prot · FX0987 · 1974-12-31 00:00:00 — Jag tror att vi vinner på att avvakta det utredningsarbetesom nu föreslagits. Vi måste utreda detta grundligt, innan vi gör några störreändringar. () kort genmäle: Låt mig fråga herrar och iSödertälje: Tycker ni verkligen att det är rimligt att man under ett par årskall tvinga en företagare, som vill ombilda sitt företag till bolag, attskrapa ihop till ett minimikapital, när det säkert som ett brevpå posten kommer en bestämmelse om att han inte skall avkrävas merän ? () kort genmäle; Jag skall svara medherr egna ord; Det är inte rätt tidpunkt att nu avgöra detta. HerrLidgard har inte förklarat vad han menar med påståendet att det närutredningsresultatet föreUgger är lämpligt att bestämma beloppets storlek. HerrSVANSTRÖM (c); Jag hade egentligen tänkt nöja mig med enreplik, men eftersom herr talmannen nu givit mig obegränsad tid, frestas jagnaturligtvis att använda den. Ta det emellertid inte så hårt. Jag kommer inteatt göra allvar av mitt hot. Talet om ryckighet är redan bemött av . Jagvill bara understryka att vi i ett senare sammanhang antagligen får räkna medatt såsom står i reservationen höja beloppet utöver för de störrebolagen. Om jag har råkat säga något som kan uppfattas såsom ettglåpord mot någon eller några, ber jag om tillgift för detta. Det kan bero påatt jag enligt höga intentioner inte använder manuskript. HerrLIDGARD (m): har upprepade gånger frågatvilken tidpunkt som är den lämpliga eller hur man nu skall se pä den här saken.Låt mig erinra om, , att ni i er partimotion förordade attaktiekapitalet skulle bibehållas vid . Skulle vi vara konsekventa iden här situationen så skulle vi också ha sagt att man skall ligga kvarpå , men det tycker vi inte är rimligt. Det är ett gammalt belopp,fastställt för , och så många sakkunniga har uttalat sigför 20 000-kronorsnivån att det finns ingen anledning att gå ifrån denståndpunkten. Jag tycker att det är rätt som det står iutskottsbetänkandet att man får ett bra underiag för att bedöma hur högt manskall gå med aktiekapitalet när utredningen har kommit fram till ett resultat,men man kan väl ändå säga: Låt oss stanna vid den nivå som sakkunnigautredningsmän har angett. Ändringar i aktiebolagslagstiftningen m. m. Överläggningen var härmed slutad. Utskottets hemställan bifölls. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av m. fl., och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition; Den som vill att kammaren bifaller lagutskottetshemställan i betänkandet nr 19 punkten 2 röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammaren bifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Punkterna 3 och 4 Kammarenbiföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. § 7 Föredrogs betänkande Nr 20 i anledning av motion angående offentlig granskning av boutredningsmannaarvoden Bevarande av bokskog, m. m Nr 26 i anledning av propositionen 1974:93 angående avtal om läkarutbildning vid kommunala undervisningssjukhus m. m. Kammaren biföll vad utskotten i dessa betänkandenhemställt. § 8 Bevarande av bokskog, m. m. Föredrogs jordbruksutskottetsbetänkande nr 18 i anledning av propositionen 1974:73 med förslag tiU lag ombevarande av bokskog, m m. jämte motioner. I propositionen 1974:73 hade Kungl.Maj;t, under åberopande av utdrag av statsrådsprotokollet över jordbruksärendenför , föreslagit att 1. anta lag ombevarande av bokskog, 2. anta lag omändring i naturvårdslagen (1964:822), 3. godkänna degrunder för särskilt stöd tiU bevarande av bokskog som förordats ipropositionen, 4. till Vissa kostnaderför vård och föryngring av bokskog m. m. för /75 under niondehuvudtiteln anvisa ett reservationsanslag av . Beträffande propositionens huvudsakliga innehåll anfördesföljande; "I propositionen läggs fram förslag till lag ombevarande av bokskog. Bokskogarna har-på senare år avverkats i snabb takt, ochpå de avverkade områdena planteras i stor utsträckning i stället barrskog.Förslaget går ut på att skydda och bevara bokskogarna. SamhäUet får möjlighetatt kontroUera avverkningarna och hindra att bokskog omförs tiU barrskog. EnUgtförslaget får bokskog inte avverkas utan särskilt tillstånd. Inte heller fåråtgärder för återväxt av annat trädslag än bok vidtas i bokskog utan särskilttillstånd. Tillståndsfrågorna föreslås bU prövade av , som vidprövningen skall beakta att bokskog som är av värde från naturvårdssynpunktbevaras så långt möjligt. Ersättning till markägare föreslås utgå, om tiUstånd tilla-werkning av avverkningsmogen bokskog vägras och detta medför att rationelltbokskogsbruk avsevärt försvåras. Vägras däremot tillstånd att plantera annatträdslag än bok på bokskogsmark, utgår ingen ersättning. Vidare föreslås i propositionen att ett statUgt bidraginförs tiU kostnader för föryngring och vård av bokskog. Avsikten är således att genom enkombination av lagstiftningsåtgärder och ekonomiska åtgärder skapa etteffektivt skydd för bokskogarna." I dettasammanhang hade behandlats motionerna 1974:1697 av m. fl. (c) vari hemställts attriksdagen vid behandlingen av Kungl. Maj:ts proposition 1974:73 beslutade I.att statsbidraget för fö ryngrings åtgärd er och vård av bokskog skulle utgåmed högst av de av beräknade kostna- derna föråtgärderna, samt 2. att ersättning till markägare skulle utgå för den del avbokskogsarealen som översteg av fastighetens totala areal näransökan om omföring av bokskog till granskog i enlighet med det i motionenanförda avslogs, 1974:1745 av () vari hemställts attriksdagen skulle avslå Kungl. Maj;ts förslag om lag för bevarande av bokskog, 1974:1746 av m. fl. (m) vari hemställts attriksdagen skulle 1. besluta avmotionärerna föreslagna ändringar i 4 och 6 § § i det vid propositionen 1974:73fogade förslaget till lag om bevarande av bokskog, innebärande dels attlänsstyrelsen vid prövning av tillståndsfrågor rörande avverkning av bokträdskulle höra , dels att tillståndsprövningen skulle ta siktepå att bokskog bevarades inom ramen för ett långsiktigt bokskogsbruk påfastigheten och dels att full kompensation skulle utgå till markägaren i de fallett vägrat tillstånd att omföra bokskog tiU barrskog eller annan skog innebarväsentligt hinder för framtida rationellt skogsbruk och avsevärt ekonomisktavbräck för markinnehavaren, 2. uttala attfrågan om ersättningar och kompensation fick en sådan utformning att markägarentiUförsäkrades: skälig kompensation då bokskog vägrades omföras till barrskog,full kompensation då föryng-ringsåtgärder, markberedningar, stängslmg,plantering av skärm etc. måste genomföras, av godkändakostnader då ungskogsröjning och gallring måste genomföras, hela kostnaden dånyplantering skedde på mark som inte varit bokskogsbärande och att aUaersättningar skuUe beräknas för av fastighetens totala bokskogsarealoch i övrigt utgå enligt de regler som föreslagits i propositionen samt 1974:1747 av i (fp) varihemställts att beslutade 1. att 1 § i lagen om bevarande av bokskogfick följande lydelse; "Med bokskog förstås i denna lag trädbestånd varsvirkesförråd till utgörs av bok och vars yta upptar minstett halvt hektar", 2. att statsbidrag till vård och föryngring av bokskogskulle kunna utgå med högst av kostnaderna för åtgärderna. Utskottet hemställde att skulle 1. med bifall tillKungl. Maj:ts förslag och med avslag på motionerna 1974:1697, yrkande 2,1974:1745, 1974:1746, yrkandena I och 2, sistnämnda yrkande såvitt nu var ifråga, samt 1974:1747, yrkande 1, anta i propositionen 1974:73 framlagt förslagtill lag om bevarande av bokskog, 2. anta ipropositionen föreslagen lag om ändring i naturvårdslagen (1964:822), 3. i anledning avKungl. Maj;ts förslag och motionerna 1974:1697, yrkande 1, 1974:1746, yrkande2, sistnämnda yrkande såvitt i övrigt var i fråga, och 1974:1747, yrkande 2,godkänna av utskottet förordade grunder för särskilt stöd tUl bevarande avbokskog, samt 4. tiU Vissakostnader för vård och föryngring av bokskog m. m. för Bevarande av bokskog, m. m. Bevarande av bokskog, m m. /75 under nionde huvudtiteln anvisa ett reservationsanslag av 500 000kronor. Reservation hade avgivits av herrarKrönmark (m)och i (m) som ansett att utskottet under 1och 3 bort hemställa, 1. med förmälan att i propositionen 1974:73 framlagtförslag till lag om bevarande av bokskog inte kunnat oförändrat antas a. med bifall till motionen 1974:1746, yrkande 1, för sindel anta av reservanterna föreslagen lydelse av 4 § och 6 § i lagförslaget, b. med bifall till Kungl. Maj:ts förslag och med avslag påmotionerna 1974:1745 och 1974:1747, yrkande I, för sin del anta det under a. omförmälda lagförslaget i övrigt, c. i anledning av motionerna 1974:1697, yrkande 2, och1974:1746, yrkande 2, som sin mening ge Kungl. Maj:t till känna vad reservanterna anfört beträffande ersättning i vissa fall då tillstånd vägrades till omföring av bokskog tiU barrskog, m. m., 3. i anledning av Kungl. Maj;ts förslag och motionerna1974:1697, yrkande 1, 1974:1746, yrkande 2, sistnämnda yrkande såvitt i övrigtvar i fråga, och 1974:1747, yrkande 2, godkänna av reservanterna förordadegrunder för särskilt stöd till vård och föryngring av bokskog m. m. i (m): Skogsvårdslagens första paragraf lyder:"Skogsmark med därå växande skog bör genom utnyttjande på lämpligt sätt avmarkens virkesalstrande förmåga skötas så, att tillfredsställande ekonomisktutbyte vinnes och, såvitt möjligt, i huvudsak jämn avkastning erhålles. "Ingen har kommit på idén att direkt förbjuda någon skogsägare att lydaskogsvårdslagen, inte annat än när det rört sig om fridlysningar enligtnaturvärdslagen. Men föreligger i alla fall ett förslag till just sådantförbud att ge markerna den på lång sikt ekonomiskt bästa användningen. Jag vill från början göra klart att vi har anledning atthälsa lagen om bevarande av bokskog med den största tillfredsställelse frånnaturvårdshåll och från den rekreationssökande allmänhetens sida. Visserligenkan man påstå att lagen är onödig, eftersom man hade kunnat nå ganska långt medfrivilliga överenskommelser. Och visst är det sista riktigt, visst harskogsägarna genom bindande erbjudanden att spara bokskogarna på stora arealervisat goda prov på sin ansvarskänsla, men jag håller med jordbruksministern omatt detta på lång sikt inte är tillräckligt. Dels är inte en frivilligöverenskommelse bindande för kommande generationer, om den inte ges formen avnaturreservat förstås, men dit kan man komma redan nu med stöd avnaturvårdslagen, dels ar det inte säkert att friviUig överenskommelse kanträffas rörande de bokskogar som för landskapsbilden kanske spelar den störstarollen. Vi har inom utskottet varit eniga om att denomständigheten att vi haft olika uppfattningar om ersättningsreglerna inte kanmotivera att skjuta lagen i avvaktan på enighet, eftersom dårisken vore överhängande att bokskogen i allfför stor utsträckningskulle ha ersattsmed gran. Lagen har emellertid skönhetsfläckar och innebär iflertalet fall ett mycket hårt ingrepp i den enskilde skogsägarens ekonomiskafrihet. Bokskog är inte bara mindre lönsam än granskog utan också ofta direktförlustbringande, och att vända den förlusten i vinst kommer efter lagenstillkomst att förmenas skogsägaren eller i varje fall inte tillåtas honom utanbesvärliga byråkratiska procedurer. Om nu boken genom utvecklingens gångförlorat sin lönsamhet men man ändå av hänsyn tiU naturvården ochlandskapsbilden eller till allmänhetens rekreation vill hålla den kvar, dåanser vi i moderata samlingspartiet att det är alldeles felaktigt att låtaskogsägaren stå för kostnaderna. I ett sådant fall är det en det allmännasangelägenhet att betala vad det kostar. Om en låt oss säga industriman inte följer med iutvecklingen utan framhärdar i att tillverka dåligt lönsamma eller förlustbringandeartiklar, och hans rörelse en vacker dag brakar samman, ja, då vet vi allavilken hård kritik som från fackligt och politiskt, framför alltkommunalpoli-tiskt håll, riktas mot den företagsledare som man menar visat siginkompetent. Vad innebär då den lag vi nu står i begrepp att anta annat än justatt vi ålägger skogsbrukaren att sköta sitt företag irrationellt? Jag är själv,som jag sagt, klart för lagen, men vi måste förstå att åtminstone sålänge som det ekonomiska klimatet för bokskogsägarna är som det är de måstehållas skadeslösa för den där irrationaliteten. Boken är en ganska sen invandrare i vår flora, och den harträngts -tillbaka av den norrifrån framstormande granen, med eller utanmänsklig hjälp. Det är inte den naturliga boken, som vi finner i desydsvenska skogarna de rakstammiga kvistrena bokbestånden av pelarsalstypåren ren kulturprodukt, framskapad genom generationer skogsägares omsorgsfullaskötsel, vari också ingår urval av de bästa stammarna, så att vi numera har ettgenetiskt sett mycket värdefullt bokmaterial. Man hade vid föryngringamasanläggning god hjälp av de i bokskogen betande ollonsvinen, när det gälldemarkberedningen, en hjälp som var särskilt värdefull på de magrare markerna,där bokplantorna hade svårt att hävda sig bland blåbärsris och kruståtel. Densortens bokskog, hedbokskog, räknar man enligt propositionen inte med attbevara, åtminstone inte med stöd av bokskogslagen, som har de bättre markerna itankarna, de marker där vi finner vad som kallas ängsbokskog. I ängsbokskogenär det betydligt lättare att få återväxt, men det är tyvärr så trots allt, attsedan ollonsvinens markberedning försvunnit vi varken i hed- eller i ängsbokskogfår tillfredsställande återväxt utan hjälpkultur. Och tyvärr är sådan plantering betydligt dyrare ängrankultur - i mycket ungefärligt genomsnitt per hektar för gran,i bästa fall för boken, vanligast 4 000 å , dvs. enmycket hög rekryteringskostnad att förränta, vartill kommer att boken inteproducerar stort mer än hälften av vad granen gör och har dubbelt så långomloppstid, mot 60. TiU detta skall fogas att avsättningen för bokvirket långtifrån är tryggad. Som exempel kan nämnas att utredningen om bokskogensbevarande i betänkandets rygg har en träribba - den ribban är av gran. Framförallt här kunde man ju annars tycka att en liten reklam för Bevarande av bokskog, m. m Bevarande av bokskog, m. m. bokträvarit på sin plats. Jag har velat måla upp den här onekligen dystra ekonomiskabakgrunden till frågan om bokskogens bevarande fortfarande utan att bestridavärdet av lagen som sådan för att vi skall veta vilka svårigheter somverkUgen föreligger. Och jag kan ju fullständiga bilden med en jämförelsemellan avkastningen av gran och av bok på god skånsk skogsmark under enomloppstid för bok, alltså två omloppstider för gran, med uppgiften att ensådan utredning, verkställd av naturvårdsenheten vid iKristianstads län tillsammans med således ingenpartsinlaga - utfaller tiU nackdel för boken eller tiU fördel för granen,viUcet man vill, med per hektar. Någon ersättning tillskogsägaren för att han inte får tillgodogöra sig det beloppet skaU inte utgå.Motiveringen att det skuUe bli för dyrt och att därför ingen ersättning allsskall utgå för vägrat tillstånd att överföra bokskog till granskog - tycker jagnärmast är halsbrytande. Visst blir det dyrt, det vill jag inte för ett ögonblickförneka, men nog har det allmänna större förutsättningar att bära kostnadernaän de för det mesta små skogsägare som man nu så generöst lastar över kostnadernapå, för kostnaderna, antingen de består av uteblivna inkomstökningar ellerfördyrade kulturer, måste ju ändå betalas någonstans. Låt mig i det här sammanhanget undanröja denmissuppfattningen att ersättningen för kulturkostnader eller för vägrad rätt attöverföra bokskog till granskog skulle otillbörligt gynna de större skogsägarna.Som vi har föreslagit i moderatmotionen 1746 skall ersättning inte utgå tiUannan än skogsägare, som har av sin areal bevuxen med bokskogoch då bara för den del av skogsarealen som ligger över 20-procentsgränsen. Detär alltså i huvudsak i överensstämmelse med förslag i dessremissyttrande. De större bmkningsenheterna har i stor utsträckning redanett så differentierat skogskapital att bokskogen där ligger en bra bit under 20procent. Det är skogsmarker i storleken upp till som kommer över20-procentsgränsen. Och skulle någon större fastighet ligga övergenomsnittssiffrorna, tycker jag att ersättningen må vara vederbörande välunnad. Skogsägarna har tydligt uttalat sin vilja att ha kvarbokskogen inom rimliga gränser och har i stor utsträckning anslutit sig till20-procentsgränsen. Jag är för min del inte säker på att den är tillräckligför att överallt bevara bokskogslandskapet, men vill vi ha större areal kvar,måste vi också ge full betalning för intrånget. Landskapsbilden spelar ju enväsentlig roll i denna debatt. Eftersom landskapet är ett kulturlandskap bör det kanskeupprepas att bokskogen är en kulturprodukt. Den som en gång grandlade ettbokbestånd hade givetvis ingen anledning att förutsätta någonting annat än atthans efterkommande skulle få skörda den sådden precis som det är i alltskogsbruk, där man måste tänka i generationer framåt. Men har man funnit att den här kulturprodukten är såvacker att man vill bevara den. Jag delar den uppfattningen, men jag kan intedela departementschefens åsikt, som också utskottsmajoriteten har anslutit sigtill, nämligen att ersättning inte skall utgå för värden som beror enbart på förväntningarom ändring i pågående markanvändning. I det här fallet är det inte fråga omnågon ändring i markanvändningen, eftersom markanvändningen inte är bokskogeller barrskog utan skogsbruk över huvud taget skog som skog, oberoende avträdslag. Med den motivering för vägrad ersättning somdepartementschefen anfört skulle man ju Uka gärna kunna ingripa i jordbruket.Hur vackert är inte ett blommande rapsfält! Där skall bonden i fortsättningeninte få odla annat än raps! Principiellt är det väl knappast någon störreskillnad mellan ett sådant resonemang och departementschefens. Här är alltså fråga om långt gående ingrepp i den enskildaäganderätten som vi i moderata samlingspartiet inte kan acceptera. Vi finnerdet fullt konsekvent harmoniera med socialiseringspolitikens bladplockning ikronärtskockan: mistad rätt tiU ersättning för vägrad avstyckning avstrandtomter, mistad rätt till ersättning för vägrad rätt till grustäkt, mistadrätt tiU ersättning för vägrad glesbebyggelse, mistad rätt tiU ersättning förvägrad rätt att göra bokskog ekonomisk osv. Det är inte längre fråga om ensmygsocialisering utan om fullt öppen indragning till det allmänna avväsentliga delar av både ägande- och förfoganderätten tUl marken. Det är intelagen som i och för sig är betänklig, utan det är dekretet om uteblivenersättning som för oss obehagligt nära den rena konfiskationen. Man frågar sig:Vad blir nästa steg? Vi anser att varken propositionens40-procentiga eller utskottsmajoritetens 60-procentiga bidrag till kultur- ochröjningskostnader är nog för att stimulera till det levande bokskogsbmk somdepartementschefen med all rätt efterlyser. Ett sådant skogsbrak får vi baraom det är lönande. För att inte kulturkostnaderna skall bli föravskräckande är det, anser vi, skäligt med en 80-procentig täckning av dem. Detgäller att stimulera skogsägarna tiU ett aktivt deltagande i vården av denbokskog som blir till större glädje för allmänheten än för dem själva, men detsyftet äventyras genom en för snål politik. Eftersom och jag anser att man varken ipropositionen eller i utskottsmajoritetens betänkande tillräckligt beaktat dehär frågorna har vi avlämnat den reservation som jag härmed yrkar bifall tUl,som jag yrkar bifall till utskottets hemställan i de delar som ickeberörs av vår reservation. Bevarande av bokskog, m. m. I detta anförande, under vilket herr talmannen övertogledningen av kammarens förhandlingar, instämde i (m). HerrKOMSTEDT (m): Låt mig i den här sena timmen först säga attdet är ett misstag som gör att jag inte står antecknad på talarlistan; jag har varitanmäld . Vi behandlar här en proposition med förslag tiU lag ombevarande av bokskog, och det är klart att det låter väldigt bra med en såheroisk insats som regeringen därmed vill göra. Men sanningen är ju den att dethandlar om ett ingrepp emot den enskilde ägaren. Det finns en klart uttaladsocialistisk tanke om samhällsägande, om att fråntaga den enskilda människanrätten att fritt bruka sin egendom. Bevarande av bokskog, m. m. hade vi i kammaren en diskussion ombokskogen, och den var föranledd av motioner från enskilda ledamöter ombevarande av ekskogen. Skall vi nu börja lagstiftningen om bevarande av densvenska skogen och ta den trädslag för trädslag, då blir det sannerligen intemycket kvar av den svenska basnäringen. Risken är uppenbar. Visst är bokskogenvacker att se på. Men jag tycker att man inte behöver dölja sig bakom uttrycketatt man av den anledningen skall bevara bokskogen. Man borde i stället klartdeklarera vad det är man vill och i så fall lösa in all bokskog till statligegendom. Staten brakar ju gripa in när det gäller att bevara någonting isamhällets intresse. Antag att någon har planterat solrosor på sin tomt mentröttnar på dem , medan grannarna tycker att det är förfärligt trevligtmed solrosor bara de slipper ha dem på sina egna tomter! Då kanske vi får enlagstiftning om att nu skall det växa solrosor på den tomten därför attgrannarna tycker att det är trevligt att titta på dem men den som äger markenhar ingenting att säga till om i det fallet. Den enskilde skogsbrukaren får, tror jag, även i framtidensköta sin skog på ett riktigt sätt om han skall kunna nå en riktig bärighet isin näring. Jag tror att det gäller skog över huvud taget och inte bara ettspeciellt trädslag, som i det här fallet boken. I motionen 1745 har jag yrkat avslag på propositionen.Utskottet har inte i sin skrivning lyckats övertyga mig om att jag har fel iden bedömning som jag här har deklarerat. Jag har i stället blivit förvånadöver att så stor del av riksdags ledamöter är positivt inställda socialisering av samhället. , Herr talman! Med det anförda ber jag att fåyrka bifall till motionen 1745. HerrPETERSSON i (fp): Vi är alla medvetna om hur bokskogen harminskat och hur den på allt fler ställen ersatts av barrskog, som växer och harförkvävt undervegetationen. Men vi är också medvetna om att det finnsmiljömässiga, sociala och vetenskapliga skäl för att så långt som möjligtbevara denna vackra lövskog. Man bör här trycka särskilt på de sociala motiven,då ju våra bokskogar till allra största delen ligger i tätbefolkade delar avlandet, där tillgången till rekreationsområden är tämligen begränsad. Det var för mig någonting av ett "äntligen" närdenna proposition lades fram. Vi har nämligen varit många som väntat i nära treår sedan bokskogsutredningen blev klar och till dess propositionen såg dagensljus. Men över denna enligt min mening förspiUda tid skaU inte gråtas ,eftersom vi skymtar ett resultat. Jag delar för min del i allt väsentligt propositionensuppfattning att det finns uppenbara skäl för att genom lagstiftning skapagaranti för att de mest värdefulla bokskogarna skall skyddas och bevaras. Detvore naturligtvis trevligast om inte lagstiftning hade behövt tillgripas och omman i stället hade kommit fram på överenskommelsens väg. Det skulle kanske gåden , men jag föreställer mig att i ett litet längre perspektivär det nästan omöjligt. På två viktiga punkter har jag emellertid en avvikandemening, och jag har redovisat skälen i motionen 1947. Jag anser attprocentsiffran 70 i vad gäller virkesförrådet är för hög och att den bordesänkas till 50 för att man inte skall äventyra de ädellövskogar i bokskogens randområdendär boken i viss mån är dominerande men inte i sådan utsträckning att dessaskogar skyddas av nu föreliggande lagförslag. Vidare anser jag i likhet med andra motionärer att bidragtill vård och föryngring av bokskog skall kunna utgå med högst avkostnadema, dvs.