prot · FX0918 · 1974-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollet för . § 2 Föredrogs och hänvisades Kungl. Maj:ts proposition nr 17 tiU försvarsutskottet. § 3 Allmänpolitisk debatt (forts.) Efter partiledarnas deklarationer i debatteni onsdags och efter vad som i övrigt framkommit står det helt klart att den nyaregeringsform och den nya riksdagsordning som antog som vilande ijuni 1973 kommer att antas definitivt senare i vår. Vi hade en lång debatt här i kammaren ochdiskuterade ingående de nya lagarna som helhet och särskilt grundligt de olikadelar kring vilka det förelåg oenighet. Eftersom något nytt inte tillkommitsedan dess och eftersom jag inte heUer personligen ändrat uppfattning finnerjag ingen anledning att gå in på alla de viktiga frågor som då ventilerades. Men den debatt som blossat upp i bl. a.pressen omkring de vilande förslagen kan motivera några mera övergripandesynpunkter. Först några ord om denna debatt som sådan och om de aktiviteter somden utlöst. Det är naturligtvis alltid tUlfredsstäUande attförfattningsfrågorna väcker intresse även utanför . Det är också braatt många skriver och ringer och att man får tiUfäUe att delta i möten ochdiskussioner om författningsfrågorna. Det är så det skall vara. Det är viktigti en demokrati att alla opinioner kommer till uttryck, och det är också viktigtmed personliga kontakter mellan väljare och riksdagsmän i dessa liksom i allaandra frågor. Det ger impulser i alla riktningar, och det vidgar kännedomen omvad vi har för oss i det här huset. Vad man i den nu aktuella frågan kan beklaga är att denmera intensiva delen av debatten kommit på ett så sent stadium. Man kan välockså tillåta sig att uttrycka en viss förvåning över den framtoning som en deldebattinlägg har haft. Och man kan ställa sig undrande till syftet bakom en delpersoners agerande i den här frågan. Men jag lämnar detta därhän, även om manhajar tUl när det talas om mygel och fiffel, om kohandel med människorätten, omrävspelet bakom den nya grundlagen och andra märkeliga ting, som enligttidningar och brev skall ha förekommit. Möjligen skaU man ur sådana inläggutläsa någon form av principiellt förakt för kompromisser och överenskommelsermellan skilda meningsriktningar. Och om det är avsikten sä vill jag gärna sägaatt jag tycker att det är en styrka i en demokrati att man är beredd attresonera sig framtUl breda lösningar. Inte minst när det gäller författningsfrågor tycker jagatt det är en fördel att man så långt sig göra låter försöker finna lösningarsom kan accepteras av det stora flertalet. Det är ju själva grunderna ochspelreglerna för det politiska hvet som det här gäller. Men vad man inte kan komma ifrån när man tar del av allabrev, resolutioner och inlägg i tidningarna, inte minst på insändarspalterna,det är att sökarljuset än en gång avslöjat allvarliga brister i informationentUl medborgarna om arbete och beslut. Det är visserligen sant att endel av den kritik som påstått att det varit omöjligt att få fram information omdet vilande grundlagsförslaget är överdriven. Materialet har funnits för densom varit aktivt intresserad. Något undansmusslande har sannerligen inte skett.Hela riksdagsmaterialet har ju varit tillgängligt sedan i början av juni 1973och grundlagberedningens förslag, som det vUande grundlagsbeslutet i alltväsentligt ansluter sig till, har funnits . D"et harockså förekommit ganska omfattande informationer i pressen, särskUt i sambandmed att grundlagberedningen publicerade sitt betänkande och i samband med attriksdagen debatterade grundlagen en och en halv dag i sambandmed att förslaget antogs som vUande. Men de aktiva informationsinsatserna från sidaär utan tvekan rudimentära. Den mest omfattande insatsen har väl gjorts avverksamheten "Riksdagskola" som sammanställde ettstudiepaket om grundlagen. I övrigt har i denna som i andra frågorhuvudsakligen litat till massmedias rapportering och till den information utåtsom ingår som ett led i partiernas allmänna verksamhet. I många frågor fungerarnaturligtvis dessa kanaler på ett utmärkt sätt, men i frågor där departipoUtiska motsättningarna är begränsade och dramatiken ringa spolassakinnehållet i besluten lätt undan av den aUmänna nyhetsflodens ständigt likastrida ström. Det här är ju ett gammalt och besvärligt problem. Men mankan kanske påminna om att den av många nu så förkättrade grundlagberedningenockså uppmärksammade informationsfrågan och föreslog, att skulletillsätta en särskild utredning för att på allvar ta itu med helainformationsproblematiken. Denna utredning kom till stånd och den har lagt framett första betänkande, som är föremål för behandling i riksdagen.Utredningen föreslår en lång rad åtgärder, bl. a. sådana som skaU ge riksdagenytteriigare egna instrument för en utåtriktad information. Ett av förslagen äratt skaU ge ut en egen tidning. Om senare i vår accepterarutredningens förslag, skall det väl bli vissa förbättringar iriksdagsinformationen framöver. I samband med informationsfrågan viU jag också erinra omen motion som väckts vid årets riksdag av några centerpartister med MartinOlsson i som första namn. Motionen tar sikte på de speciellaförhållanden som gäller för grundlagsändring och föreslår, att skallåläggas att inför valen direkt informera alla väljare om de som vilande antagnagrundlagsändringarna. Det är ett intressant uppslag, som konstitutionsutskottetnu får anledning att överväga. Ett sätt att öka informationen om vUandegrundlagsändringar är naturligtvis att låta dem gå till allmän folkomröstning. oppositionenssida i grundlagberednmgen upp ett förslag års författningsutredningom möjlighet tUl sådan folkomröstning och krävde, att det i något förändradform skulle ingå i grundlagberedningens förslag tUl ny författning. Vi fickinte gehör från den socialdemokratiska majoriteten för detta förslag. Men detåterfanns med utarbetad lagtext i en av de mittenmotioner som väcktes förravåren. Inte heller då var socialdemokraterna intresserade, men vi reserveradeoss för förslaget i och drev det tiU votering ikammaren. Förslaget fälldes där av socialdemokrater och kommunister.Moderaterna röstade då för vårt förslag. Vi har avstått från att föra fram detta och en radandra grundlagsförslag. Det beror självfallet inte på att vi har släppt dessaförslag. Det beror på att vi, som alla vet, inte nu kan göra några ändringar ide vUande grundlagsförslagen. Inte heller kan vi föreslå ändringar i en gmndlagsom ännu inte är antagen. Först , när de nya författningarna trätt ikraft, kan vi lägga fram våra förslag. Fördenskull blev jag litet förvånad närjag fann att i en partimotion begär att det förslag omfolkomröstningar i grundlagsfrågor som även röstade förnu skall utredas. Innebär detta att moderatema nu funnit brister i det förslagsom hela gruppen stödde ? Eller är det så att helt enkeltinför allmänheten vill framstå som litet ivrigare än andra ifolkomröstningsfrågan? I så fall är det hela ett litet snett trick, som inte ärägnat att ge allmänheten en rättvisande bild av vad som förekommit i dennafråga. Redan av vad jag nu sagt framgår att det fanns avsnitt iden nya författningen som vi var oense om . Det blev en lång radvoteringar och rösträkningar här i kammaren om reservationer från bl. a. mittparti. Vi förlorade i dessa voteringar med undantag av en som gällde ett uttalandemot kollektivanslutning tUl poUtiskt parti. tog således avstånd frånkoUektivanslutningen, men det beslutet har socialdemokraterna valt attignorera, vilket är rätt häpnadsväckande. Det fanns således en rad motsättningar omkring vissadelar av grundlagsförslaget, men då förelåg endast ett yrkande om avslag påhela författningspaketet; det var i en enskUd motion av socialdemokraten herrLundberg från . Detta förslag avvisades enhälligt av ,och i kammaren begärde inte motionären rösträkning om sitt förslag. ser jag i mitt motionshäfte att kommunisterna av någonanledning svängt och vill att skaU avslå de som vilande antagnaförfattningarna. Samma yrkande återfinns dock utan någon sakmotivering ien motion från en enskild moderat. Kommunisterna och den moderateriksdagsmannen vUl således behålla regeringsform och den nu gällanderiksdagsordningen. Ingendera av förslagsställarna tycks dock vilja motivera påvilka grunder man anser den gamla författningen överlägsen den nya. Och det ärju den frågan det gäller och ingenting annat. Man kan vara missbelåten med den nya författningen i olikaavseenden och man kan önska förändringar i den. Men det är - såvitt man inteverkligen vill att allt skall förbli vid det gamla - inget skäl att avslå den nyaförfattningen när den kommer upp till nytt beslut. Det skulleframtvinga en ny utredningsomgång, och önskvärda och eftersträvade reformerskulle på nytt skjutas in i en oviss framtid. Om vi däremot nu tar den nya grundlagen, så kan vi redanvid nästa års riksdag, var och en från sina utgångspunkter, lägga fram förslagom de ändringar som vi tycker är viktiga och riktiga och försöka få majoritetför dessa ändringar. Jag har uppehålUt mig något vid dessa formella ting,eftersom det av den allmänna debatten att döma tycks råda en hel del förvirringpå den här punkten. Det har i den allmänna debatten förekommit en del positivaoch framåtsyftande förslag, och många tycks tro att dessa skuUe befrämjas om denu vilande förslagen röstades ner. Men detta är således icke riktigt. Jag skall, herr talman, håUa det inledningsvis avgivnalöftet att inte faUa för frestelsen att spela över hela det register avintressanta och betydelsefuUa frågor som berörs av den nya författningen. Viavverkade ju den debatten . Men jag skaU ta upp ett par frågor, återigenmed hänvisning tUl den debatt som förts utanför detta hus. Den första frågan gäller monarkin. Många tycks tro attgrunderna för monarkins fortbestånd förändras genom den nya författningen. Såär det inte. Monarkin är stadfäst i den gamla författningen, den är ocksåstadfäst i den nya. Till yttermera visso slogs det redan i grundlagspropositionenfast att "konungadömets bevarande är en given utgångspunkt vidutformningen av en ny författning". Arvsföljden bUr också densamma i den nya författningen.Det innebär att kronan även i fortsättningen endast skall gå i arv på denmanliga sidan. Från oppositionspartiernas sida krävdes redan i grundlagberedningenutredning om också kvinnlig tronföljd. Detta krav återkommer till årets riksdagi en centermotion. Motionärerna framhåller att det inte finns några hållbaraskäl mot att tronföljden utsträcks också till kvinnosidan och att dettaföljaktligen bör ske. Eftersom frågan om högtidliga öppnandeuppenbarligen intresserar en vid allmänhet, bör det kanske framhållas attvarken den gamla eller den nya grundlagen säger något närmare om vilketceremoniel som då skall följas. Här finns således utrymme för såväl traditionsom innovation, och jag tillåter mig att uttrycka en förvissning om attriksdagens talmän skall lyckas finna en lösning som tillfredsställer såvälriksdagens ledamöter som ledamöternas alla uppdragsgivare. Den andra frågan jag tänkte beröra något är demedborgerliga fri- och rättigheterna. Helt allmänt är det självklart viktigating det här gäller. Det är förutsättningarna för demokratin, för denpersonliga integriteten och för rättssamhället som sådant som berörs yttrandefrihet, mötesfrihet, rörelsefrihet, trosfrihet och mycket annat. Jagskall inte gå in på denna viktiga fråga som helhet; det skulle leda för långt.Jag vill bara understryka hur viktigt det är att vakthållningen om demedborgerliga fri-och rättigheterna och om den personliga integriteten präglarlagstiftningens aUa led, samhällets organisation och alla myndigheters handlande. Av en delinlägg i pressen och några av de resolutioner som vi fått oss tUlsändaframgår att många fått den uppfattningen att grundlagsdebatten i det häravseendet skulle gälla hela det väldiga komplexet om skyddet för mänskliga fri-och rättigheter. Så är det inte. Denna vidare debatt måste vi föra - som jagnyss antydde - i alla sammanhang och på aUa oUka plan. Vad grundlagsdebatten idet här avseendet gäUer är enbart det sätt på vilket skyddet för medborgerligafri- och rättigheter skall förankras i grundlagen. Det är således en del av ettmycket stort frågekomplex, men en viktig del och - som alla vet som någotsysslat med den en svår del. Ett annat missförstånd som uppenbarligen oroat många äratt det vilande gmndlagsförslaget direkt skulle gripa in och reglera ochbegränsa och beskära medborgerliga fri- och rättigheter som tUlkommer denenskUde medborgaren. Så är det inte alls. Innehållet i de lagar vi har på aUa möjligaområden av samhäUslivet förändras inte genom att vi antar den nya grundlagen. Ett tredje missförstånd som uppenbarligen har fått en vidspridning är att grundlagsskyddet för medborgerliga fri- och rättigheter skullevara sämre i den nya grundlagen än vad det är i den gamla. Så är det inte. Dennya grundlagen innebär i flera avseenden en förstärkning. I denna bedömning var1973 års konstitutionsutskott fullständigt enigt det förtjänar attunderstrykas. Utskottet redovisade också grunderna för denna bedömning. Deupprepades i flera inlägg i kammaren, och jag skall fördenskull inte upprepadem än en gång. I den allmänna debatt som förts har jag inte funnit någontingsom på något sätt har kunnat vederlägga denna bedömning. är naturiigtvis ingenting så bra att det inte kan görasbättre, och det är angeläget att de medborgerliga fri- och rättigheterna även igrundlagen ges ett så gott skydd som tänkas kan. Från samtligaoppositionspartiers sida väcktes också vid riksdag förslag om vidgningav rättighetskatalogen och om en ytteriigare förstärkning av skyddet för derättigheter som ingick i denna katalog. Förslagen hade olika karaktär, och dekunde inte övervägas i alla sina detaljer av utskottet, som tyvärr arbetadeunder härd tidspress. En del förbättringar av regeringsförslaget ledde dockdessa motioner till. I övrigt enades utskottet om att en utredning skulletillsättas för att än en gång se över de här viktiga frågorna. Denna utredningär nu i arbete, och den klart uttalade målsättningen för utredningen är enytterligare vidgning och förstärkning av rättighetsskyddet i grundlagen. Det ärden fiärde statliga utredningen på det här området, och vi hoppas naturligtvisalla att den skall komma ytteriigare en bit framåt, utöver vad som åstadkommitsav de tre föregående. Jag vill, herr talman, sluta med att säga, att denomständigheten att man kan önska en ytterligare förstärkning av skyddet förmedborgerliga fri- och rättigheter i själva grundlagen inte kan om man vUl halogiken på sin sida - leda till slutsatsen att man bör avslå den nya grundlagensom redan i det skick den föreligger även på det här området innebär enförbättring i jämförelse med nu gällande regeringsform. HerrHERNELIUS (m): I den diskussion som glädjande nog nu ehuruen smula sent flammat upp i grundlagsfrågor har ordet kommit attspela en viss roll. I någon insändare har det t. o. m. talats om"förräderiet i ". Andra, mer måttfulla skribenter har gjortgällande att var platsen för mörksens gärningar och att partierna på denlUla platsen i fråga bedrev ett ovärdigt spel bakom folkets rygg. Senast i dagpå morgonen läste jag att i förekom det åtgärder och händelserstridande mot grundlagens anda, och beskyllningen för olaglighet har ju varitganska tätt återkommande. Men, herr talman, vad hände egentligen i den UllaVästkustorten , då grundlagberedningen där sammanträddeunder landshövding ordförandeskap? Tillåt mig att göra en kortrekapitulation, även om jag därmed riskerar att gå över den anmälda tiden. Jaghoppas att jag i så faU får tUlgodoräkna mig några av alla de tillfällen då jagicke utnyttjat den tid som varit angiven i tidsschemat. under hade framlagt förslag till en total författningsreform.Efter remisstidens utgång upptog regeringen en serie överläggningar medföreträdare för de fyra största partierna. På grundval av dessa överläggningarutfärdades sedan den direktiv för den tUlsatta grundlagberedningen.Dessa direktiv hade utformats i samråd partierna emellan. Blott på en punktanmäldes vid dessa överläggningar reservation. Det gällde en riksdagensskrivelse, 1966:80, rörande statschefens ställning i en modern parlamentariskdemokrati, vUken stäUning enligt riksdagsbeslut borde tas upp till prövningvid en total författningsrevision. Skrivelsen var i sin tur föranledd av enmotion av och . hemställan om avslag på motionen hade den bifallits avriksdagens majoritet. Dåvarande ansåg att en hänvisning tillskrivelsen icke borde medtagas i direktiven, något som detta oaktat skedde. I en debatt i andra kammaren 1968 preciseradestatsminister senare direktiven: de skulle läsas så att uppdragetinnebar "en prövning av och ett ställningstagande tUl frågan, om vårtstatsskick bör vara monarkiskt eller republikanskt". Vid densocialdemokratiska partikongressen 1969 utvecklade närmare dessatankegångar: När grundlagberedningens förslag föreligger, framhöU han, får detavgöras "om vi skall ha en republik, vilken typ av president vi skall ha,eller, om vi skall behålla monarkin, i vilken grad parlamentarismen kan förenasmed monarkin". förelåg för övrigt inom grundlagberedningenpromemorior innefattande texter till ett monarkialternativ respektive ettrepublikalternativ. I direktiven till grundlagberedningen underströks framförallt att enighet uppnåtts mellan partierna på en rad punkter om hur en nyförfattning borde utformas. Författningen skulle bygga på folksuveränitetensgrund, heter det, och parlamentarismen inskrivas i grundlagen, de rikspolitiskauppgifterna borde i enlighet härmed fördelas mellan folket, folkrepresentationeneller något av dess organ samt regeringen. Beslutanderätten iregeringsärendena borde helt tUlkomma ministären. regeringsbildningkom talman "in i blickfånget". Kunglig medverkan"togs över huvud taget ej i betraktande". Jag citerar här professorNUs HerUtz i en uppsats i . Grundlagberedningen dryftade men framförallt härmed sammanhängande frågor vid en rad sammanträden: i Sigtunai januari, i och vid en rad överläggningar i Stockholm.Någon enighet kunde icke vinnas. RepubUkalternativet i olika former framfördes.Även utanför den debatten förelåg motsättningar i fråga om statschefensfunktioner men också i fråga om viktiga formuleringar i regeringsformen. Ett avgörande måste emellertid komma tUl stånd enligt detfastställda tidsschemat, och vid sammanträdet i vartidpunkten härför inne efter flera dagars förhandlingar. Den överenskommelsesom där träffades inleddes med ett fastställande av att republikkravet hadeavvisats. "Konungen är rikets statschef, så började kommunikén. Som såofta efter förhandlingar bar överenskommelsen i viss mån kompromissens prägel.Åtskilliga frågor ställdes inom beredningen och upptogs ocksåsenare, successionsordningen, immuniteten för statschefen osv. Underförhandlingarna i hölls nära kontakt med partiledningarna, och olikaorgan inom partierna hade redan före sammanträdet i föredragningar informeratsom olika alternativ. Efter underställdes överenskommelsen flerapartikongresser, och i partier som gick till väga på annat sätt förekomunderställande av övriga organ i partiledningen. Något hemUghetsmakeri var detverkligen inte fråga om. I en kommuniké som utfärdades i sambandmed en presskonferens återgavs hela överenskommelsen, och radio och TV var med.Mörksens gärningar aUtså i TV-kamerans sken! I praktiskt taget alla svenskadagstidningar kommenterades kommunikén på ledarspalt, och enligt ett uttalandeav professor i en uppsats i Statsvetenskaplig tidskriftställde sig flertalet tidningar positiva eller i varje fall inte negativa. Närgrundlagberedningen senare publicerade sitt slutbetänkandebehandlades bl. a. än en gång i hela pressen och i övrigainformationsmedia. Det bör tilläggas att Torekovbesluten endast rördestatschefens ställning och befogenheter i en ny grundlag. Frågan om t. ex.medborgerliga fri- och rättigheter behandlades av grundlagberedningen i andrasammanhang. Det bör också framhåUas att ändringar, förtydliganden ochpreciseringar fördes på tal vid de senare partiöveriäggningarna med regeringen,som efter remisstidens utgång kom tUl stånd och början av1973. Som resultat härav vidtogs betydelsefulla kompletteringar, märkbara ipropositionen, framför allt i fråga om informationskonseljerna men även i andraavseenden. Med det sagda har jag eftersträvat en redogörelse för detfaktiska händelseförloppet, som jag hoppas i sinom tid kommer att bli föremålför vetenskaplig bearbetning och analys. Med avsikt har jag i denna redogörelseutelämnat värderingar partiernas och andras. För grundlagberedningen varTorekov en etapp på vägen varken mer eller mindre från direktiven fram tillslutprodukten . Författningsförslagets hela historia sträcker sig,som framgått av vad jag har sagt, betydligt längretUlbaka i tiden och är, som vi alla vet, ännu ej avslutad. Låt mig så, herr talman, gå över tUl några andra frågor.Jag skall börja med inlägg. frågade, apropå folkomröstning, varförmoderaterna i en motion till årets riksdag har medtagit en önskan om utredningrörande beslutande folkomröstning vid grundlagsändring, när en minoritet i riksdagenså begär. Han ifrågasatte motiven och antydde att det skulle föreligga etttrick av något slag. Jag kan lugna den i detta fall sä misstänksamme herrFiskesjö med att det inte finns någon anledning tiU klagan eller oro isammanhanget. Att vi i en partimotion går fram med ett utredningskrav idenna fråga har främst två motiv. Vi hoppas att under en sådan utrednings gång-den behöver inte alls bli omfattande, eftersom hela materialet och ävenlagtext föreligger skulle även de partier, framför allt det socialdemokratiskapartiet, som stod kallsinniga vid voteringen kunna vinnas förtanken. Det är det ena och bärande motivet. Det andra motivet är att vi utgårifrån att vi genom att upprepa vårt krav i detta sammanhang markerar vårt alldelessärskUda intresse för att det skall genomföras en lagändring somger folket möjlighet att i samband med val vid grundlagändring komma tUl talsnär en minoritet i så begär. Det förutsätts alltså att en minoritet iriksdagen begär en sådan beslutande folkomröstning i samband med ett val. gick in på fri- och rättigheterna. På denpunkten har jag inte så mycket att invända eller kommentera. Alla som harsysslat med denna fråga inom är på det klara med att det nuföreliggande förslaget innebär väsentliga förbättringar i förhållande till 1809års regeringsform. Det underströk ett enhälligt konstitutionsutskott , somherr Fiskesjö påpekade, och det underströks från denna talarstol så sent som ionsdags av t. ex. , som sade: "Våra fri- och rättigheter, somtidigare inte har haft något stöd i grundlagens bokstav, blir nu inskrivna igrundlagen." betonade samma sak i sitt inlägg. Han sade attolika friheter mötesfrihet etc. snarare får ett starkare skydd än tidigare.Gösta har i olika framträdanden kraftigt understrukit detta som motivför att diskussionen om fri- och rättigheter borde föras från de faktisktföreliggande utgångspunkterna och inte ge upphov till några skräckbilder av detslag som talade om. Jag skall inte gå in på i vUka avseenden skyddet för fri-och rättigheterna förbättras. Jag skall bara nämna tre punkter. Det är faktiskt så att i det vilande förslaget finns vissarättigheter som ges grundlagskaraktär, som icke får inskränkas. Det finns detinte . I det vUande förslaget fastslås uttryckligen politiska rättigheter, ivilka ingrepp endast kan ske genom lag, alltså i offentlighetens ljus och icke,såsom nu kan ha förekommit genom förordning. För den som ställer sig frågandetill att inskränkningar i rättigheter som yttrandefrihet över huvud taget kanbehövas vill jag bara ta ett exempel. Det är rätt naturligt att den inskränkning iyttrandefriheten som består i att man inte oförtalt fårärekränka någon måsteföreligga. Det är också aUdeles klart att om en skatteskolkare ellervalutasvindlare grips i en sovvagnmed i madrassen skall myndigheterna inte stå maktlösa och underåberopande av resefriheten låta honom passera gränsen med sitt innehav.