prot · FX09116 · 1974-12-31 00:00:00 — År motionerar man frän konservativt håll om lagstiftning ochändring av tryckfrihetsförordningen för alt komma ål s. k. ekonomiskt förtal.Det har aldrig i någon moderatmotion de här åren varit fråga om någon"förutsättningslös" utredning. gällt "utredningsyftande till lagstiftning". Är har man också i reservationertalat om utredning Of/7 förslag lill lagstiftning. Man tillsätter självfalletingen utredning om man inte önskar en ny lag och en ändring i grundlagen. "Annars vore den (utredningen) meningslös", sade iridsdagsdebaiien 1971. "Meningslös" alltså om man inte syftade tilllagstiftning. Och en annan av reservanterna frågade så här 1971; "Varförskulle man utreda, om man inte har som syfte att försöka komma fram lill enlagstiftning?" Jagtycker del är en bra fråga. Varför skulle man utreda om man inte hade som syftealt komma fram till en lagstiftning? Det är ju tydligt vad man siktar till. Närman nu säger att utredningen skall vara "förutsättningslös" är delett försök all tona ner kritiken mot den här tanken. Det har inte lyckats ochbör inte lyckas. Låt oss diskutera vad saken egentligen gäller. Denmest utförliga och målmedvetna pläderingen för en sådan här lag är, som redanantytts i debatten. skrivelse till justitieministern ifebruari 1971. Den skrivelsen har uppenbariigen inspirerat mycket av delmoderata länkandel på området. Jag citerar därför några avgörande meningar urIndustriförbundets framställning: "Delväsentliga är att söka förebygga publiciletsskador - Efter som följderna av all en oriklig uppgift lämnas sällan kan förutses uppstår en faresituation redan på spridningsstadiet. Det är detta stadium som bör vara utgångspunkt vid valet av lämpligt korrektiv. Införandel av särskilda straffbestämmelser mot ekonomiskt förtal och ärekränkning av kollektiv synes utgöra den bästa lösningen på problemet. "Straffbestänimelserskulle få en allmänpreveniiv effekt och förmodligen nedbringa antaletskadevållande utsagor. 1 förekommande fall skulle därigenoni den drabbade ävenkunna få ersättning för allmän förmö-genheisskada. Straffbuden bör omfattasåväl osanna som ogrundade påståenden." Dethär är ganska klart språk. "Publiciletsskador" - det är alltså omdömeni tidningarom företag, deras varor och tjänster, som kan nedbringaförsäljningen. Strafföelagl skulle inte bara vara "osanna" omdömenutan också "ogrundade" påståenden. Det gäller all ingripa redan på"sprid-ningssladiet", alltså förhindra alt en tidning trycker sådanaomdömen. Och det sker alltså bäst genom straff och skadestånd, så hårda all deavskräcker pressen från all publicera uppgifter av del här slaget. Detär alldeles uppenbart att för att nå del syftet krävs väsentliga förändringarav lagar och av tryckfrihetsförordningen. Men hur man än skriver de här lagarnakommer det alllid att bli kautschukparagrafer. Vad är t. ex."ogrundat" påslående om ett företag, en vara eller en tjänst? bevisa all dess värdering är riktig? Får man alltså inte tryckakonsumentupplysande artiklar, som är värderande, om man inte på något slagsobjektivt sätt kan bevisa att ens värderingar är hållbara? sade att "hård kritik" skall företag klara, men"avsiktligt vilseledande framställningar" skall man inte få förafram. Tänk er alla mål iframliden inför domstolar som skall avgöra vad som är "kritik" ochvad som är "vilseledande kritik"! Del blir en väldig godtycklighetsom kommer att breda ut sig. Del vore minst av allt en fördel för deträttssamhälle som talade för. Allakan förslå vilken hämning en sådan här lag skulle vara för massmediernasaktiva och värderande konsumentupplysning. Det är hell naturligt alt pressensorganisationer vänder sig mot sådana tankegångar. I sitt remissvar tilljusiitieutskottel är också mycket klar i sinargumentering. Låt mig citera ur den skrivelse bakom vilken stårPublicisiklubben, och . sade alt alla "tunga" instansergick på hans linje. Jag utgår då från att han anser att TCO och är lätta remissinstanser. Jag lar mig ändå friheten alt citeraur dess svar: "moderna samhället med dess starka inriktning på produktion och konsumtionär det en viktig uppgift för massmedierna alt ge konsumenterna vederhäftigupplysning om varor och tjänster. Denna upplysning kan ske antingen i form avkonsumentupplysning, dvs. saklig information om varor och tjänster, eller genomvarurecension som återger journalisters personliga värdering. För att såallsidigt som möjligt informera läsaren måste det vara en självklar strävanall bl. a. belysa konkurrensförhållandena. Vidagränser för yttrande- och tryckfriheten är nödvändiga för all massmediernaskall kunna fullgöra denna vikliga uppgift. En lagstiftning mot ekonomisktförtal skulle kunna leda till att den konsumentupplysande verksamheten starkthämmas eller i vissa fall till och med omöjliggörs." går på sammalinje. TCO;s remissvar är utomordentligt kärvt i tonen mot moderaimotionen,vilket redan har påpekat. Ochdet är tyvärr alldeles klart att den lagstiftning som Industriförbundönskar också är målsättningen för de moderater som år eflerår motionerar ifrågan. väckte man en motion som t. o. m. stycke efter stycke var enordagrann avskrift av skrivelse, dock utan angivande avkällan. Därför är det ett sätt alt glida undan kritik när man ibland talar omlelefonkampanjer som förtalar företag eller nämner enmansförelag som kanskadas av ogynnsam publicitet. Det är pressen det franiför allt handlar om,och del har alltid varit exempel från större företag som man tidigare hänvisattill. Jaghar gått igenom debatterna för all se på de exempel som brukaranföras från moderathåll. () var 1972 starkt indignerad över ettfall från . En f d. anställd vid företaget hade anmäll förkonsumentombudsmannen en av gjord tandkräm och menade att de småplastkulorna i tandkrämen var hälsovådliga. fick utredaärendet men vidtog ingen åtgärd, vilket inte heller KO gjorde. Men ABmenade att bara anmälan lill KO hade skadat försäljningen. Man ville harättslig prövning och skadestånd, men Ansvar för ekonomiskt förtal Ansvar för ekonomiskt fönal lagen medger inte det. Detmenade var bevis på "hur otillfredsställande lagstiftningenär". Enligt hans mening skulle vi alltså ha en lag och en grundlag därbara en anmälan till KO om en vara skulle vara strafföar, om KO inte sedanfinner skäl att agera. Det är lätt all föreställa sig hur oerhört försiktig mani så fall i fortsättningen måste vara för alt över huvud taget anmäla någontingför opartisk prövning om bara en sådan begäran skulle kunna leda till drygaböter efteråt. () gav några andra fall här i kammaren. Hon sadealt en rad förelag vilsordal alt de "blivit utsatta för osannapåståenden". Och hon exemplifierade bl. a. med att "man hade stöttgrekjunian och alla möjliga liknande påståenden som visade sig vara osanna mendär det inte fanns någon möjlighet att få ersättning för den ekonomiska skadasom förtalet hade vållat". Honsyftade tydligen på den kritik som under den grekiska diktalurens lid riktadesmot förelag som investerade i eller handlade med på olika sätt. Dettabedömdes av en del debattörer som stöd ät juntan. Och de företagen utsattes fören politiskt grundad kritik för detta, ungefar som vi kritiserar handelmed och investeringar i . Några förelag svarade då alt handeln medGrekland inte var stöd åt juntan, alt man i stället hjälpte del grekiska folkeloch att man inte kunde ta politiska hänsyn i sina affärsförbindelser. Detär en debatt vi lyssnat till . Men menar då all desom kritiserat ett förelag för ekonomiska förbindelser med grekjuntan skullekunna straffas för delta, om företagel skadats av den kritiken, och tvingasbetala skadestånd om företaget på något sätt kan visa att man lidit ekonomisktavbräck av debatten. Jagkan hålla med om att om vi hade en lag om ekonomiskt förtal såskulle vi riskera alt de som angripit företag för investeringar i diktatureråtalas för det. Just därför skall vi Inte ha någon sådan lagstiftning med enmunkorgsparagraf av del slag som tydligen tänkte sig. Denskulle avsevärt kunna hämma t. ex. den utrikespolitiska debatten här i landetliksom naturligtvis den kon-sumentpoliliska. Sådana paragrafer blir alltid -jagupprepar det - kaul-schukartade. De kan nyttjas i syften som var främmande närman skrev lagen, de skapar osäkerhet om vad man får säga och inte säga. Jagvill utifrån det fall som log upp 1971 - om grekjuntan -ställa en konkret fråga lill . kritiserar många debattörer deföretag som har intima ekonomiska förbindelser med . Jag kanföreställa mig att del kan skada en del förelag, all deras försäljning härhemma i en del fall kan minska. Anser ni att sådan kritik i så fall skulle varastraffbar och att skadestånd moi kritikerna skulle kunna utdömas? Del ansågtydligen när del gällde grekjuntan. Anser ni det också när delgäller ? Jag frågar alltså inte alls oiii ni instämmer i kritiken motde här företagen eller inte. Jag frågar bara om kritiken skall kriminaliseras ilag och i grundlag. Naturligtvisinser jag, liksom alla andra, att förelag ibland kan drabbas av totalt osakligkritik och lida skada av del. Vissa möjligheter att beivra ärekränkning ompersons yrkesutövning och ekonomiska förhållanden finns redan. Visst annatskydd ger lag om otillböriig marknadsföring. Men visst kan det händaatt företag skadas av kritik som inte är straffbar. Det händer också ofta altenskilda personer skadas på olika sätt av artiklar som inte heller är åtalbara.Allt delta är utomordentligt beklagligt. Mendet är ett pris vi betalar för tryckfriheten. I den demokratiska och liberalaidétraditionen på tryckfrihetens område har en tanke ständigt återkommit.Tryckfrihet och yttrandefrihet måsle värnas, inte för alt allt som trycks ochsägs är riktigt och värdefullt. Åtskilligi är fel, och en del är sakenlarvligt. Men tryckfriheten och yttrandefriheten måste ha vida gränser för attfungera effektivt. Tidningar och enskilda skall inte ständigt behöva fråga sig:Är den här kritiken så objektivt välgrundad all jag kan klara ett åtal, är denhär artikeln så försiktigt skriven att jag undviker skadestånd? För om denfrågan hänger över tidningsredaktionerna och andra massmedier, har vi ipraktiken redan beskurit tryckfriheten och delar av den fria debatten. Därförmåsle vi ha en liberal tryckfrihetslagstiftning. Vi skall beklaga de övertrampsom den medger men inse alt en del av del är ofrånkomligt om vi skall värna förvår demokrati ännu viktigare värden. Jag har därför röstat mot denlagstiftning, eller utredning om lagstiftning, som man på moderathållmotionerat om. Jag gör det också nu och yrkar bifall till reservationen. Idetta anförande instämde herrar och , samt herrarLindahl i , och i (samtliga fp). () kortgenmäle: är känd för alt inte minst här i stå upp lillolika samhällsgrupperingars försvar. Ofta är det minoriteter i samhället somhan slåss för. Jag måste säga att ofta tycker jag att han gör del väldigt bra.Jag har känt sympati för hans engagerade inlägg för vissa folkgrupper. Men numåste jag ta avstånd från sätt alt agera. Man kan nästan säga atthan hoppar på hela den svenska företagsamheten. Den har han ingen förståelseför. inlägg var ju en attack mot företagsamheten -som betyder såfantastiskt mycket för vårt samhälle. Ensådan här lagstiftning ville inte vara med om. Följden skulle blien stor mängd mål i rätten om vad som är ekonomiskt förtal. Men detta är ju ettförsvar för att pressen gör sig skyldig till ogrundade påståenden ochlögnaktiga påhopp. Del är ju ett kraftigt underbetyg åt svensk press. Jag trorinte den är så osaklig som här försöker göra gällande. Han tycksmena alt om vi skulle få en lag på det här Ansvar för ekonomiskt förtal området så skulle alltrasa ihop. Fårjag ställa en direkt fråga: Anser att del icke råder någontryckfrihet och yttrandefrihet i framför allt men även i ochFinland, där man har en sådan lagstiftning? Del vore mycket intressant ati fåett besked om anser att det råder beskuren yttrandefrihet i vårtgrannland . HerrAHLMARK (fp) kort genmäle: Jag diskuterar inte den norska lagstiftningen utan den lagstiftning sommoderaterna år har föreslagit i motioner och debattinlägg i densvenska . Det är här i som vi lagstiftar och det är de förslagsom väcks här som vi skall diskutera. uppfattade min plädering för tryckfriheten som alt jag"hoppade direkl på den svenska företagsamheten". Delta är nonsens,. Jag har polemiserat mot det här förslaget därför att delskulle leda lill kautschukparagrafer och lill godtycke i rättstillämpningen.Det skulle hämma konsumentupplysningen i pressen och på andra håll liksomdelar av debait i övrigt. Jaghar tagit upp det fall som har berört, där kritiken mot vissaföretag för att de stött grekjuntan skulle kriminaliseras. Jag har ställt endirekl fråga till om motsvarande kritik för investeringar iSydafrika också skulle bli lagsiridig. Jag har förklarat varför man måste gränser för tryckfriheten om man över huvud taget effektivt skallupprätthålla den. Inga svar på de frågorna från , ingen somhelst invändning mot de principiella resonemang som jag här sökt föra. Jagskulle alltså enligt "hoppa direkl på den svenskaföretagsamheten". Jag tror alt de konservativa motionärerna underskattarföretagens möjlighet alt klara sig mot kritik som de uppfattar som o-grundad.Företagen har ju möjlighet all genom sina varors kvalitet visa att kritiken ärogrundad. Del finns opartiska instanser för konsumentupplysning som kan gerättelse och som får publicitet åt sina bedömningar. Del finns möjlighet attmed inlägg i tidningar bemöta kritikerna. Del finns ibland chansen.atlannonsera och lägga lill rätta. Många förelag har manstarkainformationsavdelningar som sannerligen inte ligger på latsidan. Jag är kort sagt övertygad om all svensktnäringsliv myckel väl klarar den fria debatten och den tryckfrihetsförordningsom vi har . Del är en grov underskattning av näringslivets styrka om mantror att en-munkorgsparagraf av del slag som vi här riskerar måsle införas föratt skydda företagen. Ett vitalt näringsliv och en vital debatt inte bara kanulan måste förenas i en demokrati som den svenska. () kortgenmäle; Ulskollsmajoriieien vill uireda frågan om en lagsiiftning i vad gällerekonomiski förtal. HerrAhlmark ställde en direkt fråga - hur ser vi pä en kriminalisering av denkritik som leder till att företag som har affärer med grekjuntan, Sydafrikaetc. råkar i svårigheter. Del är del som den föreslagna utredningen skall geoss besked om. Givetvis bör utredningen också studera grannlandet Norgeserfarenheter av den lagstiftning som där finns. Vi åker världen över för attstudera andra länders förhållanden - inte minst reser jorden runtför att studera förhållandena i andra länder. Vore det då fel, vore det någotuppseendeväckande om vi kastade ett öga på hur del norska systemet fungerar -där man har en lagstiftning av det slag som vi motionärer förespråkar. HerrAhlmark säger; Del där är helt ointressant. Vi skall tala om hur vi skall hadet här i . - I så fall skall vi sluta med riksdagsresor. menade att mina synpunkter varnonsens. Det måsle jag reiurnera lill . HerrAHLMARK (fp) kort genmäle: Intresserad som jag är av konservativ idédebatt har jag noga gåttigenom moderata inlägg på det här området. Då har jag funnit uttalanden av fruKristensson, som har företrätt moderata samlingspartiet just i debatten omekonomiskt förtal. Hon hävdade med indignation att det hade riktats kritik motföretag för att de stött grekjuntan. Detta hade skadat företagen, och därförbehöver vi en lagsiiftning som skyddar förelag mot sådan kritik. Dåhar jag frågat; Menar ni moderater verkligen att man skall kriminalisera ocksåkritik mot de företag som investerar i eller bedriver handel medSydafrika? På det svarar , och det är ganska sympiomaiiski: detskall vi ha en utredning om, och det får utredningen ge besked om. kan alltså inte ge ett klartbesked om alt man skall få kritisera företag som tidigare stödde grekjuntan ochsom kanske stöder . Han kan inte ge klart besked pä den punkten.Det behöver han en utredning om. Vi som inte behöver en utredning för att gesvar på denna klara fråga bör rösta för reservationen. Jag ansluter mig gärna till uppfattning omlagstiftningsaspekten och de betänkliga konsekvenser som en sär-lagstiftningmot ekonomiski förtal kan få. Jag kan i del sammanhanget nämna för kammaren altdel gjordes en företagsenkät här i landet. Man gick ut ochfrågade förelrädare för företag hur de såg på frågan om ekonomiskt förtal ochom önskade särskilda åtgärder mot ekonomiski förtal. Det är intressant attkonstatera att faktiskt endast drygt hälften av de tillfrågade förelagen villeha en särlagsiiftning mot ekonomiskt förtal. Knappt hälften av företagenföredrog av olika skäl snarare aktivare åtgärder av ulomrällsliga organ av typPressens opinionsnämnd. Allmänhetens pressombudsman och . 7 protokoll 1974. Ansvar för ekonomiskt förtal Fråganom åtgärder mot ekonomiski förtal har, som vi alla vet, blivit en långföljetong med många turer och en "bollning" av spörsmålet från detena ulredningssammanhanget till det andra. Del började på allvar medstraffrätlskommitléns förslag redan i början av 1950-talel, som gick ut på attbestämmelser skulle tas in i den föreslagna bedrägerikapitel.Jag har följt frågan alltsedan dess. Avde officiella uttalanden, som gjorts, är det väl bara ett av intresse som intehar nämnts. Den i slutet av 1960-talel sittande konsumentupplysningskommitténtog verkligen seriöst på den här frågan och ut- talade i sill betänkandeuttryckligen; "Kommittén vill betona vikten av attkonsumentupplysningsaspeklen beaktas vid en totallösning av problemetekonomiskt förtal, vilket utgör en lagstiftningsfråga som det är angeläget altsnarast bringa till en positiv lösning." Det har inte blivit fallet. Uttalandetatt frågan skulle ägnas "tillbörlig uppmärksamhet", vilket ocksåbiträtts av vederbörande departementschef, utskott och riksdag i olikasammanhang, har i varje fall jag uppfattat så alt departementet borde göra enkartläggning och översyn av problemkomplexet. Jag tror alt man måste göra detförr eller . Somframgår ganska entydigt av en rad remissyttranden är området bemängt medkonfliktsituationer och svåra gränsdragningsfrågor. Jag hör till dem - detframgick väl av vad jag inledningsvis sade - som anser att en rättsligreglering av ekonomiski förtal bjuder på många och komplicerade spörsmål, inteminst på tillämpningsplanel. Bevisfrågorna och skadeståndsregleringen kommeratt bli verkliga slötestenar. Men att därmed i något slags resignation ge uppinnan man ens kartlagt de många politiskt, ekonomiskt och rättsligt så ömtåligafrågorna är att ge oss förtroendevalda ett dundrande underbetyg, föi- att nuinie tala om det vitsord som måsle tilldelas . Jagär alltså inte övertygad om att del behövs en särlagsiiftning mot ekonomisktförtal. Det är möjligt att man med vissa justeringar eller kompletteringarklarar sig med de nuvarande reglerna i om förolämpning och förtal,i marknadsföringslagen och i lagen med vissa bestämmelser mot illojalkonkurrens - som för övrigt är intagen efter bedrägerikapitlel i brottsbalken.Jag vill dock påstå alt del nuvarande rältsläget är utomordentligt oklart. Minuppmaning är därför: Stoppa de många turerna vid första bästa anhåll och försökklara ut ett diffust rättsförhållande! Varje klart besked är bättre än svävandeutfästelser om översyn i annat sammanhang, oavsett om man kommer fram till ettnegalivieller ett positivt beslut i frågan om lagsiiftning. Låtmig så bara ta upp två frågor som stötts och blötts i den allmänna debatten omjustitieutskottets föreliggande betänkande med förslag om en förutsättningslösutredning. Dels har del hävdats alt utskotismajo-riteteri skulle gåstorfinansens och ärenden, dels har det förmenats att ävenen förutsättningslös utredning är ägnad att äventyra del fria ordet och naggatryckfriheten i kanten. Faktai målet är ju, som tidigare framhållits, alt inte bara Industriförbundetuttalat sig för en utredning utan även JK och NO. och uttalat all de inte vill motsätta sig en utredning. En intressantobservation i marginalen är alt NO vid behandlingen avmarknadsföringslagsförslaget 1969-1970 ifrågasatte om ärekränkningsbestämmelserinte vore till fyllest mot ekonomiskt förtal. I det föreliggande remissvaretsäger dock NO, efter att ha redovisat olika fall som han på det ena eller andrasättet haft alt göra med, att sakliga skäl talar för alt närrnare utreda fråganom ekonomiskt förtal. Del är svårt att bortse från NO;s erfarenheter ute påfallet och hans slutsats, som knappast kan ha något all göra med ekonomiskaintressen. Enannan faktor av betydelse är TCO:s inställning. I sitt remissyttrande medanledning av marknadsföringslagförslaget anförde faktiskt TCO att allmännabestämmelser om ekonomiskt förtal måste anses av behovet påkallade och attkvarstående frågor på detta område borde lösas. TCO yttrade följande: "EnligtTCO:s mening är det viktigt all även annat ekonomiskt förtal än sådant, somberör förhållandet näringsidkare emellan blir föremål för reglering antingen idetta sammanhang" - dvs. i samband med arbetet medmarknadsföringslagsförslaget - "eller i samband medkonsumenl-upplysningskommiiiéns utredningsarbete." Att konsumentupplysnings-kommitténhade uppfattningen alt frågan borde bringas lill en positiv lösning harjag redan redovisat. 1den nu aktuella remissen har emellertid TCO avstyrkt förslaget med hänvisningtill det beaktansvärda skälet alt "en bestämmelse om ekonomiskt förtal kanmedföra en oacceptabel inskränkning i pressens nuvarande informationsfrihetsamt en icke oväsentlig hämsko på konsument- och kreditupplysningen samt påarbetstagarorganisationernas företagsupplysning". Ja, den risken äruppenbar, herr talman, men vi har ju redan en lagstiftning som täcker in en delav området, och det gäller då all klara ui var gränserna i själva verket gårmellan lagstifinings-och tryckfrihets- och informationsaspekterna och vad somegentligen händer och har hänt ute i del praktiska livet. Informationsfrihetenoch den fria konsumentupplysningen är den självklara utgångspunkten vid varjeutredning om ekonomiski förtal. Men allra minst vi konsumenter kan varabetjänta av ovederhäfiiga och osanna uppgifter som ett led i en illvillig förtalskampanj,i vilken inte endast förelagarna ulan också indirekt de anställda kan drabbas.Då del gäller pressfri helsfrågorna tror jag att mycket kan ut genom ensjälvsanering, i vilken och Allmänhetens pressombudsmanär viktiga länkar i säkerhetskedjan. Och radion har sin radionämnd. Men frågankvarstår; På vilket sätt beivras de helt klara övertrampen, som pressen självinte vill kännas vid, och de fall som ligger vid sidan av massmedierna? Och hurklarar man ut de oklara gränsområdena mellan redan befintliga lagkomplex? Med tanke på deuttalanden, som har gjorts av enskilda riksdagsmän. Ansvar för ekonomiskt förtal har jag grundad anledningförmoda, att jusiilieutskottets utredningsförslag kommer alt falla. Om säsker, hoppas jag föregen del alt behandlingen i utskottet och den debatt somhar förts här skall bli en signal lill att i varje fall departementet nugör en behövlig översyn. I del här lägel biträder jag emellertid utskottetsförslag. I della anförande instämde herrar iGöteborg (fp) och (). HerrCARLSHAMRE (m): Låt mig först ge ett rakt svar på raka fråga; som investerar i bör enligt min mening under ingaomständigheter kriminaliseras. Omdet hade funnits ett förslag lill lagstiftning mot ekonomiskt förtal,skulle jag med all säkerhet icke ha kunnat rösta för det förslaget. Nuföreligger det inget sådant, utan det finns ett förslag från utskottsmajoritetensom -om formuleringen kan tillåtas-uttryckligen icke syftar till lagstiftning.Ett sådant förslag kan jag stödja, och - vad mer är -jag anser mig tvungen attstödja det, men jag måste något motivera delta. Jagdelar icke uppfattningen att företag och juridiska personer bör ha samma skyddsom enskilda människor mot det som vi kan kalla yttrandefrihetens avigsidor.Det Skall icke ha del i vårt samhälle. Vi måste betrakta företagsamhetensom en del av del offentliga, av samhället som sådant. Den är inte ett privatavsnitt av vårt samhälle.