prot · FX09127 · 1974-12-31 00:00:00 — Några av dessa länder har både klyvbart malerial och enutvecklad teknologi, och deras ledningar har visal att de kan underlåta au tanågon som helsl hänsyn lill vad dessa vapen kan ställa till med. Delär vikligl att fortsätter med en aktiv politik i fredsbevarande syfte.Överallt i världen är det känt alt vi hör till del lilla fåtal länder, sombehärskar hela utvecklingskedjan genom all vi inom landels gränser har storauranfyndigheler, en högt utvecklad reaklorindustri och ell stort antal tekniskaoch vetenskapliga kadrer på del kärnfysikaliska området. Överallt i väriden velman också atl vi kategoriskt avskrivit alla planer pä att engagera oss ikärnvapenproduktion. 7 protokoll 1974. Nr 127 kandärför-tillsammans med deövriga nordiska ländernas representanter Fredaeen den ~P' " betydande roll i ansträngningarna inte bara för alt stoppa spridningen av kärnvapen utan också för nedrustning och avspänning. --------------- Deluppslag om regionala anläggningar för upparbetning av nukleärt Ang. säkerhets- ochmaterial som framfördes av inför FN:s generalförsamlings nedrustningsfrågor- första utskott och som berördes i svarelhär hör lill na dem som kan bli en god grund föricke-spridningsavialds effeklivisering. 1 utrikesministerns svarfäste jag mig också vid möjligheterna au utnyttja modern dala- ochinsirumenieringsteknik. Elt argumenl för au undervärdera IAÉA:s konlrollsyslemhar som bekanl varii alt det är opraktiskt och personalkrävande ochföljaktligen ineffektivt. PresidentKekkonens kända förslag om som en kärnvapenfri zon och liknande förslagbeträffande och bör med atl kraft stödjas. Vidde årliga FN-debatterna om Internationella atomenergiorganets rapporter är delire punkler som man brukar diskuiera, nämligen tekniskt bistånd tillutvecklingsländerna, tillämpningen av icke-spridningsavtalets konlrollsyslemoch kärnkraftens inverkan pä miljön. En rad utvecklingsländer har varkenvattenkraft, kol eller olja, och vi vet hur hårt många av dem har drabbats avde höga oljepriserna. I tal efler tal i dessa FN-debalier vädjas om bistånd medkärnkraflsanläggningar, klyvbart malerial och leknisk expertis för att manskall få energi till nya industrier, konstbevattning för jordbruket,järnvägskommunikalioner och andra trängande civila ändamål. 1 senator stora artikel i oktobernumret av finns detåtskilliga intressanta synpunkter på denna spridning av reaktorer och klyvbartmaterial. "De multinationella företagen måste hindras från att kringgåkontrollen genom att lämna licens eller på annal sätt etablera tillverknings-och upparbeinings-anläggningar hos nationer som inte står under kontroll",säger han. Effektiva sanktioner måste utvecklas. Sådana sanktioner skulleinnefatta bl. a. klyvbart bränsle, reservdelar och datamaskiner. Som en sistautväg skulle man, säger senator , lillämpa brett verkande ekonomiskasanktioner. SenatorStevenson har på intet säll gjort sig känd som någon duva under sin lidigarekarriär, men i denna artikel förklarar han alt "en realistiskSALT-överenskommelse med sannolikt mer än något annat skullebidra till att minska betydelsen av kärnvapen". Han menar all kärnvapen dåinte länge skulle bli någon siaiussymbol för någon stal. Han anser också atlUSA borde dra tillbaka alla kärnvapen .som är stationerade utomlands. Märkligtnog har denna enorma spridning av kärnvapen spelat en myc kel liten roll i de senaste årens debatt i . Det har talals myckel om verkliga och hypotetiska risker med kärnkraften för fredligt bruk men nästan ingenting alls om de enorma verkliga risker som kapprust ningen på kärnvapenomrädet innebär. ° Hundratusentals människor har svultit ihjäl desenaste två åren, och hundratals miljoner ärundernärda och många kommer atl svälla lill döds . Också idet perspektivet är del fruktansvärt med della miliiära slöseri. Väridensrustningsuigifter, därav en myckel stor del lill kärnvapen, var kurs126 miljarder dollar , 1965 och 1973. blir del tydligen enligt utrikesministernssvar. En nedskärning av ruslningsutgiflerna med bara 10 proceni, somSovjetunionen har föreslagil, skulle - om pengarna gick lill denunderutvecklade världen - rädda dem som annars kommer atl svälla ihjäl ochockså räcka lill för en snabb ekonomisk utveckling i de stater där de styrandehar en känsla för folkel och inie i förslå hand för all berika sig själva. Hen (): Försl vill jag lacka ulrikesminislern för svaret på min interpellation.Debatten här rör den inlernalionella situationen i vid bemärkelse, men jagskall i likhet med begränsa mig till del område som just mininterpellation gällde, dvs. kontrollen av kärnvapen och del klyvbaramaterialet. Delär, herr lalman, ingen hemlighet att kärnvapenarsenalen i världen skulle räckatill för atl mänga gånger om utrota allt liv pä vår planet. Det är heller ingenhemlighet all dessa kärnvapen och siundligen finns monierade för attsnabbi kunna utlösas i form av angrepp mol befolkningscentra och miliiäraanläggningar. Vi har hamnat i en s. k. terrorbalans som bliråtminstone kvanlilalivi alltmer uppskruvad. I della läge måsle det vara enhuvuduppgift att pä alla sätt söka dämpa den vidare kapprustningen saml allnaturligtvis hindra att kärnvapen sprids utanför den s. k. kärnvapenklubben.Jag vill i det sammanhanget instämma med i del som han sade islutet av sitt anförande, alt debatten här hemma uteslutandehar kommit atl handla om olika - som uttryckte det -hypotetiskarisker i samband med den civila kärnkraften. De fiesta lycks ha glömt bort denenorma kärnvapenarsenal som finns lagrad på olika häll i världen och ocksåglöml bort de stora mängder av framför alll plutonium som finns lagrat,relativt bristfälligt, av militära kärnvapenprov. Det är en mängdplutonium och högaklivt avfall som vida överstiger den mängd som harproducerats från civil kärnkraft. k. kärnvapenktubben består i realiteten numera av sex medlemmar. harvisserligen deklarerat atl dess sprängning endast hade fredliga syften,men del råder väl knappast någol tvivel om alt indierna är kompetenta altframställa även kärnladdningar. Över huvud tagel visar del skedda hur farligtdet är alt legitimera s. k. fredliga kärnsprängningar. Dessa går knappasl altskilja från icke-fredliga, och man måste starkt ifrågasätta om s. k. fredligakärnvapensprängningar har något meningsfullt syfte. Det s. k. NPT-avtaletstöts för atl söka begränsa kärnvapenspridningen. Nr 127 Vidare innebar avtalet all slalerna förband sig altställa sin civila kärn- Fredaeen den kraflsproduktionunder internationell kontroll. Själva avtalet var dl steg P"' 8- Sedan gäller det all söka se lill all mälsäilningarna också -------- '.----- uppfylls. Ang. säkerhets- och Som statsrådetframhåller i sitt svar kan vi inte vara nöjda med vad nedrustningsfrågor- som skett. Tre av kärnvapenslalerna, om vi inkluderarIndien, har inte na anslutit sig till fördraget. Åtskilliga andraländer slår ulanför. Eltnytt moment har kommit in i hela frågan om NPT-problemel. Jag syftar på denfredliga användningen av kärnkraften. I och med expansionen av den civilakärnkraften kommer också mängden klyvbart malerial i omlopp all slarki öka.Della innebär också all - som vi har hört här i flera inlägg -förutsättningarna för framställning av kärnvapen påverkas. har fäländer haft tillgång till det dyrbara materialet. 1 morgon kommer elltrettiotal, kanske ännu flera länder, all genom sina kärnkraftverk ha klyvbartmalerial - i första hand anrikat uran -inom sill lands gränser. Nuär del, herr talman, definitivt inte samma sak atl producera kärnkraft som alltillverka kärnvapen. När man tillverkar kärnvapen så är det i själva verket enmycket dyr och krånglig väg att gå över civil kärn-kraftsprodukiion. Del räckerför övrigt inte all ha lillgång till kärnkraftverk. Nationen i fråga måstedärutöver besitta lillgång lill en upparbd-ningsanläggning för all kunnaframställa lämpligl vapenbränsle. Och en sådan anläggning är både besvärlig attkonstruera och mycket dyrbar. Vad nämnde i del sammanhangetförtjänar all understrykas, nämligen all del lorde vara betydligt enklareoch också billigare atl framställa kärnladdningar med utgångspunkt i uran 235.Jag tror inte alt del är en överdrift all påslå alt det finns en tekniksom på och med relalivi små insatser i form av pengar jämförtmed lidigare möjliggör en framställning av mindre kärnladdningar. Delsagda hindrar inte all vi, när del gäller den civila kärnkraften, måstekonstatera atl mängden klyvbart material ökar oroväckande saml att åtskilligastater i och med kärnkraften får tillgäng lill teknik och know-how som gör allsteget lill kärnvapenproduklion förkortas. Vidare råder - så länge vi inte haruppnått kontrollbesiämmelser som eflertevs av alla stater som har klyvbartmalerial - stor osäkerhet om hur del klyvbara maleriald hanleras, iransporlerasoch lagras. Jagvill i della sammanhang gärna citera ur det anförande för någradagar sedan höll i . Hon yttrade i fri översättning bl. a.: "Viskulle allvarligt brista i ansvarskänsla genlemol dagens och morgondagensgenerationer om vi inte gjorde varje försök att genom internalionelll samarbeleallvariigt söka nå lösningar när det gäller kärnkraftens säkerhetsproblem ochhanieringsproblem och de problem som kan förväntas på grund av de kraftigtökade pluloniummängderna i världen." Hon står i sitt tal fasl all ingen nation ännuslutgiltigt har utformat 100 tillfredsställande reglerför plutoniumhanteringen, all inget internationellt syslem för kontrollfungerar tillfredsställande och atl vi aldrig kan gardera oss hell mol atl delklyvbara malerial, som är avsetl all användas i kärnkraftverk, används för ickeavsedda ändamål eller placeras i fel händer. Jag vill starkt underslryka viklenav dessa synpunkter och även inslämma i de allmänna tankegångarstatssekreterare gav uttryck för inte bara i della anförande ulanockså tidigare i FN. Jagär, herr talman, kanske mindre orolig för atl terrorister eller småstaterskulle framställa kärnvapen direkt ur reaktorbränslel. Försvaretsforskningsanstalt har ingående studerat den frågan och praktiskt tageluteslutit den möjligheten. Men plutonium är inte bara farligt i sin egenskapav potentiellt vapenbränsle. Plutonium är dessutom elt utomordentligt giftigtämne, framför alll vid inandning. Del räcker sålunda med atl ämnet kommer påavvägar för alt vi skall riskera omfattande skador på människor. Somutpressningsmedet torde ptutoniuminnehav vara utomordentligt effektivt. Omden civila kärnkraften skall expandera lill alll fler stater - och del lär dengöra - är del nödvändigt, för atl inte säga livsviktigt, att stränga reglersätts upp för hanteringen av detta klyvbara malerial. Det måste vara delsregler för informationsutbyte, dvs. elt rapporisyslem lill del internationellaorganet om hur plutonium hanteras och lagras, dels regler för skydd avanläggningar och transporter, dels ock regler för upparbetning ochavfallsdeponering. I alla dessa sammanhang föreligger nämligen risk allmaleriald kan komma på avvägar. Dessa frågor kan nalurliglvis inte lösas i enhast. Men lösningar måste komma fram steg för steg. Jaghar i min interpellation även vidgat kontrollkravet. Jag menar att det i ländermed låg leknisk utveckling är nödvändigt atl tvinga fram högsia utbildning ochstandard när det gäller personalen. I har vi sedan läng lid know-howoch erfarenhei av komplicerade tekniska anläggningar. Delta saknas generelllsett i utvecklingsländerna. Där måste vi alltså bidra med att höja den tekniskastandarden och se till alt personalen verkligen klarar drift och övrighantering. Utrikesministern ulgår ifrån att staterna av eget intresse skulle setill della. Det låter vackert rent teoretiskt, men låt mig betvivla allresultaten på alla fronter skulle bli tillfredsställande. Det finns i självaverket alla skäl atl känna oro inför brislen på teknologisk erfarenhet i mångaav de nationer som står i begrepp all ulveckla den civila kärnkraften.Här krävs all vi trycker på - inte minsl i de fall då pä något sätt ärinblandat i själva uppbyggnaden eller driften. Arbetet för att utvidga NPT-avialel är betydelsefullt. Det stora ansvarstormakterna har i sammanhanget bör därvid slås fast. a. artiklar som uppmanar främsi och att stoppa sin kapprustninginom della område. Sä länge delta inte sker - och sä länge , ochIndien inte ansluter sig - så länge 'är del dess värre fögasannolikt alt vi får uppslutning frän slaler som står utanför. Vad somsker mellan stormakterna i della hänseende är därför av stor vikt. Jaghar ingeniing att invända - snarare tvärtom - mol de allmänna synpunkterna i statsrådetssvar. Jag är glad över det arbete som framför allt genom statssekreterareThorsson har utförts i och i FN-sammanhang. Vi är alla överens omangelägenheten av atl driva på arbetet. Men jag har några frågor. I daginnehåller med olika länder inga som helsl sanklionsregler.Borde inte detta vara en förulsällning för att verkligen fä effektivitet iarbetet? Sädana sanktioner kan utformas pä olika säll. Hur ser statsrådet pådel problemet? Jagvill, herr lalman, med anledning av vår egen kärnkraflsdebatt understryka attdet problem vi här behandlar är del verkligt allvariiga. Kontrollen av detklyvbara materialet är alltså det stora problemet. Risken för haverier och delekniska frågorna i samband med förvaringen av det högakliva avfallet är små iförhällande lill de internationella kontrollproblemen. Och dessakontrollproblem är stora och svära hett oavsett vårt egel kärnkraflsprogramsomfattning. Jagvill till slut bara understryka all just detta med kontrollen av det klyvbaramaterialet och strävandena atl begränsa kärnvapnens vidare spridning ulgör detkanske viktigaste arbetet på kort sikt när det gäller fred och avspänning ivärlden. Vad blev nämligen konsekvenserna om småstater i olika konflikldrabbadeområden fick lillgång till kärnladdningar? Vad blev konsekvenserna omkärnvapenruslningen fortsatte all sluka miljardbelopp år - och ingetslut kommer pä denna otäcka kapprustning? Vi tycks vara tämligen överens om den del av diskussionen som gällerkärnvapen och kontroll av klyvbart malerial. Där kan jag hell instämma i delberöm som statssekreterare har fått för sina insatser både iGeneve och och i kammardebalterna här när del gäller att noga följadessa frågor och medverka lill alt få fram internationella överenskommelser. Närdet gäller övriga frågor som berörs i debatten - framför allt den del somgäller frågor om den europeiska säkerhetskonferensen - vel jaginte om vi är hell eniga. Jag vill erinra om alt vi frän svensksida, redan i och i samband med tillkomsten av den europeiskasäkerhetskonferensen, varnade för föreställningar om att del skulle bli snabbaoch revolutionerande resultat. Utrikesminister klargjorde del.Vi var medvetna om all del måsle bli svårt för de europeiska slalerna all kommaöverens i dessa för vitala framtidsfrågor och att del kunde ta lid. Jagmedger attdelharlagit än vi räknat med, ochjag kan dela om tidsschemat. Det kan dröja ända fram lill våren innan vi blirfärdiga ehuru de senasle veckornas arbeie i möjligen lyder på all del kan gäsnabbare. Alla är medvelna om risken för dl misslyckande, och ell misslyckandei förhandlingarna i skulle komma alt bdrakias som elt avbrytande avavspänningspoliliken i . Ingendera sidan önskar delta. Jagär också glad över all realisliski inser all det är omöjligt i denhär etappen av ESK:s verksamhet länka sig stora förändringar avsamhällssystemen i öst. Förväntningarna från väst om att nå stora resullal ikorg 3 finns fortfarande. Man försöker i varje fall alt i förhandlingarna fåöverenskommelser om ett omfattande informationsutbyte och möjligheter föridéerna atl passera över gränserna frän väst till öst och frän öst lill väst.Men jag tror atl del är realistiskt all räkna med all resultaten i korg 3 blirbegränsade. Där vi från svensk sida försöker salsa hårdast på, utöver mestamöjliga informalions- och kulturutbyte, är de frågor som har med återföreningav t. ex. familjer all göra. Vidare verkar vi tillsammans med de andra alliansfriaslalerna för all åstadkomma en uppmjukning av de nästan totala hindren förresor mellan öst och väst. Vi försöker i denna etapp få fram sådana praktiskaresultat och satsar självfallet pä en fortsättning av den europeiskasäkerhels- och samarbelskonferensen. Vi räknar med all del efler denna andraetapp skall finnas möjligheler att fortsättningsvis verka för all vinna siörreförståelse för de synpunkier från väst som nalurliglvis i de härsammanhangen också står bakom. Sedanmåsle jag säga när det gäller resonemang om den s. k. nyadoktrinen i svensk utrikespolitik - som han kallade del - atl jag blev förvånadi varje fall över del sätt varpå citerar mitt tal i påFN-dagen. Varför lar han bara fram ell par meningar i ett tal dä han i någrastycken nedanför della kan fä en klar uppfallning om vad del är vi menar? Visäger all de båda supermakterna på många områden garanterar freden, ochdella är bra. Alla vel atl den makt och del inflytande och framför allt de vapenresurserde båda supermakterna har gör detta möjligt. Detta har vi inte förnekat, utandet ligger nalurliglvis i fredens intresse. Men vad vi har varnat för och börvarna för är, som jag uttryckte det i milt tal i , politik som supermakterna för också rymmer problem för stater och folk,vilka riskerar alt inte fä sina legitima iniressen tillgodosedda.Avspänningspoliliken är ofullständig sä länge den inte angriper grundläggandepolitiska problem som skapar lokala spänningar och konflikter. Varförkom Mellersta Östernkrigd ? Supermakterna hade garanterat fredfrån 1967 lill 1973. Arabsidan fick inte någon lösning på sina problem trotsFN:s beslut och trots resolution 242. De båda supermakterna höll freden i området,men någon lösning av konfiiklen mellan och arabstaterna kom inte lillstånd. Arabstaterna fann då ingen annan väg till nya förhandlingar än nyakrigshandlingar. Inga grundläggande problem löstes , och jagtycker det är rimligt atl supermakterna, om de garanterar freden, inte skaparenstatiskt tillstånd i världen. Fredssträvandena måste med andra ord kombineras Ang. säkerhets- och sättningen skall hävda de små staternas räll mol de stora nedrustningsfrågorna Nr 127--------- meden strävan att lösa de svåra sociala, ekonomiska och nationella pro- Fredaeen den-- h\em som finns i de spänningsområden där mantvingas all bevara freden. "' alltid har kämpat för småstaternasräll mot de stora staterna --------------- är ingen ny politik, ochjag hoppas att svenskutrikespolitik även i fori- HerrBOHMAN (m) kort genmäle: Jag skall i del här sammanhanget inte ta upp anförandetill bemötande. Jag skall bara beröra vad ulrikesminislern sade lill mig. Detär riktigt all man inte väntade sig så mycket av ESK-förhand-lingarna när debörjade. Men del är också klart all när Helsingforsrundan var slul hadeförväniningarna om vad som sedan skulle ske blivii betydligt meraoplimistiska. har vi betydligt större anledning att se med pessimism påvad som inträffat än vad vi hade förul. All arbelel del oaktat skall fortsättaär klart. Alt elt totalt stopp skulle innebära ett bakslag föravspänningsslrävandena i är alldeles obeslridligl. a. åsyftat i mill anförande är all peka pä att även om förhandlingarnaleder lill resultal, sannolikt ell magert sådani, skall man inte gå och tro därmed åstadkommit verklig avspänning i . Man har tagit ell litet,litet steg framåt, men den verkliga avspänningen som vi alla eftersträvar, ochsom garanterar en fredlig samexistens i , när vi inte med mindre än atl vikan skapa en fri och fredlig samexistens även inom de berörda slalerna. Vadjag ville driva fram med mill anförande var alltså ell inslämmande frånulrikesminislern om all avspänningsbegreppei och säkerhelsbegrep-pei har vidareaspekter än de rent formella och korisikliga, au däri också måsteinnefattas räll för folken lill full rörelsefrihet, garantier för de mänskligarättigheterna. Det var den innebörden av säkerhets-och avspänningsbegreppet somjag hade hoppats att ulrikesminislern skulle vara beredd alt ansluta sig lill.Jag lycker inte all man kan la hans svar som uttryck för en sådan anslulning. Sedanfrågan om den s. k. nya doktrinen. Ja vissl innebär supermakternas maktbalans,samförstånd och agerande över huvud taget problem för de små nationerna. Dethar jag ingalunda bestridit. Jag har själv pekat på en aspekt som kan inge oroför vår säkerhetspolitik. Men vad jag har vänt mig emot har varit den nyadoktrin som har hävdats under det senasle året och som har gått ut på atl de svenskatalesmännen för vår utrikespolitik i varje sammanhang starkt har skjutit in sigpå atl den här avspänningspoliliken innebär en fara, elt hol för de små nationerna.Man har slarki ensidigt framhållit just den aspeklen och skjutit undan deandra, de positiva. Genom atl man i varenda anförande -la t. ex. slalsrådelLidboms anförande i FN för en lid sedan - så kategoriskt skjutit in sig på denegativa aspekterna av slormakissamarbelel som man bara hållit dörrenpå glänt för de positiva, så har man skapat ett ivekluvel intryck av vadSverige egentligen menar och står för. Detär en väldig skillnad mellan den här nya doktrinens förkunnelse och denutomordentligl klarläggande analys som gjorde påPaasikivisamfundet i del tal jag citerade och i vilket man verkligen benade ulhur en oberoende svensk alliansfri utrikespolitik skulle utformas, där manfrån fall lill fall gjorde sina ställningstaganden, och där man ulan varjetvekan bekände sin nära samhörighet med den demokratiska världen. Delär i dessa hänseenden som del har skett en glidning, som det brukar hela. Ochosäkerhelen om vad egentligen menar har skapat bekymmer på många håll.Anser vi oss fortfarande böra i första hand förfäkta de ideal som har kommitlill uttryck i konvention om de mänskliga rätlighelerna, densamhörighet som förenar oss med våra vänner i den demokratiska väriden, ellerskall vi framstå som en apostel för de vitt skilda slag av små slaler runt om ivärlden som i olika sammanhang kan tycka sig utsatta för indirekt eller direkltryck från supermakterna etter från det samförstånd som råder mellan supermakterna? Delär den frågan som jag lycker det finns anledning all ställa. Jag fick ingetsvar på den från ulrikesminislern. Därför upprepar jag den: Äger fortfarande desynpunkter på svensk utrikespolitik som framförde på Paasikivisamfundet full och hel tillämpighel? När del gäller den europeiska säkerhetskonferensen -del är rikligl attjag inte log upp del i milt lidigare anförande - finns det självfallel ettsammanhang mellan avspänningen och hur del framlida kommer atl gestaltasig. Jag höll mig till den aktuella situationen, om vad som händer med den fasav ett europeiskt samarbele som vi nu är inne i och som nalurliglvis intebegränsas lill , ulan som bara befinner sig i ell inledandesladium. Om del endast blir ell magert resultal, vilkel vi väl får räkna medall den andra fasen mäsie betecknas som - i varie fall blir del inte eu.särskilt lysande resultat - så är det ur avspänningssynpunkt bättre än allkonferensen bryter samman och det inte blir någol resultal alls. vilkel skullevara ett hol mot avspänningen. Såbedömer jag del i den aktuella situationen, men jag är ense med omatt det för framliden är självklart att vi som tillhör demokratierna i Europagärna vill att medborgarna i länderna i öst också skall få samma möjlighelerlill en fri tillvaro i alla avseenden. Atl det på sikl skulle påverkamöjligheterna lill fred i och i världen, det tror jag. Vi skall arbetaför del, men vi skall inte inbilla oss att vi uppnår det resultatet genom denandra fasen av den europeiska säkerhetskonferensen. Det är bättre med en magerförlikning än en fel process, kanske man kan säga. HerrBohman slällde en direkt fråga till mig om del lal som Torsien höll iHelsingfors. Del talei slår jag helt bakom. känsla av atl ihop två saker. Vår samhörighet med den demokraiiska väriden behöver viju inte diskuiera.