prot · FX09111 · 1974-12-31 00:00:00 — Tillstånd tillveckoslutstrafik bör endast meddelas trafikföretag som bedriver linjetrafik påeller i anslutning till den sökta relationen. Vidare bör de företag sommeddelas tillstånd självständigt disponera ett tillräckligt antal bussar föratt kunna utföra trafiken." Följdenav sädana här tolkningar av 12 § har blivit - och tendensen har ytterligareförstärkts genom Kungl. Maj:ts beslut av i är angåendeveckoslutstrafiken på Norriand - att endast ett fltal företag har fått linjetrafiktillstånd.Det har självfallet väckt en hel del irritation bland privata bussföretag. Förtrafik på Norriand har endast två företag fltt permanent tillstånd, nämligen , vilka genom kompletteringar till tidigarekoncessionerade sträckor får köra E 4 mellan och . Deskall dock bedriva denna trafik gemensamt, och linjen betecknas som stomlinje. InomNorrlandstrafiken kommer fr. o. m. att skapas något av enfåtalskonkurrens till nackdel för konsumenten. Man kan befara att priserna gåri höjden och att det blir ringa konkurrens. I det läget tycker jag att det äregendomligt att man inte försöker ordna så att det blir konkurrens genom attflera bussbolag kommer in i bilden. Och jag frågar: Finns det möjlighet förfler företag att fl tillstånd? Som jag redan sagt finns det fall där man med nuvarande ordning inte flrden bästa prövningen av ansökningsärendena, och kan detta bero påatt länsstyrelserna inte funnit den rätta formen för det samarbete sommöjliggörs inom ramen av vår lagstiftning. Vilken lösning man bör väljaför de fall där en busslinje berör mer än ett län kan jag inte ta ställningtill just , eftersom frågan inrymmer en hel rad problem. Jag är emellertidnågot överraskad av koppling av denna fråga till beslutet avden rörande Norriands-trafiken. Om det i något fall har varit ettgemensamt intresse för bussnäringen och det allmänna att få en sanering avtrafiken i ett visst område, så var det just där. Jag kan försäkra att beslutetden föregicks av en mycket ingående prövning av alla de ärenden somfanns på regeringens bord. Fastän så förflutit efter beslutetsikraftträdande har jag redan erfarit hur en rad bussföretag - privata såväl somandra - har konstaterat värdet av detta beslut sett i perspektivet att man nuvet vilken trafik man kommer att fl utöva.Bussföretagen behöver inte kriga med varandra efter iframtiden, utan alla är med om en gemensam transportlösning. Jag tror att herrHovhammar - om han har tid och möjlighet att ta kontakt med några av de företagsom berördes av beslutet - skall finna att min beskrivning av verkligheten ärriktig. HerrHOVHAMMAR (m); Det framgår ju av debatten att det finns en hel del problem när detgäller denna trafik, och kommunikationsministern har också bekräftat detta.Jag tycker att Kungl. Maj:t - för att undvika de nackdelar för konsumenten somuppstått på Norriandstrafiken -borde kunna uppskjuta beslutet omlinjetrafiktillstånd på och låta bussbolagen köra som tillsnya och bättre regler för weekendtrafiken har fastställts. Jag har fltt frågorom detta frän mänga håll, och jag vill gärna föra fram saken här för att flveta hur regeringen ser på detta. Regelnom att tillstånd lämnas av i det län i vilket bussen passerar denlängsta sträckan skulle kunna avskaffas och ersättas med en annan regel,exempelvis att en central myndighet för tillståndsgivning inrättas eller atttillståndsgivningen överiåtes på den länsstyrelse i vilken bussarna haravgångs- respektive slutstation. Jag skulle gärna vilja höra omkommunikationsministern har övervägt en annan ordning än den som för närvaranderåder, t. ex. en ordning i stil med vad jag här skisserat. Om man införde ensådan ordning skulle nog trafikbehoven bättre kunna bedömas, och fier bolagskulle kunna fl tillstånd. Jag tror att detta skulle vara till glädje förtrafikantema, som ju ofta är ganska penningsvaga grupper, såsom studerande,pensionärer, värnpliktiga och andra med behov av goda och snabba transporter ibra bussar. Någon risk för en osund utveckling genom att det bildas s. k.piratbolag tror jag inte föreligger. Ang.principernaför beviljande av tillstånd till linjetrafik Jag tror att det efter det beslut somregeringen fattade har blivit mycket svårt att syssla med en mereller mindre olaglig pirattrafik. Före beslutets fattande och underförberedelsearbetet för beslutet i samarbete med länsstyrelserna utefterNorrlandskusten upptäckte vi däremot fall, ärenden, tillvägagångssätt ellervad man nu vill kalla det som - för att uttrycka sig ganska milt - trotsade sågott som all beskrivning. Vi har alltså på den punkten att se fram mot en bättre ordning genom defattade besluten, och det är tillfredsställande. Men faktum kvarstår att somdet nu är klarar inte SJ av sin veckoslutstrafik utan har tvingats hyra in sigeller skriva entreprenadavtal med olika bussbolag. SJ har då bara denmöjligheten att man tar en viss provision som förmedlare. Jagtycker att detta är en onödig väg att gå. Det måste ju fördyra resorna, och detkan pä sikt kanske också innebära en form av monopol - något 3 protokoll 1974. Ombrytande av anställningsstoppet vid SJ:s verkstad i som jag för min del ivarje fall inte är särskilt road av. Jag tror att en konkurrens på lika villkorär det man skall gå fram med, och det kommer också att gynna resenärerna. Detfinns, herr statsråd, många seriösa bussföretag som är beredda att arbeta efterde här premisserna och på lika villkor. Jag tycker att Ni borde ge dem chansenatt göra det. Överiäggningenvar härmed slutad. §12 Om brytande av anställningsstoppet vid SJ:sverl(stad i Herr kommunikationsministern erhöll ordetför att besvara (vpk) i kammarens protokoll för den 24 oktoberintagna fråga, nr 283, och anförde: har frågat mig om jag är beredd att redan nu lämna sådanabesked beträffande SJ;s verkstad i att de anställda där kan lugnas ochen föryngring påbörjas genom brytande av nu rådande anställningsstopp. Genomden successiva moderniseringen av SJ:s lok- och vagnpark har behovet avunderhåll minskat. har verksamheten i SJ:s verkstäderrationaliserats. Denna utveckling är självfallet i sig positiv, men den harfltt till följd att en viss överkapacitet uppstått i verkstäderna. För att (1en sä effektiv och rationell verkstadstjänst som möjligt har SJ dels omfördelatarbeten mellan de olika verkstäderna, dels - genom naturiig avgång - successivtminskat arbetsstyrkan. Närdet gäller verkstaden i planerar SJ en koncentration dit av visstlokunderhåll. I vilken mån man behöver anställa mer personal måste bli beroendeav de resurser som behövs för underhållsarbeten i och i andraverkstäder. Jagvill avslutningsvis framhålla att SJ fortlöpande har kontakter i hithörandefrågor med berörda personalorganisationer. Underdetta anförande övertog herr talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. (vpk): Jag tackarkommunikationsministern för svaret på min fråga. Bakgrundentill frågan är de förhållanden som länge rått vid SJ:s verkstad i Örebro.Örebro hör till de städer i landet som genomgått enmarkant avindustrialisering. Skoindustrin, som tidigare sysselsatte tusentalspersoner, är nästan avvecklad. Annan industrisysselsättning har intekommit i stället i tillräcklig omfattning. En av de arbetsplatser som ännuunder den ansågs mycket säker och som folk sökte sigtill, SJ;s centralverkstad i , håller nu på att sakta självdö. Sedan 15år råder ett anställningsstopp som kommunikationsministerns par- tikollega i tidningenÖrebro-Kuriren betecknar som en nedbrytningsprocess. Han påpekar också attansvaret för utvecklingen vid SJ;s verkstad i ytterst inte vilar på SJ:sledning utan i stället pä regeringen som har att ta ställning med utgångspunkti en planerad näringspolitik. Jag delar dessa synpunkter i fråga omansvarsfördelningen. Chefredaktörenför menar också att en lämplig bredvidläsning, då regeringenhar att ta ställning till framtiden för SJ:s verkstad i , är det nyaförslaget till socialdemokratiskt partiprogram. Han anser att det finns mångaförpliktande formuleringar som är tillämpliga just på detta fall. Jag instämmerockså i den synpunkten. Detär pä tiden att de anställda vid ;s verkstad i flr besked om hur detskall bli med verkstaden, och jag menar att det måste bli ett positivt besked,där det fastslås att verksamheten skall bibehållas och helst utökas.Anställningsstoppet - som har lett till att medelåldern på vissa avdelningar,t. ex. i lokverkstaden, är - måste brytas och en positiv utveckling medstigande sysselsättning inledas. Kommunikationsministernsäger i slutet av sitt svar att "SJ fortlöpande har kontakter i hithörandefrågor med berörda personalorganisationer". Det är naturiigtvis riktigt ioch för sig. Men jag vill tillägga att de kontakterna har fungerat mycketdåligt och att man i personalorganisationerna inte alls är nöjd med det sätt påvilket SJ har skött dessa frågor. Ombrytande av anställningsstoppet vid SJ.s verkstad i Som en kommentar till vad sade senast vill jag bara göraett par konstateranden. Problemenmed SJ:s verkstadsrörelse är inga undantag från de övriga problem som statensjärnvägar har att brottas med. Tvärtom är kanske problemen på verkstadssidanännu mer accentuerade än på många andra av . Detta har sinnaturiiga förklaring i - och det har jag också sagt i mitt svar - att dentotala underhållsverksamheten minskar därför att SJ:s totala verksamhet inteexpanderar i den takt som vore behövlig om verkstadsrörelsen skulle öka elleråtminstone hållas . SJhar ett 30-tal verkstäder. Alla håller med om att det är ett för stortantal verkstäder. Det säger både de anställdas organisationer och SJ samt allaandra som är sakkunniga. Därför är det såvitt jag förstår nödvändigt med enfortlöpande rationalisering, och naturiigtvis kommer den - i den mån den tarsig konkreta uttryck - att också beröra . Somjag i mitt svar sagt hålls fortlöpande kontakter mellan SJ och de anställdasorganisationer. Jag har ganska haft tillfälle att ta del av de synpunkter man har iÖrebro, när representanter och fackföreningen vidverkstaden besökte mig och talade om sina bekymmer. Men jag vill tillägga attjag också har haft och har besök från andra SJ-verkstäder där problemen är istort sett desamma. Jaghar alltså kontakter med de anställda, och jag kan därför försäkra att jag intehålls utanför vad som sker, utan jag flr frän tid till annan fortlöpandeunderrättelser om utvecklingen. (vpk): Som jag sade i mitt första inlägg tycker jag att det har särskilt storbetydelse att SJ försöker bibehålla verkstaden i eftersom denna kommunhar föriorat så mycket industrisysselsättning. När SJ tar under övervägande hurman skall fördela det underhållsarbete som finns kvar tycker jag därför attsärskild hänsyn bör tillmätas det förhållandet. Vidarevill jag framhålla att de anställda inte förstår SJ;s inställning ens frånföretagsekonomiska synpunkter. Om de uppgifter jag fltt är riktiga har det juifrågasatts att flytta viss verksamhet till , och det är inte ensföretagsekonomiskt lönsamt säger man i de anställdas organisationer. Arbetetkan göras lika billigt i . Därför har man mycket liten förståelse försådana synpunkter. Överiäggningenvar härmed slutad. § 13 Ang. SJ:s stenkolslager Herr kommunikationsministern erhöll ordetför att besvara i (vpk) i kammarens protokoll förden intagna fråga, nr 292, och anförde: i har frågat mig om hos SJ befintligastenkolslager pä skilda ställen i landet fortfarande avses tjänaberedskapsändamål och - om så är fallet - om en avyttring av dessa lager ärförsvarbar samt om järnvägen som transportmedel bör prioriteras vid eventuellborttransportering. Omfattningenav beredskapslagringen av stenkol hos SJ regleras genom en överenskommelsemellan SJ och överstyrelsen för ekonomiskt försvar. Försäljningav viss del av stenkolslagren aktualiseras på gmnd av dels kravet på omsättningav kolen, dels minskat lagringsbehov. Vid försäljning av kol - där alltsåberedskapsaspekterna beaktas genom de normer för lagerhållning somöverenskommits med överstyrelsen för ekonomiskt försvar - är det givetvisnaturiigt att använda järnväg för bort-transporten. iKristinehamn (vpk); Jag ber att fl tacka statsrådet för svaret på min fråga. Bakgrundentill frågan - som har tvä aspekter - är följande. SJhar en hel del stenkol liggande i lager här och var i landet. Särskilt är dettafallet på , där man fömt haft koldrift men gått över tilldieseldrift. har det meddelats i pressen att SJ börjat sälja av sinastenkolslager; det är visst till den exporten går. Detta kan vara avvisst intresse då man, om jag har uppfattat saken rätt, fortfarande tänker sigkoldrift vid en eventuell avspärrning av vårt land, t. ex. vid krigstillstånd.Ångloken sparas i viss utsträckning; de har så att säga lagts i malpåse och sesöver för att eventuellt kunna användas. Om man nu säljer stenkolen på grund av attden förstörs vid långvarig lagring, tänker man sig dä att förnya kolförråden?Eller finns det andra planer när det gäller beredskapsåtgärder? Statsrådetsäger att omfattningen av denna lagring "regleras genom en överenskommelsemellan SJ och överstyrelsen för ekonomiskt försvar". Det kan kanske i ochför sig vara ett svar på frågan. Men stenkolen representerar också en vissenergitillgång. Man kan därför fråga sig om det inte vore bättre att denna inuvarande situation stannade inom landet. Dethar också livligt uppmärksammats att SJ från början anlitade långtradare frånUlriksfors, varifrån utlastning sker till hamnen i - detta trotsatt man lokalt vid SJ vidtagit förberedelser för transporten. Man ansåg det därvara givet att SJ skulle sköta transporten, då det rörde sig om SJ;s egen kol.Till saken hör att SJ i fråga hade 1 500 öppna vagnar i överskottvarje dag. Men när utlastningen skulle börja visade det sig atten speditionsfirma i åtagit sig transporten. kunde emellertidinte långtradare lasta utan besväriigheter vid bangården i ; manmåste röja väg, hugga ned träd, osv. Detta rabalder uppmärksammades av pressen,och TV t. o. m. filmade det hela. Först fredagen den 18 hörde SJ:sförsäljningsavdelning sig för om möjligheten till utlastning med SJ;s vagnar.Det förklarades dä att det uppstått något slags missförstånd. går en del avfrakten med SJ-vagnar och en del fortfarande med långtradare. Dettafullkomligt dråpliga förhällande inte bara uppmärksammades av massmedia utanretade också SJ:s egen personal. Förutom de frågor jag redan vidarebefordrattill kommunikationsministern har man frågat mig, och jag frågar nu i min turkommunikationsministern: detta verkligen ligga i linje med vad vi kämparför, nämligen att så mycket av den tunga trafiken som möjligt skall läggas påjärnväg? Hur skall vi vinna förståelse för en sådan ståndpunkt när SJ själv förfarpå detta sätt? Frågan om kollagrens faktiska storiek och liknande tycks vi kunna lämna- på den punkten finns som sagt en överenskommelse mellan överstyrelsen förekonomiskt försvar och SJ. Närdet gäller den aktuella transporten från Ulriksfors till Örnsköldsvikifrågasätter jag om har de allra senaste uppgifterna. Det ärriktigt att det pågick vissa diskussioner i frågan järnvägstransportkontra vägtransport. Men lämnade SJ en frakt-offert på helalagret. Genom en del turer, som det inte är möjligt att redogöra för inom ramenförsvaret på en enkel fråga, hamnade man i ett slags dödläge, åtminstone närdet gällde SJ;s möjligheter att agera. klarades även detta utgenom en mycket aktiv försäljningsinsats av SJ;s folk i . Det senastebesked jag har fltt - jag tror inte har något senare - är attdet första tågsättet om 25 vagnar gick från Ulriksfors tillÖrnsköldsvik. skulle det gå ett nytt tåg med 25 vagnar - det harjag inte kunnat kontrollera. Dämtöver har det gått en och annan lastbil. Jagvill gärna att vi på något sätt gemensamt, kanske utanför ramen för den enklafrågan, klarar ut om inte har litet för tidiga uppgifter när detgäller den här transporten. HerrMAGNUSSON i (vpk): Enligt de uppgifter jag har fltt - som härrör från personal som finnsdär uppe i trakterna och vilkas uppgifter jag inte har någon anledning attbetvivla - skulle SJ lämna anbud, vilket gjordes, varpå förberedelser vidtogs.Man hyrde t. ex. in lastmaskiner. Men så uppgavs från SJ;s sida, attanledningen till att SJ inte hade tagit transporterna var att hamnen iÖrnsköldsvik hade förklarat att man där inte kunde lossa och lasta. Detta haremellertid hamnchefen i förnekat. Järnvägsmännen i Örnsköldsvikhar också förklarat att det inte förelåg några hinder för växlingen samt attdet fanns anordningar för lossning och lastning. I går hade jag etttelefonsamtal med personal däruppe, som då påstod att järnvägstransporternahade kommit i gång men att transporter med långtradare fortfarande förekommer. Dettaär ju ändå en principiell fråga. Man tycker det borde vara naturiigt att SJ tarhand om sådana transporter. SJ fordrar av sin egen personal att den skall göravad den kan för att värva kunder till företaget, men ett sådant härförfaringssätt strider helt mot dessa intentioner och kan inte stimulerapersonalen till egna initiativ i det hänseendet. Det skulle kunna bli en lärdomför SJ, om kommunikationsministern vill understryka, att om vi skall kämpa föratt överföra tung trafik till järnvägen, så bör SJ vara en föregångare i dethänseendet. Det är riktigt att SJ och SJ:s försäljare skall uppträda på ett sättsom innebär att SJ kan konkurrera om transporter. I det här speciella fallet -som det tyvärr, herr talman, är omöjligt att klara ut i detalj inom ramen förden enkla frågan - tror jag det finns ett gemensamt intresse av att på någotsätt få till stånd ett klariäggande utanför kammaren i form av en utredning,som jag sedermera kan tillställa . Jagvill nämligen gärna ha sagt, att om SJ skall ha något besked från mig ellernågon annan i den aktuella frågan, bör i sä fall ett ännu skarpare uttalandefrån mig riktas till dem som så att säga hade tänkt sig att utnyttja SJ;stjänster men som icke gjorde det på ett tidigt stadium, utan vinglade litetfram och tillbaka - detta fortfarande enligt de uppgifter som har lämnats avSJ;s transportförsäljare i . Jagmenar alltså att skulden härvidlag troligen bör fördelas på ett sätt som herrMagnusson kanske inte har erhållit alla uppgifter om. Överiäggningenvar härmed slutad. § 14 Ang. informations-och övervakningsåtgärder vid bilbälteslagens ikraftträdande Herr kommunikationsministern erhöll ordetför att besvara i (fp) i kammarens protokoll för den24 oktober intagna fråga, nr 293, och anförde; har flgat vilka informations- och övervakningsåtgärdersom kommer att vidtas med anledning av bilbälteslagstiftningens ikraftträdandeden . Ienlighet med särskilt uppdrag från Kungl. Maj:t svarar statens trafiksäkerhetsverkför planläggningen och genomförandet av informationen ombilbälteslagstiftningen. Med anledning av uppdraget har trafiksäkerhetsverketi samråd med olika myndigheter och organisationer - såsom ,, (),motororganisationerna och motorbranschen - lagt upp en omfattande informations-och propagandakampanj, som börjar och sträcker sig . Kampanjen består väsentligen av följande inslag. Informationkommer att ske genom TV och radio, rikstäckande annonsering i dagspressen,annonsering i motorfackpress och genom trafikreklam på bussar över hela landet.En folder med upplysningar om bilbälteslagstiftningen, om bilbältets funktionoch om dess skyddseffekt har producerats i 1,5 miljoner exemplar. Foldern harockså översatts till vissa främmande språk till hjälp för bl. a. invandrarna.Vidare har tagits fram affischer som är lämpliga att sättas upp påarbetsplatser m. fl. ställen samt märken som är avsedda att fästas i bilarnasom påminnelse angående bilbältet. Förledare av trafikkurser har producerats en handledning som ger fakta ochdiskussionsunderlag kring bilbälteslagstiftningen. Härutöver kommertrafiksäkerhetsverket att framställa material med bakgrundsfakta som underiagför artiklar m. m. i nyhetsmedia angående bilbältet och lagstiftningen omanvändningsplikt. Dessutom har trafiksäkerhetsverket ett rikt material somtagits fram i tidigare bilbälteskampanjer. Även detta kommer givetvis -jämsidesmed det nya materialet -att bli tillgängligt, exempelvis för kursverksamheteninom ramen för det frivilliga trafiksäkerhetsarbetet. Vadgäller polisens insatser kommer i anslutning tilltrafiksäkerhetsverkets kampanj att ge information och riktlinjer till såväl dentrafikövervakande personalen som polispersonalen i övrigt. Ang.informations-och övervakningsåtgärder vid bilbälteslagens ikraftträdande i (fp): Jag ber att fl tacka för svaret. När statsrådet talade om informationengjorde jag den reflexionen att de åtgärder som planeras verkar vara välgenomtänkta och grundligt genomarbetade. Det finns anledning att tro att alltdetta arbete skall leda till att trafiksäkerheten ökar. Jag tackar för den delenav svaret, som jag finner utomordentligt positiv. Denandra delen av svaret gäller övervakningen. Det är riktigt att det i förstahand är polisen som skall klara den. Jag vill emellertid betona att Ang.remissbehandlingen av :s betänkande Skolans arbetsmiljö,. m. m. övervakningen av en lagsom syftar till att öka trafiksäkerheten inte först och främst är en fiskaluppgift. De skador som orsakas av trafikolyckor är omfattande och drabbar bådeden enskilde och samhället. Därför har samhället all anledning att se till attlagen följs. Det är viktigt att man samt när lagen träderi kraft skärper övervakningen och försöker att hos alla bilister fl in etthandlingsmönster, så att de automatiskt tar pä sig bilbältet när de sätter sigi bilen. Jagtror att det är nödvändigt att polisen koncentrerar sina resurser på dessaövervakningsuppgifter. har även fömtsatt att en sådan övervakningskall komma till stånd. Jagtror också att det är alldeles utmärkt att allmänheten flr reda på att polisenkontrollerar att lagen efterievs. Den övervägande delen av bilisterna kommersäkeriigen att uppfatta detta positivt som en trafiksäker-, hetsåtgärd. Överiäggningenvar härmed slutad. § 15 Ang.remissbehandlingen av SIA:s betänkande Skolans ar-betsmiö, m. m. erhöll ordet för att i ett sammanhang besvara dels herrNyhages (m) i kammarens protokoll för intagna fråga, nr 253,till herr utbildningsministern, dels fröken () i kammarens protokollför intagna fråga, nr 257, och dels () ikammarens protokoll för intagna fråga, nr 285, till herrutbildningsministern, och anförde: har frågat chefen för , om han ärberedd medverka till att remisstiden för betänkandet om skolans arbetsmiljö (SOU1974:53) ytteriigare föriängs för att därigenom bereda remissinstanserna ökadmöjlighet att inhämta synpunkter från andra organ. Vidare har fröken mig, om jag avser att ta något initiativ sä att remissinstansernasamtidigt kan behandla både ;s och barnstugeutredningens förslag omfritidsverksamheten för barn. Slutligen har frågat chefen förutbildningsdepartementet, om han anser urvalet av kommuner, vilka berettstillfälle att avge yttrande i anledning av SIA:s betänkande, tillräckligtrepresentativt. Enligt fastställd ärendefördelning ankommer det på mig attbesvara frågorna. Jag besvarar dem i ett sammanhang. Remisstidenför SIA:s betänkande Skolans arbetsmiljö är . Om det skall varamöjligt att lägga fram propositionen på grundval av betänkandet ,måste remissvaren vara till banda i mitten av febmari.Remisstiden på barnstugeutredningens betänkande Barns fritid utgår den 29november. Till stor del sammanfaller alltså remisstiden, vilket bör vara enfördel för behandlingen av de avsnitt i betänkandena som helt eller delvissammanfaller. har i vanlig ordningremitterats till ett 30-tal myndigheter, utredningar och organisationer vilkaär direkt berörda av förslagen. Dessa remissinstanser inhämtar alltså oftasynpunkter från lokalt håll. Detta gäller bl. a. för länsskolnämnderna.Departementet har också berett 28 kommuner tillfälle att direkt yttra sig överbetänkandet, bl. a. de kommuner som deltagit i utredningens försöksverksamhet.Självfallet beaktas även synpunkter frän kommuner och andra vilka inte utvaltssom remissinstans. Jag räknar därför med att vi skall fl en god bild av dekommunala organens inställning till ;s förslag. HerrNYHAGE (m):