prot · FX0957 · 1974-12-31 00:00:00 — Det ärfråga om ett litet bidrag för att genom samernas egen organisation slå vakt omden enda ursprungliga nationella minoritet vi har här i landet. När -vi nu skaU diskuterajordbrukshuvudtiteln och jordbruksutskottets betänkande nr 1 här i kammaren ärjag glad att kunna konstatera att utskottet har enats i aUa större frågor. Menäven om vi nått en betydande grad av enighet inom utskottet, vUljag med skärpaframhåUa att enigheten inte nått så långt som ett tryckfel i betänkandet kanantyda; min partibeteckning anges där tUl (c)! Det är säUan man är överens om alla ting, men det är detsom man inte är överens om som uppmärksammas, och just de frågor där åsikternaskUjer sig kommer att kommenteras i dagspressen och på andra håU. Vi kunde t.ex. utan debatt här i kammaren fatta beslut om fördelningen avde ökade livsmedelssubventionema. Vi hade ett utskottsbetänkande sombehandlade mer än 20 motioner rörande jordbrukspolitiken och om vUket detrådde stor enighet. Jag kan väl säga att vi i stort sett är överens när detgäUer jordbrukspolitiken. Det är i och för sig ingenting nytt . Vi harunder kunnat enas om förbättringar av stödet tUl jordbruket inorra , och vi har enats om stödet tUl icke utvecklingsbara företag medmjölkproduktion för att nämna ett par saker. Att vi nu kunnat enas om att i stort sett godtajordbmksbUagan tUl statsverkspropositionen får också tUlskrivas den nyejordbruksministern som har gjort en riktig bedömning av satsningarna inomjordbmks-sektom. De avvikelser utskottet gjort i förhåUande tUl propositionengäUer små detaljer som utskottets värderade ordförande nämnde. Det harfogats ett antal reservationer tUl betänkandet, vUka nu kommer att debatteras. Jag vill i detta sammanhang, herr talman, yrka bifall tUljordbruksutskottets hemstäUan i betänkandet nr 1. Utskottets ordförande har kommenterat en del avreservationema. Jag skaU nu säga några ord om vissa andra. kommer attbemöta övriga reservationer. Jag skall börja med punkten 11 i utskottetsbetänkande. Främjande av rennäringen. Lantbmksstyrelsen har i sin anslagsframstäUning för nästabudgetår begärt oförändrat för upplysnings- och rådgivningsverksamhetinom rennäringen. Detta belopp har både departementschefen och utskottettiUstyrkt. Lantbruksstyrelsen och lantbruksnämnderna i de nordligaste länenbedriver inom ramen för dessa medel en mycket omfattande rådgivningsverksamheti frågor som rör rennäringen. Ett vägande skäl för att genomföra en nylagstiftning på rennäringens område var att skapa fömtsättningar för enekonomiskt riktig rationalisering inom näringen. I etUighet härmed harrådgivningsverksamheten imder främst varit inriktad påatt få samebyarna att fungera enligt rennäringslagen. Rådgivningen har hu-vudsakligen skett som gmpprådgivninggenom kurser av olika längd. Kursprogrammen har i huvudsak behandlatsamebyarnas ekonomi och redo-visning. Dessutom har en omfattande individueUrådgivning lämnats samebyarnas funktionärer beträffande styrelsensarbetsuppgifter. I fortsättningen skall rådgivningen inriktas på att lämnasamebyarnas styrelser hjälp med samebyamas administration och ledning. Fördetta ändamål har lantbmksstyrelsen, efter rennämndens hörande, fastställt ettriksprogram för rådgivning inom rennäringen. Programmet är utarbetat eftersamråd med och omfattar budgetåren 1973/74 -1975/76. Det är ostridigt att upplysning och rådgivning är ytterstangelägna uppgifter för att näringslivet inom samebyarna skaU utvecklas ipositiv riktning. Dessa uppgifter sköter lantbruksstyrelsen och respektive lantbruksnämnderpå ett enligt min mening fuUt tUlfredsstäUande sätt. Det kan därför knappastvara lämpligt att staten satsar budgetmedel på två olikaorganisationsapparater, som båda inriktas på samma ändamål. Om riksförbundet -vUl förverkliga sitt önskemål om en fastkonsulenttjänst, kan det ske inom ramen för förbundets ordinarie verksamhet.Riksförbundet kan ju prioritera konsulenttjänster framför andra uppgifter.Till detta förbund utgår nämUgen omfattande bidrag ur samefonden. /74 har sålunda ett anslag om bevUjats. Men omförbundet för andra ändamål använder pengar som är avsedda tUlkonsulenttjänster, blir det inte möjligt att bedriva en sådan härupplysningsverksamhet inom förbundets ram. Detta är väl i viss mån arUedningentUl att vi inte velat godkänna yrkandet i motionerna. Sedan vill jag parentetiskt säga att skUdringav. rennäringslagens följder enligt mitt förmenande närmast är enskräck-skUdring. Den skUjer sig i mycket hög grad från verkligheten. I mittarbete såsom ordförande i rennäringsdelegationen i det största rennäringsdistriktet,, har jag och nästan tUlfäUe att följa dennaverksamhet. Därför vågar jag hävda att jag har någon uppfattning om vad detgäUer. Jag kan ta såsom exempel vad nämnde. När dennaorganisation trädde i funktion utannonserades 19 tjänster. 19 samer sökte dem.Enligt uppgift var det bara en same som fick tjänst. Då StäUerjag frågan: Var de som sökte meriterade för de Är det inte en ständig strävan att vi skaU ha meriteradebefattningshavare i den statliga förvaltningen? Det är min uppfattning att närsamerna har utbUdat sig så att de kan uppträda som sökande i tävlan med andrabör de ha någon fördel av sin tiUhörighet tUl den här nämnda landsdelen. Sedan kommer jag till punkten 38, som avser bidrag tUlSveriges utsädesförening. Där föreligger en reservation med yrkande om anslagshöjningmed utöver Kungl. Som framhåUits avreservantema, bland vUka återfinns utskottets värderade herr ordförande, är detav vikt att växtförädUngsverksamheten vid kan bedrivas i önskvärdomfattning. Svalövsutredning föreslog att statsbidrag skuUelämnas tUl utsädesföreningen för att verksamheten vid skuUe kunnafortsätta. Utredningen föreslog också en utökning av resursema, bl. a. för atten försöksledare med kunskaper inom resistensområdet skuUe kunna anstäUas.Medel anvisades, motsvarande , för attväxtförädlingsarbetet på trädgårdsområdet skuUe kunna fortsätta i minst sammautsträckning som dittUls hade skett. Därvid beaktades bl. a.konkurrenssituationen med WeibuUsholms växtförädlingsanstalt. En ytterligareökning av anslaget tUl utsädesföreningen torde, efter vad jag kan förstå,medföra krav på högre statsbidrag tUl WeibuUsholm. Där kan en jämförelse görasmed nästa punkt, nr 39, i utskottsbetänkandet. Utskottsmajoriteten anser att utsädesföreningen bör kunnagöra en omfördelning tUl förmån för trädgårdsväxtförädlingen inom ramen försina resurser, men det gör inte reservanterna. De hävdar att en sådanomfördelning inte räcker för att täcka kostnadsökningen. TUl detta vUl jag sägaatt nog borde det väl vara möjligt att göra en omfördelning av erforderligamedel, om man bedömer en sådan åtgärd som särskUt angelägen. Det bör också understrykas att om sysselsättningsskäl skaUligga tUl grund för en vidgad verksamhet vid , så kan det härifrågavarande anslaget inte komma i fråga. Däremot torde möjlighetema att ökastödet tUl trädgårdsväxtförädlingen bli större, om bifaller denföreslagna ökningen av anslaget tUl jordbruksforskning. Jag yrkar aUtså bifalltUl utskottets hemstäUan. Också när det gäUer punkten 39 om bidrag tUl visspraktiskt vetenskaplig växtförädling föreligger en reservation, betecknad mednr 7. Som reservantema har framhåUit är de insatser som Weibullsholm gör inombl. a. trädgårdsväxtförädUngen av stort värde. Jag -vUl erinra om att W.Weibull ÄB och det av detta bolag ägda företaget och Söner ABerhåller betydande statsbidrag. Utskottet föreslår här att bidraget tUl AlgotHolmberg och höjs från 30 000 tUl , således enfördubbling av anslaget. Bakom WeibuUs ansökan om ytterligare statsbidrag på låg den anslagsökning på samma belopp som anvisats i samband med övertagandet av växtförädlingsverksamheten vidHammenhög. Det har alltså inte varit fråga om att med statsbidrag realt utvidgaväxtförädlingen på trädgårdssidan, utan att se tUl att hittUlsvarandeverksamhet har kunnat fortsätta. Som jag har framhållit bör man håUa i minnet attAlgot och föreslås få ett fördubblat bidrag. Vi blev överensom detta i utskottet, men reservantema tycks nu bortse från det. Vidare står som utskottsmajoriteten framhåUer möjlighetenöppen att erhåUa stöd tUl växtförädlingsverksamheten genom statens råd förskogs-och jordbruksforskning. Med stöd av vad jag här anfört yrkar jag också på dennapunkt bifall tUl utskottets hemställan. Slutligen yrkar jag bifaU tUl vadutskottet hemstäUt på samtliga övriga punkter i jordbruksutskottets betänkandenr 1. HerrTAKMAN (vpk) kort genmäle: Jag har inget minne av att jag gav någonskräckskUdring av rennäringslagens verkningar. Tvärtom vUl jag påstå och jaghar sagt det här i kammaren - att den lagen var ett stort steg framåt,men den har stäUt samebyarna inför en hel del nya och svåra uppgifter. Om de 19 tjänster som söktes av 19 samer, varav 18 blevförbigångna, hade jag en debatt med dåvarande jordbmksministem.Det finns, , inget tvivel om att åtskilliga av dessa samer, somblev förbigångna, var väl kvalificerade för tjänstema. Men dessa tjänstertUlsattes jag vet inte hur jag skall uttrycka saken parlamentariskt på ettsådant sätt att det blev andra meriter som vägde tyngre. Jag håUer med i när han säger att detfinns en god stämning inom jordbmksutskottet för samema, men jag kan inte deladen mening som här ger tUl känna. Han säger: Om man ger pengartUl lantbmksstyrelsen och lantbruksnämnderna, är det onödigt att ge pengar tUlsamekonsulenter ur samernas egen krets. Men då har man inte förstått aUs attsamema är en nationeU minoritet; de har sitt eget språk, de har sin egenkultur. De har rätt att ha sina egna företrädare när det gäUer de saker vitidigare här talat om. () kort genmäle: Jag måste tyvärr bestrida om att någon mannamån skulle ha förekommit när tjänsterna inomlantbruksorganisationen tUlsattes. Som jag sade utsågs de mest meriterade, meni den mån valet stod meUan en same och någon annan hade samen företräde. Inom denlantbmksnämnd som jag har äran tillhöra har vi samer som arbetar inomadministrationen, och jag tror att det kommer att bli flera i denmån administrationen utvidgas. När det gäller den nämnda kursverksamheten är jag denförste att vitsorda att den är förenad med svårigheter. Man kallar i god tidtUl kursema i samråd med samebyarna. Vederbörande tjänstemän far sedan dit föratt håUa kursen, men det visar sig då att förhåUandena inom renbetesmarkemagjort att samema inte kan samlas den angivna kursdagen. Vederbörande kan alltsåfå återvända med oförrättat ärende. Nya kaUelser utfärdas sedan och ett nyttmöte anordnas. Resultatet kan även bli detsamma. fortsätter oförtövat med att bedriva denna kursverksamhet, ochden omfattas med stort intresse av samerna. Inom parentes kan jag också nämna att ersättningutgår tUl samema både för instäUelse och resor tUl dessa kurser. Att splittraupp kursema på två organisationsapparater finner jag ingen anledning tUl. (vpk) kort genmäle: När jag nu har replikrätt en gång tUl skaUjag fortsätta den förra repliken och ta upp vad sade om attSvenska samemas riksförbund använde pengarna tUl andra uppgifter än de somborde ifrägakomma. Jag vUl påpeka att det finns många rättsfrågor som sysslar med. Man har haft en mycket omfattande processsedan 1966 som ännu inte är slutförd, skattefjällsmålet i , och man harständiga tvister om intrång. Det finns en oerhörd mängd uppgifter utöver demsom konsulentverksamheten skulle omfatta, och jag tycker det är en grov orättmot samemas företrädare att insinuera att de pengar de får från samefonden samemasegna pengar inte används för lämpliga uppgifter. () kort genmäle: Jag vidhåUer, som jag sade i mitt förstaanförande, att om de här konsulenttjänsterna placerades på det för samernabästa sättet skuUe det finnas tid över för att ägna sig åt för samernaväsentliga spörsmål. Men jag förstår att det är svårt när konsulenterna harsitt hu-vudkvarter vid i och huvudparten av renarna dväUsuppe i Lainiovuoma, Saarivuoma och Könkämä samebyar längst i norr. Herr talmannen anmälde att herrTakman anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterUgare replik. Herr jordbruksministern , som meddelat, att han isamband med behandlingen av delta ärende ämnade besvara () den11 januari framställda interpellation, nr 3, om bevarande av bärkraftigajordbruk, erhöU ordet och anförde: Innan jag besvarar den interpellation herrFågelsbo har ställt tUl mig viU jag göra några korta kommentarer i anledning avden debatt som förs omkring vår jordbrukspolitik. Enligt de aUmänna mål för jordbrukspolitiken somuppstäUdes av riksdag skall jordbmket åstadkomma en produktion avönskad storlek tUl lägsta samhäUsekonomiska kostnad som det skaU varamöjligt för dem som är sysselsatta inom jordbruket att få del av den allmännastandardstegringen. För konsumentemas del innebär målsättningen attlivsmedelskostnaderna skaU bli så låga som möjligt och att goda valmöjligheterskaU finnas meUan livsmedel av olUca slag. Att dessa allmänna mål för vårjordbmkspolitik skall gälla även i fortsättningen utgår jag från att vi är enseom. Äv den jordbrukspolitiska debatten kan den som inte kännertUl de rätta förhåUandena bibringas den uppfattningen att jordbrukspolitiskabeslut var ett fastlåsande av medlen för att nå Detär självfallet så, vilket också riksdagsbeslut innebär, att man tidefter annan får se över -vUka medel som bör användas för att nå de mål somställts upp. Det bör också erinras om att riksdag fattade ett beslutsom det tUl betydande delar rådde stor enighet om. Det gällde bl. a.nödvändigheten av en rationalisering av jordbruket. Regeringen har sålunda varit beredd att ta uppolUca frågor inom ramen för jordbrukspolitiken. Sedan 1967 års riksdagsbesluthar det också hänt en del på den här fronten. Jag skall erinra om några saker. tillsattes en utredning om stödet tUljordbruket i norra . Är 1970 uppdrog regeringen åt lantbruksekonomiskasamarbetsnämnden att undersöka andra metoder att mäta vår försörjningsberedskappå livsmedelsområdet än självförsörjningsgraden som ansågs bli alltmerotidsenlig. utökades och utvidgades, som sade,prisstödet tUl jordbmket i norra mycket kraftigt. Rationaliseringsstödskulle också utgå tUl jordbruk med begränsade utvecklingsmöjligheter i sammaområde. fattades beslut om . rationaliseringsstöd tUl liknande jordbmkmed mjölkproduktion och med begränsade utvecklingsmöjligheter i övriga Sverige.Ar 1972 tUlsattes också en jordbruksutredning som skulle se överproduktionsmålet för jordbruket, valet av metod för att finansiera kostnademaför jordbruksproduktionen och en utbyggnad av investeringsstödet tUljordbruket. har en ökande del av kostnaderna förjordbruksproduktionen betalats över budgeten, och beslutade enenhällig riksdag att begära en fömtsättningslös översyn avrationaliseringsverksamheten. Utvecklingen inom jordbruket följs kontinuerligt, och somframgår av den här katalogen har -vi även vidtagit en hel del åtgärder somUtveckUngen krävt. Medlen att uppfyUa den målsättningen för jordbruks-poUtiken,som jag inlednings-vis hänvisade tUl, måste sålunda anpassas tUl vadutvecklingen från tid tiU annan kan kräva. Vi kan med tanke på våra egna försörjningsmöjligheter intebortse från livsmedelssituationen och utvecklingen av världsmarknadsprisema närvi skall dra upp riktlinjema för vår jordbrukspolitik. Men vi kan inte somibland bmkar framskymta i debatten lägga upp en jordbmkspolitik med sikte påatt frågan om utvecklingsländernas livsmedelsförsörjning skall lösas genomexport av livsmedel från industriländema. Vi måste hjälpa utvecklingsländernaatt få i gång en egen livsmedelsproduktion. Däremot har vi från den svenskaregeringens sida lovat medverka tUl en beredskapslagring för att möta akutakatastrofsituationer när det gäller livsmedelsförsörjningen på olika håU ivärlden. Vi kan inte heller bortse från regionalpolitiska effekternär vi diskuterar vår jordbmkspolitik. Norrlandsstödet är ett uttryck härför.Men vi måste undvika att med samhällets åtgärder locka fler människortill jordbruksnäringen än som rimligen kan få en dräglig försörjning där. Det är en svår och ansvarsfull uppgift som väntarjordbruksutredningen. Låt O.SS inte göra denna uppgift ännu svårare genom attskapa felaktiga förestäUningar om den politik som drivs och den politiksom ligger inom möjligheternas gräns för framtiden. Låt mig så övergå tUl att besvara interpellationen nr 3 avherr Fågelsbo om bevarande av bärkraftiga jordbruk. har frågat om jag är beredd att vidta sådanaförändringar i kungörelsen om jordbrukets rationalisering att alla bärkraftigalantbruk kan fortbestå och om jag är beredd att meddela sådanatUlämpningsföreskrifter för rationaliseringskungörelsen att lantbruksnämndernasverksamhet inte ensidigt inriktas på storleksrationalisering. Varken rationaliseringskungörelsen eller de anvisningartUl denna som utgivits av lantbmksstyrelsen innehåUer bestämmelser sommotverkar de bärkraftiga lantbrukens fortbestånd. Verksamheten är i ställetinriktad på att stödja just de bärkraftiga jordbruken. Dessutom kan stöd utgåtUl företag som inte är bärkraftiga om man bedömer att de kan bli det. Av den redovisning som lantbruksstyrelsen lämnarframgår att rationaliseringsverksamheten domineras av arbetet med att bygga uppbärkraftiga famUjejordbruk. Som exempel kan nämnas att tre fjärdedelar av deföretag som bevUjats lånegarantier tUl yttre rationalisering även eftertUlskottet har en åkerareal som understiger 50 ha. Jag vUl slutligen erinra om att förra veckanbeslöt att begära en allsidig och fömtsättningslös översyn avrationaliseringsverksamheten. Ändringar i rationaliseringskungörelsen bör anståi avvaktan på resultatet av denna översyn. Om bevarande av bärkraftiga jordbruk HerrFÅGELSBO (c): Jag skaU be att tUl jordbruksministernLundkvist få framföra ett tack för att jag har fått min interpeUation besvarad.Det är rätt länge sedan jag framstäUde densamma; det var en av de förstadagarna under denna riksdag och det är faktiskt med stor förväntan som jag haremotsett svaret. Jag vet att det är fler än jag som har gjort det, och detberor på den ensidiga storleksrationalisering som bedrivs genom våralantbruksnämnder och som så många stäUer sig frågande inför. Det talas ofta om att vi skall eftersträva bärkraftigajordbruk. VUken storlek skall ett s. k. bärkraftigt jordbruk ha, och hur seregentligen ett sådant jordbruk ut? Det är frågor som jag och många andra harställt, men något direkt entydigt svar har vi inte fått. Statsrådet säger här i interpellationssvaret atttre fjärdedelar av de företag som beviljas lånegarantier tUl yttrerationalisering även efter tUlskottet av mark har en åkerareal som understiger 50 ha. Jag vet inte om jordbruksministerri anser att just 50 ha eUer där omkring är en lämplig areal för ett bärkraftigt familjejordbruk. Men det finns många lantbruk som har enareal av denna storlek eller där omkring och som inköpts av lantbruksnämnderför att användas som tiUskottsjord tUl andra jordbruk. harkanske sålt bostadshus och andra byggnader t. ex. för användning somfritidshus, och sedan har åkerarealerna delats upp på andra jordbruk. Jagmåste säga att jag anser att lantbruk av den storleken faktiskt borde få bestå.Huruvida ett lantbruk är bärkraftigt eller ej beror enligt mitt förmenandeegentligen på hur produktionen är upplagd. Jag är heller inte främmande för attockså Om bevarande av bärkraftiga jordbruk deltidsjordbrukskuUe kunna få ett stöd. Jag hoppas verkligen att vår jordbruksminister skallstödja den uppfattningen. Statsrådet slutar sitt svar med att erinra omatt beslöt om en allsidig och förutsättningslösutredning av rationaliseringsverksamheten och att en ändring avrationaliserings-kungörelsen, såsom jag begärt i min interpeUation, bör anstå iavvaktan på resultatet av den översynen. Som också har sagttidigare får väl genom detta beslut vissa frågestäUningar, som jag hadetänkt ta upp, anstå tUls översynen har gjorts. Vi vet att synen på lantbruket är en annan än denvar . Försörjningsläget i världen har föranlett en omprövningav instäUningen. Jag är glad över att också rationaliseringskungörelsen kommeratt omprövas, så att vi kan få en ändring i den storleksrationalisering som nusker på jordbmkets område. Takten i denna måste faktiskt minskas, och det äranledningen tUl att både jag i interpeUationen och talare i debatten anfört attdet verkligen är angeläget att se över rationaliseringskungörelsen. Jag hoppasatt det inte skall dröja så länge förrän vi får förslag därom. Jag skulle också när det gäller jordbrukens bärkraft viljastäUa ytterligare en fråga tUl jordbruksministern, nämligen hur jordbmksministemser på skogskompletteringen. Kan också en sådan vara ett altemativ för attåstadkomma ett bärkraftigt lantbruk? HerrKRÖNMARK (m) kort genmäle: Även om man kan instämma i rätt mycket av detsom jordbruksministern sade, framför aUt när han talade om de allmänna målen,vill jag säga att framställningen väl var något glättad i det avseendet.Egentligen gjorde han inte något annat än återgav vad redan harbeslutat. Han framhöll att regeringen beslut målmedvetet haranpassat sig tUl utvecklingen. Det är ju i realiteten så att regeringentvingats tUl detta på många områden genom förslag som framförts frånoppositionen. Man har exempelvis när det gäller stödet för mjölkproduktionentvingats att korrigera den felaktiga politik man förde tidigare. 1 slutet av1960-talet hade man t. o. m. skottpengar på mjölkkor. Vad jag främst reagerade mot var jordbruksministernsavslutande varning för att locka fler människor tUl jordbruksnäringarna än somkan finna sin försörining där. Har vi en jordbruksminister med deninstäUningen, så är det litet skrämmande. Som jag ser problemen gäller detframför allt att klara en tUlräcklig rekrytering ,tUl jordbruksnäringen iframtiden. Ålderspyramiden och rekryteringen över huvud taget ger verkligenanledning tUl ganska stora farhågor, och jag vUl därför vädja tUljordbruksministern att han ser över följderna av den lantbruksundervisning vihar med jordbrukslinjen i gymnasieskolan. Genom att intagningengår efter poäng hindrar man nämligen många ungdomar, som avser att ägna sig åtjordbmksnäringen, att få den utbUdning de vUl ha. Det finns andra ungdomar, somskaffar sig en lantbruksutbUdning så att säga som en uppehåUandesysselsättning, och de tar upp platserna. Jag hoppas att jordbruksministern inte har en såäventyrlig syn på rekryteringsproblemen som jag tyckte mig spåra i hansyttrande. stäUde frågan om man kunde fåräkna med skogen när det gäller att åstadkomma bärkraftiga jordbruk. Vi har junu bl. a. en skogsutredning på gång, och tiU dess vi vet mera om resultatet avden bör nog ändå de här två verksamhetsgrenarna på det areala området få räknasvar för sig. påstår att lantbruksnämndernasverksamhet ensidigt inriktas på storleksrationaliseringar. Kanske jag fårerinra om att det statliga finansieringsstödet tUl jordbrukets rationaliseringtUl största delen utgår tUl åtgärder för inre rationalisering: täckdikning,byggnadsinvesteringar osv. De statliga kreditgarantierna avser endast tillomkring en tredjedel jordförvärvslån och lån för yttre rationalisering, medantvå tredjedelar går tUl lån för inre rationalisering och driftlån. Ser man påstatsbidragen, finner man att den andel som går till inre rationalisering m. m.är ännu större, eUer . Jag -vUl alltså påstå att det är felatt säga att lantbmksnämndernas verksamhet ensidigt inriktas påstorleksrationalisering. Jag kan komplettera den upplysning jag lämnade i mitt svarom storleken på de enheter vi får fram genom den rationalisering som bedrivsgenom lantbruksnämndernas försorg med att redovisa en siffra, som talar om attinte av de enheter som vi har fått efter tUlskott av jordligger på . Det är i betydande grad ett bevis för att deinsatser som görs av lantbruksnämnderna syftar tiU att skapa vad vi väl ändåborde kunna vara överens om är bärkraftiga famUjejordbruk. Det sades redan i1967 års proposition att vi måste räkna med att svenskt jordbruk under den tidsom vi över huvud taget kan överblicka tUl sin största del kommer att bestå avfamiljejordbruk.