vara kanske är att man här i kammarenså gärna talar förbi varandra i den meningen att man polemiserar mot åsiktersom inte finns, mot argument som aldrig är framförda och slåss mot motståndaresom inte existerar annat än möjligen i den egna fantasin. För en utomståendeåhörare kan ju en sådan debatt inte rimligen bli särskilt intressant. Man kundeta många exempel på den typen av debatt. Vår statsminister, ,excellerar väl mer än de flesta i den. Del var intressant i går alt höra hurherr just i avsnittet om energipolitiken framhöll såsom självklart attalla är överens om att de s. k. marknadskrafterna inte kan släppas lösa på dethär området. Här kände uppenbarligen sitt ansvar som statsministeroch ett behov av att göra klart att det inte finns några grupper i samhälletsom vill släppa lös någon sorls ansvarslösa anonyma marknadskrafter på det härområdet. Menså fort han kommer in på det mer allmänpolitiska avsnittet låter detannorlunda. Då talas det just om marknadskrafterna, om deras förödandeinverkan i vissa sammanhang och deras oförmåga alt lösa problem i andrasammanhang, som om del funnes någon som förespråkade ett fritt spelrum förmarknadskrafterna. Men det finns del inte och har inte funnits , ellernågonting sådant. Detblir alltså en meningslös debatt. Den ter sig kanske särskilt meningslös förföreträdare för ett konservativt och moderat parti, som i själva sin politiskaarvsmassa har biandekonomin inbyggd, som sysslade med det vi kallar förbiandekonomi och biandhushållning ännu när föregångarna tilldagens liberaler just förespråkade de fria marknadskrafternas ohämmade tävlanoch föregångarna lill dagens socialdemokrater talade för motsatsen, att dessamarknadskrafter skulle helt bannlysas. Redan då var det för konservativttänkande självklart att lösningen på våra problem låg i ett samspel mellansamhällets reglerande, ramuppdragande insatser och de fria marknadskrafterna.Och så har det förblivit. Denhär debatten har rätt mycket handlat om fördelningsproblem. Även del är en frånmoderata och konservativa utgångspunkter mycket intressant debatt. Vi ärsynneriigen medvetna om att vi har svåra olösta fördelningsproblem i vårtsamhälle. För mig är del - med tanke på det jag mest sysslar med här iriksdagen - naturligast att länka på de sociala frågorna. Det socialpolitiskaavsnittet i moderata samlingspartiets partiprogram börjar så här, herr talman: "Samhälletsansvar för medborgarnas välfärd är en lika ursprunglig, och självklar, del avden konservativa idétraditionen som uppfattningen att den enskilde har ansvarför sig själv, för sina närmaste och för samhället. Social trygghet är enmedborgerlig rättighet." Dettainnebär att ett konservativt parti förespråkar social grundtrygghet för alla,men det innebär också all ett sådant parti säger ifrån lika tydligt när socialaminoriteter kommer i kläm, när vi får belägg för ekonomiska och sociala klyftor mellanmänniskor eller när arbetare förstör sin hälsa i dåliga arbetsmiljöer. Ettkonservativt parti vill nyttiggöra människors naturliga önskan att få så mycketsom möjligt över för egen del men vädjar lika självklart till människors beredvillighetatt avstå lill sämre lottade, lill sjuka, handikappade och från arbetsmarknadenutslagna. Delligger inte så myckel för oss i moderata samlingspartiet att tala om gamlalider och vad vi och andra har ulräiiai då - inte därför att vi är rädda förgamla tider ulan därför att det för konservativa människor är självklart allpolitiken handlar och framliden och inte om gårdagen. Men eftersom vikanske oftare än andra råkar ut för den här deballekniken - där debattörenpolemiserar mot aldrig framförda förslag, inte låtsas om eller förnekarfaktiskt framförda förslag och slåss mot motståndare som inte existerar - kanman kanske få erinra om hur del faktiskt förhåller sig just på dehär områdena när det gäller de sociala minoriteterna och deras välfärd. Delfinns en minoritet - om också inte särskilt liten - som har det besvärligt ochsom hade det ännu besvärligare . Jag tänker på de pensionärersom inte kom med i ATP-systemel. , så snart del framstod klart attvåra pensionssystem tålde större åtaganden än man kunde föreställa sig omkring1960, föreslog moderata samlingspartiet att del skulle börja utbetalas rejälapensionstillskott lill denna grupp. Till en början fick vi alla partier motoss. Det var rent förfärligt vilka för samhällsekonomin nedbrytandekonsekvenser förslaget sades komma att få. Det tog att få alla partiermed oss - är det av oss föreslagna systemet i tillämpning. Dettalas mycket om arbetsmiljö, om arbetarskydd och om arbetare som förstör sinhälsa i dåliga arbetsmiljöer. Jag råkade titta i en moderat motion ,då vi just hade börjat la itu med dessa frågor på allvar. Det heter i motionenbl. a.: "Även om olämplighelen av ytterligare kosl-nadsbelastning av näringslivetgenerellt sett är uppenbar, finns i delta fallel bärande motiv för motsatsen.Omsorgerna om de anställda är nämligen en synnerligen angelägen uppgift förarbetsgivarna, syftande till ömsesidig nytta. En för del ändamålet destineradarbetsgivaravgift kan således enligt vår mening - i motsats tillfinanspolitiskt motiverade avgifter - försvaras." Viddenna riksdag har tagits upp ett par sådana fördelningsfrågor, som gällereftersatta minoriteters behov, och vi i moderata samlingspartiet vågar inteminst efter vad som har sagts i denna allmänpolitiska debatt nu hoppas på enallmän anslutning lill de krav det gäller. Jag tänker bl, a, på en myckel litengrupp, de gravt handikappade barnen, till vilkas föräldrar del utgår s, k.vårdnadsbidrag. Det gjordes en ändring av det bidragssystemet,vilken väl var avsedd alt medföra en förbättring. Man räknade upp de gamlabidragsbeloppen och gjorde dem skattepliktiga och pensionsgrundande.Tyvärr gjordes uppräkningen för låg - lägre än vad familjepolitiska kommitténhade avsett - vilket ledde till att några av dessa verkligen stödbehövandemänniskor fick en försämring iförhållande till tidigare. Uppräkningen av beloppen räckte alltså inte till föratt motsvara effekten av beskattningen. Vislog larm för att få detta tillrättal. kommer del förslag pådenna punkt från regeringen i samband med den stora pensionsreformen. Men tillskillnad från en del andra vikliga förslag i propositionen, som skall träda ikraft , skjuter man på tillräitandet av denna orättvisa ettår, till 1976. Vi vill ha den åtgärden genomförd med en del andrareformer . Vi vågar väl räkna med att denna ganska lilla grupp,som alllid haft det dåligt och som för ett är sedan fick det sämre än förut,skall få sin behövliga förbättring så snart som det över huvud laget ärtekniskt möjligt, det vill säga . Jagkan också nämna en annan grupp som inte har det bra i samhället, nämligen departiellt förtidspensionerade. De får fortsätta att leva i dåliga förhållandenäven när de är förtidspensionärer utan ålderspensionärer. Vi harnämligen ett orimligt orättvist system för beräkning av dessa människors pensionnär de väl når gränsen för ålderspension. Moderata samlingspartiet har ett pargånger tagit upp denna fråga. är vi där igen och vill att det skall gesmöjlighet att bland de olika säit som finns att beräkna pensionsunderiaget ivarje enskilt fall välja det förmånligaste alternativet. Det önskemålet lär vifå anslutning lill , när del talas så mycket om fördelning till eftersattaminoriteters förmån. Detvore lätt alt fortsätta den här exemplifieringen, men jag skall inte göra det.Den lid jag hade anmält mig för har redan gäll ut. Jag har bara känt ett behov,herr talman, av att peka på ett område där den politiska värdegemenskapensannolikt är väsentligt större än den ofta framställs i debatten här i kammarenoch utanför . I den mån del finns skiljaktiga meningar - och del finnsdet självfallet - är de verkligen inte skiljaktiga på det sätt som vi så oftafår höra: att det skulle vara från konservativa, moderata utgångspunkter manhar svårast alt ta upp de här problemen som jag har nämnt. Jagskulle , herr talman, vilja säga till dem - och de finns på allanivåer, även här i huset - som möjligen uppriktigt tror eller i debatten låtsastro alt omsorgen om de sociala minoriteterna skulle vara någonting förkonservativt länkande väsensfrämmande, med ett berömt citat; Gå hem och läshistoria - idéhistoria och politisk nulidshistoria! i (c): Det råder en högkonjunktur i värt land. a. ärinvesteringsviljan myckel god, och det kan i viss mån sammanhänga medinflationsutvecklingen.