prot · FX0940 · 1974-12-31 00:00:00 — En tågindragning av det här slaget innebär ett direkt överflyttande avresenärer från tåg till bil, och därmed också överflyttande av pengar från SJ förutom de energi- och trafiksäkerhetssynpunkter som kan anläggas. Man harförsämrat trafikservicen stegvis för vidkommande, och en ytterligareneddragning nu kan få effekter för klassificeringen av järnvägsstationen. Forsa station skall dras in och godstrafiken mellan Forsaoch upphöra. Rese- och transportmöjligheterna betyder mycket förForsa för utvecklingen av näringslivet och för befolkningsutvecklingen.Kommunerna har klagat, och har begärt hos SJ att ingaförsämringar skaU göras i avvaktan på den pågående utredningen omtrafikplaneringen i länet. har en hel del bra förbindelser - men eneftermiddagsförbindelse från , som kan ta upp snälltågsresenärerna somkommer med 14.1 O-tåget från till , är absolut nödvändig. Detfinns möjlighet att låta l6.25-tåget frän till fortsätta överBollnäs och . Kilaforsborna har länge dragits med dåligatrafikförhållanden. Skall man lämna eller hämta resenärer till och från Malmöoch måste man mitt upp till - och det kan röra sig ommellan två och fyramU, beroende på var man bor. Över huvud taget måste man om man vill åkanågonstans, till eller - upp till . Enstaka tåg stannari , och det säger sig självt att de som kan tar bUen i stället. Ockelboborna är hänvisade till att åka söderut om de vUlut i världen. Några förbindelser norrut existerar inte. Många snälltåg passerar men de stannar inte i . Under veckosluten reduceras tågen betydligt.Ock.så i det fallet får människor ta tUl bilen. Det här kan inte vara en acceptabel utveckling avtrafikförbindelserna för invånarna i inland. Om en översyn av kommunikationerna i Jag vill bara som komplettering av mitt svartill säga att jag mottog en uppvaktning av representanterför de kommuner som är berörda av den genom här aktualiseradetågindragningen. Jag gav de uppvaktande beskedet att jag hos SJ skulle göra migunderrättad om bakgrunden till den tilltänkta förändringen. Utan att veta helabakgrunden är jag dock ganska säker på att det i botten måste ligga ett mycketdåligt utnyttjande av den aktuella tågförbindelsen. Jag hoppas på en god lösning av dessaproblem. Jag vill också ta upp samordningen mellan lokal- och fjärrtrafiken sominte är särskilt god, för att inte säga rent av dålig. Jag har givetvis intekunnat kolla upp alla tågtider, men vi som bor i inlandet är ibland tvungna attkomma ut tUl ostkustbanan, och det är också nödvändigt för söder-hamns- ochhudiksvallsbor att komma fram till stambanan. Där är det väldiga glapp itidtabellerna. Det händer ofta att det aktuella tågets avgångstid är densammasom bussens ankomsttid eller att tåget har gått innan bussenanländer. Detta är synnerligen besvärande. Här är det nödvändigt med ensamordning. Det visade sig att bensinransoneringen ledde till enmarkant ökning av resandet med kollektiva färdmedel. Någonting av den ökningenkvarstår fortfarande efter bensinransoneringens upphörande. Min bestämda uppfattningär att människor tycker om att åka tåg. Man har sin sittplats, man kan läsa, syeller sova, det är vilsamt och man slipper ansvar. Tåget är vidare det bästafortskaffningsmedlet ur trafiksäkerhetssynpunkt -tåget kör ju på sin egen väg,som SJ-affischerna säger. Därför tycker jag det är verkligt önskvärt att vi fårtågförbindelser som passar det stora flertalet människor. Därigenom kan vi fåett ökat tågresande med allt det positiva det innebär. Inte bara vi som bor iGävleborgs län kan då bli nöjda med trafikförhållandena, utan kanske t. o. m.SJ skulle tjäna på affären. Överläggningen var härmed slutad. Om bibehållande av servicestandarden längs bandelenÖstersund-Storlien § 8 Ombibehållande av servicestandarden längs bandelen Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara () i kammarens protokoll förden intagna fråga, nr I 10, och anförde: har frågat mig, om jag är bereddmedverka till att servicestandarden längs bandelen ÖstersundStoriien bibehållspå nuvarande nivå, bl. a. med hänsyn till den lokala befolkningens önskemål ochgenomförandet av det s. k. . Jag har tidigare svarat på en liknande fråga av herrLindberg. Därvid konstaterade jag att de aktuella förändringarna i flertaletfall gällde vagnslasttrafiken eller styckegodsexpedieringen på orter med iallmänhet liten trafikomfattning. Persontrafiken väntas inte komma att berörasi någon nämnvärd utsträckning. Det s. k. betydelse för SJ;s trafik iregionen kan inte med säkerhet anges. Enligt vad jag inhämtat haremellertid SJ förklarat sig intresserat,av att med Åre kommun diskuteraturisttrafikens närmare uppläggning. Jag berått få tacka kommunikationsministernförsvaret på min fråga. Bakgrunden till frågan är de betydande organisatoriskaförändringar som SJ:s vederbörande trafikdistrikt aviserat inom län.Med hänsyn till det glesa nät av kollektiva kommunikationsmedel som länet haroroar självfallet varje nedtrappning av denna samhällsservice. De genomgripandeförändringar man får väl kalla dem genomgripande som har aviserats framstårför mig i en något underlig dager, eftersom den regionala trafikplaneringenännu inte hunnit slutföras. Det kan knappast vara rimligt att det organ som haransvar för en väsentlig del av samhäUets trafikförsörjning företar väsentligaorganisatoriska förändringar utan att avvakta denna övergripandetrafikplanering. De aviserade förändringarna avser för hela länetförändringar beträffande styckegodstransporterna och vagnslasttrafiken somstatsrådet också mycket riktigt påminner om men genomgående karakteriserastrafiken av en försämring av den service som näringslivet i dessa orterbehöver. Även om det är också riktigt - trafikomfattningen är ganskabegränsad på dessa orter, speglar den näringslivet på orterna, och det är dettanäringsliv som bär upp bebyggelse och sysselsättning där. Den här omläggningen gäller t. ex. och Lövberga iStrömsunds kommun och i Are kommun. Förslaget innefattar dessutom s. k.avbemanning av stationernaTandsbyn och Hackas i kommun och Änn i Arekommun där SJ dessutom planerar indragning av ett par hållplatser Dessaförändringar kommer självfallet att medföra en försämrad service tillallmänheten och kan därför, som förslaget nu ligger, knappast accepteras. Jag anknöt min fråga speciellt till förhållandena längsStorlienbanan därför att de alternativa kommunikationsmedlen där är närmastobefint- liga ochdärför att SJ:s förslag där tangerar en intressant princip. är juunder realiserande. Kan det vara rimligt, herr kommunikationsminister, att, närman med samhällets hjälp bygger upp en ordentlig satsning på turistnäringen,försämra förutsättningarna på kommunikationssidan? Som jag nämnde i mitt svar har jag tidigare ikammaren i anledning av en fråga av diskuterat denna situationbl. a. mot bakgrunden av den regionala trafikplaneringen. Jag har också haftuppvaktningar i ärendet av socialdemokratiska arbetarkommunen i m. fl. Vad som finns att tillägga utöver dagens svar är attden regionala trafikplaneringen, som är nära kopplad tUl länsstyrelserna,självfallet har att i sitt arbete följa upp frågor av den art som det här gäller.I mitt svar har jag sagt att de förändringar som SJ aktualiserat är av mindreomfattning. Det gäller enstaka indragningar av styckegodstrafik på orter därstyckegodstrafiken redan närmast har upphört, det gäller neddragning avvagnslasttrafiken på enstaka lastplatser där en förflyttning av trafiken tillnärliggande större station inte behöver innebära några försämringar förvagnslastkunderna, osv. Naturligtvis skall vi vara uppmärksamma på att vi, så näratrafikplaneringsarbetets avslutande som vi nu är, inte mister någonting som vii de kommande årens trafikbild skulle ha nytta av. Eftersom SJ deltar aktivt iden regionala trafikplaneringen med direkta representanter insatta itrafikplaneringsarbetet utgår jag som självklart från att både SJ;s representanteroch andra i planeringen deltagande får hela bilden klar för sig när det gällervad som kan och får ske före planeringsarbetets avslutande och på vilka områdenman bör dröja med beslutsfattande. Såvitt jag vet tillhör och hanbör där, eftersom länsstyrelserna har sista ordet på länsplanet när det gällertrafikplaneringen, ha goda möjligheter att skaffa sig en aktuell informationvid handläggandet av detta ärende. Om bibehållande av servicestandarden längs bandelenÖstersund-Storlien HerrÄSLING (c): Jag tackar för det kompletterande svaret. Detvar mycket positivt och låter väl antyda en rekommendation tUl SJ:sbefattningshavare på skilda nivåer att samråda inom ramen för den regionalatrafikplaneringen och därmed också att anpassa till de vägledande principer somdär skall gälla. som jag noterar den positiva tonen i statsrådetssvar vUl jag betona att det kanske inte finns anledning att bagatellisera deföreslagna reformerna, eftersom det gäller s. k. avbemanning av tre stationer,vUket självfallet av ortens befolkning uppfattas som en mycket betydandenedtrappning av SJ;s service till allmänheten. Överläggningen var härmed slutad. 2 protokoll 1974. Om åtgärder för att hindra upprivning av räls på viss delav § 9Om åtgärder för att hindra upprivning av räls på viss del av Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara i (c) ikammarens protokoll för intagna fråga, nr 113, och anförde: i har frågat migom jag är beredd medverka till upphävande av beslut om att riva upp spåret påbandelen VikaSågen. Maj:t lämnade SJ tillstånd att rivaupp spåret på den aktuella bandelen så snart den allmänna trafiken upphört. Denallmänna trafiken upphörde den . Därefter har verkställighetenav beslutet uppskjutits i a-waktan på bl. a. ytterligare överväganden rörandebandelens betydelse från totalförsvarssynpunkt. Sedan berörda militära myndigheter numera förklarat ej har något att erinra mot en upprivning, har SJ beslutat verkställa 1969års beslut vid en från sysselsättningssynpunkt lämplig tidpunkt. HerrCARLSSON i (c): Jag ber att få tacka kommunikationsministernför svaret på min fråga. Innehållet i svaret är emellertid beklagligt. Det geringa som helst förhoppningar om att man skall kunna bevara intaktför framtiden. Ett verkställande av beslutet att riva upp spåren påjärnvägslinjen VikaVansbroSågen innebär att en epok i svensk järnvägshistoriaavslutas. Jag skulle rent av vUja säga att det är en epok i svenskkulturhistoria som avslutas. Jag skall här inte gå in på någon historieskrivning tiden medger inte det. Jag tror emellertid att det verkligen finns anledningatt man funderar igenom den här problematiken än en gång. Det finns nämligenytteriigare aspekter på denna fråga. Berövar man genom en upprivning av spårenen del av sina möjligheter att fungera är det ett ytterstallvarligt ingrepp i berörda bygder. Det gäller främst de direkt berördabygderna men också som totalitet och helhet. sägs det i svaret att militären urtotalförsvarssynpunkt inte har några erinringar att göra mot en upprivning, ochav den anledningen kan SJ få verkställa beslut som manfinner lämplig ur sysselsätiningssynpunkt. När det gäller totalförsvaret är detinte bara de militära aspekterna som kommer in. Det är också fråga om hur detekonomiska livet och transportsystemet skall fungera. Vi har upplevt enenergikris i det här landet som ännu inte är övervunnen. Jag tror därför attdet verkligen finns anledning att fråga sig om man inte bör försöka bevarabandelar, som ger dels en förkortning av transportavstånden, dels möjligheteratt använda järnvägen i fortsättningen i stället för att flytta över trafikentill lastbilar, något som här skett i stor omfattning. Som statsrådet kännertill äger Värmlandsbolagen stora marker i det här området av , och mantransporterar härifrån råvaror ned till industrierna vid Vänerkusten. Det kansägas att det varit en ringa trafik på denna järnväg, och det är detta somvarit orsaken till beslutet. Men det beror emellertid helt på hur man dirigerartrafiken. Jag tror att det skulle vara värdefullt för statsrådet att få mötakontaktgruppen i för bevarande. Han kommer också att fåen sådan kontakt. Den gruppen har många synpunkter på handläggningen av dessafrågor. Man anser att det finns underlag och förutsättningar för att agera påett sådant sätt att man kan bevara . Gruppens ambitioner är kanskei överkant, men dessa går ut på att man skall försöka återuppliva inlandsbananigen. Från dessa utgångspunkter och med hänsyn till att 1974 årstrafikplaneringsarbete pågår finns det anledning att ta denna fråga litetlugnare och att skjuta på beslutet om upprivningen till dess denna planering ärfärdig. Om åtgärder för att hindra upprivning av räls pä viss delav Det finns inte mycket mer att tUlägga utövervad jag sagt i mitt svar. Ett par ord ändå. i säger attmed upprivningen av järnvägsspåren på denna sträcka försvinner en epok iSveriges historia - ja, varför inte i svensk kulturhistoria. Det är möjligt.Där kanske i och jag kan enas. Men frågan är, herrCarlsson, vad vi skall ägna oss åt i diskussionen av denna fråga; är det kultureller trafik? Det är möjligt att man kan bevara banan som en museibana, sådanthänder runt om i landet. Men då skall initiativet tas från annat håll än frånriksdagen. Det har jag inget emot, men jag tar varken initiativ själv ellerförbjuder någon att ta ett sådant. Vi har bekymmer, , med att få ekonomin att gåihop på de olönsamma bandelar där vi har trafik. Hur skall vi få ekonomin attgå ihop med en järnvägstrafik som varit nedlagd ? Det går ju inte.Statsmedel får inte enligt min bestämda uppfattning användas på det sättet. Detkan inte vara meningen att vi med skattebetalarnas pengar skall hålla enjärnvägslinje, där trafiken lades ned , i ordning. Jag äralldeles övertygad om att det stora flertalet människor i de bygder det härgäller vidhåller de uppfattningar de gett mig till känna i andra sammanhang:Visst förstår vi att det inte gick att behålla järnvägstrafiken på den linjenför det fanns nästan ingen trafik alls den vartrafikerad. Hjälp oss i stället tUl bättre vägar i området. Satsa pengarna pådet i den mån det finns pengar att satsa. Jag tycker således, iVikmanshyttan, att vi en gång för alla borde göra klart för dem som av olikaskäl kan tycka att vi rör vid bl. a. kulturhistoria att detta får man tala om isamband med kulturfrågor. Men då vi talar om trafik och trafikekonomi måste vilämna det fält där man skulle kunna tänka sig att diskutera återupptagandet avtrafik eller vidmakthållande av bandelar som tUlbaka, enligtkungabeslut och efter vederbörlig behandling, har blivit nedlagda. Dendiskussionen tjänar inget trafikpolitiskt syfte, den tjänar bara till attförlänga en diskussion som i sig är omöjlig. HerrCARLSSON i (c): Det är klart att den här debatten inteskall bli en kulturdebatt. Vi lär få tillfälle till en sådan också. Om åtgärder för att hindra upprivning av räls på viss delav Men får jag säga till herr statsrådet, att det är enkulturinsats att medverka till att bygder och områden beroende av godakommunikationsleder skall kunna leva framöver genom att man uppehåller kommunikationsleder.Man gör en kulturinsats om man kan stärka underlaget för så attberörda bygder kan fortleva. Det är från de utgångspunkterna som aktionsgruppenför bevarande med representanter för kommunerna arbetar. De görverkligen en insats och kommer också att söka upp kommunikationsministernför att lägga fram sina synpunkter på möjligheterna att förstärka . När man ser på totalbilden gäller det inte bara frågan omjärnvägsekonomin. Man måste i det sammanhanget se till den totalasamhällsekonomin. Jag tror också att det är angeläget att sätta inkommunikationerna i den totala samhällsbilden när man skall diskutera insatserframöver. Och gör man det, kanske man får en något annorlunda bild än denkommunikationsministern vUl ge. Diskussionen är inte en gång för alla slut, tydet finns anledning att återkomma och fundera på frågan. Den återkommer här iriksdagen med anledning av motioner i ärendet som skall behandlas inom, som jaghoppas, en inte alltför avlägsen framtid. Jag ber att än en gång få tacka för det svarjag har fått och hoppas nu bara att kommunikationsministern har möjlighet atttänka om. Det finns för mig ingen möjlighet att tänkaom, eftersom jag i mitt svar klart och tydligt har angivit regeringensuppfattning i det aktuella ärendet. Vi måste slå fast en gång för alla åtminstone vill jag göra det att när vi talar om trafiken och dess utvecklingbåde i det här området och i andra områden, så måste det i botten finnas ocksånågot uns av ekonomiskt tänkande. När vi diskuterar huruvida en helt omöjligoch olönsam järnvägslinje skall bibehållas, får det inte bli så att vi förutomde rena trafiksynpunkterna också måste tala om järnvägen som en kulturyttring.Som jag sade tidigare, har jag inget emot att diskutera kulturfrågor, men jagtycker att vi skall hålla rågången klar mellan det trafikpolitiska och detkulturella även i den här frågan. Här gäller det alltså pengar som skulle satsas för atthålla en bana iordningställd, där jag upprepar det - ingen trafik harförekommit . Det finns många bandelar av den karaktären runt om ivårt land som i så fall skulle få samma behandling. Litet äventyrligt blir detväl också, om vi mot allt förnuft skulle göra som i VikmanshyttanvUl. Det skulle innebära att vi förutom att satsa pengar för att hålla dettaspår i ordning utan att det går någon trafik på det måste leva medtanken att parti klart offentliggjort i denna kammare att mandessutom vill bygga en ny inlandsbana för närmare en och en halv miljardkronor. Det är klart att vi måste ta med detta i totalbilden, och någonstansmåste det ju finnas ett förnuft även i den här diskussionen. HerrCARLSSON i (c); Herr talman! Tre korta synpunkter: Kommunikationerär avgörande för en bygds framtid. Man kanförsvåra och försämra kommunikationer genom omdirigeringar, så att man får ettsvagt trafikunderlag. Det har skett här. Låt mig bara fåkonstatera att herr statsrådet har förklarat att det är han som är ansvarig förupprivningen av järnvägslinjen i den här delen. Det är värdefullt att ha fåttdet beskedet. Ersättning för personskador på grund av brott Överläggningen var härmed slutad. § 10 Föredrogs och hänvisades Kungl. Maj:ts proposition nr75 till försvarsutskottet. § 11 Föredrogs och biföllsinterpellationsframställningarna nr 50 och 51. § 12 Föredrogs justitieutskottets betänkande nr 1 ianledning av Kungl. Maj;ts i propositionen 1974:1 gjorda framställningar omanslag för /75 till ersättning för personskador på grund av brott,m. m. jämte motioner. Utskottets hemställan bifölls. Ersättning för personskador på grund av brott Med på nacken i riksdagsarbetet harman ju lärt sig att inte tala i oträngt mål. betänkande nr 1är enhälligt och borde därför normalt sett inte föranleda några kommentarer,men jag tror att kammarens ledamöter kanske överser med mig om jag ändå tartill orda i detta ärende, som jag tycker är värt en viss uppmärksamhet. Frågan om ersättning för skada på grund av brott ärförvisso inte ny i den svenska , utan den har i själva verket varitaktuell här ända , Såvitt jag har kunnat finna är detemellertid första gången som ett enigt utskott nu föreslår förbättradeersättningar. Ett enigt utskott konstarerar att det ersättningssystem som nufinns inte är tillräckligt. Utskottet föreslår därför en utredning om vidgadersättning. Vi har självfallet noterat departementschefens förslag tUlförändringar i det nuvarande ersättningssystemet, förändringar som innebärförbättringar men också vissa försämringar. Trots allt är förändringarnaemellertid av mycket begränsad räckvidd. skall endast ersättningför personskada medges även om några särskilda inskränkningar i rätten tillersättning för ideell skada inte längre skall gälla. skall rättentill ersättning i viss utsträckning vara beroende av Ersättning för personskador på grund av brott Man kan alltså, om man vill spetsa tUl det litet, säga att fortfarandeanvänder man brottsligheten också som en ekonomisk utjämningsfaktor. Justitieu-cskottet anser att en omprövning nu bör ske avviUkoren för ersättning för att söka åstadkomma ett ersättningssystem sombättre tUlgodoser önskemålet att ge ekonomiskt skydd åt personer som drabbas avskada genom brott. Det finns många skäl till detta, men en av orsakerna tillatt vi tycker det är angeläget att förbättrade villkor genomförs är attvi menar att det är en viktig förutsättning för att vi skall kunnadriva en human kriminalvårdspolitik, något som jag tror att ärinställd på men som det kanske är svårare att vinna allmänheten för. Ifall manhar en känsla av att om statsmakterna också värnar om dem som drabbas av brottbör det finns ökade möjligheter att få förståelse för en humanisering avkriminalvården. Vi anser i utskottet att utredningen inte bara bör prövafrågan om vidgad ersättning för personskador utan egendomsskadorna bör ocksåkomma in i bilden. Vi menar att man bör eftersträva en ersättning som skallutgå enligt den skadeståndsrättsliga grundsatsen att den skadelidande skallförsättas i samma situation som om skadan inte inträffat. Gottgörelse skallsåledes inte, som enligt nuvarande regler, syfta till att främst tillgodosesocialt ömmande ersättningsbehov. Även i övrigt menar vi att skadeståndsrättsligaprinciper skall tillämpas vid ersättningsprövningen. Vi tar upp en litet speciell fråga, nämligen det s. k.rymlingsanslaget, som vi menar att den av oss förordade utredningen bör översei syfte att försöka att under sammanföra det med övrigahithörande anslagsfrågor. Vi anser att utredningen bör bedrivas med skyndsamhetoch om möjligt så att förslag kan föreläggas riksdag. Jag vill också fästa uppmärksamheten på att vi förordar enändring i det av Kungl. Maj:t nu reviderade förslaget till ersättningssystem.Jag vill erinra om att gäUer ett belopp om som lägstagräns för eniättning. Departementschefen föreslår att i stället skall införasett självriskbelopp och lägger detta så högt som . Vi har i principingenting att invända emot konstruktionen med självrisk men anser att en rimligavvägning hade varit , och det är det som utskottet föreslårriksdagen att anta. Jag får därför, herr talman, med dessa ord yrka bifalltill justitieutskottets enhälliga betänkande nr 1, punkten 2. HertLARFORS (s): riksdag biföll en hemställan frånjustitiedepartementet om anvisandet av medel att användas tUl ersättning förpersonskador på grund av brott. Det var ett framsynt initiativ, och alltjämttillhör vårt land det fåtal som har möjlighet att utanordna sådan ersättning.Att möjligheten till dylik ersättning är uppskattad bestyrks också av detintresse som finns på olika håll att förbättra ersättningsmöjligheterna. I sambandmed anslagets anvisande uttalades såväl av justitieutskottet som avriksdagen att utgivandet av ersättning för personskada på grund av brott bordeses som en försöksverksamhet. I årets statsverksproposition harjustitieministern dels redogjort för verksamheten under de år som gått sedanbeslutet fattades, dels redovisat förslag till ändrade grunder för ochutvidgning av möjligheten att få ersättning på grund av brottsskada, I anslutning till departementschefens förslag har, somofta brukar ske, motioner väckts i ärendet, redovisar i sittbetänkande nr 1 behandlingen av ifrågavarande del av statsverkspropositionenoch då naturligtvis också de motioner som berördetta avsnitt. Det finns inte någon reservation fogad till utskottetsbetänkande; utskottet har lyckats ena sig om en skrivning. Trots detta har manpå en del håll, bl. a. i några tidningar, sökt antyda vissa meningsmotsättningar.Det är väl ofta så att vi kan ha olika synpunkter på en fråga, och det skulleväl vara besynnerligt om det inte i detta ärende fanns nyanser iuppfattningarna. Men de har i detta ärende inte varit så stora, och därför harman kommit fram tUl en gemensam skrivning, innebärande jämkningar mellan frånbörjan olika uppfattningar.