prot · FX09115 · 1974-12-31 00:00:00 — Sedan räknar man med en ytterligare prisstegring pä bortåt 8 procentnästa år. Då kommer man fram till , och det är verkligeningen blygsam siffra.' Finansministerntalade om ordels makt över tanken och framhöll au det kan vara något ganskafarligt. efteråt säger finansministern att han hos skalleutredningenbeställt en skattesänkning. Men, herr finansminister, är det sant? Harfinansministern av skalteutredningen verkligen beställt en skattesänkning? Ärdel inte så alt finansministern beställt en skatteomläggning och att desänkningar av skatten för vissa grupper som del är fråga om skall läckas avökade skatteinkomster på annat håll? Vihar - det kan konstaleras varje gång finansministern och jag resonerar omskatter - helt olika utgångspunkter. Jag tror alt del finns möjligheter attsänka skatterna i vårt land och därmed stimulera fram ökade arbetsinsatser, nyainitiativ, ökad produktion och produktivitet. Men det tror intefinansministern. Skall vi för att komma överens vänta på att ejdern fårgässlingar, som finansministern sade, då lär vi nog få vänta i all evighet. Jaghar för övrigt aldrig hört talas om att ejdrar kan få gässlingar. Inte ens iGöteborg kan en åda få gässlingar, det kan jag försäkra finansministern om. Finansministernär ibland välgörande konservativ, ibland mindre välgörande konservativ. 1 etthänseende är han inte särskilt välgörande konservaliv, och det är när han fördebatten precis på samma sätt år . När var partiledaretalade finansministern om hur bra det var när var vårpartiledare, och när var partiledare talade finansministern omhur bra del var när var det. När nu jag befinner mig i densituationen nöjer sig finansministern inte med alt åberopa en av våra tidigarepartiledare, ulan han räknar upp hela långa raden av dem. Jag tror inte attArvid kom med, men det kanske var ett misslag från den konservativefinansministern. Den här argumentationslekniken bör han enligt min mening slutamed. För även om blommorna vissnar och åter slår ut i blom så finns det vissablomster, kriablomstren, som han borde upphöra alt bjuda ut ibuketter på det här sättet. Jagkommer så tillbaka till uttrycket ordets makt över tanken. Om jag inte minnsfel yttrade finansministern ungefär följande: Det borgerliga förslaget om attbibehålla avdragsrätlen för sjukförsäkringsavgiften skulle ställa anspråk påökade skatteinkomster på . Men det är ju fel, herrfinansminister. Den avdragsrätlen har vi ju . Den kan alltsåinte ställa ökade krav på inkomster för staten. Om den avdragsrätlen kvarstårblir det alltså ingen skillnad i del hänseendet. Skulle man inte lika välkunna vända på resonemanget och säga alt regeringsförslagel förorsakar enskattehöjning för löntagarna på ? Jag kan försäkra finansministernalt skalteutredningen inte föreslog en skallehöjning för lönlagarna på 1,6miljarder kro- Det fanns ingentingav det slaget av resonemang i skalteutredningen. Det har dokumenterats tidigarei dag. Sedanhar vi diskussionen om Hagaöverenskommelsen och hur den slår för kommunerna.Den diskussionen har , herr och många andra fört. Låt ossgöra ett antagande för att klara ut den här problemaliken. Antingen är det såalt löntagarna i sina förhandlingar med kommunerna inte tar ut mer än vad somfinns sedan man dragit ifrån de höjda arbetsgivaravgifterna, de höjdapålagorna, på kommunerna. Då har kommunerna naturligtvis inte förloratnågonting. De har inte förorsakals några extra utgifter, utan lägel är plusminus noll. Men i det läget förlorar kommunerna pä att skatteunderiaget blirväsentligt lägre än vad del skulle ha varit om man hade gäll den vanliga vägen.De kalkyler som kommunerna har gjort för utvecklingen av skatteunderiagethåller inte i det läget, och kommunerna tillfogas därigenom en betydandeföriust. Föratt göra ett annat antagande kan del vara så att löntagarna i förhandlingarnamed kommunerna tar ut mera än vad som svarar mot koni-munernas direktamerkostnader genom de höjda arbetsgivaravgifterna. Det innebär merkostnader förkommunerna men ett något bättre skatteunderlag. tarbåde stal och kommun i skatter ut en del av inkomstökningarna för de enskildamedborgarna. Men efter Hagaöverenskommelsen är del bara staten som täcker sigför de ökade utgifterna. Resonemangetom att kommunerna inte förlorar någonting håller alltså inte, herrfinansminister. Dåsäger , att om man inte hade träffat den här såskulle lönlagarna la ut en dubbelt så stor lönehöjning. Ja, men det avgörandeär ändå hur stort utrymme som står till förfogande. Man kan förhandla hårt, menman kan inte gå över gränsen för det utrymme som står till förfogande. Del harför övrigt löneglidningarna visat under del . i (vpk): Jag vill först lacka för svaret på interpellation,som han av kända skäl är förhindrad att motta själv. Bakgrundentill interpellationen är de mycket höga vinsterna för de flesta förelag -särskilt de stora bolagen och speciellt förelag med stor exportandel. Bolagsvinsternahar stigit så kraftigt alt man t. o. m. har funnit del nödvändigt att införaett nytt begrepp, övervinster. Vad som egentligen avses med övervinster harinte i alla sammanhang klart kunnat preciseras. Enligt min uppfattning handlardel dels om extravinster betingade av den gynnsamma exportkonjunkturen, dels omextravinster åstadkomna genom en återhållsam lönepolitik speciellt inom vissabranscher. Oavsett vad som är del ena eller det andra är det helt klart att destigande bolagsvinsterna nödvändiggör särskilda åtgärder, och del är också ettkrav 10 protokoll 1974. som har framförts medkraft från fackligt håll, är det dock svårt att spåra någon särskilt storentusiasm på del hållet efter gårdagens regeringsförslag. Finansministernnöjer sig i sitt svar med att hänvisa till de åtgärder som föreslås i gårdagensproposition om avsättning till en särskild investeringsfond. Jag delar inteuppfattningen att de åtgärderna utgör ett fullständigt svar på frågorna omskärpt bolagsbeskattning, Iinterpellationen har efteriysts skärpt beskattning av de höga bolagsvinsterna.Avsättningen till den nya investeringsfonden innebär inte någon sådan skärpningav beskattningen, Iinterpellationen har vidare ställts frågan om undersökning om möjligheternaall göra bolagsbeskatlningen progressiv. Den frågan, liksom frågan om all höjauttagsprocenten från , ligger hell utanför vad propositionenom investeringsfond sysslar med. Jag kan för övrigt inte flnna att frågan omatt undersöka möjligheterna till progressiv företagsbeskattning ingår idirektiven till företagsskalteutredningen. Det är möjligt att jag har lästslarvigt, men i så fall kan finansministern rätta mig och tala om vad det står. Iinterpellationen aktualiseras frågan om särskilda exportavgifler för att dra inde stora vinsterna på varugrupper som stigit särskilt mycket i pris. Den frågankan inte heller anses löst genom förslaget om en investeringsfond. Finansministernundviker en diskussion om de verkliga problemen med förelagsvinster ochföretagsskatter genom att hela liden hänvisa till det framlagda förslaget. Deproblem som aktualiseras i interpellationen är emellertid av mera långtgåendeoch beslående art och kan inte lösas genom de tillfälliga åtgärder som föreslåsi propositionen och som för övrigt inte heller är avsedda att skärpabeskattningen av bolagsvinsterna. Jagtycker alt del är orimligt att söka hävda att regeringens förslag om avsättningtill särskild fond skall kunna ersätta en verklig skärpning av beskattningen avbolagsvinsterna. Regeringsförslagel innebär heller inte attförmögenhetsfördelningen utjämnas eller att lönearbetarnas infiytande överföretagens kapital ökar. Enannan fråga som måste ställas i sammanhanget är: Vad är det som säger alt justde vinstgivande företagen är de som behöver skattefria pengar tillinvesteringar? Det är en annan svaghet med förslaget. Regeringensproposition syftar - det utgår jag från - i första hand till alt lugna denopinion som kräver åtgärder mot de stora bolagsvinsterna. Regeringens tankeär, som man säger, ett bidrag till en lugn avtalsrörelse. I klartext: villfå lönearbelarna att avstå från en större andel av de vinster som de hararbetat ihop. Jagtror också att det är ganska orimligt att här visa återhållsamhet - motbakgrund av företagens vinstökningar, mot bakgrund av de stora prishöjningarnaoch mot bakgrund av de kommande hyreshöjningarna, alltså hyreshöjningar somkommer att slå igenom trots den framlagda propositionen ombostadspolitiken. Jag tror för övrigt, herr talman. att det finns anledningatt här säga några ord om bostadsproposiiionen, även om vi i senare sammanhangskall diskutera den utföriigare. Propositionenom bostadspolitiken har föregåtts av budskapet om att den skulle innebärahyressänkningar. Alt så knappast blir fallet är väl vid det här laget klart förde flesta. Regeringsförslagetinnebär i några avseenden - hyreslag och markpolitik - steg i positivriktning, men del är mycket små steg. I den viktigaste frågan - hyran - medförförslaget inte alls all man tillgodoser kravet att en vanlig inkomsttagareskall kunna efterfråga en modern lägenhet utan alt behöva bostadstillägg. Mantar över huvud taget inte på ett avgörande sätt upp resonemang om de faktorersom i huvudsak konstituerar det nuvarande höga hy-reslägel. Man föreslår ingaingrepp mot monopoliseringen inom materialindustrin, man inför s. k.markvillkor - men markvillkor med så avgörande undantag att förslagetspositiva sidor blir ganska verkningslösa. Maninför ett subventionerat räntesyslem, som innebär en direkt statlig subventiontill privat kapitalbildning, subventioner till ökade vinster imaterialindustrin -där inga försök skall göras att kontrollera kostnaderna -och subventioner till fortsalt vinst på privat uthyrning av lägenheter.Propositionen saknar förslag om statlig lolalfinansiering. Den innehåller ingaförslag om tillskapande av en statlig bostadsbank, som skall tillhandahållakapital till bostadsbyggande till låg och fast ränta. Propositioneninnebär, som jag sade, ingen allmän hyressänkning -bara större möjligheter tillfinansiering och vinst inom ramen för de hyror som det är politiskt möjligt attta ut. Förslagetnär det gäller lånesystemet betyder att de nuvarande pa-riletslånen skallavskaffas och att staten skall subventionera bostadslåneräntan, så all denunder första året blir och för småhus bebodda av ägaren istället för marknadsräntan på . Skillnadenmellan de föreslagna generella subventionerna och de som fanns föreparilelslånens genomförande är att de föreslagna subventionerna skall minskaår - för att för flerfamiljshus och försmåhus som bebos av ägaren vara hell försvunna. skallräntorna enligt förslaget ha trappats upp till marknadsräntans nivå. Delinnebär att kapitalkostnaderna, i stället för att minska år frän är, kommer attvara desamma. Därmed kommer hyrorna all öka i takt med inflationen, ochkostnadsskillnaderna mellan nyproducerade och något äldre hus blir mindre. Jagtror att man något förenklat kan säga att del nya lånesystemet är enkombination av det generella subventionssystem som fanns ochparitetslånesys-temel, som skall avskaffas. Något positivt fanns ändå iparitelslå-nesystemet, nämligen att fastighetsägaren dock skullebetala tillbaka de statliga bidragen. Den återbetalningsskyldigheten försvinnernu. Med den föreslagnasubventionen uppnås en sänkning av kapitalkost- naderna i de senasteårgångarna hus motsvarande per kvadratmeter. Det låter bra. Motdel skall dock ställas kraven på hyreshöjningar från kommunala ochallmännyttiga bolag, som i inte få fall uppgår till perkvadratmeter. Det innebär att det i de flesta fall inte blir en hyressänkningutan en hyreshöjning. Iförhållande till paritetslånesystemet innebär förslaget en direkt statligsubvention till privat kapitalbildning, dock något mindre än vad fallet varinnan paritetslånen infördes. Man garanterar fastighetsägaren en avkastning påeget kapital. Viddet tillfälle då de generella subventionerna avskaffades hävdade vårt parti altvi endast kunde gå med på en sådan åtgärd i kombination med en viss angivenräntepolitik innefattande en speciell lågränla för bostadsbyggande. Vi föreslogden gängen alt man skulle genomföra en statlig lolalfinansiering genomtillskapandet av en statlig bosladsbank, som skulle tillhandahålla kapital tillbostadsbyggandet till en låg och fast ränta. Endast under dessa förutsättningarkunde vi tänka oss ett avskaffande av de generella subventionerna. Vi menadeockså alt vissa grupper skulle kompenseras i händelse av en stegrad hyresnivå.Den uppfattningen vidhåller vi . Vikommer naturligtvis att i motioner närmare utveckla dessa synpunkter, men jaghar velat anföra detta , eftersom det ingår i den allmänna bilden avden närmaste tidens regeringspolitik. Närdel gäller bostadspolitiken hävdar vi, att ett grundläggande krav i en socialtinriktad bostadspolitik måsle vara alt alla skall ha tillgång till en godbostad till överkomligt pris. Bostaden skall vara en primär social rättighet. Fråndessa utgångspunkter har vi ställt och kommer att ställa våra förslag när detgäller alt utforma en tillfredsställande bostadspolitik. Detta är den avgörandeskillnaden mellan oss och de borgerliga partierna, som hävdar alt de s. k.marknadsekonomiska krafterna skall styra bostadsförsörjningen. Samtidigtkonstaterar vi att regeringens bostadspolitik i alltför hög grad har präglatsav eftergifter för dem som hävdar att man genom marknadshyror skall uppnåbalans på bostadsmarknaden. Jag vill minnas att jag i mitt första ganska långa anförande sade attriksbankens agerande vad avser affärsbankssystemet innebär att bankernavet att de får expandera sin kredilgivning med . Även om vihaft en prisstegring betyder det en volymökning för kreditgivningen. Huraffärsbankerna har disponerat denna ökning kvartalsvis är en senare fråga. Detär möjligt alt de satsat särskilt hårt och därför just nu ärtvingade all hålla igen för att inte årsresultatet skall översliga den utsattanormen. Det kan vara en förklaring, och jag tror faktiskt att den är riktig. Vidareställde frågan: Skall vi svälta oss igenomproblemet med underskottet i vår bytesbalans eller investera oss igenom det? Jag villsäga till att jag knappast tror att någon nation är beredd att svältasig igenom. Detta problem är inte antingen svart eller vilt, utan del kan haalla nyanser där emellan. Man lar alldeles för starka ord i sin mun när manställer problemet som om det antingen gäller att vi skall svälla ellerinvestera oss igenom underskottet. Regeringen har ju med sitt under gårdagenframlagda förslag givit sin syn på del hela. Vi hoppas att vi skall hamöjligheter all investera oss igenom underskottet i bytesbalansen. Vidarevill jag säga att jag inte uteslutit möjligheten att staten även går ut somlåntagare. Inte heller har jag uteslutit möjligheten alt ger destörre kommunerna samma chans. Men jag vill inte vara med på förslag som deljag har hört från industrihåll; "Bör inte staten helt hålla sig ifrån deninhemska kapitalmarknaden och i stället lämna den till företagsamheten? "Något av delta låg i oppositionsledarnas tal nu också. Jag har nämligen denuppfattningen att stora delar av svensk företagsamhet har ett så pass hyfsatvinslläge att de genom att varva inhemsk upplåning med utländsk upplåning harstora chanser att göra en företagskalkyl för sina investeringar som ger godamöjligheter att betala ränta och amortering; investeringen försvarar sig ändåsom företagsinvestering. Dethär är en avvägning som man alltid får göra, och jag har med detta således barasagt: Tro inte alt man kan driva linjen alt staten går ur sina anspråk på denlånga marknaden! Vi får säkerligen vara med och dela på gracerna både när delgäller den goda upplåningen och när det gäller den dyrare upplåningen. Sedankan jag väl ge rätt i - del är möjligt att jag uttalade mig litetofullständigt på den punkten - att skall staten gå ut och låna skall den integöra del så ofta; det var det jag ville ha sagt. Om man bestämmer sig för alt gåut, då ligger det nog i praktiken så till att man får låna en hyfsad slant. Jagkan inte se någon annan praktisk framkomstväg; Menså länge vi har situationen att det är en låg ränta på den inhemskakapitalmarknaden och en högre ränta utomlands har vi del här problemet, ochdel är sannerligen inte så lätt att lösa. Jag har med det här bara sagt alt viväl får försöka dela på både del onda och det goda enligt vad vi efter enhygglig bedömning kommer fram till. Jagtror all del var som talade om all del ju går att låna utomlands -man hade t. o, m. kunnat låna i för en ränta som var väl så låg som vårinhemska kapitalmarknadsränla. Att man ändå inte är så pigg på att ge sig in pådelta kan helt enkelt bero på att när det gäller är det vissakursrisker man tar med ett lån, och del kan verka återhållande på anspråken ifråga om att engagera sig på den marknaden. Jag tror att det är en naturligförklaring. HerrFälldin log upp den gamla historien om hur regeringen och harhanterat kreditgivningen . Jag tror t. o. m. han nämnde dramat frånaugusti månad 1970 när ställde sig upp som någonting avnationens räddare och sade: "Jag har möjligheter att låna utifrån för attpå det sättet stilla alla hungriga låntagare." Det var i och för sig ingensensation. överlöptes vi av hugade bankmän utifrån väriden, somville offerera lån till oss, men vi ville inte ta emot dem av den enklaanledningen att vi levde i en sådan intensiv högkonjunktur all en påspädning avden inhemska likviditeten hade varit ohälsosam med hänsyn till vår önskan attha en stabil ekonomi och en rimlig prisstegring. Det var detta som gjorde attde hårda kredit-åtstramningarna kom . Vi hade ju en efterfrågan inomlandet som i snabb takt konsumerade vår valutareserv, och om den hade fortsattskulle den säkerligen ha fört oss farligt nära en devalveringssituation, vilketvi inte önskade. Under1971,1972 och 1973 har del ju inte varit några kredilreslriktioner all tala om.Bankerna har fått öka sin likviditet som de själva har velat, och de har gjortdet. De har expanderat sin utlåning på ett mycket kraftigt sätt ochföljaktligen såsom affärsföretag haft utomordentligt goda år. Deras vinster ärju skillnaden mellan in- och utlåning, och en stor volym ger naturligtvisbättre vinster. Nuhar vi den nya situationen att vi har haft högkonjunktur 1974, och vi harfortfarande pressen på vår valutareserv. Det rann ut 3,6 miljarder underförsta halvåret; det har varit lugnare . Men det varändock en så pass alarmerande varningssignal alt politik, som stödsav regeringen, har varit fullt förklarlig när del har gällt återhållsamhet ifråga om likvidiseringen av den svenska kreditmarknaden. Jagtror att svarade med alt ställa några frågor. Jag har väl svarat pådem. Möjligen är det en fråga kvar; "Vad tänker finansministern göra medanledning av de bekymmer som den lilla och medelstora företagsamheten harvisavi kredilsiluationen ?" Detfinns väl inga generallösningar på detta. Det finns naturiigtvis små ochmedelstora företag vilkas likviditet också är god. I de bygder i därdessa företag dominerar har vi en expansion som är ytterst glädjande och somutgör en verifikation på att de ändå har löst problemen med finansieringen avsin expansion. Vihar de specifika utlåningsinstituten Induslrikredit och Förelagskredit, somhar expanderat mycket starkt i sin utlåning . För två tre årsedan höll man en utlåning av . Ar 1973 varutlåningen uppe i 800 miljoner. Hur stor den blir vågar jag inte ha någonuppfattning om, eftersom 1974 ännu inte har löpt ut. Emellertid vet jag all manfrån AP-fondernas sida fortsättningsvis försöker alt förse dessa institut meden viss prioritet just med hänsyn till att man inte kan hänvisa dessa institutslåntagare, på samma sätt som de större förelagen, att vända sig tillutlandsmarknaden. Jagvill i detta sammanhang också korrigera ett påstående som jag fann i herrBohmans inlägg. Jag tror det var han som sade att man låter den svenskainvesteringsbanken gå ut och låna - varför skall man inte då kunna behandla desvenska affärsbankerna på samma sätt? Detvar tidigare en hård hand över de svenska affärsbankerna när det gällde derasutlandsupplåning. - - fungerar de svenskaaffärsbankerna som läneombud för den svenska industrin, hell enkelt därför altde har en mera avancerad bankmässig sakkunskap än vad det enskilda producerandeindustriföretaget har. Följaktligen kan man gå den vägen. Jagär ledsen, herr talman, att jag - eftersom jag utnyttjat min tid - kanske måstekomma tillbaka i ett senare inlägg för att bemöta . () kortgenmäle: kom det ut en bok som hette Jag är en nyansernasälskare. Jag visste inte att författarnamnet var ett täcknamn för GunnarSträng. Men efter finansministerns undervisning här om alt tillvaroninte är svart och vit utan att det finns nyanser - jag skall inte säga ihelvetet, för då flr jag väl på nytt höra alt jag använder för starka ord - såförstår jag att det var finansministern som fanns bakom den titeln. Jaghåller med om att jag använde ett väl starkt ord. Del var kanske särskiltolämpligt när jag hade använt ordet svält i bokstavlig betydelse påförmiddagen, att använda del i bildlig betydelse . Men del ber jag nuom ursäkt för. Vaddel är fråga om är ju vilken huvudlinje man väljer, och därvidlag fattar jagalt finansministern visserligen vill gå en medelväg men att han ändå är starktmedveten om nödvändigheten av att just investera sig igenom den här krisen. Jagfattar också att han är väl medveten om de mindre och medelstora företagensspeciella problem och alt han håller ögonen på all Induslrikredit ochFörelagskredit inte skall bli utan pengar trots att AP-fonden har fått minskadökning av sina resurser. Och jag vill bara lägga till: Tänk också påföretagarföreningarna. Om de tvingas säga nej väldigt ofta under så lång tidsom betyder det minskade möjligheter för dem att i fortsättningen fåfullt förtroende hos de företag som så väl behöver denna kontakt med ettviktigt samhällsorgan när det gäller att knyta nya förbindelser för nyamarknader samt åstadkomma en effektivare kalkylering och en bättre marknadsföring. Jaghoppas alltså att den här debatten skall ha haft den nyttan med sig altfinansministern känner all vi är många som uppmärksamt följer vad som händer.Och även om finansministern inte vill säga någonting här som uppfattas som enpekpinne till hoppas jag ändå att den uppmärksamhet somfinansministern tydligen visar inför de här svårigheterna också skall sätta sinprägel på bankofullmäktiges handläggning av frågan. () kortgenmäle: Jag vill inte påslå att regeringen är skuld till att min röst intelängre bär. Jag konstaterar bara att av någon underlig anledning kan jag intege uttryck för vad jag skulle vilja ge uttryck för, och därför avstår jag frånatt utnyttja den replikrält som jag har. Det skulle vara frestande att fortsätta jordbruksdebatlen med herrFälldin. Han säger att den jordbruksmark som lagts igen till skog växer detbara sly på. är det väl alltid någon som rår om marken, och att denna markskulle behandlas speciellt styvmoderiigt i förhållande till den andraskogsmarken har jag litet svårt att förstå. Oavsett om markägaren sätterpotatis eller sår vete på marken eller låter skogen växa, så bör han rimligtvissköta marken. Därför tycker jag att det underbetyg som gav ärlitet grand oförtjänt. Delhär är bara, som jag sade, marginaleffekter som inte löser del sorgliga,bedrövliga och dramatiska problemet med underskottet på föda i väriden. Jagförsökte beskriva vad man behöver - det är pengar och åter pengar för attangripa problemet från de utgångspunkter som jag här skisserade. Sedanär ju den avgörande frågan mellan och mig all jag har valt vägenatt låta företagen ha sina pengar för att investera dem, medan all man i stället skulle skärpa bolagsskallen. har sagt alt man då skulle befria - om jag fattade honom rätt -företagen från att betala ett par procent på denna socialavgift. Men om maninte låter företagen betala den här socialavgiften får man ju inte pengar tillskattesänkningen, och del är detta som är det avgörande, såvida man inte somslutresultat vill ha ett minus i statsfinanserna eller rättare sagt en ickefullständig finansiering av det hela.