prot · FX0946 · 1974-12-31 00:00:00 — senare århar också tillfört arbetsförmedlingarna en lång rad nya arbetsuppgifter.Arbetsförmedlingarna skall vara pådrivande när det gäller att tUlskapaanpassningsgrupper. De skall administrera femkronan, och det kontantaarbetslöshetsstödet. De skall svara för en hel serie frågor i samband medarbetsmarknadsutbUdningen etc. Allt det här innebär naturligtvis att arbetsförmedlingarnahar fått se sin arbetsbörda successivt växa sig större och större. Dessutom harman funnit det nödvändigt att vidta omorganisationer avarbetsförmedlingarnas verksamhet. Säkert har de omorganisationerna verkligenvarit nödvändiga, men det är också säkert att de inte har bidragit tiU attskapa någon alltför stor arbetsro för dem som jobbar på arbetsförmedlingen. Man har från tid tiU annan kunnat iaktta ganska allvarligaköproblem inom arbetsförmedlingens verksamhet. Det har funnits besvärande köerinom arbetsvärden och inom yrkesrådgivningen. har man i de aUra flesta falllyckats råda bot på köerna genom specialinsatser med särskilt inkaUad personal,exempelvis , men vi har egentligen inga garantier för att inte nyaköproblem kommer att uppstå . Vi kan vidare konstatera att bUdandet avanpassningsgrupper på företagen inte har gått i den takt som man kanske skulleha önskat, och en orsak till detta kan naturligtvis vara att intearbetsförmedlingarna har haft tillräckliga resurser. På sina håll i arbetsförmedlarkretsar har det uttalatsfarhågor för att det rena förmedlingsarbetet skulle bU lidande på den mångfaldav andra, viktiga arbetsuppgifter som man har att ta itu med. Dessa problem måste naturiigtvis lösas, och det får välanses vara tvivelaktigt huruvida man också för framtiden skall lita tillspecialinsatser av särskilt inkallad personal för att undanröja de köproblemsom kan uppkomma. Det måste vara motiverat med en översyn av arbetsförmedlingarnasarbetsfördelning och långsiktiga utveckling. Man måste skapa garantier för attingen av de många viktiga sektorer som arbetsförmedlingarna sysslar med blireftersatt. Man måste göra långsiktiga bedömningar av arbetsförmedlingarnasresursbehov, både ekonomiskt och personellt, bl, a. för att få rätt omfattningpå aspirantutbildningen. Det är dessa frågeställningar som bildar bakgrund för detyrkande som finns i motionen 1547 och som alltså går ut på att man skulle tUlsättaen utredning för att genomföra en översyn. är det ju meningen att det skall tillsättas ensysselsättningsutredning, som har diskuterats ganska mycket fram och tillbakahär , I det sammanhanget vill jag gärna ge en kompUmang tiU regeringen förden snabbhet med vUken man numera verkställer önskemål som oppositionen framförmotionsvägen. Om man kommer att få det snabba genomförandet också ifortsättningen, så lovar det gott för den framtida politiken. Denna sysselsättningsutredning kan rimligen förväntas -det är i vage fall vår förhoppning - leda till resultat som kommer att innebäraväsentliga förändringar när det gäller arbetsmarknadspolitiken ochnär det gäUer sysselsättningspolitikens allmänna uppläggning. De förändringarnakommer helt naturligt också att på ett mycket kraftigt Arbetsmarknadspolitiken m. m. Arbetsmarknadspolitiken m. m. sätt påverkaarbetsförmedlingarnas arbetsförhållanden. Därför delar jag den bedömning somman gör i utskottet, nämligen att man inte nu bör tiUsätta en utredning för attse över arbetsförmedlingarnas verksamhet och utveckling. Det måste vara rimligtatt avvakta vilket resultat sysselsättningsutredningen kommer till. Det ärockså helt klart att när den utredningen är färdig, kommer behovet av en sådanhär översyn och planering att vara ännu starkare än vad det är . Jag villdärför tillstyrka utskottets förslag på denna punkt. Jag skulle litet viUa beröra en annan frågasom gäller arbetsförmedlingarna. I reservationen 5 av i m.fl. uttalar man sig för inrättandet av lokala styrelser vid arbetsförmedlingarna.Varken i den motion där den här tanken först förts fram eller i reservationensägs det någonting om vilka beslutsfunktioner och arbetsuppgifter dessa lokalastyrelser egentligen skulle ha. Däremot har man framfört tanken på lokalastyrelser för arbetsförmedlingskontoren som en form av decentralisering. Det ärhelt klart att det för en centerpartist låter bestickande om man har möjlighetatt decentralisera beslutsverksamheten. Men frågan är naturligtvis:TiUsättandet av styrelser som inte har några egentliga uppgifter, är detdecentralisering? Är det inte snarare en form av skendecentralisering? Givetvis är ett ökat lokalt inflytande över de flestapolitiska områden något mycket angeläget, och det är också en fråga somcenterpartiet har drivit med ganska stor konsekvens. Men det här ökade lokalainflytandet bör inte utövas genom styrelser i lokala enheter av statliga verk.Det rätta organet för politisk handläggning av lokala frågor måste rimligtvisvara kommunen. Kommunen bör ocksä Ua ansvar för sysselsättningsfrågorna. Det äralltså kommunen som bör, för att citera reservationen, "initiera behövligastödåtgärder inom sina verksamhetsområden". Jag ser i reservanternas förslag en risk för attkommunerna avlastas ansvaret för sysselsättningsfrågorna och att de frågornaförs över till de lokala statliga organ som arbetsförmedlingarna utgör. Det ärenligt mitt sätt att se helt i strid med decentraliseringssträvandena. Över huvud taget är tanken på lokala styrelser i statligaorgan någonting som jag finner ganska oroväckande, om man skulle försökagenomföra den tanken inom andra politiska områden och vidareutveckla detta. Detär väldigt angeläget med ett ökat kommunalt inflytande översysselsättningsfrågorna. Jag har dessutom den förhoppningen att enlänsdemokratisk reform kommer att leda tUl att arbetsmarknadspolitiken också pålänsnivå i högre grad kommer under ett direkt folkvalt organ. Det är denutveckling som vi vUl stödja. Reservanternas förslag går i direkt motsattriktning, och jag vUl även i det här fallet yrka bifall till utskottetsförslag. Den allmänna arbetslöshetsförsäkringen har diskuteratsmycket här , och jag skall inte orda alltför mycket om den. Det harframförts under dagens lopp att vi med vårt förslag tiU en allmänarbetslöshetsförsäkring skulle viUa undergräva de fackliga organisationernasstäUning och koppla bort arbetslöshetskassorna. i Tvärålundframhöll på ett tidigt stadium av dagens debatt att i sin motionbetonade vikten av att man tar tiU vara allt det positiva som finns idet nuvarande systemet med arbetslöshetskassor. Trots att han sade detta kombeskyllningen tUlbaka senare i debatten, att vi skulle viUa undergräva devärden som finns i det nuvarande systemet, och jag vill därför än en gång slåfast att vi har inte på något sätt definitivt tagit ställning till hur det härskall utformas, men vi är helt på det klara med att man måste ta tUl vara deerfarenheter och de värden som ligger i det nuvarande systemet. Man får intevidta åtgärder som innebär att man minskar löntagarnas inflytande över hurarbetslöshetsförsäkringen sköts. förde ett mycket intressant resonemang iett av sina inlägg. Hans uppfattning om de icke- socialistiska partierna är juatt de är något slags politiska avläggare av storfinansen, och han drar då denslutsatsen att politiska avläggare av storfinansen har naturligtvis ingetintresse av att driva en sådan fråga som en allmän arbetslöshetsförsäkring.Alltså, menade , måste det här med allmän arbetslöshetsförsäkringha varit någonting som mittenpartierna kommit på just . Sedan råkar den historiska verkligheten vara - som är välbelagt - att och även har drivit den här frågan i över ettårtionde. Det finns alltså en motsättning mellan den historiska verklighetenoch uppfattning om verkligheten. Endera är den historiskaverkligheten felaktig eller också är uppfattning ommittenpartierna felaktig. Personligen tror jag mera pä den historiskaverkligheten än på . Men jag fick en liten förklaring till den här mycketegendomliga synen som hade. Det var i ett senare inlägg, där detvisade sig att bedömning av den nuvarande politiska situationenbaseras på hans minnen . höU ett mycket engageratanförande om hur den politiska situationen var och vad depolitiska partierna då tyckte, och det är tydligen detta baserarsina ställningstaganden på. skall inte jag säga något ont om . Jagråkade födas det årtiondet, och det är i stort sett det enda jag minns av det.Därför kanske jag är ursäktad om jag föredrar att bygga mina politiskauppfattningar på något senare data än dem som av allt att dömabygger sina uppfattningar på. Flera före mig har uttryckt sin förvåning över att vpk ochsocialdemokraterna, som ju i sin reservation tycks ansluta sig till tanken påen allmän arbetslöshetsförsäkring, ändå inte gör det hela vägen fram och att deinte stödjer tanken på ett principbeslut. Jag konstaterar alltså att när detkommer tUl kritan vet uppenbarUgen varken vpk eller socialdemokraterna vad manegentligen vill; man vet inte om man vill ha en allmän arbetslöshetsförsäkringeller inte. Jag yrkar bifall tUl reservationen 7 iinrikesutskottets betänkande och i övrigt bifall till utskottets hemställan. Arbetsmarknadspolitiken m. m. HerrLORENTZON (vpk) kort genmäle: Vid denna sena tidpunkt tänker jag inteförlänga debatten mycket. Jag respekterar ungdomen och har respekt även för dessövermod. Det hör ungdomen till att vara Utet framåt, även om den då och då slåröver. Den sisteärade talaren sade; Jag var inte med och har Arbetsmarknadspolitiken m. m. . därföringen aning om vad som hände dä. Men lika fullt ville han göra gällande att jaghade fel, när jag helt kort berättade hur det gamla bondeförbundet uppträdde dåexempelvis arbetarna i försökte övertala skogsarbetarna att gå med iarbetslöshetsförsäkringen. Hur många måste inteSkogsarbetareförbundet offra på propaganda för att övertyga skogsarbetarna omfördelarna med att gå med i den frivilliga arbetslöshetsförsäkringen! Jo, därför att de människor som inte har en aning om,trots att han tillhör samma partis avläggare, påstod att det var fråga omunderstödsanda. Jag tycker som sagt det är tiusigt med ungdom, och jagtilltalas även av dess övermod. Men överslagen får kanske inte vara hur storasom helst. Jag vill uppmana denne yngling att i hävderna läsa omarbetarrörelsen och om det gamla bondeförbundet. Då får han kanske klart försig efter vilka linjer arbetarrörelsen gick fram när det gällde att hävda sittmänniskovärde och hur arbetarna då bekämpades av det gamla bondeförbundet. () kort genmäle: Vad jag egentligen ville ha sagt med mittförra inlägg i denna fråga var att jag inte är beredd att inveckla mig i någonhistorisk debatt med . Och jag är väl fortfarande inte beredd attta upp någon sådan debatt, även om det kunde finnas förutsättningar för attgöra det meningsutbytet både ingående och intressant. Jag vidhåUer att när man skall ta ställning till aktuellapolitiska frågor finns det senare data att hålla sig tUl. (vpk) kort genmäle: Herr talman!Detta inlägg avstår jag från att bemöta. HerrDANELL (m): Det är frestande att böria detta inlägg med: Förlät enyngling! Men jag lämnar den saken därhän. Trots att vi nu tycks ha efterkrigstidensrekordarbetslöshet bakom oss har vi fått nya och till synes kroniskasysselsättningsproblem för vissa grupper. Man märker också i propositionen frånarbetsmarknadsdepartementet att en av dessa grupper har fått en specieUtförmånlig behandling, nämUgen kvinnorna. Detta är självklart en välkommenpolitik, men jag kan inte förstå att en delvis ny inriktning avarbetsmarknadspoUtiken måste utesluta rejäla åtgärder för en annan grupp påarbetsmarknaden som har en mycket mörk framtid. Jag tänker här på dem som ingethögre önskar än att få använda sina hårt och ibland dyrt inhämtade kunskaper iarbetslivet men alltför ofta nekas denna rättighet, nämligen deunga och nyutbildade. För att belysa den gruppens stora problem på enarbetsmarknad som saknar både nyföretagande och sund tillväxt har jag imotionen 1139 presenterat en del åtgärder som syftar till att underlättaövergången mellan utbildning och arbetsmarknad. Med hänsyn till den efterkompromissen mellan mittenpartierna och regeringen jämfört med tidigare irealiteten oförändrade ekonomiska politiken känns dessa förslag än angelägnare.Jag instämmer således i uttalande om vikten av att mötaungdomsarbetslösheten med rejäla åtgärder. I min motion har jag understrukit att det visst utförtsmycket arbete på våra arbetsförmedlingar och i för deyngre som försöker få arbete, men att detta arbete hittiUs inte tycks ha varitsärskUt målinriktat eller prioriterat. Visst är beredskapsarbeten bra för entid, och visst är det bra att man kan erbjuda den ena kursen efter den andratill den arbetslöse i hopp att det snart skall bli bättre på arbetsmarknaden.Men detta räcker inte. En färdigutbildad ung människa måste också ha rätt attkänna trygghet i vårt samhälle. Att bli erbjuden ett beredskapsarbete i sexmånader, varefter den stora ovissheten åter skall inträda, kan säkert mångagånger kännas mycket grymt. I motionen 1139 har jag därför framlagt ett antal förslagom hur vi redan i skolan på ett tidigt stadium skall kunna hjälpa in en elev påett spår som tar hänsyn både tiU hans eller hennes kvalifikationer ochintressen och tiU arbetsmarknaden. För att denna hjälp skall kunna bli effektivmåste eleven, oavsett om det gäller grundskola eller gymnasium, nås av enindividueUt inriktad obligatorisk yrkesvägledning. är det så attden yrkesvägledning som eleverna möter består av en föreläsrung omarbetsmarknaden, varefter vägledaren upplyser om var och när han är åtkomligför frågor och samtal. Det är uppenbart att ett sådant system aldrig når demsom har störst bekymmer med sin framtid. Det kan vara svårt att självmant gåtiU en vägledare och tala om sina svaga prestationer och kanske dåligakunskaper, om hur man skall börja en utbildning som skall ge resultat. Meddagens yrkesvägledning, där också den gamla kontakten meUan yrkesvalslärarenoch eleven är bruten, är det inte konstigt att de med låga betyg och avbrutenskolgång utgör en mycket stor grupp bland de arbetslösa ungdomarna. Den således nödvändiga studie- och yrkesorienteringen, somskall vara av individuell karaktär, bör nå eleverna i klass nio i grundskolanoch föUa dem upp genom hela gymnasiet. Orienteringen måste, för att den skallbli effektiv, ske i fast samverkan mellan arbetsmarknadsmyndigheterna, skolan,hemmen, näringslivet och de fackliga organisationerna. Skolans yrkesvägledningbör omfatta även den internationella arbetsmarknaden, vilken utgör ettattraktivt alternativ för många, inte minst som ett led i en utbildning. Denna utvecklade yrkesvägledning bör också finnas underden postgymnasiala utbildningen, för att motverka dyra och tidskrävandefelsatsningar på utbildningsvägar som kanske inte passar vare sig denstuderande eller arbetsmarknaden. Den nya syo-verksamheten i våra grund- ochgymnasieskolor borde "översättas" till de postgymna.sialautbildningsvägarnas förhållanden. Jag har velat nämna dessa mina förslag tillåtgärder då de finns med i den motion som delvis behandlats avinrikesutskottet. Jag har försökt visa på en helhetssyn som tyvärr saknasmen som vi måste få till stånd när det gäller politiken för att skapa enarbetsmarknad också för dem som är . Man börkomma ihåg att det är en utbredd uppfattning Arbetsmarknadspolitiken m. m. Arbetsmarknadspolitiken m. m blandarbetsgivare att det är något fult och billigt att ha beredskapsarbete bakomsig; det betraktas som ett skäl mot att anstäUa personen i fråga. Det är felatt tycka så, men vi måste möta den uppfattningen med information. Förslagen i min motion att i förebyggande syfte informerainte bara eleverna om utbildning och framtid utan också arbetsgivarna ombefintliga utbildningsvägar och verksamhet förarbetslös ungdom exempelvis beredskapsarbete liksom mina förslag tiUåtgärder för att nå alla arbetslösa under med allmän och obligatoriskyrkesvägledning har enligt min uppfattning behandlats alltför kallsinnigt avutskottet. Att som utskottet gör bemöta dessa förslag med information omexistensen av femkronan och om att arbetsmarknadsmyndigheterna bedriversamarbete med ungdomsorganisationerna för att nå de arbetslösa ungdomarna visarinte något överdrivet stort intresse hos utskottet för dessa frågor. Att den s.k. femkronan har blivit populär bland arbetsgivarna är inte etttecken på bra information till arbetsgivarna utan snarare ett tecken påmotsatsen, eftersom det nu tagit för den s. k. reformen att slåigenom. Det är också troligt att många i gruppen arbetslösa ungdomar stårutanför ungdomsorganisationerna och därför har än svårare att få arbete. Att mina propåer om vissa insatser med tanke påakademikernas relativt sett höga arbetslöshet skulle bemötas med några rader avutskottet om att akademikerna bör söka till för denna grupp icke traditioneUaarbetsplatser var väntat. Min uppfattning är dock att enbart det faktum, attakademikerna inte utgör en i absoluta tal dominerande grupp bland de arbetslösaungdomarna, inte får utesluta effektiva åtgärder för dem. Med tanke på debetydande ekonomiska satsningarna på den högre utbildningen av såväl denenskilde som samhället är det synnerligen väsentligt att de nyutexaminerade såsnart som möjligt efter examen får meningsfullt arbete. Att det nu examinerasdrygt 15 000 akademiker varav bara en tredjedel från yrkesinriktadestudier mot 5 000 samt att det var drygt 10000 arbetslösa akademiker i måste rimligtvis påverka arbetsmarknadspolitiken.Jag har därför bl. a. föreslagit att det "offensiva vapnet" hosarbetsförmedlingarna, nämligen den aktiva platsackvisi-tionen, bör i motsatstill vad årets proposition i ämnet föreslår bli föremål för extra satsningar. Då jag nu kan konstatera för det första att vi har fel inriktning på utbildningen ivåra skolor så att det är för mycket teori och för litet praktik, för det andra att det brister i yrkesvägledningen ocharbetsmarknadsinformationen till eleverna på olika utbildningsstadier, för det tredje att arbetsgivarna vet för litet om deutbildningsvägar som finns - och därmed vad de arbetssökande egentligenkan, för det fjärde att det bara är av en årskuUungdomar som går igenom t. o. m. gymnasiet, för det femte att av de arbetslösa i dagär , och till slut, för detsjätte att de 500 arbetslösa ungdomarna med sin dåligarepresentation i löntagarorganisationerna inte företräds av någon påarbetsmarknaden, så har jag funnit anledning att speciellt behandla justungdomarnas situation på arbetsmarknaden. Dagens samhälle med högalevnadsomkostnader, urbanisering, främlingskap, stort utbud av gifter av olikaslag gör en ung arbetslös mer utsatt än för bara . Kammarensledamöter behöver inte gå många meter utanför detta hus för att se vad bl. a.arbetslöshet kan ställa tUl med. För många är en social kräftgång redan enrealitet det måste vara uppgift att låta tusentals hotade ungdomarundgå den upplevelsen. Jag måste sluta med att säga att jag beklagaratt man i utskottet liksom i den föreliggande propositionen alltför lättvindigtbehandlat de svårigheter som just drabbar ungdomarna på arbetsmarknaden. Arbetsmarknadspolitiken m. m FruBERGLUND (s); I inrikesutskottets betänkande nr 3 behandlas på s. 42 och43 industriella beredskapsarbeten i . har något berörtde här frågorna i sitt anförande, och det kan väl finnas anledning för mig attsäga några förtydligande ord om dem. beslutade ometablering av industriella enheter i , ÖverkaUx och Övertorneåkommuncentra med delvis andra utgångspunkter än som vanUgtvis tidigare gälltför industriella beredskapsarbeten och med en mer vidgad målsättning.Bakgrunden till de här projekten var den snabba rationaliseringen inom jord-och skogsbruket, som innebar att befolkningstalen minskade i inlandskommunernasamtidigt som den äldre befolkningsandelen ökade mycket snabbt. Regeringen och arbetsmarknadsverket bedömde utvecklingensom så allvarlig i de tre kommunerna att viktiga kommersieUa ochinstitutionella funktioner skulle komma att raseras om inte utflyttningen avpersoner i de yngre aktiva åldrarna kunde hejdas. Försöken att skapa nyaarbetstiUfällen efter traditionellt mönster med exempelvis lokaliseringspolitiskamedel gav inga resultat. Det var bara att konstatera att det privatanäringslivet inte var intresserat av att etablera sig i . Enligt det privata näringslivet, som står för avföretagsamheten, skall glesbygdsbefolkningens sysselsättningsfrågor helt lösasav samhället. Det tycker jag är ett observandum för alla dem som talar omsocialiseringsspöket. Hur skaU vi kunna klara inlandskommunernassysselsättningsfrågor om vi icke har en ökad statlig företagsamhet? Situationenvar sådan att arbetsmarknadsmyndigheterna bedömde det vara nödvändigt med speciellaåtgärder. Insatserna, måste ges en långsiktig karaktär, och en differentieradålderssammansättning borde eftersträvas vid rekryteringen av såväl män somkvinnor tiU de industriella beredskapsarbetena på de tre nämnda orterna. Den verksamhet i det industriella beredskapsarbetets formsom inleddes syftade inte enbart till att lösa den äldre ortsbundnaarbetskraftens sysselsättningsproblem i ett kortare perspektiv utan kundebetraktas som 8 protokoll 1974. Arbetsmarknadspolitiken m. m. meravaraktiga statliga verkstäder för arbetslösa av olika kategorier. Avsikten varatt varje arbetsplats successivt skulle byggas upp tiU 100 anställda. De härarbetsplatserna startade i ett ogynnsamt läge i en lågkonjunktur och utan någonviUa tiU regionalpolitiska insatser från industrins sida. AMS har haft oerhördaproblem med att få fram lämpliga produkter. Det har inneburit attarbetsplatserna inte kunnat byggas ut i den takt man önskat, och rekryteringenhar inte heller blivit så differentierad som man hade hoppats pä; detsistnämnda beroende på att det funnits så många lokalt bundna äldre arbetslösainom området. I går, , var sammanlagt 235 sysselsatta på detre storarbetsplatserna enligt länsarbetsnämndens uppgifter. ÖverkaUx är denarbetsplats som har utvecklats bäst med 135 anställda, här 70, ochmest illa till ligger med 30 anställda. Den positiva utvecklingen iÖverkalix beror på att har lagt ut- legotillverkning sominnebär en stabilitet i produktionen. Utskottet förutsätter i sin enUälligaskrivning att möjligheter att anställa även yngre arbetstagare skaU tUlvaratasi den praktiska tillämpningen. 1 , där man har haft de störstamöjligheterna att leva upp till den målsättning som man hade från börian - tackvare NJA - hade man den 114 anställda, varav 81 män och 33 kvinnor.I åldrarna och yngre var 11 anställda, 59 anställda, 44anställda, dvs. 70 av de 114 anställda var . Statistiken är frånlänsarbetsnämnden i . Jag har velat redovisa de här siffrorna förkammarens ledamöter, eftersom det i utskottet frågades, litet indignerat:Varför händer det ingenting? AMS har dock skaffat industrieU sysselsättningtill 235 personer i en lågkonjiinktur på orter som inte har haft några industriertidigare. Jag tycker att man inte skall skjuta på den som har haft vilja,ambition och satsat mycket, bl. a. personella resurser, på att få tag ilämpliga projekt. Jag kan förstå den oro som den lokala befolkningen oftakänner för att det inte går snabbare. Vi är många som är besvikna och otåliga.Vi är besvikna på de fria företagarna, som har av företagsamheten ilandet. Endast en mycket liten andel finns i . Vi är också besviknapå de borgerliga politikerna som kritiserar den statliga företagsamheten ochsamhällets engagemang i alla sammanhang som de själva är mycketdåliga "påfösare" för sina egna bundsförvanter, företagarna. De harinte lyckats få en enda liten industri t. ex. till . Svårigheterna att fåfram produkter till storarbetsplatserna i inland är ett bevis föratt det är angeläget att staten satsar mer på egen företagsamhet ochproduktutveckling. framhöU angelägenhetenav att etablera samhällsägda verkstäder i glesbygdskommunerna. Den framhöll atten rad olika driftsformer kunde tänkas. Men utredningen hade inte möjlighet attlägga fram förslag på hur dessa samhäUsägda verkstäder skulle utformas.