prot · FX0997 · 1974-12-31 00:00:00 — När sedan konjunkturen går uppåtigen, då investerar man och är med och slåss om arbetskraften. Visst borde välsvenskt näringsliv kunna räkna ut även under en lågkonjunktur att de varor somman vill producera kommer det också att finnas köpare till. Ni kritiserar den statliga och samhälleligalångtidsplaneringen, men jag måste säga att i det privata näringslivet finnsdet mycket övrigt att önska när det gäller att se problemen på litet längresikt. Vi skulle ha haft 10 å 20 miljarder mera till vårtförfogande, återupprepade nu , om det hade förts en annanpolitik. Ja, det går att säga, eftersom ni inte måste bevisa ert påstående! har verkligen varitomväxlande sett ur konjunkturpolitisk synvinkel. kunde manskönja en klar konjunkturuppgång främst genom en starkt förbättrad export.Trots detta präglades arbetsmarknaden här hemma av en hög arbetslöshet, vilketföranledde oss inom att kräva en plan för sysselsättningsfrämjandeåtgärder för vinterhalvåret. Den kom , och kunde beslutaom elt batteri av stimulansåtgärder. Det mesta såg ut att arta sig väl, men så slog oljekrisentill. Läget präglades av stor osäkerhet. Regeringen ansåg sig inte kunna framlägga förslag I eljest bruklig ordning vid riksdagsstarten, men oppositionen redovisade I motioner sin uppfattning i fråga om stimulansåtgärder. Den ekonomiska politiken, m. m. Sedanockså regeringen kommit med sin bedömning och framlagt förslag om ettåtgärdspaket kunde man vinna en bred enighet om storleksordningen av denstimulans som borde sättas in för att motverka energikrisens köpkrafthämmandeeffekt. De höjda priserna på energi hotade att suga upp så mycket köpkraft attefterfrågan återigen måste beräknas sjunka ner på en nivå som skulle skapasysselsättningsproblem. Efter ingående förhandlingar träffades inomfinansutskottet en överenskommelse mellan , ochsocialdemokratiska partiet beträffande den ekonomiska politiken för detnärmaste halvåret, vari bl. a. även i svensk ekonomiskpolitik en tidsbegränsad momssänkning ingick såsom konjunkturpolitiskt instrument. Vi var medvetna om de problem och det merarbete somhandeln måste få vid en tidsbegränsad momssänkning. Det var för oss som inomfinansutskottets ram förde förhandlingarna självfallet angeläget att söka närakontakt med ledande representanter för handeln. Sedan handeln efter en visstvekan valt att tillämpa öppet avdrag vid kassan har man på ett förtjänstfulltsätt bidragit till att förstärka effekten av momssänkningen. för att sänkningen inte skulle slå igenom har verkningsfulltskingrats. Jag vill uttala min uppskattning och tacksamhet inför handelnsmedverkan på detta sätt. Det kan nu konstateras att åtgärderna inom ramen för denträffade överenskommelsen haft avsedd effekt. Efterfrågan på hemmamarknaden haräntligen rört på sig. Det är inget tvivel om att det finns ett klart sambandmellan de åtgärder som beslutade om och den situation vi nuhar, som närmar sig begreppet högkonjunktur. Dels har naturligtvis efterfrågan fått sig en rejäl skjutsuppåt av bl. a. de extra barnbidragen och pensionstilläggen men kanske främstav den sänkta momsen. Dels - och säkerligen är det infe mindre viktigt beslutsamhet som visade stärkt framtidstron och ökat trygghetenför många, både konsumenter och företagare. Statsmakterna sitter inte passiva.Det var det viktiga besked som gavs, och detta har alldeles säkert haft engynnsam effekt på ett psykologiskt plan. visar hur otroligt svårt det är attmed acceptabel säkerhet ställa diagnos på konjunkturutvecklingen. Men det visarockså - och det är faktiskt viktigare att denna svårighet inte får leda tillpassivitet. Det är bättre att ta Utet fel och handla litet fel än att inte hanågon uppfattning alls och inte handla alls. Det kan vara värt att stryka under detta . Läget fördet närmaste året är återigen svårbedömbart. För vårt land blir helt totalt sett ett bra år. Men den som har ansvar för den ekonomiskapolitiken får inte stirra sig blind på detta förhållande. Det viktigaste ärvilken trend som råder och vilken som kan anses trolig för dentid vi har att fatta beslut om. Det kan inte sägas för ofta att grunden för enframgångsrik stabiliseringspolitik ligger i en tidig observans av ändringar ikonjunkturförloppet. Denna observans måste också innefatta förändringar i andraländer och de åtgärder som där vidtas, eftersom vår export i så hög grad ärberoende därav. Det ärenligt min uppfattning mer som pekar på en fullt märkbar Den ekonomiska politiken, m. m. försvagning av konjunkturen än motsatsen. Den Nr 97 internationella konjunkturen försvagas klart. Effekterna på vår export Fredaeen den och senare på sysselsättningen kan komma som ett brev på posten. -jj j J974 Även om jag inte vill uppträda som någon olyckskorp, såfinns det anledning att vädja om stor beredskap i . Allasinnen bör stå öppna för att registrera tecken på förändringar. Det voreödesdigert om motåtgärder mot en konjunkturavmattning skulle låta vänta på siglika länge nästa gång vi börjar rutscha utför som 1 971. Målet förstabiliseringspolitiken bör vara att försöka haka på nästa uppgång i deninternationella konjunkturen, som troligen kan förväntas i början avår 1976, utan att någon egentlig svacka i den inhemska konjunkturen uppstårdäremellan. I det allra närmaste perspektivet kan någon kanske oroasöver den snabba förbättringen i den inhemska efterfrågan. Finns det kanske riskför att inflationen späds på ytterligare genom för hög efterfrågan? Jag ärpersonligen inte rädd för det. Jag tror att vi nu skall ha litet is i magen.När vi bedömer siffror som tyder på ökad efterfrågan, så får vi inte bara se pådet värdemässiga, som genom en ofta hög prisstegring registrerar kraftigtstigande kurvor, utan också på det volymmässiga. Även om vi när året är slutkan konstatera att vi haft en prisstegring på oroande eller mer, såtror jag att en analys av orsakerna härtill skall visa att skulden inte enstill någon tiondel bärs av för hög efterfrågan hos hushållen. Industrin har sålänge gått med betydande outnyttjad kapacitet att det i allmänhet finnsresurser att utnyttja. En av hörnpelarna i en expanderande ekonomi ärinvesteringsverksamheten. Det är en glädjande ökning som sker. Inte minstantyder ökningen av industrins byggnadsinvesteringar att industrins kapacitetkommer att öka. Den förbättrade lönsamheten i många branscher har förbättratsjälvfinansieringsgraden. Det är alldeles uppenbart att den varit hälsosam förinvesteringsviljan. Investeringslusten måste nu hållas uppe. Jag vill intesticka under stol med att utvecklingen på kapitalmarknaden inger viss oro. Detfinns inget att säga om att åtgärder satts in för att hindra utströmning avvaluta från landet. Men de kreditrestriktioner som satts in verkar nu - efteren hamstringsvåg som hade kunnat förutses - kunna leda oss in i en situation,som kusligt mycket påminner om det beryktade idiotstoppet från 1969-1970. Detfår helt enkelt inte ske. måste vi ställa krav på en så aktivriksbankspolitik att inte investeringsverksamheten här hemma lider skada. Som jag tidigare berört ligger den förbättrade lönsamheteni många företag bakom uppgången i investeringarna. Det är angeläget att såmycket av de besparade resurserna som möjligt plöjs ner i företagen för attgarantera fortsatt expansion och därmed trygghet för de anställda. Att en vissdel av vinstmedel nu föreslås bli använda till arbetsmlljöfonder är av värde.Om genom de kraftigt stegrade exportpriserna den höga vinstnivån består ävenunder 1975, kan det finnas stabiUseringspolitiska, rättvisemässiga ochfördelningspolitiska motiv för en särskild behandling av företagens speciellakonjunkturvlnsfer. En godlönsamhet inom företagen är av betydelse för expansion och Den ekonomiska politiken, m. m. för attbereda de anställda trygghet. Men måste beaktas att denförmögenhetsökning som sker genom nedplöjning av vinstmedel inte enbart kommeraktieägarna till del. Vi har därför inom arbetat föratt löntagarna skall beredas möjlighet att få andel i företagens långsiktigasparande. Ett system härför kan utformas på olika sätt. En grundläggandeförutsättning för att det skall fungera är att det är lagbundet och att företagöver en viss storlek åläggs medverka. Det måste finnas möjlighet att skapa ett system där en delav vinsterna inom framgångsrika exportföretag kommer löntagarna till delsamtidigt som kapitalet kan arbeta vidare. På kan det bli ettverksamt instrument för att dämpa spänningar inom ekonomin som följer medinternationell Infiation. Så kraftigt ökade vinster för det senasteverksamhetsåret som vissa exportföretag visat utgör otvivelaktigt en risk förden ekonomiska stabiliteten. Löneglidningen blir lätt så snabb att den heltförrycker resultatet av avtalsförhandlingarna och blir ett hot mot ensolidarisk lönepolitik. Genom överenskommelse med regeringen får vinu en utredning om andel för de anställda i företagens kapitaltillväxt.Självfallet måste en sådan utredning lyssna noga på vad arbetsmarknadens parterhar att säga. När jag nu övergår till att berörafinansutskottets betänkande nr 25 är det med tillfredsställelse jag kankonstatera att vi från sida som enda parti helt står förbetänkandet utan några reservationer. 1 allt väsentligt delas våra I betänkandet redovisadebedömningar och ställningstaganden av representanterna för detsocialdemokratiska partiet. Att så är fallet sammanhänger med denöverenskommelse som kunnat träffas och enligt vilken vi inom fåttgehör för många betydelsefulla men tidigare av socialdemokratiska partietavvisade förslag. Vi å vår sida har påtagit oss ett ansvar för genomförandet avbetydelsefulla reformer. ledare, , kommer att i sittanförande ingående behandla den träffade överenskommelsen och dess innebörd,varför jag kan avstå från att närmare kommentera den. Lydelsen finns ju förövrigt helt Intagen I betänkandet. I vad gäller de till betänkandet fogade reservationernaavstår jag helt från att kommentera reservationen 1 av . På två punkter har utskottets socialdemokratiskarepresentanter anfört reservationer. Detta är helt I enlighet med vad som stodklart för båda parter då den i utskottefs betänkande redovisadeöverenskommelsen träffades. Reservationen 5 av m. fl. avser det imotionen 1854 mom. 3 av m. fl. framförda yrkandet att hosKungl. Maj:t skall begära att skatteufredningen i tilläggsdirektiv ges iuppdrag att framlägga förslag till inflationsskydd i skattesystemet. Vi nödgasmed beklagande konstatera att man från socialdemokratiskt håll inte kunnatansluta sig till detta yrkande. Då denna fråga vid flera tidigare tillfäUenbehandlats I debatter finner jag infe anledning att närmare beröra vad somanförts i reservationen. Argumenten från båda sidor är väl kända. I utskottetsbetänkande anges också att skrivningen innefattar ett yrkande med istort sett samma lydelse som i motionen 1852 mom. 4 av m. fl. På dennapunkt råder enighet mellan , och moderatasamlingspartiet. Reservationen 9 av m. fl. avser den andra avde två punkter beträffande vilka samförstånd ej rått mellan ochsocialdemokratiska partiet. Den avser yrkanden om en parlamentariskbesparingsutredning i motionerna 599, 932, 1852 och 1853. Även beträffandebetydelsen av tillsättandet av en parlamentarisk besparingsutredning hardebatter vid flera tillfäUen förts, och argumenten från båda sidor är välkända. Jag beklagar att socialdemokratiska partiet ej kunnat biträda dettayrkande, vari enighet också råder mellan , ochmoderata samlingspartiet. Vad anförde såsom skäl för att intebiträda detta förslag har vi vid flera tidigare tiUfällen bemött här ikammaren, och jag kan inte tänka mig att saken gagnas av att vi tar upp vidareträta. Vi har olika uppfattning. För vår del tror vi att det skulle kunnaåstadkommas väsentliga saker när det gäller både rationalisering och besparing,om man griper sig an med dessa problem utifrån den synpunkten att man villvinna verkliga resultat. Det är förklarligt att och moderatasamlingspartiet i reservationerna 2 A och 2 B vart för sig anfört egnaskrivningar i fråga om yrkanden avseende de allmänna riktlinjerna för denekonomiska politiken, då dessa partier ej medverkat vid den överenskommelsesom utgör en väsentlig grund för de riktlinjer vi från sida varitmed om att utforma. Det ligger i sakens natur att vi från sida ivissa fall avstått från att vidhålla yrkanden om bifall till motioner, somtillgodosetts på annat sätt genom den träffade överenskommelsen, eller där vi inuvarande sammanhang avstår att helt fullfölja våra yrkanden. Sådanaställningstaganden är ju för övrigt väl kända för åtminstone centerpartietfrån den uppgörelse som träffades mellan socialdemokraterna,och . På motsvarande sätt som då skedde har vi nu frånfolkpartiets sida genom det särskilda yttrandet 1 motiverat vårtställningstagande. Jag viU också säga några ord med anledning av utskottetsbehandling av motionen 1857 av i m. fl. som avser rättför postverket att inrätta en portoutjämningsfond. I princip delar jag motionärernas uppfattning och hartidigare engagerat mig för att postverket borde få behåUa den överavkastningsom uppstått och uppstår för att genom en portoutjämningsfond undvika ellerfördröja en portohöjning. Departementschefens förslag om en extra avskrivning på 22miljoner kronor innebär ett visst beaktande av postverkets framstäUning. Jag ärmedveten om att postverket inte anser detta till fyllest. I rättvisans namn börpåpekas att denna avskrivningsrätt för postverket i verkligheten inte innebärett tillskott till verkets resurser av den angivna storleken utan inskränkersig till ett belopp, som motsvarar förräntningen av ett med 22 miljoner kronornedsatt kapitalbelopp, dvs. Jag vill emellertidhänvisa till vad utskottet anfört av förståelse Den ekonomiska politiken, m. m. 4 protokoll 1974. Nr 97 för postverkets strävanden attstärka sin konkurrensförmåga och så långt Fredaeenden möjligt undvika eUer begränsaportohöjningar. Inte minst från prisstabili- 31 mai1974 seringssynpunkt är dettavärdefullt. Den ekonomiska politiken, m. m. När utskottet sett sig nödsakat att i nuvarandestatsfinansiella situation avstyrka bifaU till motionens förslag om inrättandeav en portoutjämningsfond, så innebär detta inte att förslaget avförts frän attframdeles på nytt kunna övervägas. I detta sammanhang vill jag erinra om att även andraförhållanden inverkar för postverkets del. Jag tänker då på avvägningen aversättningen till postverket från den nyinrättade för postverketstjänster. Jag vill vädja till finansministern att han skall visa postverket enberättigad generositet, då det nu ligger i regeringens hand att avgöra deskiljaktiga uppfattningar som redovisats från förhandlingarna mellanpostverket och . Det kan inte vara rimligt att ensidigtkammar hem fördelarna av sammanslagningen. inställning i fråga om u-hjälpen ochfasthållandet vid det fattade beslutet om uppnående av enprocentsmålet äralltför välkända förhållanden för att jag skall behöva gå närmare in härpå. Detkommer också att tas upp i debatten senare av , Jag nöjer mig medatt konstatera att vi har kunnat uppnå en anslutning till det eniga uttalandesom gjorts inom utrikesutskottet. Vi folkpartister har också i vårt särskilda yttrande nr 1vid finansutskottets betänkande nr 25 lämnat en särskild redovisning av hur viuppfattar denna sak i förhållande till uppnåendet av enprocentsmålet. gällerdet att handla både snabbt och effektivt för att hjälpa de verkligt fattiga ochhårt drabbade länder som berörs av den fond som snart skall inrättas. Om vidå bara handlar i enlighet med dessa intentioner bör det inte vara någonsvårighet för oss att uppnå det mål som vi har uppställt. Låt mig bara avslutningsvis säga några ord till herrÅsling med anledning av att han menade att det fanns en alltför bräckligoch smal grund för det gemensamma uttalande som har utformats av folkpartietoch socialdemokraterna. Jag beklagar att inte fann det möjligtatt vara med om den trepartiöverenskommelse som enligt vad vi kunde förstå låginom räckhåll så länge att det bara var på sista sluttampen som det inte varmöjligt att uppnå den enighet som då hade utgjort en bredare grund för ettställningstagande. När sedan beklagar att man inomfinansutskottet inte på ett tidigare stadium behandlade motionernaangående stabiliseringspolitiska konferenser, får jag helt ta på mig ansvaretför att utskottet beslöt att skjuta på behandlingen av dessa motioner till dessvi skulle behandla kompletteringspropositionen. Jag tror mig kunna konstateraatt vi på detta sätt bäddade för att man från regeringens sida verkligenprövade något av vad som låg i idén med stabiliseringspolitiska konferenser.Jag kan givetvis inte garantera att det inte hade kommit till stånd sådanasamtal om utskottet inte hade skjutit på behandlingen. Men jag har anledningtro att vi i varie fall medverkat till att det fanns en större beredvillighethos regeringspartiet att agera på det kloka sätt som vi anser ligga inomstabiliseringspolitiska konferensers ram även om man denna gånginte har tagit steget fullt ut. Vi har vid ställningstagande iutskottet hållit fast vid att man i fortsättningen bör utnyttja dettainstrument i full utsträckning och skapa de resurser som behövs för verkligtgoda bedömningar i betryggande tid före avtalsförhandlingar. Jag anser den förbättrade förståelsen för betydelsen avstabiliseringspolitiska konferenser vara mycket värdefull och menar att mandärigenom får förutsättningar att uppnå en större samstämmighet mellan olikaparter i vad gäller en totalawägning av effekten av avgifter och löner. Dettakommer att göra det mycket lättare att undvika kapplöpningen mellan priser,löner, nya skatter och nya prisökningar och att ta hänsyn till allaparters berättigade krav. Vi kan inte bara ensidigt säga att löntagarna skall avståfrån lönehöjningar utan att ta hänsyn till att andra parter ensamma kan ta hemextravinster till följd av det förhållandet att vårt land förfogar övernationella tillgångar, som kan utnyttjas nästan på samma sätt som oljeländernautnyttjar sina oljeprodukter gentemot den övriga världen. Det gäller för oss att vara ärliga mot varandra och attinom ramen för stabUiseringspolitiska konferenser redovisa ärliga ochuppriktiga ställningstaganden. Under sådana förhållanden anser jag att viskall kunna uppnå en betydande stabilitetsförbättring och komma fram till enväsentligt lägre och mindre påfrestande prisstegring. Om det sedan skulle visa sigatt man inom andra länder inte lyckas uppnå en motsvarande effekt, så att detsvenska näringslivet får en alltför stark konkurrenskraft gentemot utlandet,bör vi ha möjligheter att komma till rätta med den utvecklingen utan att få enensidig, hemmagjord inflation. Med vad jag nu har anfört ber jag att få yrkabifall tiU finansutskottets hemställan i dess betänkande nr 25, märk väl påalla punkter. Efter att ha lyssnat på utskottetsrepresentanter och på företrädarna för reservationerna vill jag säga, att denväsentligaste uppgiften för mig kanske är att försöka ge litet mera allmännabeskrivningar och bedömningar av bakgrunden till den ekonomiska situation somvi lever under och som naturligtvis varit det avgörande motivet för attvi sensationellt nog har träffat en ekonomisk överenskommelse överpartigränserna av den art som redovisas bl. a. även i finansutskottetsbetänkande. Låt oss börja med att konstatera att finansutskottet isitt betänkande återger de väsentliga avsnitten om den ekonomiska utvecklingenpå det sätt som de presenteras i kompletteringspropositionen. Utskottetansluter sig till regeringens bedömningar med avseende på dagsläget, och jagvågar väl också säga med avseende på den framtid som man med realistiskabedömningar kan överbUcka. För en gångs skull skulle vi således vara ganskaeniga när vi bedömer dessa avgörande och viktiga frågor, nämUgen omuppfattningen att vi lever i en påtaglig högkonjunktur, som av allt att dömakommer att prägla 1974. PersonUgen tror jag att så kommer att bli fallet ocksåett stycke in på 1975, i bästa fall kanske ännu längre. Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. Jag bygger mitt antagande på bl. a. det förhållandet attdet i de tre stora nationerna jag menar nu stora i avseende på den ekonomiskabetydelsen , och för dagen inte finns några tecken somtalar för någon speciell avmattningstendens. 1 tidigare bedömningar och i dedebatter vi hade här i kammaren var det hela annorlunda. var det vanligt att man, i varjefall i , räknade med en konjunkturdämpning, som rimUgtvis skulle inträffahösten 1974. De senaste bedömningarna från det hållet redovisar att den härkonjunkturdämpningen, om den över huvud taget blir aktuell, blir måttlig ochatt denna stora, tunga nation på det hela taget kommer att hålla efterfråganuppe. I och i framför allt i den senarenationen räknade man under intrycket av oljekrisen medstarkt negativa inslag i tillväxten; man talade t. o. m. om en nedgång på 10procent. 1 var man väl I sina mest förhoppningsfulla ögonblickinne på någonting av plus minus noll. har lyckligtvis dessa spådomar inte längre någonrelevans. 1 de ledande industrinationerna förutser man en fortsatt ekonomisktillväxt för det närmaste året, om ock i mera måttlig takt än låt mig sägaunder . För vår egen del är den ekonomiska bUden också radikaltannorlunda än . Oljekrisen har icke inneburit någon tillbakagångi vår ekonomiska aktivitet. Efterfrågan på vår produktion hålls på en stadigthög nivå, och tillgången på drivmedel och energi är tillfredsställande. Detmera kvarstående intrycket av de dramatiska händelserna ärnaturligtvis prisstegringen på oljan, men såvitt vi kan bedöma har vi väl nukommit fram till ett prisläge där en mera stadigvarande stabilisering harinträtt. Den bestående starka efterfrågan på svenskindustriproduktion får man dokumenterad, om man ägnar åt attstudera de statistiska sifferuppgifter som talar om utvecklingen på området.Vad som är det intressanta är att man här har haft ett accelererat tempo iefterfrågan . I fråga om leveranserna från svensk industri hade vi enökningstakt på , om jag jämför med förstakvartalet , , från förstakvartalet till , har denna ökningstakt noterats . Det har gått dubbelt så snabbt under den senastetolvmånaders-perioden. Vi kunde avläsa en orderingång som låg 21procent högre än . kan vi avläsa en orderingång somligger högre än . Vi kunde slutligen avläsa enorderstock som var större än . ärorderstocken större än vad den var . Allt detta är visserligen räknat i löpande priser, mentendensen är så klar och otvetydig att jag vågar stå för vad jag tillät migsäga: Vi har haft ett accelererat tempo i konjunkturuppgången, särskiltmarkerat under de Den ekonomiska politiken, m. m. Denna lovande ökning i efterfrågan på vår Nr 97industriella produktion, som vi har avläst tlUbaka, harstadigt Fredaeen den och radikalt förändrat hela den ekonomiskasituationen i vår interna 31 _: 1974 ekonomi. Vi har haft en motsvarande glädjande ökning påsysselsättningsfronten. Den sista räkningen för maj månad visar som bekant 69000 lediga platser och 45 000 anmälda arbetslösa. Jag lade märke till att herrWerner i i sitt inlägg sade att så länge det finns 45000 arbetslösa, har vi en osedvanligt hög arbetslöshet. Men man kan icke se densiffran isolerad, man måste se den i samband med efterfrågan på arbetskraft.Senast under gårdagen hade vi på regeringsplanet en genomgång med ledningen förarbetsmarknadsverket, som med hänsyn till att vi nu har ett tidigare okäntutbud av arbetssökande tillät sig dra den konklusionen att vi aldrig tidigarehar haft så låg arbetslöshet, om man ser på ett korrekt sätt, som just nu.Ökningen i antalet lediga platser under den senaste månaden har varit starkareän vad som i medeltal har gällt , ocharbetslöshetens nedgång har också under denna senaste månad, mellan april ochmaj, varit väsentligt mera påtaglig än vad som representerar medeltalet underden senaste tioårsperioden. Vi har rikssiffror som innebär att detfinns 150 lediga och obesatta platser på 100 arbetslösa. Blandstorstadsområdena redovisar , och mer än två ledigaplatser på varie arbetslös.