prot · FX0916 · 1974-12-31 00:00:00 — Kommer sammanslagningen att gynnas av de i mångafall alltmer påtagliga rationaliseringsvinsterna och nya skyddade patent ochtillverkningsförfaranden? ärtrevande och känslomässig, och ofta reagerar de anställda på ett fusionsdrabbatföretag så att de säger att nu har man sålt företaget, och man har också såltde anställda. Det är här fråga om oerhört svåra bedömningar. Även om företagetinte fusioneras, kan ju nya tiUverk-ningar och nya patent göra att företaget bUrmindre konkurrenskraftigt så att det får läggas ned i aUa fall. Det har juvarit så att svenska företag under tidernas lopp behärskat patent förtändstickor, kylskåp och dränkbara pumpar och inom världshandeln dragit fördelav detta. Naturligtvis har haft stor nytta härav. Vi svenskar vUl givetvis bU delaktiga av de nya rön,patent och uppfinningar som görs i andra länder, och vi kan ju inte utan vidaretvinga andra länder att ställa detta till vårt förfogande. Och för delär det naturligtvis nödvändigt att få sälja på världsmarknaden försysselsättningens och handelsbalansens skuU. Statsministern sade i går att marknadskrafterna inte gertrygghet och att vi inte skall ha någon övertro på marknadskrafterna utan istället hysa en sund misstro mot dem. Jag viU inte säga att tankegången ärfelaktig, men i alla faU kan man inte utan vidare instämma i uttalandet. Såenkelt är det inte i praktiken. Vi har ju faktiskt upplevt att företag med mereller mindre statligt delägande bakom sig lagts ned, så att de anställda ståttutan arbete. Detta har skett t. o. m. då företaget i fråga varit den endaarbetsplats som man kunnat räkna med på orten och trots att staten alltså påett eller annat sätt varit engagerad. Det finns ju ännu inte fuUt avgjorda struktureUaomdaningar som diskuteras det är glasbruk tiUsammans med ett fransktföretag och det är som med sig införlivar GuUhögensbruk, blir ensam producent i av cement och lägger ner HäUekisfabriken.Tidigare har ju regeringen välsignat fusionerna av Skandinaviska banken ochEnskUda banken liksom av AB och AB industrier. Man kandå inte i samma andedrag säga att marknadskrafterna inte ger trygghet utanmåste mötas med misstro. När man nu talar om marknadskrafterna menar man välofta företagarna och den spekulation som de eventuellt bedriver, men de härexemplen visar att det är inte så lätt att förhindra nedläggning avarbetsplatser. Det är mot bakgrund av denna erfarenhet som vi i våra motioneroch i vårt program sagt att vi tycker att det är en onödig stridmellan företagarna och de anställda. Vi har funnit att det är en partipolitiskskiljevägg som är onödig. Samma förhållande gäller mänga gånger meUan samhälleoch näringsliv. Vid fördelningen av arbetsresultaten är naturligtvisföretagare och anställda ohka parter, men det är ofta onödigt att uppkonstrueramotsättningar meUan dessa olika kategorier. När vi nu här i går att medanföranden av skiftande slag det får man väl säga - lämna åretsstatsverksproposition tiU bearbetning i de oUka utskotten för att sedan avgörasav in pleno, med eUer utan lottning, är det med förhoppningen attbesluten skall bli sådana att vårt näringsliv får goda och tiUfredsställandeförhållanden . HerrHOVHAMMAR (m); Det har sagts vid åtskUliga tiUfällen, inteminst från denna talarstol, att vi hade en högkonjunktur innan energikrisen kom,och i regeringen närstående kretsar har man tolkat det som ett bevis för att vihar fört en väldigt klarsynt ekonomisk poUtik i det här landet. Jag tycker måste ha ganska små pretentioner på högkonjunktur, om man vågar kalla 1973för ett verkligt gott år. Konkursfrekvensen inom svenskt näringsliv låg nämUgenalltjämt på mycket hög nivå; antalet företagskonkurser 1973 låg t. o. m. ensmula siffra. Totalt registrerades 3 087 företagskonkurser 1973mot 3 070 året innan. Tittar man närmare på siffrorna finner man att detekonomiska kUmatet för framför allt den mindre och medelstora företagsamheten,som det talas så vackert om inte minst i denna kammare, ingalunda förbättradesunder fjolåret; av konkurser gällde nämligen företag medfärre än 50 anställda. orsakades konkursen av skulder till staten i formav skatter, sociala avgifter och momsinbetalningar. Detta förhållande tyckerjag bör ge oss en del att tänka på. Det är så självklart att det knappastbehöver sägas, att företagarna också skall göra rätt för sig gentemot staten,men säkerligen ligger det oftast ingen kriminell tanke bakom de uteblivnaskatteinbetalningarna. Företagsledaren har haft för ont om pengar för att klarautgifterna och lönerna. Optimistisk i överkant hoppas han att skaUbli Utet bättre, och därför "lånar" han av de medel som han kanskeskaU leverera in tUl det allmänna. Jag har mött många sådana fall i detpraktiska livet. Jag erkänner att det är felaktigt, men det är kanske ocksåmänskligt, ty hoppet är ju det sista som får överge en företagare. Förlorar hanhoppet, så förlorar många människor jobbet. Men siffrorna pekar i alla faU på att framför allt deindirekta skatterna utgör en mycket allvarlig belastning för företagen. PåregeringshåU har man fått klart för sig att det inte går atthöja det direkta skattetrycket så mycket mer. Då bhr medborgarnas reaktion förstark. Man har också klart för sig, tror jag, att momsen nästan har nått taketoch att det inte finns mycket mer att hämta där heller. Då tycker regeringensig ha funnit en skattekälla i de indirekta skatter som påläggs företagen ochsom inte märks så särskUt mycket av gemene man. Men de indirekta skatterna påföretagen är en Döbelnsmedicin, Den hjälper statens finanser för dagen, men dengör morgondagen sjufalt värre, eftersom den försämrar det svenska näringslivetsförmåga att ge människorna meningsfyUda jobb. Finansminister brukar ibland förklaraatt det gör företagarna detsamma om de betalar en viss del av lönesumman tiU deanstäUda och en annan del till staten. Det tycker jag är att i högsta gradförenkla problemställningarna. Så enkelt Ugger det inte tiU för vare sigföretagare eller löntagare. De känner den indirekta beskattningen avföretagsamheten som en del av lönen. Om det resonemanget vore riktigt skuUesäkerligen löneförhandUngarna - där man ju avgör den del av lönesumman som intedikteras av staten vara betydligt lättare. Det sägs också från regeringen närstående kretsar attarbetsgivaravgifterna egentligen inte betalas av företagarna, därför att denbeskattningen jusmåningom tas igen i högre priser för produktion och distribution och därföröverlastas på konsumenterna. De indirekta skatterna skulle på det sättet kunnajämstäUas med momsen. Det är emellertid en sanning med mycket stor modifikation.Arbetsgivaravgifterna löneskatten är nämligen inte som momsen enkonkurrensneutral skattebelastning. Momsen drabbar jag tror att detta harpåpekats alltför litet importvarorna på samma sätt som hemma-produceradevaror. För exporten gäller att momsen lyfts av vid gränsen. Momsen är alltsåtotalt konkurrensneutral, och det är ett absolut krav på aU indirektbeskattning. Men arbetsgivaravgifterna och annan indirekt beskattning avföretagsamheten är en ren diskriminering av det svenska näringsUvet ikonkurrens med utländska företag. Arbetsgivaravgifterna höjer de svenskavarornas pris på hemmamarknaden i konkurrens med utländska varor. Påexportmarknaden höjer de också svenska varors priser och försämrar konkurrensförmågan.Arbetsgivaravgifterna och andra indirekta skatter på företagsamheten är enligtmin uppfattning en straffbeskattning av svenska varor i jämförelse medutländska på hemmamarknaden och en straffbeskattning av svenska exportvaror påde utländska marknaderna. Detta är aUvarligt nog i dagens läge, då det svenskanäringslivet, som alla känner tiU, har ett utomordentligt högt kostnadsläge. När man använder de indirekta skatterna för att finansierasådana reformer som slopandet av folkpensionsavgifterna, tandvård osv., försämrarman alltså de svenska företagens möjligheter att trygga de jobb som finns och det är inte minst viktigt att skapa nya jobb. Det är underligt att enregering som ofta säger att den höga sysselsättningen är dess främsta mål vUl användadylika sysselsättningsfientliga skatter. Det förefaller ibland närmast vara ettutslag av desperation. Dessa problem har riksdagsledamöter från de treicke-socialistiska partierna påpekat i gemensamma motioner tiU årets riksdag.Vi hoppas sä småningom få anledning att komma tUlbaka till dem i debatten. Över huvud taget måste det svenska näringslivet behandlaspå ett annat sätt än nu när det gäller skatterna. Jag syftar i första hand påarvs-och förmögenhetsskatterna och på sättet att beräkna substansvärdet hosaktier i familjeföretag. Vad är egentligen en förmögenhet i ett famUjeföretag?Naturligtvis är förmögenheten i själva verket endast det kapitaliserade värdetav avkastningen och ingalunda de inflationskronor som ligger i exempelvisbyggnader och maskiner. Denna "substans" har i regel sitt värdeuteslutande så länge ett företag drivs. Ett företag med förhållandevis lågavkastning, som kanske ger många människor arbete, kan formellt ha en hög"substans". Men den "substansen" är säkerligen inte mycketvärd om man plötsligt skulle tvingas avveckla företaget, vUket ofta sker iskUda branscher. Substansvärdet är i högsta grad relativt, dvs. Men likafullt kan det föranleda en för företagaren påfrestandehög skattebelastning, som framför allt blir kännbar vid generationsväxlingar.Förmögenhetsskatten, som i själva verket är en beskattning av ettarbetsredskap, kan i förening med arvsskatten innebära ett hot mot företagetsfortsatta bestånd. Det finns många konkreta bevis för den saken här i landet.Familjeföretagen kan det har vimånga exempel - tvingas att lägga ned eller att fusionera medstörre företag och koncerner. Den problematiken har i Glömmingejust berört. TiU detta kommer att nedläggande av famUjeföretag kan betyda enavmattning i hela näringslivets dynamUc, eftersom vi vet att de mindre ochmedelstora företagen spelar en mycket stor roU i det här landets ekonomi. Om vi skall ha en fortsatt dynamik inäringslivet och det är vi aUa ense om behövs och om vi viU ha en fortsattspridning av den rnindre och medelstora företagsamheten också utanför de storatätorterna och regionerna, måste man se till att skattesystemet utformas på ettsådant sätt att man inte beskattar arbetsredskap och sysselsättning alltförhårt. Jag vill erinra om att en hantverkares arbetsredskap inte kunde utmätasförr i tiden. Det var mer eller mindre en oskriven lag. De var viktiga för hansfortsatta verksamhet och inkomst. Men vid en generationsväxling beskattaskapitalet som inte är tillgängligt för företagarfamUjens konsumtion utan som,vUket jag sade, är ett arbetsredskap så hårt att företagets fortsattabestånd kan vara ytterst osäkert. Man får inte skatta ihjäl våra familjeföretagi en obestämd känsla av att de s. k. kapitalägarna skaU klämmas åt, som detheter. Det kapital som ägarfamiljen i familjeföretag har är inte tUlgängUgt förkonsumtion utan det är ett lika viktigt produktionsredskap som exempelvis maskinerna. En annan och ny syn på företagsamheten behövs alltså i dehårdnande tider vi nu går till mötes. Världen över försämras konjunkturerna.Under fjolåret hade förhållandena utomlands förbättrats mer än här hemma, ochdet gav oss draghjälp. Det gick ganska lätt att exportera, och det betyddemycket för vår samlade ekonomi. Många tecken tyder på att tillväxten ibruttonationalprodukten ute i världen på många håU nu bUr mycket låg och på endel håll praktiskt taget noll. Vi har fått rapporter, ganska förresten, just i den riktningen. I det läget gäller det mer än hittiUs attverkligen stimulera ekonomin här hemma. Jag tror inte att det stimulanspaketsom regeringen lagt fram i de här dagarna är en tillräcklig stimulans. Människornamåste nog fä behålla mer av sin inkomst för att de skall våga öka sinkonsumtion och därmed aktivt bidra till att näringslivet kan få ökad aktivitetoch ge de anställda sysselsättning. Vi vet att vi får fördyringar av våra levnadsomkostnaderpå grund av omständigheter som vi inte råder över. Produktionen kommer att bliallt dyrare, distributionen likaså. Hyrorna kommer att stiga, och kostnadernaför privatbilismen spelar en icke obetydlig roll. En gång för inte så länge sedan bodde människorna näraeUer på sin arbetsplats. Det var under det gamla bondesamhällets tid. Vi har fått en ny typ av människor, som kallas pendlare,och deras omkostnader för inkomsternas förvärvande, som det så vackert heter,kommer att stiga. I den situationen blir också människornas benägenhet attspara större att spara av det vi har att avsätta. Fördyringarna måstemotverkas genom stimulansåtgärder - och där tror jag att en sänkning eller ettborttagande av momsen, som föreslagits i motioner av de tre icke-socialistiskapartierna, är en brastimulansform. Allra sist viU jag säga;'Regeringen har ingetansvar för vad som hänt utomlands. Det kan vi inte belasta den med. Men den haransvar för hur verkningarna av energikrisen skaU mötas. Därför gäller det att sätta in åtgärderna, men deskaU sättas in nu och det skaU också vara tUlräckUgt stora åtgärder. I detta anförande instämde herrarOskarson, , och samt (samtliga m). På förslag av fru tredje vicetalmannen beslöt kammare,n uppskjuta den fortsatta överläggningen tiU . § 13 Upplästes följande tiU kammaren inkomna ansökan; Undertecknade anhåller om ledighet från riksdagsarbetetunder tiden den 5/2-23/2 1974 med anledning av studieresa för utredningen angående utvecklingssamarbete med . Kammaren biföU denna ansökan. § 14 Anmäldes och bordlades Kungl. Maj:ts propositionnr 17 med förslag till lag om ransonering av stadsgas. § 15Meddelande ang. enkel fråga Meddelades att följande enkla fråga denna dag framställts,nämligen av Nr 49 (vpk) till herr industriministern omundersökning rörande förekomsten av naturgas i : Planeras åtgärder för att undersöka förekomsten avnaturgas i ? § 16 Kammaren åtskUdes .