prot · FX09129 · 1974-12-31 00:00:00 — Ulbyggnaden blir beroende av enskildaförtroendemäns privata synpunkter och inställning till barn-omsorgsfrågan. Atlcentral reglering av ulbyggnaden saknas är ur många aspekter djupt olyckligt. Ivpk-motionen 706, som väcktes under den allmänna motionstiden, krävs au enslatlig snabbuiredning lillsalls, som uiarbelar slalliga normer förbarnomsorgsutbyggnaden. Dessa normer bör anpassas inte bara lill del akutabehovet ulan också till det latenta behovet. Hänsyn skall också las till skildabehov i skilda typer av kommuner. Detfinns ungefär 800 000 förskolebarn i landel. Av dessa har ungefär 400 000barn förvärvsarbetande mödrar. Det finns för dessa 400 000 barn 60 000daghemsplalser. Det finns vidare 200 000 skolbarn på lågstadiet vilka skullebehöva frilidshemsplats. Del finns 18 000 frilidshemsplatser. Enliglregionplanekontoret i stod 34 000 barn i kö lill barnstugeplatser iStockholms län detta år. I slår 4 600 barn i kö. I Stockholmslår över 5 000 barn i kö. Dessa siffror visar bara den akuta, registrerade könoch är inte på någol säll representativa för del verkliga behovet. Deplaneringssiffror som angivits i debatten om barnomsorgsul-byggnaden är hellotillräckliga. Barnstugeulredningen lalar om atl 1980 skall avbehovet av platser vara fyllt. LO-ordföranden påpekar all mednuvarande planering bara 37 proceni av behövd kommer au lillgodoses, ochdelegaiionen för jämslälldhei iror all inie heller den siffran kanuppfyllas. Vadsom behövs är inte bara en planering för del latenta totalbehovet avbarnomsorgsplatser, utan också konkreta ålgärder och styrmedel från statenssida för att åstadkomma en lillfredsslällande ulbyggnad. Driftbidragen tilldaghem höjdes till och fördubbladesanordningsbidragel lill per plals. Med denna storlek päanordningsbidraget täcks kommunernas hela byggkostnad. Meddessa ökade bidrag skulle kommunerna kunna bygga ut antalet plalser med 20proceni utan atl det skulle medföra höjda koslnader. Del är obeslridligl altdenna satsning pä ökade bidrag till kommunerna haft viss effekl. Under 1974byggs fler daghem än någonsin lidigare. Men della är lika tillfälligl somfördubblingen av anordningsbidragel. Planerna för 1975-1976 uppvisar en mycketkraftig nedgång enligt en kommunenkät som socialslyrelen gjort . Hurskall då kommunerna Ivingas bygga ut barnomsorgen för att täcka behovet för de800 000 barn som alla borde ha samma chans till barnomsorg, anlingen i form avdaghemsplats eller i form av lekskoleplats? Och hur skall alla 200 000lågstadieelever med förvärvsarbetande föräldrar få en frilidshemsplats? Detär uppenbart atl varken tillfälliga ekonomiska stödåtgärder eller allmännavädjanden till kommunernas politiker att starkt prioritera barnomsorgen ledertill någon nämnvärd ulbyggnad av beslående karaklär. Del är uppenbart all delbehövs en lagslifining som ålägger kommunerna all lillgodose behövd avbarnomsorg. Slalliga normer är ell effekiivi sätt all lösa ulbyggnaden avbarnomsorgen. Men inie bara en lagslifining behövs. För alt kommunernaekonomiskl skall kunna klara en ulbyggnad måsle yllerligare ekonomiskagaranlier ges lill kommunerna från slaiens sida och inie bara ges när detpassar konjunkturerna. På sikl är det nödvändigl all siaien hell lar överkosinaderna för barnomsorgen. krav som vpk resi är att staten som ellförsta led övertar pensonalkoslnaderna, som uppgår lill 75proceni av driftkostnaderna. Omvi förutsätter all kammaren bifaller reservaiionen 3 och därmed ocksåmolionen 706 och beslutar atl låta ulforma statliga normer för ulbyggnaden ochsamtidigt beslutar alt staten i fortsättningen övertar personalkostnaderna, hurskall då själva utbyggnaden gå till? Del är ju fråga om i princip 800 000förskoleplaiser, varav 400 000 platser i daghem, och del är fråga om elt akutbehov av 200 000 frilidshemsplaiser. Och hur skall kvaliielskravei lillgodoses?För all täcka behovet kvantitativt av förskoleplatser behövs barnstugor i varjestörre flerfamiljshus. Genom all tillskapa små daghem, fritidshem och lekskolordirekl i barnens närmiljö vinns många fördelar. Jag skall nämna några. Fördel första är lägenhetsdaghem, lägenhetslekskolor och lägenhets-fritidshem delenda länkbara utbyggnadsalternativet i redan hårdexploa-lerade tätorter. Dethar inie funniis normer för barnslugeutbyggnaden på samma säu som för i. ex.parkeringsplatserna, och därför finns del hell enkell ingen mark kvar au la ianspråk för barnen. Därför blir al-lernalivei lägenhdsbarnsluga en ivingandenödvändighei i många kommuner. Fördel andra blir lägenhetsinstitulionen elt billigare alternativ, eftersom ingadirekta investeringskostnader åsamkas kommunerna. För det iredje kan småinstitutioner skapas med små barngrupper. Fördel fiärde får barnet vistas i sin naturliga hemmiljö med hemmiljönskamratkrets. Del uppslår inga sociala konfiikter mellan "gårdens"barn och barnstugans, eftersom hela verksamheien integreras. En nära hemmetbelägen barnsluga upplevs också mer som ett verkligt komplement till hemmet. Fördel femte slipper föräldrarna av- och påklädning och kväll, ombarnstugan är belägen så att säga i farstun. Fördel sjätte blir barnstugan flexibel och kan efler behov ändras från t. ex.daghem till fritidshem eller kvarterstokal eller kontorslokal eller ånyo blilägenhet. Detär mycket viktigt alt barnstugorna görs flexibla, eftersom många av vårastorstadskommuner är engenerationssamhällen med enorma toppbehov av enderadaghem, fritidshem eller kvarterstokaler för ungdom. Våra nyare bostadsområdengenomgår en ständig förändringscykel, där behovet av lokaler för skilda ändamålhela liden förändras. Ulbyggnadenav barnomsorg får inte ske på bekostnad av kvaliteten. En av hörnpelarna i kvatitetsdebaltennär det gäller barnomsorgen är otvivelaktigt personaltätheten. Bristen påutbildad personal på barnstu- gorna återverkar pä helabarnsiugemiljön, dess stimulans och inlärningsmöjligheter, i sämsta fall ocksåpå barnens psykiska balans. Låg personaltäthet ger otillräcklig tillsyn, dennai sin lur försvårar ingripanden och hävande av konfliktsituationer. Följdenblir onödiga påfrestningar för barnen, fler konflikter, högre ljudnivå ochstörre oro i miljön. Även för personaltätheten bör bindande normer utformas. Eltbetydelsefullt medel att driva fram önskad personaltäthet är att staten svararför all personalkostnad på barnstugorna. Enannan hörnpelare i kvalitetsdeballen är barngruppernas sloriek. Mindrebarngrupper är nödvändiga för att förverkliga en kvalitativ barnomsorg. Frånfackligt håll har framhållits att småbarnsgrupperna inte bör omfatta mer än 10barn och syskongrupperna inte mer än 15 barn. Vpk har genom en motionunderstrukit della krav. Eniredje hörnpelare i kvaliidsdebatten är kravei pä sex limmars arbetsdag. Detär lyvärr inte ovanligt med en arbetsdag på tio-tolv limmar för barnen.Sexlimmarsdagen blir en nyckelreform för alla förvärvsarbetande och för barnenpå daghem och fritidshem. Sex limmars arbetsdag kan förkorta vistelsen pä dag-och fritidshem med två limmar och ger familjen större chans till enmeningsfull fritid. Riksdagenantog 1973 förskolelagen, vilken bl. a. föreskriver att varje kommun blirskyldig att upprätta en särskild förskoleplan i vilken skall anges på vilkelsätt och i vilken omfattning kommunen avser all fylla behovet av daghem ochannan förskoleverksamhet . Avsikten är attdessa frågor skall bli föremål för lokala politiska bedömningar på ett annatsätt än . Förskolelagen är ett viktigt steg framåt, men heltotillräckligt. Det är visserligen tillfredsställande atl kommunerna nu förförsta gängen åläggs atl enhetligt redovisa ett teoretiskt behov avbarnomsorg. Men enhetliga planer löser inga ulbyggnadsproblem och ger inga fierdaghemsplatser. Bedömningarna av hur hög eller låg utbyggnadstakten skall varaligger fortfarande hell pä kommunernas politiker. "Närkommunen bedöml behoven mol resurserna", heler del i socialstyrelsensmeddelande nr 22, "måste elt principbeslut fattas om ambitionsnivån ochutbyggnadstakten för förskoleverksamheten." Man kan givetvis hysaförhoppningar alt ett klart redovisal akut behov ger en debatt, som i sig kange en stimulerande effekt på ulbyggnaden. Men alt lita till svaga förhoppningarger inga fier daghemsplalser eller frilidshemsplatser. Dessulom har mångakommuner redan lidigare var för sig beräknat behovet av barnstugeulbyggnad.Denna behovsplanering har inte lett lill någon nämnvärd utbyggnad. Det faktumatt kommunerna nu får skyldighet alt planera ger bara en statistiskredovisning, som i sig inte förpliktigar lill någon ulbyggnad. Vadbeträffar de politiska bedömningar som skall göras pä grundval avbehovsanalysen, så har dessa politiska bedömningar redan skett i' varjekommunal politisk församling. Det är just dessa lokala politiska bedömningarsom har lett till alt det fattas 400 000 daghemsplatser och Motionen706 avstyrks av socialutskottet. Ulskottel hänvisar till för-skolelagensbestämmelser om kommunernas skyldighet all planera: "Del har inte ansettsmöjligt att genom lagbestämmelser kräva atl kommunerna skall tillgodose helabehovet av barntillsyn i daghem." Dä vill jag fråga: Varför det? Utskottetger inte något motiv för sill avstyrkande av förslaget om statlig reglering avulbyggnaden. Enligt vad utskottet vidare anför "bör det krav påupprällande av planer för ulbyggnaden av förskoleverksamheten som uppställs ilagen vara ägnat all åstadkomma kraftfulla insatser på området". Jag villfråga: Vilken garanti har utskottet för detta? Vidaresäger utskottet: "Cenirala beslämmelser om viss ambitionsnivå iutbyggnadstakten bör visseriigen inte uppställas, men kommunernas planer börredovisas till och där sammanställas sä att det blir möjligtatl fortlöpande fä en samlad överblick av ulbyggnadsnivån." Dettaär i och för sig bra och riktigt, men inte heller della garanterar någon somhelst utbyggnad av barnomsorgen. Sammanfattningsvisvill jag repetera några viktiga krav, som måste infrias för atl garantera enkvalitativ och kvantitativ barnomsorgsuibyggnad: Alla barn skall ha rätt till plats på barnstuga,anlingen på daghem, lekskola eller fritidshem. Barnstugorna skall vara belägna i barnets närmiljö. Det skall finnas en barnstuga i varje siörreflerfamiljshus. Små barngrupper - ökad personaltäthet. Statliga normer för en reglerad garanteradulbyggnad av barnomsorg. Staten övertar hela kosinaden för barnomsorg, iförsta hand personalkostnaderna. Avslutningsvis,herr talman, vill jag yrka bifall lill reservationerna 3 och 4 isocialutskottets belänkande nr 40. Hen i (s): Del är inte mer än ell är sedan vi diskuterade och voterade om denallmänna förskolan. Det har inte skett någonting ,eftersom beslutet skall träda i kraft först . Det som hänt liggerulanför område och har inneburit alt kommunerna planerat för denverksamhet som skall börja . Meddetta som bakgrund finner jag inte anledning till någon längre utläggning ianslutning till de molioner som väckts i denna fråga. De skall väl närmasl sessom ett fullföljande av oppositionens linje i Ijol, och dekan knappast sägas kännetecknas av någol nytänkande i fråga om förskolan. Jagvågar säga att det inte kan vara lill gagn för den allmänna förskolansutveckling om den borgertiga oppositionen, måhända med hjälp, skullesegra i den votering som skall äga rum om någon stund. I sak är alltså ingeniingändral ; ståndpunkterna är desamma ochreservationerna i stort sett likalydande, även om antalet reservalioner ärbetydligt mindre än . Jag kan därför fatta mig kort i minplädering för utskottels betänkande, vari det yrkas avslag på alla deborgerliga molionerna och pä vpk-motionen i del här ärendet. Ulskottelbetonade förra årel all det skulle motverka ett av huvudsyftena med denallmänna förskolan om man delade upp barnen efter föräldrarnas livsåskådningeller efter deras tillhörighet lill viss organisalion. Den slåndpunklen gällerfortfarande för utskottets vidkommande. Denallmänna förskolan skall drivas av kommunen, och den skatt inte kunna delegerastill någon organisalion eller institution. Men det skall understrykas atl vi iår liksom i fiol klargör att kommunerna självfallet skall svara för denallmänna förskolan och att det inte innebär någon begränsning vare sigtidsmässigt eller på annat sätt för församlingar eller andra alt bednvabarnverksamhet. Del är självfallet angelägel att man inte konkurrerar medvarandra, understryker utskottet, utan att man på de lokala orterna kan kommaöverens om den barnverksamhet som man där skall bedriva. Utskottetpåpekar också att har genomfört en brett upplagd informationdär akluella förskolefrägor behandlas. Under innevarande månad redovisas i ettomfattande faktablad en rad synpunkter belräffande den förskoleplan som skallantagas av kommunernas fullmäktige. I delta faktablad rekommenderas kommunernajust det samarbele med dem som bedriver annan barnverksamhel som jag antydde.Naturligtvis har kommunen möjlighet att även i fortsättningen ge stöd ålverksamhel bland barn i förskoleåldern som bedrtvs inom kommunens område avnågon privatperson, organisalion eller annan sammanslutning. Vadreservanlerna anför om all många människor upplever del som värdefulll atl haett alternativ till den kommunala förskolan kan naturligtvis äga sin riktighet-jag bestrider inte det. Ingenting i detta land förbjuder människor att havissa uppfattningar i en speciell fråga. Men här gäller det inte bara en visskategori. När vi bygger upp en allmän förskota i regi gör vi det föratt bereda plats ål alla barn i viss ålder och ge dem en lika rättighet. Då ärdet naturiigt att vissa lidigare privilegierade grupper kan tycka all del är felaktigt.Jag har förståelse för alt man kan använda sådana argument som exempelvis fruSundberg gjorde i sitt debattinlägg. Härvill vi alltså bygga upp en demokratisk förskola där alla har lika rättigheteroch samma möjlighet. Jag anser det felaktigt att dela upp barnen i olikakategorier. Jusl nu är del kanske mesl kyrkan och frikyrkliga och ideellaorganisationer som står i blickpunkten för diskussionen. Men om man skullegenomföra del som motionärerna och reservanterna vill, dvs. ge statsbidrag tillkommunerna som i sin tur skulle kunna delegera barnverksamheten till andraorganisationer, så kunde det väl inträffa atl både kfml:s och nynazisternasorganisationer bildade för- skolor som i sä fallskulle kunna få ett kommunalt statsbidrag, om jag får uttrycka mig på detsättet. Jag tror inte alt hade tänkt sig in i den situationen närhon pläderade för sin linje. Del är nämligen inte så att detta bara kan gällade organisalioner som möjligen värnar om, utan ger manstatsbidrag av principiell natur, som reservanterna förestår, kan man få dekonsekvenser som jag här har antytt. ReservaiionenI är elt allmänt hållet och i och för sig välmenande aktstycke, men förslagetgår dåligt ihop med vad jag vill beteckna som det viktigaste, nämligen enförskola som är lika för alla barn. Belräffandeden andra reservationen, som gäller vissa skyldigheter au bedrivaförskoleverksamhet, finns del inte heller anledning atl hålla någon långutläggning. Här hävdar utskottet den bestämda uppfallningen att kommunernakommer att göra kraftfulla insatser för att tillgodose verksamheien föreftersatta grupper så att de skall kunna delta i förskoleverksamhet. Detsammagäller de åtgärder som erfordras för atl ge barn som vistas på sjukhus ellerandra institutioner möjlighet till någon form av verksamhel. Vi är av denbestämda meningen att kommunerna utan särskilda påpekanden kommer all fullgörasina skyldigheter i det avseendet. Skulle det vara så att några kommuner integör det, föreställer jag mig att den politiska opinionen i de kommunerna är såpass vaksam atl den kan driva kommunerna lill atl genomföra de ålgärder som kanvara nödvändiga. Någon pekpinne i form av åläggande för huvudmannen behövsenligt vår uppfallning inte i denna fråga. Jag tycker för övrigl atl del ärnågol ologiski i reservaniernas säll att resonera - det gällercenterpartisternas och folkpartisternas uppfattning. 1 reservationen 1 vill mange andra än kommunerna räll till bidrag för att bedriva barnverksamhet och ireservaiionen 2 vill man ålägga kommunerna att i vissa fall driva en speciellverksamhel. Bakomreservationen 3 står , fröken och . I denreservationen pläderar man för en obligatorisk förskola. Även här tycker jagatt det brister i logiken. Nog förefaller del en aning underligt au två avreservanterna, som alltså pläderar för att frivilliga organisalioner skall fästatsbidrag för atl bedriva förskoleverksamhet, säger all man vill haen obligatorisk förskola som i realiteten innebär alt man utestängermöjligheten för kyrkor, frikyrkor och ideella organisationer alt bedriva sådanverksamhel. Låtoss se hur ulvecklingen blir i fråga om den allmänna och frivilliga förskolan.Jag är övertygad om att den får stor anslulning. Principen alt införa enobligatorisk förskola bör alltså få stå på väntelistan . Ireservaiionen 4, bakom vilken står representanter från , folkpartietoch vpk i förening, lalar man om gruppstorleken. Även i den frågan togriksdagen ställning i fiol. Utskottet vidhåller vad del då skrev, att detankommer på tillsynsmyndigheten all utfärda vägledning för vilket tal som kanvara lämpligt sedan tillräcklig erfarenhet vunnits. finns en sådanvägledning utarbetad. Mot den har utskottet ingenting atl erinra. I den sägsatl det bör vara högst 12 barn i en smäbarnsavdelning och 20 i en syskongrupp.Del är klart all del kan lyckas vara stora grupper. Jag vill inte bestrida atldet kanske vore bättre med mindre grupper, men man har också kostnadsfrågan attta hänsyn till. Man kan inte önska sig bort från verkligheten. Sånågra kommentarer till vad som har sagls i debatten. Jag tycker allfröken hade en mycket posiiiv ton i sitt inlägg, och jag villunderstryka vad hon sade jusl om atl förskolan skall vara till för att beredabarnen bällre utvecklingsmöjligheter. Fröken tog också upp frågan omde risker som finns för att kommunerna begränsar barnomsorgerna på andraområden än när det gäller förskolan. Jag vill inte undanskymma alt det säkertkan förekomma all vissa kommuner gör det. Men det beror nalurtiglvis påkommunernas politiska sammansättning. Finns del - som är fallet i mångakommuner - ett stort inslag av centerpartister, sä vet vi att de inte alllid ärså progressiva. Dä kan det som fröken befarar iniräffa, att utvecklingenpä barnomsorgsområdet inte blir sä bra. organisationer harföljaktligen en stor uppgift i det här avseendet, atl driva på och försöka selill alt kommunerna inte minskar barnomsorgen, vilket fröken . sade också all vi måste fortsätta med ulbyggnaden avbarnlillsynsverksamheten. Jag är hell med pä den linjen, del är rikligt atl såbör ske. Vidare pläderade hon liksom och för höjdastatsbidrag. Det är klart all det behövs pengar för atl driva den härverksamheten. Men den är inte den enda verksamhet som slalen skall ge bidraglill. En mängd områden skall finansiellt, och dä blir barntillsynen enav de frågor som skall vägas mol andra. En sådan avvägning måsle ju alltid ske.Sett från socialutskottets uppfattning och arbetsområde all föra socialpolitiki den svenska vill jag gärna säga atl del är vikligl alt salsa mycketpengar på barnverksamhelen. Men jag vill betona all vi inte representerar detenda utskott som vill ha medel till utbyggd verksamhel. Jagtillhör inte dem som blir så förskräckt som möjligen blev när hanlyssnade till . Det kan väl sammanhänga med all han i varje fall desenasle åren har stått henne poliliskl närmare än vad jag har gjort. Men fruSundberg sade något som jag inte kan låta slå oemotsagt, nämligen att elt avsyftena med införandel av den allmänna förskolan var att förhindra föräldrarsom hade vissa livsåskådningar från au sända sina barn lill enskildaförskolor. Del är hell felaktigt beskrivet. Visserligen sökte i enreplik lill göra gällande all della egentligen inte var hennesuppfallning ulan del var många föräldrar som hade fått den. Men de kan ju inteha fått den uppfattningen utan vidare. Med anledning av vad i en andra replik lill om att föräldrar råkat i panikinför den allmänna förskolans genomförande vilt jag bara fråga: Vem är det somhar framagiteral den paniken? Vem är det som har skapat den? Det är sanneriigeninte vi som har stått för majoritetsbesluten utan det är säkerligen i så fallkrafter som slår tämligen nära. Omdel skulle vara så farligt för en sexåring att gå i en allmän förskola måsledel ju vara lika farligt för en sjuåring som skall böria i en obligatoriskskola all träffa ungdomar frän andra samhällslager. Jag tror att del är enföriegad uppfattning som gör sig till tolk för. Jag lackar herrRomanus för alt han i en replik log avstånd från de synpunkter som i denna diskussion. HerrRomanus tyckte atl del var beklagligt atl socialdemokraterna inte gått med påall ändra storlekarna på barngrupper. Till del vill jag bara upprepa vad jagsade förul: Låt oss vänta och se. Lagstiftningen om allmän förskola har intehunnit träda i kraft . Vi kommer säkerligen atl fä diskutera den mångagånger här i . Vi kommer all vara vaksamma för vad som kommer alt skepå detta fält. Det är möjligt all vi, när bällre ekonomiska möjligheler slåross lill buds, kan nå del syfte som är ute efler. Sedanlalade mycket väl om de enskilda skolorna. Jag har ingenting altinvända mol della. Exempelvis Montessoriskolorna har haft en stor belydelse,del är inte tu lal om den saken. Men de kommer ju att finnas i fortsättningen -även om följer majoritetslinjen - precis som . Del sker ju ingenannan ändring än att statsbidrag inte kan erhållas. Men del finns ingeniing somhindrar kommunerna från all ge bidrag till den skolformen. Och jag är övertygadom atl många kommuner där sådan skolverksamhet bedrivs kommer atl ge sådant bidrag. Sedanbara elt par ord till som kom med en önskelista på en rad punkter.Jag har ingenting ernot ' önskelista. Jag skulle gärna medverka tillall hennes önskningar förverkligas. Del är bara del att i varie polilisklbeslut som vi skall fatta är det fråga om ekonomi och om resurser i övrigl. Menjag tror alt vi inte kan göra myckel mer än vad vi gör i dag.Det belyder dock inte att vi inte med uppmärksamhel kommer atl följaulvecklingen på detta fäll. Vi kommer att söka åsladkomma så myckel sommöjligt, för vi vel ju att förskolan och över huvud tagelbarnlillsynsverksamheten är en av de viktigaste angelägenheter samhället har.Sell frän de utgångspunkterna har jag alltså ingenting att invända mol fruLantz' allmänna syn. Det är bara del all del är läll alt skriva önskelistor,del vel alla, men del är inte alllid så läll all få dem infriade. Med della ber jag all få yrka bifall lill utskottets hemställan påalla punkter. () kortgenmäle: Nej, i , man bygger upp en opinion mol denallmänna förskolan genom all här i kammaren påstå au jag har sagl att det ärfarligt för barnen att gå i den allmänna förskotan. Elt sådani uttalande varemig fjärran. Det finns ingeniing i mina inlägg som på någol säll ger belägg förvad i påstår atl jag har sagl. Jag villdessutom säga lill all olika frivilliga organisalioner, ävenpoliliska yllerlighelsorganisationer, som lagen är skriven har möjlighetatt starta en förskoleverksamhet för barn. Men vad del gäller här är ju allkommunen, i detta fall som i andra, får rättighet att fördelastalsbidragsmedlen. Och i praktiken har kommunen rätlen att fördela medelnär del gäller slöd till olika ungdomsorganisationer. Om iHuskvarna skulle vara så rädd för alt politiska ytterligheter skall slarlaförskotor all man inte skulle våga anförtro ät kommunerna att fördela medlenockså till den alternativa förskolan skulle det innebära alt la från kommunerna deras rätt att över huvud tagel använda kommunalamedel till att stödja olika ungdomsorganisationer. Fröken () kortgenmäle: Jag undrade ibland under i anförande vilkenreservation han vände sig mot. Jag kände faktiskt inte igen vad som slår ireservationen 1, som han sade att han bemötte. Jag ber ledamöterna att läsa vaddel slår i reservationen 1, så slipper jag ta upp tid med att tala om det. Kommunernasskyldighet har vi aldrig ifrågasatt.