prot · FX0989 · 1974-12-31 00:00:00 — överväganden som i motionenangetts kom till utförande innan väg- -------------------- projektetKirunaRiksgränsen verkställdes. Intrång iAbisko 1974:1825 av () ochherr i (fp) vari nationalpark hemställts A. att skulle avslå propositionen 1974:107 om intrång iAbisko nationalpark, B. att hos Kungl. Maj:t begärde att ett programför sysselsättningsskapande åtgärder inom inland till en kostnadmotsvarande investeringskostnaderna för vägbygget i enlighetmed vad som anförts i motionen utarbetades och genomfördes, C. att riksdagenhos Kungl. Maj;t begärde att åtgärder vidtogs i syfte att förbättramöjligheterna till persontrafik på , innefattande bl. a. kraftigtsänkta biljettpriser och billiga transporter av bilar i speciella bUtåg, D. attriksdagen för den händelse tillstånd till intrång i nationalpark medgavssom sin mening gav Kungl. Maj:t tiU känna 1. vad som i motionen anförtsangående åtgärder för att begränsa skadeverkningarna i samband med vägen, 2.att någon förlängning av tiU ej skulle komma tUl stånd, 1974:1826 av m. fl. (vpk) vari hemställts attriksdagen medgav visst intrång i nationalpark för det föreslagna vägbygget mellan och under förutsättning att följande åtgärder föreskrevs i tillståndshandlingen: 1. att Torneträsk med tiUrinnings- område skyddades jämlikt 8 § miljöskyddslagen (enligt framställning ), 2. att den planerade vägbanken med lavin- avbärare ersattes med en tunnel genom fjället Nuolja, 3. att en heltäckande markdispositionsplan med detaljplanering av vissa delområ den utfördes i samförstånd med företrädare för naturvetenskap- Uga station (ANS) samt de berörda samebyarna och att generalplanen underställdes regeringens prövning (10 a § byggnadslagen), 4. att natur vårdsverket och gavs i uppdrag att i samarbete med företrädare för upprätta en speciell eftervårdsplan för intrånget i nationalpark, 5. att frågan om anslutningsväg med parkerings platser vid linbanan i samt rastställen och parkeringsplat ser inom Rautasvuoma sameby ytterligare utreddes i samarbete med företrädare för och samebyn, 6. att grusfyndigheten vid i överensstämmelse med remissyttrande inte fick exploateras, 7. att alternativa och kostnadsmässigt fördelaktiga kollektiva transportmöjligheter, bl. a. persontrafik på järnvägen, garante rades tUl och inom området mellan och , 8. att naturvårds verket fick i uppdrag att i samarbete med , kommun samt företrädare för och berörda samebyar utarbeta en plan för turism och rekreation i området, en planläggning av en mycket restriktiv omfattning och kanalisering av flyg-, båt- och skotertrafik, samt att denna plan var färdig och godkänd innan vägen togs i bruk, 9. att forskningsstationen i och givetvis också de berörda samebyarna ersattes för kostnader och skador, inkl. utredningskostnaderna, i sam band med vägen, 10. att medel i överensstämmelse med naturvårds verkets remissyttrande anvisades för vetenskapliga undersökningar, 28 inventeringar och dokumentationbeträffande vägens inverkan på omgiv- ningen,bl. a. på orkidén (Platanthera oligantha Turcz), samt andraförändringar genom ökat slitage i och andra utsatta områden(motionärerna innefattade däri samebyarna ), II. att vägförbindelsen tUl Talmasameby skyndsamt projekterades och byggdes i överensstämmelse med samebynsönskemål och att elektrifieringen av samebyarna genomfördes utan ytterligaredröjsmål, samt 12. att och fick i uppdragatt i samarbete med företrädare för kommun och samt samebyarna skyndsamt utarbeta en plan för endifferentierad närings- och sysselsättningspolitik för de tätorter i inlandetdär samerna var bosatta samt 1974:1827 av m. fl. (m) vari hemställts att med avslag på propositionen1974:107 om intrång i nationalpark hos Kungl. Maj:t skulle anhålla omskyndsam utredning angående de kommunikationsproblem som rådde i Kirunaområdet. Utskottet hemställde att skulle 1. med bifall tUlKungl. Maj;ts förslag samt med avslag på motionerna 1974:1785, 1974:1798,1974:1825, yrkandena A-C, och 1974:1827 bemyndiga Kungl. Maj;t att medge detintrång i nationalpark som enligt vad som framgick av betänkandetföranleddes av anläggande av en väg mellan och , 2. i anledning avKungl. Maj;ts förslag och motionerna 1974:1824, 1974:1825, yrkande D 1, och1974:1826 som sin mening ge Kungl. Maj;t till känna vad utskottet anförtangående anvisningar för vägarbetenas utförande och föreskrifter för trafikengenom , m. m., 3. avslå motionen1974:1825, yrkande D 2. Reservation hade avgivits av herrarKrönmark (m) och i (m) som ansett att utskottet borthemställa, att med bifall tUl motionen 1974:1785 och ianledning av motionerna 1974:1798, 1974:1825 och 1974:1827 skulle avslå propositionen1974:107 samt motionerna 1974:1824 och 1974:1826. Till betänkandet hade fogats ett särskilt yttrande av herrTakman (vpk). HerrWACHTMEISTER i (m): En sak som kan föranleda missförstånd kanskebör ut genast. Man hör ofta i debatten om intrånget i Abiskonationalpark sägas, att genom sin representant i denarbetsgrupp som sysselsatt sig med frågan har tillstyrkt intrånget. Den harinte gjort det. Arbetsgruppen hade inte alls att sysselsätta sig med till-eller avstyrkan. Arbetsgruppens arbete gällde att föreslå den minst olyckligasträckningen av flera olyckliga sträckningar; den hade med andra ord, för attcitera en högt uppsatt man i vårt samhälle, "att välja mellan pest ochkolera". Det kan ju vara värt att påpeka, att av de sex-organisationer som stod som huvudmän för denna arbetsgrupp alla biologisktsakkunniga avstyrkt intrånget i när de senare fick förslaget föryttrande, nämligen domänverket. Det är onekligen ganska egendomligt i sammanhanget attnaturvårdsverket mera tycks ha betraktat sig som kungl. turist- ochfriluftsverket än som högsta naturvårdare. Om man sätter naturvårdsverketsyttrande i detta fall mot bakgrunden av naturvårdsutredningens förslag attförvaltningen av våra nationalparker skall överföras från domänverket tillnaturvårdsverket, blir man onekligen orolig. Det är minst sagt beklagligt attden proposition som vi nu behandlar ytterligare inför hela världen bekräftaratt den definition av begreppet nationalpark som är internationellt vedertagenoch senast konfirmerades vid IUCN;s generalförsamling i vadbeträffar är av intet värde. Det föreslagna ingreppet i Abiskonationalpark är en ny länk i en kedja av brott mot våra nationalparkersställning. Den kedjan påbörjades med exploatering. Nog undrarman hur vår dåvarande jordbmksmmister kände sig när han i Padjelantamottog diplom för god naturvård nästan som manpåbörjade dämningen vid Seitevare och därmed den i världen fullkomligt unikagranurskogen på nordsluttning dränktes. Vore det inte dags attåterlämna det diplomet med tack för lånet? hade det knappast tilldelatsSverige, när vårt land är berett till ett ytterst allvarligt ingrepp i deninternationellt bäst kända av våra nationalparker, , där nu långaundersökningsserier kommer att avbrytas. Man har skrivit till mig från andrasidan jordklotet och frågat om ryktena beträffande vägen genom nationalparkenverkligen talat sant. Här hade man byggt upp dyra undersökningar i förlitan påatt området hade nationalparkskaraktär och alltså var betryggande fredat. Hela denna historia är beklämmande inte minst med tanke påvårt internationella anseende i naturvårdarkretsar, som redan nu är betänkligtskamfilat. Inte vet jag vad vi efter våldförandet på kan göra för att återställadet. Visst kan ingrepp tänkas i nationalparker, men i så faUskall det vara av för nationen livsviktiga skäl, och inga tekniska möjligheterskall finnas att undvika ingreppen. I det här fallet har rent undermåligautredningar presenterats för utskottet under hänvisning tUl att man senare fickkomplettera det hela med nya utredningar så snart tillstånd till intrångetlämnats. Ja, vi känner väl till hur det blir med den saken. Arbetena på vägensätts genast i gång, och visar utredningarna att man inte kan undvika rentkatastrofala följder för naturvården, hänvisar de ansvariga bara till dekostnader som redan har nedlagts och som i händelse av arbetenas avbrytandeskulle vara bortkastade; har ju bildat skola i det häravseendet. Några oöverstigliga hinder för att låta kirunaborna fåanknytning till det nordnorska vägnätet föreligger inte, även om man stopparvägbygget genom . Jag har ingen anledning att här gå in pådetaljer utan hänvisar tUl dels motionen 1827, dels reservationen av herrKrönmark och mig själv, till vilken jag härmed yrkar bifall. Krönmarkoch jag har jag upprepar det full förståelse för kirunabornas önskemål, menvi finner de skäl som talar emot ett bifall till propositionen så starka, får gå fram på ett annat sätt. Kostnaderna får här spela en underordnadroll. De merkostnader som kan uppstå består för övrigt mest av arbetskostnader,och eftersom sysselsättningsfrågan är ett av väganhängarnas oftast framfördaargument borde det här tala emot intrånget i : det blir ju störrearbetskostnader! : Vi bör väl ha lärt oss hur viktigt det är medplanering -planering under hänsynstagande till en mängd olika intressen. Hurhar planeringen av mellanriksvägarna samordnats med försvarsplaneringen t. ex.?Sedan 1965 det år som omnämner i sin motion då man från högstamUitära håll förklarade att vägen inte borde komma tUl stånd, har det här områdetfått ett än större militärt intresse. Hur samordnas den här planeringen med den för helafjällområdet? Den sistnämnda är ju inte avslutad, men genom ett beslut ipropositionens riktning binder vi det fortsatta planeringsarbetet. FjällområdetskaU inte bara vara till för norrbottningar, inte ens bara för oss svenskar,utan i den internationella solidaritetens namn för åtminstone hela , varsfriluftsentusiaster också, glädjande nog, i allt större utsträckning söker sighit upp. De stora vidderna är från den synpunkten redan betänkligt naggade ikanten. Jag tror inte att det finns någonting som har talat för att vinödvändigtvis skall fatta detta beslut . Vi behöver ha allautredningarna avslutade först, och sedan skall vi ta ståndpunkt i lugn och ro.Då först kan vi överväga om dessa intressen, som skulle möjliggöra ett intrångi , är så livsviktiga. Jag ber att få sluta med att än en gång yrkabifall till den av och mig avlämnade reservationen. I detta anförande instämde , fru af Ugglasoch (samfliga m). FruMARKLUND (vpk): Mellanrlksvägen KirunaNordnorge har sedanåtskilliga år tillbaka funnits med i diskussionerna om vad som kan göras föratt förbättra de näringsgeografiska förhållandena i . Ekonomiska,arbetsmarknadsmässiga, allmänpolitiska och försvarspolitiska aspekter hardärvid lagts på frågan. Frågan har prövats i olika instanser, och under vissaskeden har de mUitära hindren för byggandet av vägen varit särskiltframträdande. T. o. m. i det norska har det talats om den svenskamilitärens avvoga inställning till byggandet av denna väg, liksom för övrigtockså till den nu trafikklara , som det diskuterades om i över 100år. Svensk mUitär har bl. a. uttalat den uppfattningen att en utbyggnad avvägnätet på skulle öka faran för ett nytt krig. Nog har de mUitäraåsikterna presenterats i den här frågan, i ! Mensådana uppfattningar liksom andra, liknande - har skarpt tillbakavisats, bl.a. av företrädare för kommun. Över huvudtaget är det påfaUande hur aktivt kommun - i enighetöver alla partigränser - har verkat för vägens tillkomst. Gör man en genomgångfrån mitten av , finner man en lång rad av sammankomster mednordnorska kommunala instanser, av möten och av beslut i fullmäktige om olikautredningar, om framstötar till och tillkommunikationsdepartementet och andra instanser, och naturligtvis mängder avskrivelser. Bakom den här aktiviteten från kommunalpolitikerna på bådasidor om gränsen har naturligtvis legat starka önskemål frånbefolkningens sida och näringspolitiska bedömningar. Erfarenheter från andra håll har gett näring åtförhoppningar om att en ny kommunikationsled skulle ge upphov till nyaindustrier. En väg skulle göra bygden mer åtkomlig, förbättra kommunikationernaoch göra både import och export av produkter billigare. Och nya industrier ärnaturligtvis något helt nödvändigt om denna bygd med någorlunda tillförsiktskall kunna möta en framtid med sinande malmtillgångar. Denna sida imalmkommunernas situation har belysts här i , ochredan i morgon kommer ett nytt sådant tUlfälle. I frågan om denna meUanriksväg gäller självfallet liksomför trafikpolitiken i stort vpk:s principiella ståndpunkt att järnvägstrafikengenom låga taxor och täta förbindelser ska erbjuda ett bättre och billigarealternativ än landsvägstrafiken. Men detta står inte i någon motsättning tillett väl utbyggt vägnät. Och otvivelaktigt är det så, att en vägförbindelse mellanKiruna och skulle innebära bättre förutsättningar för en från allasynpunkter nödvändig utveckling och differentiering av näringslivet på bådasidor om gränsen. ger projektet dessutom inte obetydlig sysselsättningåt många i ett område där arbetslösheten är kännbar. Det går ju inte att hävda att det finns något överflöd avmellanriks-vägar i det här området. är som sagt äntligen klarför användning, men det är också allt. Vi som är bosatta i och gärnavill fortsätta att vara det känner oss ofta som i en återvändsgränd. Vi harvisserligen vägen från över till , men den liggeravlägset och genom att använda den åker vi dessutom snålskjuts på det finskavägverkets investeringar. är alltså nu den enda överfartsleden efterhela den norrbottniska gränslinjen mot en sträcka som är ungefär likalång som avståndet mellan och . Detta skall jämföras medatt det på den mellersta tredjedelen av sträckan SvinesundTreriksröset år1970 fanns elva mellanriksvägar och på den sydligaste tredjedelen inte mindreän 24 sådana vägar. Jag nämnde att befolkningens önskemål varit en pådrivandefaktor i kommunalpolitikernas agerande för vägens tillkomst. Befolkningenbestår som bekant till stor del av människor som tillbringar sin arbetstid ihårt jobb under jord. I en av våra kvällstidningar pågår just nu en serie . Där, liksom i skildringar som bokGruva, ges en realistisk bild av mörkret underjord och det krävandegruvarbetet. Eftersom klimatet i området under en stor del av året erbjudermörker också när skiftet är slut för dagen, är naturligtvis kravet på tillgångtill en annan mUjö ett tungt argument för en väg tillden norska kusten från . Därigenom når befolkningen i annat klimat och en isfri hamn med fiske- och andra rekreationsmöjligheterefter bara en och en halv timmes bUresa. Det är berättigade och välmotiverade krav som förts framalltsedan pionjärer inom den norrbottniska arbetarrörelsen först väckte dem. Deredovisade sociala och ekonomiska verkningarna för och särskilt förMalmfälten kan räknas till mellanriksvägens positiva effekter. Till de negativahör verkningarna från forsknings- och naturvårdssynpunkt och verkningarna förrennäringen. Utan att på något sätt förringa värdet av de argument somanförs från naturvårds- och forskarhåll tycker jag det är på sin plats attockså här påminna om att har ställt enorma arealer tUl förfogandeför olika naturvårds- och fritidsändamål. Vi har t. ex. fler nationalparker ochvida större arealer anslagna till sådana än vad som finns i hela riket iövrigt. ställde exempelvis en och samma riksdag närmare1 mUjon hektar av norrbottnisk natur tUl vetenskapens och riksintressenasförfogande genom tillkomsten av i ochraketskjutfältet i Kiruna-Karesuando-området. Men självfallet innebär ett intrång som det nu aktuella iAbisko nationalpark olägenheter för forskningen och naturvården liksom förrennäringen. Därför har vi också i arbetet med motionen 1826 försökt ta allhänsyn tiU de argument som förts fram mot att tillstånd skall ges för intrång inationalparken - argument som helt säkert också gjort prövningen av frågan omvägens sträckning särskilt omsorgsfull. Den som tagit del av förarbetet harkunnat finna att skälen mot ett vägbygge verkligen inte lättvindigt viftatsundan. Så har det, som utskottet också framhåller, utarbetats ett förslag tUlvägsträckning i nära anslutning tUl järnvägen, varigenom ingreppet i naturen jublir begränsat. När det gäller samernas oro för ytterligare störningar ochingrepp i deras gamla renland, så är den naturligtvis förståelig. Det ärangeläget att betona att det inte får stanna vid en positiv utskottsskrivningom hur olägenheterna i det avseendet skaU motverkas. I motionen 1826 och i särskilda yttrande tillutskottsbetänkandet utvecklas synpunkterna på de åtgärder som bör vidtas föratt förebygga skadeverkningar för forskningen vid naturvetenskapligastation och för naturvården liksom för rennäringen. Jag nöjer mig med att nuhänvisa till detta och noterar utskottets betoning av att olika intressen somberörs av intrånget i nationalpark skall tillgodoses. har också funnit anledning att i det särskildayttrandet utförligare behandla frågan om alternativ tiU de s. k. lavinavbärarnautmed sträckningen vid Nuolja och vägbanken i . det tunnelalternativ som bl. a. vill ha ytterligareutrett. Utskottet finner det också motiverat med ytterligare studier avalternativa lösningar. Med tanke på den allmänt uttalade inriktningen pä attgöra nödvändiga ingrepp så skonsamma som möjligt är detta något som ytterligarebör framhållas. Även om formellt bara skall ta ställningtiU frågan om intrång i nationalpark, så innebär det beslut som jaghoppas vi 3 protokoll 19 74. snartskall fatta att vägbygget kan igångsättas. För väldigt många är det ettefterlängtat beslut. Men ingen vill åstadkomma större förändringar i naturen ännödvändigt. Av det skälet bör prövningen av vUka lösningar som bäst motsvararallas strävan fortsätta. Med understrykande av dessa synpunkter ber jag, herrtalman, att få yrka bifall tUl jordbruksutskottets hemställan i betänkandet nr24. HerrMAGNUSSON i (s); Intrång i nationparkerna bör undvikas.Nationalparkerna har framför allt tUlkommit för att bevara natur och djurliv iorört skick. Men nationalpark är inte något helt orört område. Där finnsmalmbanan och turisthotellet, skidlift och en rad andra anordningar för atttillgodose turisternas behov. Att få bygga en väg från till är ett gammaltönskemål. Förverkligandet av det önskemålet kommer att medföra bättre möjligheterför framför allt befolkning att komma ut till den norska kusten,men det kommer också att innebära bättre möjligheter för alla de turister somvill uppleva fjällvärlden men som av skilda anledningar inte med nuvarandekommunikationer anser sig ha möjligheter till detta. Flertalet av de instanser som har yttrat sig övervägverkets begäran om tillstånd att få göra visst intrång i nationalparkhar ställt sig positiva till vägens tillkomst. Även jordbruksutskottetsmajoritet anser att intrång i bör medges. Dock bör all hänsyntas till den säregna miljön. har enhälligt förordat detförslag till vägsträckning som är aktuellt. De nya värden som skapas genomvägens tillkomst överväger de betänkligheter man kan hysa mot intrånget inationalparken. Till utskottets betänkande har fogats en reservation avherrar Krönmark och i , som har yrkat avslag påpropositionen 107. har i sitt anförande ytterligareutvecklat sina synpunkter för avslag och framhållit att naturvårdsvänner frånandra sidan jordklotet har skrivit till och uttryckt sin oroför intrånget i . gjorde en resa iAmerika och besökte bl. a. nationalparkerna där. Vi fann därvid att överallt iAmerikas nationalparker finns ett mycket väl utbyggt vägnät som på intet sättstörde de värden som nationalparkerna gav åt de människor som besökte dessa.Jag tror inte att det motivet kan vara giltigt att åberopa för avslag. Demöjligheter som kan skapas för människorna att komma ut tUl nationalparkernaoch ut till fjällvärlden hälsar vi med tillfredsställelse. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan. i Holmgården (c); Frågan om att göra intrång i Abiskonationalpark genom att bygga en riksväg genom området har givit upphov till enganska stor debatt. kommunisterna har begagnat tillfället att idet sammanhanget ta upp praktiskt taget hela frågan om näringspolitiken iNorrbotten till behandling. Vi är medvetna om den utomordentligt stora vikt somnäringspolitik har för främst inland men har inte kunnat ta det somen anledning att ta upp alla de näringspolitiska problemen till behandling. Menvi kommer på alla sätt att försöka bevaka de frågorna när tillfällen därtillges. Att åstadkomma en vägförbindelse i denna del av länet harför folk varit en väsentlig sak, och vi har ansettdet angeläget att skapa möjligheter för en sådan vägförbindelse. Det står heltklart att en dylik vägförbindelse kommer att spela en inte oväsentlig roll frånnäringspolitisk synpunkt, och det är en chans som vi givetvis skall begagna ossav i så stor utsträckning som möjligt. Men när jag personligen och den gruppjag tillhör har tagit ställning för en vägförbindelse, så är det främst därföratt vi anser det angeläget att ge den befolkning, som arbetar i Malmfälten ochsom där gör en utomordentligt god insats, vägförbindelse åt mer än ett endahåll. Kirunabornas möjligheter att begagna sin bil har hittUls varit begränsadeav att de bara haft en enda vägsträcka att åka på sedan de lämnat ; de har bara haft möjlighet att svänga åt ett håll. Vi tyckeratt det är litet för ensidigt. De bör ges möjlighet att åka även åt det andrahållet, en möjlighet att med bil nå de mycket rika tillfällen till rekreationsom finns västerut. Det är här naturvårdsintressena kommer in i bilden. De hargivit sig till känna på ett ganska högljutt sätt. Man anser att deriksintressanta områden som det här är fråga om inte skall få störas eller tasi anspråk. Och inte bara de naturvårdsintresserade i vårt land, utan även denaturvårdsintresserade på andra sidan jordklotet anser enligt ett sådant intrång inte bör göras. Men de människorna vet att när de skalltiU nationapark det är minsann inte alltför ofta de besöker den harde en järnväg att tUlgå, och de struntar därför i att människor som bor ochvistas där behöver en förbindelse som kan nyttjas på ett rationellareoch effektivare sätt. Jag skulle vilja ge dessa naturvårdsintresserade rådet atti större utsträckning nyttja alla de utomordentliga områden i därdet inte finns tillstymmelse till vägförbindelse. Vi har massor med sådanaområden. Om man nu prompt vUl ha ett naturskyddat område som helt saknarvägförbindelse och som inte på något sätt är stört, kan vi erbjuda rikamöjligheter till detta på andra ställen i . Det är bara att ta demtiU vara. Dä får man möjlighet att ägna sig åt studier av vildmarken i enomgivning där man inte behöver riskera att bli störd. Så några ord till dem i vårt eget land som är såutomordentligt angelägna om vakthållningen kring de riksintressanta områdena.Vi tycker att det finns riksintressanta områden litet varstans i vårt land,inte minst strax utanför . I finns mycket fina och tjusigaområden som vi tycker att man i alltför stor utsträckning smutsar ner. Varförär man inte angelägen att slå vakt om dessa riksintressanta områden? Varför ärman inte angelägen att ge avkall på några av de bekvämligheter som bidrar till nedsmutsningeni dessa områden? Nej, de enda områden som man tycker är riksintressanta är desom är på tillräckligt avstånd från en själv, så att man inte själv behöveravstå ifrån någonting därför att de skall bevaras. Jag är angelägen om att det slås vakt om många av vårariksintressanta områden. Jag vill ändå säga ifrån att de människor som bor i enbygd och utför ett för samhäUet utomordentligt fint och gagnerikt arbete irimUghetens namn måste få en chans att på ett bekvämt sätt nyttja denkringliggande natur som de i så stor utsträckning uppskattar. De har tagit en arbetsuppgiftsom ur mUjösynpunkt inte är den bästa och aldrig kommer att bli den bästa, mende vill gärna kompensera det med att komma ut i en fri, stor och givande natur.Den chansen bör dessa människor få. I bUden har man t. o. m. tagit in frågor som den globalaenergikrisen; man har sagt att vi inte skall bygga en riksväg därför att detkanske blir ont om bensin.