prot · FX0985 · 1974-12-31 00:00:00 — Såvitt jag vet - men jag måste göra en reservation, eftersomdet är farligt att generalisera - byggs det fortfarande betydligt färre småhusi socialdemokratiskt styrda kommuner än i borgerligt styrda kommuner. Det gåratt kolla - om jag har fel när jag kastar ut en sådan här anklagelse kan nisedan slå mig på fingrarna. Vi brukar i det moderata partiet tala om ägardemokrati,och vi omsätter det i praktiken även här. I stället för att tala om att manskall se till att de allmännyttiga företagen kan hyra ut småhus säger jag pånytt: Hjälp till, med olika medel, så att människorna får äga småhusen! Det var en av mina partivänner här i som toginitiativet till småstugebyrån . Jag nämner hans namn desto hellre rektor . S. som han också var min rektor i min gamla skolai Stockholm.Han var den som tog det initiativet som var mycket fint och som man skulle hakunnat föUa upp om man verkligen ville bedriva en social bostadspolitik. Vidare höll en lång betraktelse över vad mankan kräva av framtidens bostadsmiUö. Han läste upp en lång katalog. Mensocialdemokratin har haft på sig att förverkliga ett sådant mål.Varför har socialdemokraterna inte gjort detta tidigare? Har det berott på attdet inte var köparens marknad? Det hade varit ännu större skäl försocialdemokratin att försöka förverkliga det här programmet i ett läge då detinte var köparnas marknad än att vänta till dess att konsumenterna köparna -revolterade. Detta hade varit betydligt mer socialt än att göra det "undergalgen" som man nu gör. Min fråga var, och den var anledningen till att jag kom inpå småhusen: Vad är det som skall styra bostadsproduktionen i värt land, konsumenterna människorna själva eller en mängd yrkestyckare, som tänker för andrasräkning? Jag har min principiella övertygelse att den vägen är bäst som medgermänniskorna att välja själva. Jag fick ett litet erkännande av när vi har ett antal tomma lägenheter och konsumenterna börjat reagera,behöver vi kanske inte arbeta så mycket med detaljregler utan kan tänka oss mergenerella normer, förklarade han. Bara det hälsar jag med tillfredsställelseoch för upp det på balansräkningens positiva sida. Jag började mitt anförande med att förklara att jagförstår att bostadsministern inte gärna vill göra tvärsäkra konstateranden närbostadsutredningarna ligger och väntar på att bearbetas. Det var därför som jaguppehöll mig vid allmänna huvudlinjer. Det är en påtaglig skillnad jag vetinte om har observerat det mellan bostadsministern ochkommunministern. För någon timnie sedan hade kommunministern och jag ett långtmeningsutbyte om den kommunala självstyrelsen. Även på det området föreliggerutredningar om jag inte minns fel tre stycken men det hindrade inte kommunministernatt redovisa sin egen personliga övertygelse och sin personliga grundsyn. Jagtycker att det hade varit värdefullt om också bostadsministern hade gjortdetta. Jag har ingenting emot matematik, även om jag skallerkänna att den gamla skola som jag har gått i inte bibringade mig så mycketmatematiska kunskaper att jag kan tolka den hyresformel som jag visade. Det ärmöjligt att , som väl har genomgått den nya skolan, harlärt sig mera. Men jag menar att så skall man inte räkna ut hyror. Hyrornaskall inte fastställas på det sättet. Arbetar man efter det slags schabloner,blir det dyrare, det blir omständligare och det kräver en stor byråkratiskapparat. Man kopplar vidare bort den enskilda människan, som bara får reda på:"har vi räknat ut vilken hyra du skall betala. Var så god och betala!Den är riktig och sann, så det är ingenting att bråka om ! " var verkligen inte ute efter attskapa ökad konkurrens. Den sökte tvärtom eliminera konkurrensen. Inte hellerjag har talat för att vi skall ha marknadskrafterna fritt verkande som degjorde i det gamla liberala samhället. Vi har till skydd för konsumenterna i värtland byggt upp alla möjliga skyddsmekanismer Men inom ramen för deskyddsmekanismerna finns det gott utrymme för valfrihet även på bostadssidan. Visst finns det konkurrensbegränsningar! I ett samhälle äringenting fulländat. Det finns enskilda som gärna försöker skapa sig högrevinster än de annars skulle få. Men jag vågar påstå att sällan har vinstkonjunkturenför byggare varit så god som under de här årtiondena av en reglerad marknad. Devinster som har gjorts kunde man verkligen inte göratidigare, när det förekom full konkurrens. Och talar man omkonkurrensbegränsningar, bör man hålla i minnet att statsrådet var den som verkade för att slå ihop de konkurrerande intressen som fannspå cementmarknaden, så att vi numera har ett enda stort företag i branschen. Jag vet inte när statsrådet är född, men jag varmed och minns hyresregleringen och jag minns hurhyrorna sjönk när hyresregleringen avskaffades. Jag sökte själv lägenhet på1930-talet, och jag kommer ihåg vilka rabatter hyresvärdarna bjöd den som gickrunt och sökte lägenhet då fanns det tomma lägenheter i . Denövergoda konjunktur som förelåg i börian av bröts mycket snabbt, medstora hyresförluster som föUd många byggmästare och fastighetsägare"rullade" på rätt - och hyresnivån pressades ner den gången. Det beklämmande är att här sitter vi och tillämpar justdet system som så hårt fördömde i , nämligen attlåta husen stå tomma därför att det lönar sig bättre att göra det än att sänkahyrorna för att kunna hyra ut lägenheterna. Det är strängt taget det sominträffar när vi har mellan 25 000 och 40 000 tomma lägenheter och inte sänkerhyrorna och bjuder ut dem på marknaden och därigenom pressar ner hyresnivån.Staten betalar pengar till bostadsbolagen för att husen skall kunna stå där medsina tomma, gardinlösa fönster, vittnande om en dålig bostadspolitik! Detförsta som fick göra i var väl, om jag inte minns fel, attta itu med den markspekulation som hade förekommit i hans eget parti; var detinte så? Man kanske bör vara försiktig innan man hoppar upp och gör partipolitikpå engelsk mark, vilket mina vänner socialdemokraterna är väldigt angelägna omatt göra i olika sammanhang. Sedan är det en principfråga jag skall sluta mittanförande med detta, fru talman, innan de fåtaliga närvarande i kammaren bliralltför otåliga. Jag delar bostadsministerns uppfattning att bostadenskulle kunna höra till "de sociala rättigheterna". Men jag delar intehans uppfattning att man fördenskull skall koppla bort det friakonsumtionsvalet, den fria prisbildningen. Om man gör det, får man just detsystem som vi har haft i vårt land och som har gjort att konsumenternarevolterat. Vi kommer aldrig att lösa bostadsproblemet om vi kopplar bort denenskUda människans valfrihet, den enskilda människans efterfrågan och låtermarknaden styras av ämbetsverk, myndigheter, kommunala myndigheter eUer mereller mindre allmännyttiga företag. Vi kommer aldrig att lösa vår bostadsfrågaom vi kopplar bort valfriheten, det är min bestämda övertygelse. HerrNORDBERG (s); frågar hur det med hänsyn tillmarkpriser osv. kan komma sig att hyrorna är så lika i de oUka fastigheterna.Jag vill säga till att tack vare en mycket aktiv socialdemokratiskmarkpolitik ute i kommunerna har man lyckats hålla markpriserna på en trotsallt hyfsad nivå, även om jag personligen hyser den meningen att den nivånborde ha varit ännu lägre. Orsaken till att hyrorna kanske inte ligger högre i vissaprivata fastigheter trots att de privata byggarna varit beredda att betala ettmycket högre markpris än kommunerna kan ju bl. a. vara att hyressättningen ide fastigheterna baserar sig på den hyressättning som de allmännyttigaföretagen har inom detta område såsom hyreslagstiftningen fungerar. Men vi skallinte glömma bort, , att det vid en jämförelse mellan hyrorna iallmännyttiga företag och i privata företag trots allt visar sig att hyresnivånär högre i de privata fastigheterna än i de allmännyttiga och kooperativaföretagens fastigheter. Sedan säger att socialdemokratin har tänkt omde när det gäller småhusbyggandet. Men, , det är juunder som skrämselpropaganda riktad tillsmåhusägarna verkligen har tagit fart och intensifierats, vilket vi fåttuppleva i annonser under senaste veckoslutet. Det vore väl då rimligt attmoderaterna upphörde med den skrämselpropaganda som man bedriver? Även om jag inte var med i vet jagatt de borgerliga reste krav om att skulle beslutaom ett ökat småhusbyggande. Den sifferserie som jag redovisade i mitt förstaanförande gav klart belägg för hur kommunerna som har att avgöra hur det skaUbyggas har ökat småhusbyggandet, baserat på ramförslag från regeringen ochbeslut i . Vad kanske glömrher bort är ju, attvad vi upplevde som mest besvärande var den långa bostadskösom vi hade. Väldigt många människor stod utan bostad. har vi glädjandenog en helt annan situation, en situation där människorna har störremöjligheter att väUa bostad än vad de hade . Dengrundläggande och viktigaste uppgiften var att bygga bortbostadskön så snabbt som det över huvud taget var möjligt. Och gällde detatt använda de ekonomiska resurserna och andra resurser på det meständamålsenliga och riktiga sättet. Då blev det, , en vissprioritering av byggandet i flerfamiUshus i tätorterna. Jag ställde i mitt förstaanförande frågan till : Vad är det för fel att bo i flerfamiUshus?Tar avstånd från den snedvridna propaganda som vi har fått upplevaunder när det gäller flerfamiUshusboendet? Man skall ha besökt de olika kommunerna Uär i landetmycket dåligt för att inte ha upptäckt att vi verkligen harskapat bostadsområden som ger människoma en god service i fråga omkommunikationer, barntillsyn, tillgång till olika lokaler osv. Men självfalletfinns det också brister i de områden som har byggts, och de bristerna skallangripas och åtgärdas, så att vi får ännu bättre bostads- områden.Herr kan emellertid trots allt inte ha undgått att lägga märke till attkommunerna byggt mycket fina bostadsområden. Hans inställning i denna fråga,såsom den kom till uttryck i hans anförande, tycker jag vittnar om en mycketdålig respekt för det arbete som kommunalmännen och bostadsfolket lägger nedoch för hyresgästernas krav och aktiviteter när det gäller utformningen av deolika bostadsområdena. Det finns tydligen anledning att erinra om den utvecklingsom vi haft både i fråga om utrymmesstandarden och i fråga om moderniseringenav vårt bostadsbestånd. Om studerar de uppgifter som utredningarnahar presenterat tror jag att han skall vara beredd att håUa med om att vårbostadsstandard är mycket hög i jämförelse med övriga länders. Det gjorde hanockså, om jag inte minns fel, i sitt inledningsanförande. Jag vill bara ge ett par kommentarer till herrBohmans senaste inlägg. Det är min principiella uppfattning - för att ändåredovisa en sådan - att inte skall besluta om fördelningen av olikabostadskategorier, utan att det bör vara människomas efterfrågan ute i deolika kommunerna som blir avgörande för inriktningen av bostadsproduktionen.Men eftersom talade mycket om marknadskrafterna och kanske därmedmenar något annat än vad jag avser då jag talar om människomas efterfrågan, såvill jag ändå redovisa ett problem. För de icke statligt belånade projekten,som ofta uppgår till 300 000 å , finns det ju i normalfalletingen konkurrens, utan där är konkurrensfaktorerna helt bortkopplade. Fråganär: För vem är det man bygger? Är detta alternativ som står öppna för allamänniskor? Den saken skall jag ta upp till enkonkret diskussion med . Jag anser att vi inte är mogna förmer än att ställa frågan och peka på problemet. Jag skall inte bemöta hur försökte klara sigifrån Englandsexemplet som ändå är ett djupt allvarligt problem. Denkonservativa engelska regeringen föll förmodligen mindre pä sin misslyckadearbetsmarknadspolitik än på det totala fiaskot på bostadsmarknaden, även om iomvärlden problemen på arbetsmarknaden blev mera uppmärksammade på grund avgruvarbetarstrejken. Hela detta problem försökte Uerr komma ifrån genomatt peka på vad engelska skandalskriverier om WUsons kontakter med en eventuellmarkspekulant skulle ha haft för betydelse. Det är två skilda problem som jaginte tycker att vi skall blanda ihop. Vi har äntligen kommit fram till en situation där vihar en viss lägenhetsreserv. Den är ännu inte sammansatt på det sätt som viskulle önska, men detta är ju vad som har efterlysts på borgerligthåll. Vi måste naturligtvis på något sätt vara beredda att finansiera dennalägenhetsreserv. För övrigt har det bakom de kommunala bostadsföretagennästan alltid funnits privata industriföretag som med all rätt har ställt kravpå bostäderför sina anställda och för de anställda som de räknar med att behöva iframtiden. Efter dessa program, som ibland har varit för optimistiska, harbostadsföretagen byggt. När det fanns en väldig brist på bostäderoch en lång bostadskö fick sådana felbedömningar från dessa privataindustriföretags sida inte någon effekt. Jag anklagar dem inte, det ärmänskligt att göra sådana felaktiga prognoser. får de effekt, specielltpå vissa orter, i form av att det blir lägenheter lediga, och dåtycker jag det är rimligt att man på något sätt kollektivt åtminstone hjälpertill med att lösa dessa problem. Till slut, fru talman, var det en journalist i en storborgeriig tidning som verkligen inte brukar vara särskilt vänlig motsocialdemokratisk politik, som bestämde sig för att resa ut och titta påbostadspolitiken i andra länder. Han skrev en artikel där han konstaterade attsvenskt bostadsbyggande i positiv mening befinner sig i en klass för sig, närdet gäller utformning av bebyggelsen, när det gäller kvaliteten, när det gällerde miUö- och servicemässiga anspråken. Eftersom det eventuellt inte blir någotnyval, som önskar, hoppas jag att innan vi återkommertill höstens debatter får tid och möjUghet att resa ut i , gärna tillborgerligt styrda länder, och studera bostadssituationen. När efter den resan kanske han, liksom journalisten i den borgerligatidningen, har reviderat sin uppfattning och sitt betyg om den svenskabostadspolitiken så att vi får litet lättare att resonera oss fram tillkonkreta lösningar på de problem som vi har på bostadsområdet. HerrBOHMAN (m): Det är att inför denna tappralyssnande skara avsluta debatten med bara några få synpunkter. Det är den aktiva markpolitik som vi socialdemokrater harbedrivit, sade , som har pressat ner markpriserna och gjort attdet inte har funnits någon möjlighet för de markspekulanter som han antyderskulle finnas i bakgmnden att ta ut alltför höga kostnader. Men det är ju ändåinte så, ! Jag erinrade om vilka markpriserstaten själv tog ut i avtalet med då det gällde Järvafältet.Det var inte priser som låg under den dåvarande markprisnivån, utan de lågöver. Och prissättningen på områdena utåt var sannerligen intepriser som låg i botten. Gå runt och fråga hyresgästerna kring vadde betalar i hyror för sina butikslokaler, så kommer att kunnakonstatera att det är rekordhöga hyror. Jag klandrar inte detta. Det är hyrorsom läget i och för sig motiverar. Men själv tillämpar de friamarknadskrafternas spel vid hyressättningen. Jag trodde att det var känt i denhär salen att. det inte finns någonting som tyder på att staden skulle viljadämpa prissättningen. Man tar ut så mycket man kan. Så gå inte och tala om attdet växer änglavingar på kommunerna när det gäller prissättningen. frågade hur jag, då jag erkänner attsocialdemokraterna nu har tänkt om då det gäller småhus, kan gå ut och bedrivaskrämselpropaganda. Ja, vad jag sade var att socialdemokraterna har tänkt omdå det gäller antalet hus. Man har tvingats gå in för småhusproduktion i mycketstörre utsträckning än man gjorde tidigare. Efter att ha sagt nejtill småhusproduktion och byggt för litet småhus har man nu accepterat att vimåste bygga flera småhus. I det hänseendet har man tänkt om och i dethänseendet har vi inte bedrivit någon propaganda på annat sätt än att vi harpåmint om vad som har hänt. Däremot är det inte svårt att föUa den debatt som försrunt om i svensk fackföreningspress och på socialdemokratiska möten där manfortfarande säger att orättvisoma är så stora att man på något sätt måsteklämma åt småstugeägarna. I det hänseendet har man inte tänkt om. En helt annat sak är att regeringens talesmän sedan går utoch säger att de är småstugeägamas vänner. har förklarat attregeringen absolut inte tänker försämra ränteavdraget för dem. Men oron för vadsom skall ske finns kvar, och så länge oron finns kommer vi att hålla debattenlevande. Har vi verkligen byggt bort bostadskön? Det kan mandiskutera. Innebär den omständigheten att 25 000-40 000 lägenheter står tomma,att vi inte har bostadsbrist i ? Jag hävdar motsatsen. Jag anser att vihar bostadsbrist trots de tomma lägenheterna. Med bostadsbrist menar jag då attfolk inte kan bo i de lägenheter som de egentligen behöver. De har inte råd attbetala dem. De vill inte bo i de miUöer som det är fråga om, och då har destrejkat. frågade om jag nedklassar flerfamiljshus.Nej, det gör jag inte. Jag har själv större delen av mitt Uv bott iflerfamiljshus. Många människor skall självfallet bo i flerfamiljshus - det ärinte fråga om något annat. Men frågan är i vilken miUö och på vilket sätt husenuppförs. Avgörande är att de människor som vill bo i småhus skall få göra detta.Många områden med flerfamiUshus är utmärkta men många inte minst de somuppförts är skrämmande. Det är inte att bedrivaskrämselpropaganda att tala om att de sociala missförhållanden som haruppkommit i dessa miUöer finns det anledning för oss att skämmas för ochförsöka rätta till så fort som det över huvud taget går. Men jag upprepar attdet fortfarande finns mycket fina områden med flerfamiUshus. uppmanar mig att resa utomlands, vilket jag har gjort en hel del. Jagvill tala om att jag som gammal ledamot av och somstadsplanerare hållit massor av föredrag i , ,och om svensk bostadspolitik. Jag har därvid tagit fram detfina i den svenska bostadspolitiken, för det finns sådant också. Det finnsmånga goda områden som man har kunnat visa. Men jag har inte kunnat gå ut ochtala för en del av de senaste årens områden. Det är dem som jag framföralltkritiserar. Nog vet jag hur man bygger utomlands, och där har man oftainte samma krav på kvalitet i form av dubbla fönster, isolering o. d. som vimäste ha i vårt land på grund av klimatet. Det finns dåliga exempel påbostadsområden på åtskilliga håll utomlands. Ofta säger man sig ha hämtat demfrån . Inte minst i har blivit mönsterbildande förmycket av den bostadsproduktion som fransmännen inte bordeha någon anledning att hurra för. Tyvärr har det varit på det sättet. Så tiU frågan om hur man skall klara de icke statligtbelånade projekten. Vi skall försöka skapa Uka konkurrensförutsättningar förolika enheter. Det löser, , problemet om konkurrensenmellan de olika projekten. Att jag skämtade om berodde på att herrIngvar gick upp och talade om att den konservativa regeringensmarkpolitik hade lett till en oerhörd markspekulation. Då påminde jag om attett av de problem som först fick ta itu med var markspekulationeninom den egna kretsen. Vi skall också komma ihåg, när vi talar om vad som utgörorsaken till valnederlag på det ena eller andra hållet, att de konservativa iEngland har majoriteten i valmanskåren över labour. De konservativa och Uberalatillsammans har en överväldigande majoritet över labour Att det gick dåUgt förde konservativa i själva valet säger nog inte så mycket som nu vill göra gällande. Slutligen noterar jag och stryker under att konstaterar att det inte blir något nyval. Om större hänsynstagande till jordbruksproduktionensbehov av vid planering av industri-och bostadsområden Överläggningen var härmed slutad. §14 Om större hänsynstagande till jordbmksproduktionens behov av vidkommunal planering av industri- och bostadsområden Herr bostadsministern erhöll ordet för attbesvara i Holmgården (c) den 25 aprU framställdainterpellation, nr 77, tiU herr jordbruksministern, och anförde: i Holmgården har frågat chefenför vilka åtgärder han ämnar vidtaga för att vidkommunernas planering av industri- och bostadsområden tillräcklig hänsyn skalltas till den som behövs för vår jordbruksproduktion. Interpellationenhar överlämnats till mig för besvarande. De riktlinjer för den fortsatta fysiska riksplaneringensom antog innebär, som också framhåller, ettklart ställningstagande för att jordbrukets intressen skall beaktas i denfysiska planeringen. I riktlinjerna hänvisas till jordbruksutskottets uttalandeår , enligt vilket högvärdig jordbruksmark inte bör tas i anspråk förtätbebyggclseändamål om en från samhällsbyggandets synpunkter likvärdiglösning kan åstadkommas på annan för jordbruket mindre värdefull mark. Det förutsattes i riksdagsbeslutet att det fortsattaplaneringsarbetet inom län och kommuner skulle få visa om det inom den fysiskariksplaneringen behövs särskilda åtgärder för att tillgodose jordbruksintressena.Det planeringsarbete som avsågs har fortskridit så långt att kommunerna harupprättat program för den planering och för de andra åtgärder som krävs för att fullföUa riktlinjerna inom den fysiska Om större hänsynstagande till jordbruksproduktionensbehov av vid planering av industri-och bostadsområden riksplaneringen.I dessa program skall kommunerna ha klarlagt bl. a. om det finns konflikter ommarkanvändningen av det slag som beUandlas i riktlinjerna för olikaverksamheter, t. ex. konflikt mellan jordbruk och tätortsutbyggnad. Kommunernas program sammanställs inomlänsstyrelserna, varvid bl. a. lantbruksnämnderna har möjlighet att lägga sinasynpunkter på dem. Programmen skall tillsammans med länsstyrelsernas yttranderedovisas till Kungl. Maj:t tarställning till programmen kommer de att remitteras till berörda ämbetsverk, bl.a. lantbruksstyrelsen, varigenom frågan om jordbruksmarkens behandling i denfortsatta planeringen kommer att få ytterligare belysning. Inför det kommande planeringsskedet, då de kommunalaprogrammen skaU fullföUas, pågår överväganden om bl. a. hur underlagsmaterialetbeträffande jordbruket kan kompletteras för att kommunerna skall få säkrareutgångspunkter för sina avvägningar. Jag har inhämtat att lantbruksstyrelsen isamband härmed avser att efter samråd med statens planverk utfärda råd ochanvisningar för lantbruksnämndernas medverkan i kommunernas fysiska planering.Jag vill slutligen också nämna att bygglagutredningen i sitt lämnadeprincipbetänkande föreslagit en förstärkning av den översiktliga kommunalaplaneringen, som skulle ge bättre möjligheter än nuvarande plansystem attbeakta såväl jordbrukets krav som effekterna av jordbrukets utveckling påmiljön. HerrJOHANSSON i Holmgården (c): Jag tackar statsrådet för det svar som jagerhållit på min interpellation. Det kan kanske för honom och även för andratyckas i viss mån underiigt att det är en norriänning och t. o. m. ennorrbottning som ställer denna fråga, men situationen är den att tillgången pååkerjord i vårt län är sä pass ringa att det är utomordentligt väsentligt för ossatt se till att så mycket som möjligt av åkeriorden kan finnas kvar för att iframtiden kunna brukas. Om vi över huvud taget skall kunna ha ett jordbruk ilänet, något som både ur regionalpoUtisk och ur näringspolitisk synpunkt ärväsentligt, är det också viktigt att vi får beUålla så mycket som möjligt avvår åkerjord. Det bör också inskjutas att den åkerjord som främst tas ianspråk ligger i de delar av vårt län som har de bästa förutsättningarna förjordbruk. Det slår följaktligen utomordentligt hårt när åkerjord tas i anspråki den utsträckning som skett . Även med de produktionsresursersom vi har i vårt län kommer det enligt min mening också att varaangeläget att kunna upprätthålla en jordbruksproduktion där för att tillgodoselivsmedelsbehoven, som kommer att bli allt större. Jag skall inte i någon större utsträckning ta upp denutveckling som pågår mot en alltmer stigande brist på livsmedel till debatt,men jag vill slå fast att en av orsakerna till ökad brist på livsmedel är attdet har förekommit och förekommer en utomordentligt anmärkningsvärd rovdriftnär det gäller användningen av åkermarken. För att komma till rätta med dennarovdrift krävs atf man på allvar griper sig an denna fråga.