prot · FX0985 · 1974-12-31 00:00:00 — Därför finns det, herr statsråd, ingen anledning att gå balansgång,utan man bör klart och tydligt säga ifrån hur det skall vara. Det sägs ju ifrånpå punkter och områden som är betydligt mindre väsentliga än den här punkten. Statsrådet sade i sitt inlägg någonting om attdet var hårda tongångar jag vet inte riktigt om det var just de orden, mendet var det innehållet och att några här hade önskat överge tanken pådecentralisering. Detta vill jag bestrida. Först och främst är det så, som statsrådet mycket väl vet,att vill man uppnå någonting får man ofta "ta i", och det medger jagatt jag gjorde. Men det är inte alls nödvändigt att överge tanken på den tillkommunerna decentraliserade beslutanderätten för att få rätsida på problemet,utan jag tror att det skall gå att lösa det i alla fall, bara kommunerna pålämpligt sätt blir uppmärksammade på det hela. Jag kan ta ett exempel frånVästsverige. Där byggs en västsvensk storflygplats i på en högplatå av en beskaffenhet som på skånska närmast kan rubricerassom tassemarker. Jag tycker det är riktigt att lägga flygplatsen på ett sådantställe. Däremot vill en annan kommun i närheten lägga ett flygfält på norraHallands bästa jordbruksområde - t. o. m.Sveriges bästa, eftersom där odlas pepparrot, vilken växt som bekant kräver ettmycket tjockt lager av matjord. Där ville man lägga ett flygfält föraffärsflyget, vUket jag finner helt barockt. Egentligen ville jag bara säga att det skuUe vara mycketglädjande om diskussionen kunde innebära att både riksdag och regeringförsöker att på olika vägar finna lösningar på dessa utomordentligt väsentUgaproblem och på det viset successivt överge de tankegångar som - enligt minuppfattning felaktigt länge nog har varit rådande. Fm (); Jag är långt ifrån någon expert påbostadsbyggande och markinköp och inte heller på lantbruk, men när man bor iSkåne kan det inte hjälpas att man på nära håll ibland får se fall som iverkligheten illa stämmer överens med de deklarationer som görs på visst håll. När i Holmgården säger att kommunernafortsätter med fritt fram för förstörelsen av åkeriorden kan jag nära minhemort finna exempel, där kommuner som tidigare hade en klar centerpartistiskmajoritet böriade planeringen av bostadsområden, som ingår i större kommunersom inte har denna majoritet och som vill försöka förhindra utbyggnaden. Närman börjar planera ett bostadsområde är det väl ändå nödvändigt att se till attområdet får en sådan omfattning att människorna som skall bo i området kan fåfuUgod service. Det måste t. ex. finnas underlag för skolor och vissa affärer. Detta kan jag inte helt förbigå utan att komma med enkommentar. Mycket beror också på hur lantbrukarna själva agerar i dessa frågor.Häromdagen fick jag LRF:s årsberättelse, som jag med glädje slog upp och tänkteatt jag kanske kunde hitta någonting om åkeriorden där. Det fanns emellertidmycket litet om den i denna berättelse; det enda som sägs där är att man tycker"att natur- och miUövårdssynpunkterna beaktas så att bl. a.odlingslandskapet inte går förlorat, dvs. att ödeläggelse av värdefull åkeriordhindras". Men i hela detta program står det inte någonstans en uppmaningtill lantbrukarna att se tiU att så icke sker Vi bör naturligtvis glädjas överatt man på centerpartihåll Utar så mycket på den statliga hushållningen att mantycker att problemen kan lösas den vägen. Men när man, som det händer i ,ser att lantbrukare med stora övervinster säUer åkerjord t. ex. för 25 kronorper kvadratmeter - till stora byggnadsbolag som sedan väntar sig att få byggapå marken förstår man vUket oerhört tryck det blir på planmyndigheterna. Detta föranleder mig att ställa föUande fråga till herrJohansson i Holmgården: VUl inte och andra lantbrukare somförfäktar de i och för sig riktiga synpunkterna att man inte skall användaåkeriord tUl bebyggelse om man kan undvika det - medverka till attLantbrukarnas riksförbund gör ett offentligt uttalande om hur olämpligt det äratt lantbrukare säljer till byggnadsbolag tUl sådana överpriser attden kommunala förköpsrätten inte kan användas? Om större hänsynstagande till jordbruksproduktionensbehov av vid planering av industri-och bostadsområden Jag vidhåller min uppfattning att för attkomma från en 7 protokoll 1974. Omstörre hänsynstagande till jordbruksproduktionens behov av vidkommunal planering av industri-och bostadsområden centerpartistvar det ett oerhört hårt krav på centrala åtgärder. Det var bara det jagkonstaterade i mitt inlägg. Jag anser fortfarande att det är lyckligast om vikan få ett samspel mellan de kommunala förtroendemännen och de centraltbestämmande instanserna. I sakfrågan förhåller det sig så att det tar närdet gäller både att få ett synsätt att tränga igenom - i detta fall påplanområdet - och att arbeta fram planerna och få ut dem i verkligheten. En delav de planer som diskuteras som olämpliga från t. ex. åkermarkssynpunkt ärgamla planer som arbetades fram långt innan vi hade den nya lagstiftningen, somförhoppningsvis kommer ätt prägla tänkandet. Jag tror att i Holmgården grovtunderskattar effekten av om vi breder ut våra samhällen på det sätt som här ochvar har förespråkats. Om åker runt t. ex. här iStockholmstrakten skall han finna stora radhus- och villaområden som har tagitvärdefull i anspråk. Därför vill jag bara i all vänskaplighet varnaherr för att om han går hårt fram och säger att vi inte får ta någonjordbruksmark i anspråk bör han se upp med effekten av aUtför vidlyftigautsvävningar i den gröna vägens kölvatten det var inte särskUt bra språkligtuttryckt, men jag tror att förstår vad jag menar - för då kandet hända att de två olika önskemålen kolliderar HerrJOHANSSON i Holmgården (c): Först några ord till som gjordegäUande att i borgerligt styrda kommuner förekommer att åkeriord tas i anspråki stor omfattning. Ja, det antar jag förekommer, och det är minst lika oriktigtdär. Låt mig bara säga att alla kommunalmän är utomordentligt hårt styrda avplanförfattarna. Det är överlantmätare, länsarkitekter osv. som i stort settstyr utvecklingen, och det är dessa planerare som i första hand måste lära sigatt förstå vad frågan egentligen gäller. Sedan hade inte observerat någonting om denhär frågan i en skrift som hon hade fått från LRF. Det är möjligt att det intestår så mycket i den skriften. Detta är emellertid en fråga som vi påintentioner från LRF har diskuterat på praktiskt taget vage avdelningsmöte utei bygderna under denna vinter. Det är en aktuell fråga av mycket storbetydelse. Sedan detta om priserna. Jag nämnde förut vilkenuppfattning jag har där, och den står jag för har situationen blivit den attmed den lag som skall böria tillämpas anser vissa kommuner att de kan tamark i anspråk praktiskt taget utan ersättning. stad har för närvarandeplaner på en mycket stor exploatering av mark, både och skogmark, tillett pris av per kvadratmeter för och för skogsmark. Omalltså priset har varit attraktivt torde det inte förbli så iframtiden. Men det må vara en sak. Vi skall inte låta prisfrågan vara avgörandeför hur marken skall användas , utan det avgörande är om vi behöverianspråktaga för bebyggelse eller om den bör bevaras för andra ochväsentligare ändamål. Sedan vUl jag ta upp beskyllningen för ett hårt spel närdet gäller att få till stånd inskränkning i kommunernas bestämmanderätt. Jagtror inte att inskränkningar behöver göras om man bara ger klara besked omvilken målsättningvi måste ha i vårt land i fortsättningen. På alla andra områden driver man enhård poUtik när det är fråga om riksintressen. Varför skulle inte detta gällahär? Är inte detta också en fråga med rUcsintresse? Jag tycker att vi kan varaöverens om detta. Sedan vUl jag säga tUl statsrådet att jag inte haranklagat honom för innehållet i det svar jag fått, utan jag ser rätt positivtpå detsamma. Och jag tycker mig kunna uttolka aU statsrådet är villig att taupp den här frågan till ytterligare överväganden. Jag finner stöd för dettabåde i det skriftliga svaret och i vad han här har sagt, nämligen att vad som händer är orsakat av tidigare planering. Jag antar att statsrådet då menaratt vi skall kunna komma ifrån den planeringen och komma fram till andra ochbättre förhållanden, och då är vi överens. Men ytterligare en sak, herr statsråd. Jag har aldrig sagtatt man inte skall kunna ta någon åkeriord i anspråk, jag har tvärtom sagt attvi måste i vissa fall finna oss i att en del åkeriord tas i anspråk. Men detfår inte vara så att vid en planering lägges den övervägande delen av allbebyggelse på , speciellt i bygder där det finns gott om annan mark ochdär åkermarken är den ringa delen av all tillgängUg mark som kan tas i anspråk. Jag vill bara här konstatera att herrJohansson i Holmgården tydligen inte viU medverka till att det görs någotuttalande i den riktning som jag har framfört. Jag tycker att detskulle vara riktigt om man från lantbruksorganisationernas sida vUl komma medett sådant uttalande. Jag ser nära inpå mig i hur man för andra året irad har fin liggande oanvänd därför att markerna av lantbrukare harsålts tUl bostadsbolag, som inte får lov att bebygga marken. På det sättet kanman ju också förstöra åkeriorden. Den har nämligen sålts till sådana priser inte haft någon chans att använda den kommunala förköpsrätten. Jag tycker inte att vi skall skylla påplanförfattarna, det måste vara politikerna som har det yttersta ansvaret.Detta är min ena kommentar till i Holmgården senaste inlägg. Den andra kommentaren är att jag kommer att föUa medmycket stort intresse agerande i de här frågorna. Jag noteraratt jag kommer att få stöd halva vägen. Men jag vill gärna ha stöd hela vägen.Får jag det kommer jag att notera detta på ett positivt sätt. Det kommer attinnebära att vi på ett effektivare sätt kan angripa markspekulationer och attdet kommer att finnas mindre möjligheter för att intaga dubbeltydigaståndpunkter när det gäller bostadsbebyggelse och jordbruksmarken. Och trorjag att vi kan främja en positiv utveckling. Om större hänsynstagande till jordbruksproduktionensbehov av vid planering av industri-och bostadsområden Det är litet ledsamt att vi här böriar seglain på partipolitiska resonemang. Jag tycker att vi skulle kunna håUa dennadebatt utanför eller ovanför - partipoUtiken. Det tyckte jag mig också förståav statsrådets tidigare inlägg att han ansåg. Ang. de allmännyttiga bostadsföretagens hyressättning,m. Detta är ju en utomordentligt stor fråga. Det är inte allsfråga om den ena eller andra kommunens handlande i planfrågor, utan det här ärett globalt problem där vi i har ett litet men dock världsansvar. Vikan, om vi får en vettig lösning på detta, bli ett föredöme för andra länder. Det behövs en ny syn på dessa angelägna problem från allapartier. Jag tror det behövs samråd som leder fram till en samsyn. i Holmgården (c): Låt mig till bara säga att vifrån LRF:s sida gör uttalanden på löpande band när det gäUer angelägenheten avatt försvara åkeriorden. Och det är ingen speciell åkeriord vi vill försvarautan det är åkeriord både i och i . Jag kan försäkra statsrådet att om han vill medverka tillatt det förs en planeringspoUtik inriktad på att skydda åkeriorden från onödigbebyggelse, kommer han säkert att få stöd för sådana åtgärder. Överläggningen var härmed slutad. § 15 Ang. de allmännyttiga bostadsföretagenshyressättning, m.m. Herr bostadsministern erhöllordet för att besvara () framstäUda interpellation,nr 81, och anförde: har ställt föUande frågor till mig: Delar herrstatsrådet den uppfattningen, att ett s. k. allmännyttigt bostadsföretag skallfå ta ut sådana hyror att företagets kostnader täcks? Vilkaalternativa möjligheter finns att täcka hyresförluster så att ejskattebetalarna drabbas? Kommer statenatt avskriva de lån som många bostadsföretag tvingats ta för att täcka förlusterpå grund av outhyrda lägenheter? De allmännyttiga bostadsföretagen arbetar eftersjälvkostnadsprincipen och utan vinstintresse. Det innebär att derashyressättning i princip grundas på de faktiska drift- och kapitalkostnaderna,inberäknat normala hyresförluster. Enligt beslut kan statliga lån utgå förutebliven hyresintäkt, som uppstått för låntagare med ett förhållandevis stortantal outhyrda lägenheter. Vidare har beslutat, att eftergift avsådant hyresförlustlån kan medges efter prövning av Kungl. Maj:t enligt grundersom finns angivna i civilutskottets betänkande nr 1973. Som jag tidigare under vårriksdagen redovisat i sambandmed ett interpellationssvar till pågår beredning av ärenden om eftergiftav hyresförlustlån. Jag räknar med att beslut i dessa ärenden skall kunnameddelas . Jag ber att få tacka bostadsministern försvaret på min interpellation - ett svar som verkligen var koncentrerat iöverkant. Tyvärr hardenna koncentration medfört att oklarheterna i stort sett kvarstår vad gällermöjligheterna för "allmännyttiga" bostadsföretag att fåkostnadstäckning genom ökade hyror Låt mig böria bakifrån med fråga 3. Den kunde ha varitogjord, om jag hade observerat att ställt en fråga isamma ämne. missade jag tyvärr att så var fallet, men någon större skada ärväl därigenom inte skedd. Jag har naturligtvis full förståelse för att vi skallavvakta pågående utredningar i fråga om förlustlån pä grund av outhyrdalägenheter innan vi tar ställning. Men jag vUl redan nu påpeka att frågan haren mycket stor betydelse, inte bara för respektive bostadsföretag utan i likahög grad för de kommuner, där dessa företag verkar, därför att hyresförlusternaredan nu uppgår till mycket höga belopp. I min hemkommun, , har stiftelsen 1971, 1972 och 1973 redovisat kraftiga hyresförluster De ordinarie hyresförlusterna,sådana som man får på grund av bristande betalning e. d., var för respektive år669 , och . Det gör tillsammans ungefär2,3 mUjoner kronor . Sedan har vi ett annat och högre belopp, nämligenförluster på grund av outhyrda lägenheter. Det var år1971, 4,56 miUoner kronor och 5,67 miUoner kronor . Jag kan nämna att stiftelsen i drygt 10 000 lägenheter, och de utgör i runttal av de totala hyresintäkterna. Förlusterna på grund av outhyrdalägenheter är däremot av storleksordningen . För att få en relevantjämförelse vad det betyder exempelvis för kommunen att ersätta detta kan nämnasatt en skattekrona i är i storleksordningen 15 miUoner. Förlusternaför 1974 kan av naturliga skäl inte nämnas , men de kommer troligen inte attunderstiga siffror. Därför är det nödvändigt att snabbt komma framtill en lösning som även innehåller verkligt konkreta förslag. I detta sammanhang måste jag även nämna att stiftelsensskuld för s. k. paritetslån uppgick till ca 45 miUoner kronor. Detböriade så smått 1969 med 5,23 miUoner, steg 1970 tUl 7,47 miUoner, 1971 till24 miUoner, 1972 tiU 34,1 miUoner och 1973 till 45 miUoner Än så länge kan detbokföras som en tillgång och alltså ej påverka bokslutet, men så kan man välinte håUa på länge till. Även här måste konkreta förslag komma. Låt mig gå över till fråga nr 2. Där har statsrådet svaratatt lån kan utgå enligt beslut för utebliven hyresintäkt och attäven eftergift av sådant hyreslån kan beviUas efter prövning av Kungl. Maj;t.Min fråga gällde om det kunde finnas alternativa möjligheter så attskattebetalarna inte drabbades, men jag får väl tolka svaret på det sättet attsådana möjligheter inte finns. Det blir skattebetalarna som drabbas. Att så varfallet var ingalunda någon överraskning. Ger man bort skattemedel och intekräver återbetalning kan effekten inte bli någon annan. När detgäller fråga nr 1 har jag närmast fått ett orakelsvar, som kan Ang. de allmännyttiga bostadsföretagens hyressättning,m. Ang. de allmännyttiga bostadsföretagens hyressättning,m. tolkas påolika sätt. Redan i interpellationen angav jag föUande: "Den hyra som åsätts lägenheter hos de allmännyttigabostadsföretagen baseras på självkostnadsprincipen, så att företagetskostnader skaU täckas in utan att någon vinst uppstår." Det svar jag fått är närmast bara en avskrift av vad jagsagt. Men min fråga gällde om de aUmännyttiga bostadsföretagen skall få ta utsådana hyror att företagets kostnader täcks? Eftersom kostnaderna skjuter ihöjden inte minst har det funnits påtagligatecken på det -, krävs årliga hyreshöjningar för att kostnaderna skall täckasin. Om Jag nu försöker tolka svaret så välvilligt jag kan, skulle det innebäraatt statsrådet anser, att bostadsföretaget skall få ta ut de kostnadsökningarsom det utsätts för. Men som jag visat med exempel i interpeUationen har detinte gått tUl på det sättet, åtminstone inte i . Men detta faktum harstatsrådet förbigått med total tystnad i sitt svar. Vad hjälper det stiftelsenatt man "i princip" har rätt, om man i verkligheten inte kan användasig av denna rätt? Jag har varit i kontakt med stiftelsen iNorrköping. gjorde man där en uppställning överstiftelsens verkliga kostnader 1972 och 1973. Denna uppställning om är mycketdetaUerad visar ett underskott på , vilket motsvarar 12:40kronor per m lägenhetsyta. Denna kalkyl lämnade man in till Hyresgästföreningenoch begärde förhandUngar. Inte förrän lyckades man få tillstånd förhandlingar. bud var då "ingenhyreshöjning". Sedan hände ingenting. vägrade ta uppförhandlingar igen; inte förrän gick ut medett bud på . Stiftelsen, som inte ansåg sig ha någon möjlighet att fåut något bättre, var tvungen att acceptera detta bud. Då hade gåtttiU spillo. Eftersom de totala hyreskostnaderna ligger i 70 miUonersklassen fårman nu ett tillskott på 5 miUoner kronor, medan man hade behövt 9 miUonerkronor. Man kan fråga sig vilka allmännyttiga motiveringar som ligger bakom dethär resonemanget. Det allra märkligaste är atf somHyresgästföreningen infe har kunnat göra upp med stiftelsen gjort upp med såväl HSB och som de privata byggmästarna.Här föreligger tydligen någon sorts partskonflikt. Jag ser lika allvarligt pådetta problem som regeringen gjorde på de partskonflikter vi hade dels i slutetpå , dels i börian . I ena fallet var då konfliktensamhällsfarlig, i andra fallet var den medborgarfarlig. I bägge fallen ansågsdet motiverat med vissa tvångslagar, som förbjöd den ena parten att fortsättaagera som den gjort. Jag skulle gärna viUa fråga om regeringen kan tänka signågon motsvarande åtgärd i ett sådant här fall. Några svårigheter att skriva nya lagar och förordningartycks det numera inte finnas. Vi vet ju hur många vi får här i varjeår. Men det skulle vara intressant att höra vad statsrådet har för uppfattningi den här frågan. Det är inte bara ett personligt intresse för min del. Detär inte heller bara ett lokalt intresse. Landet runt finns det många exempel på allmännyttigabostadsföretag, som brottas med svåra ekonomiska problem och som jag är säkerpå skulle välsigna en effektiv lösning på dem. Någon lag av det slag kommer säkert inte en socialdemokratisk regering att framläggaförslag om. Det är verkligen inte lätt att vara företrädare för dekommunala bostadsföretagen. Det förstår jag efter att ha lyssnat på debatten . För någon timme sedan sade , partUedare, attde kommunala bostadsföretagen borde sänka sina hyror så att de fick flerlägenheter uthyrda. kommer och säger att deborde ta ut högre hyror för att få full kostnadstäckning. Det är att på en gång bromsa och ge gas, och jag måsteinnan jag fortsätter den här debatten fråga: Vilket är moderatasamlingspartiets råd till de kommunala bostadsföretagen? Det är meningslöst attjag för en debatt med om varför man inte skulle sänka hyrorna pådet sätt kräver, och sedan en debatt med om varförman inte skulle höja hyrorna över den nivå de är på . Jag tycker också att det är en väldigt orättvis kritik somframförts mot de kommunala bostadsföretagen som har gjort så oerhört mycketpositivt för att höja det svenska folkets bostadsstandard när vi nu får ettvisst antal lediga lägenheter för vilka det inte finns en färdigfinansieringsmetod, som kan lösa det problemet. Bostadsföretagen har ju drivits utan vinstintresse ochställt upp på de privata företagens krav på bostäder för sina anställda. Sedanskall då bostadsföretagen bindas vid skampålen och få höra att de har missköttsina företag. Jag är beredd att i dessa kommuner gå in och undersöka vemdet är som har'stimulerat fram de bostäder som finns där och vilka det ärsom har givit prognosen om att det skall komma så och så många anställda. Skall vi sedan diskutera ansvarsutkrävande och säga attden som har givit det här underlaget, sagt att så här många anställda skall detbli, den skall också betala? Är beredd att ta konsekvenserna avett sådant resonemang? För min del tror jag att def är en helt omöjlig väg attgå. Vi måste se till att på ett koUektivt sätt lösa det här problemet och jagär beredd dels att föreslå provisoriska åtgärder som löser problemet förstunden, dels att medverka till en långsiktig lösning som gör att vi inte skallbehöva diskutera det enskilda företaget när det råkar ut för problem. Det är det svar jag kan ge , men till det konkretainnehållet i detta svar ber jag, fru talman, att få återkomma. Jag vet inte om statsrådet är obekantmed förhållandena beträffande stiftelsen i . Om så ärfallet är han välkommen att diskutera dem på ort och ställe - kanske inte baramed mig utan med sina egna partivänner. Jag tror att vi har ungefär sammauppfattning när det gäller stiftelsen. Vi skall för resten i Ang. de allmännyttiga bostadsföretagens hyressättning,m. Ang.de allmännyttiga bostadsföretagens hyressättning, rn m. morgon haett extra kommunfullmäktigesammanträde, där vi skaU försöka klara ut det värstai den härva som finns, nämligen de förluster man har gjort i stiftelsenHyresbostäder. Det rör sig om tillskott av storleksordningen 20-25-30 miljonerkronor Men jag har skrivit den här interpellationen, fru talman,av en helt annan anledning. Den har principiell betydelse. Vi talade omatt de s. k. allmännyttiga bostadsföretagen arbetar utan eget vinstintresse,och det medgav bostadsministem. Tillgångarna skall skapas genom hyrorna och deskall täcka de utgifter man har I det här fallet får man inte den hyrestäckning man begärI stället går man tiU kommunen och begär bidrag, och kommunen subventioneraraUtså stiftelsens hyresgäster Men det innebär , fru talman, att deövriga hyresgästerna - i HSB, i och i de privata företagen färbetala denna subventionering, eftersom kommunen ju inte har något annat änskattemedel att ställa till förfogande. Det är där som knuten ligger. Jag tycker också att denna ordning är underlig urhyresgästorganisationens synpunkt. Vi måste väl förutsätta att den harmedlemmar som också är medlemmar i dessa organisationer Det innebär att man gerdem en förtäckt hyresökning via skattsedeln. Det tycker jag är principielltbetänkligt. Det finns ytterligare en fråga som är principiellt mycketfarlig. De s. k. allmännyttiga bostadsföretagen är ju normgivande när detgäller hyressättning. De erbjuder alltså subventionerade hyror, som intemotsvarar det verkliga marknadsvärdet. När det sedan blir förhandlingar med deövriga organisationerna tar man denna felaktiga hyressättning till intäkt föratt införa samma hyra för de övriga företagen. VUl man vara konsekvent, herr bostadsminister, skall manväl avskaffa kravet på att de allmännyttiga företagen skaU vara normgivande förhyressättningen i övriga bostadsföretag, om hyrorna i de aUmännyttiga företageninte ger fuU kostnadstäckning. Så ser jag på problemet, och jag tycker att detär ett skäligt sätt att se på det. Jag kan bara till säga att jagredan vid årsskiftet var nere i , tittade på och gick igenomföretagets situation. Jag är alltså ganska väl insatt i den. Jag har faktisktrest runt i flertalet kommuner som har problem av detta slag för att diskuteramed människoma på platsen och se bostadsområdena för att på det sättet få ettunderlag för både det utredningsarbete som pågår och de beslut som skallfattas. Överläggningen var härmed slutad. planerad nedläggning av vissa in- och utlämningsplatser för järnvägsbefordratgods Herr kommunikationsministernNORLING erhöU ordet för att besvara i Heden (c) i kammarensprotokoll för intagna fråga, nr 206, och anförde: