prot · FX09140 · 1974-12-31 00:00:00 — I anförande fanns en påtagligkoppling mellan , dvs. de privatabyggintressena, och det för fram här i . Jag ville baraframhålla alt dessa intressen kommer till tals genom moderata samlingspartiet. HerrWennerfors slutligen talar ånyo om konkurrens på lika villkor iproduklionsledet, och han säger alt förutsättningen för detta är likalånegräns. Nej, , förutsättningen för detta är de lånegränsersom finns angivna av bosladsminislern i propositionen 150, för utgångslägena ärolika, och de företag på della område som baseras på självkostnadsprincipen haringa enskilda vinstintressen bakom sina motiv för atl bygga bostäder. Därtillkommer att och hans partikamrater i civilutskottet vill ha engemensam lånegräns, som innebär att de kooperativa och allmännyttigabostadsföretagens länemöjligheter försämras. har inte med ettenda ord antytt hur den delen av kostnaderna för husen skall betalas. Det hadevarit viktigt att veta hur tankegångarna därvidlag går i moderatasamlingspartiet. Riktlinjer förbostadspolitiken m. m. Herrförste vice talmannen anmälde all och anhållitatl till protokollet få antecknat atl de inte ägde rätt till ytterligarerepliker. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. i (c): vice ordförande kände sig så till fredsmed de inledande anförandena av och företrädare att hangång på gång använde modeordet skönt. Till slut steg irancen så att han tyckteatt han befann sig i kyrkan. Det litet klerikala anslaget skulle väl då göradet möjligt att säga att för något eller framåt kommer propositionen150 att vara bostadspolitikens bibel - dock inte på det sättet att den fårläsas ensam utan endast med tillgång till del viktiga supplement somcivilutskottets betänkande utgör. Betänkandet innehåller ju ett flertaluttolkningar, justeringar och ändringar av den ursprungliga texten. Närjag skall säga några ord om bostadsfinansieringen och letar efter ettulgångsord hittar jag del i propositionen på s. 345, där det sägs atl"bostaden måste betinga etl pris. En annan ordning är hell otänkbar. "Det är ju därför som vi måste ha ett system för att finansiera bostadsbyggandetmed. Från sida är vi hell på det klara med att vi för att upprätthållaoch vidareutveckla en god bostadsstandard måste göra en omfördelning avkapitalkostnaderna i kombination med ett riklat bostadsstöd för atl allagrupper skall kunna efterfråga en god bostad. Detta innebär ju inle att vi haraccepterat atl prisnivån alltid ligger på sådan höjd atl det inte är möjligtatt jämna ut skillnaderna mellan betalningsmöjlighet och den verkligakostnaden. Propositionenför nu in begreppet anbudskonkurrens för att delvis komma till rätta medkostnaderna, i förhoppning om att en konkurrens i produklionsledet skall kommabostadskonsumenterna lill godo genom att prisökningen kan bli mera dämpad, ävenom den inte byts i en prissänkning. Vimöter kritik mot att planeringsprocess, lånehantering ochbyggadminisiralion är krångliga och alt detta kostar bostadssektorn mycketpengar . De frågorna är nu under behandling såväl i boendeutredningen,i bosladsfinansieringsutredningen som i den tillsatta utredningen - sombrukar kallas för krångelutredningen - vilken skall försöka komma till rättamed krånglet. Vi hade helst sett att den sistnämnda utredningen också hade haftetl parlamentariskt inslag. De synpunkterna har vi utvecklat i etl särskiltyttrande lill civilutskoitets betänkande. Men det viktiga är att utredningen såsnabbt som möjligt kan lägga fram förslag som förenklar hanteringen i delbyggadministraiiva ledet. Moderaternatalar i en reservation om att de vill ha ell system utan subventioner, men därgör man del lätt för sig genom att inte tala om på vilket sätt man skall lösaproblemet. Vi kan naturligtvis ha ett subventionsfritt finansieringssystem,men det förutsätter i så fall skattereformer som medför väsentligt minskadeinkomster på skattesidan för kornmun och stat - eller att vi är beredda atlacceptera ytleriigare kostnader för kommunerna och staten påbostadstilläggssidan. Om man godtar det för att nä fram till etl ifinansieringsledel subventionsfritt system. så betyder ju inte del har förändrat kostnaderna för statsbudgeten. Mankan använda sig av olika metoder för att nå fram till den utjämning avkostnaderna som jag sade är nödvändig. Pariteislånen, som har tillämpatsunder , var ell försök att klara den saken inom ett i principsubventionsfritt system. Man sköt då vissa kostnader framför sig och räknademed att hyresbetalningsförmågan skulle öka och klara av den saken ifortsättningen. Men sedan har man varit tvungen atl komplettera det systemetmed angelägenheisprövade bostadslillägg. Det är länkbart atl även en förändringi ett sådant lånesystem kompletterat med tilläggsreformer skulle ha kunnat lösade nuvarande problemen. utformade man ett annat förslag,utjämningslånen. Men oavsett vilken låneform man här väljer måste man räkna medatl kostnaderna får betalas på något sätt antingen med hyrorna eller viaskatterna. Ett finansieringssystem kan därför aldrig utformas fritt frånsamhällsekonomin i övrigt, vilket vi från och sida harfunnit angelägel all understryka i den reservation som vi avgav ibostadsfinansieringsutredningen. Regeringenväljer att gå tillbaka lill en redan beprövad metod med subventioner tillbostädernas ägare genom alt infora ett räniegaranli-system och få enredovisning över statsbudgeten av hur mycket som den subventionen varje årkostar statsverket. Därmed har man nått fram till all för den boende är det istort sett intresselöst - som hyresgäst eller ägare av fasligheten - vilkennivå som räntan befinner sig på. Men den har naturligtvis ändå mycket storbetydelse. Vihar i ett särskilt yttrande till civilutskoitets betänkande nr 36 framhållitdet angelägna i all den ekonomiska politiken förs på ett sådani sätl att del ärmöjligt att hålla en låg räntenivå. Vilken nivå räntan kommer atl ligga på harju ändå en myckel betydande effekt på statsbudgeten. Genomatt välja ett system med skilda räntesatser för enskilt ägda småhus å ena sidanoch för hyreshus och bosladsräiislägenheter å andra sidan har man löstproblemet atl förhålla sig neutral till de olika upp-läielseformerna. Man harockså delvis kommit till rätta med utjämningen mellan nyare och äldre hus. Jagskall inte närmare gå in på detta, eftersom redan i sitt anförandeutvecklat vilka effekter de skilda räntenivåerna kan ha när del gäller allutjämna de skillnader som vi ansett det angeläget att komma till rätta med. Enligtförslaget i proposilionen får kommunen ett stort ansvar för och därmed ettstort inflytande på hur bostadspolitiken kommer atl utformas. Det gällermarkpolitiken, det gäller vilken politik man skall föra i saneringsområden ochvilken politik man skall föra när del gäller kreditriskprövningen förbebyggelse i glesbygd. Jagvill i detta sammanhang komplettera vad sade i sin anförande.När vi nu går in för att låta statslånet vara avhängigt av en kommunalkreditriskprövning och den enligt de tankegångar som finns i beslutet från 1973hängs upp på den kommunala planeringen, måste vi vara uppmärksamma på alt vifram till 1976 är inne i en pla- Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. neringsperiod, undervilken den omfattande fysiska riksplaneringen kommer all la form.Planeringskravel för kreditriskprövningen får inie medföra att byggandet idessa områden stannar av i avvaktan på att planen skall bli helt färdig. Ipropositionen om den fysiska riksplaneringen talades det om nödvändigheten avau byggverksamheten kan fortskrida. På samma sätt måste vi nu vara observantapå all de planeringskrav vi behandlar inle tas till inläkt för all vägrabostadslån planeringen pågår. Vihar i olika sammanhang understrukit det angelägna i alt det i störreutsträckning byggs markbostäder och att inslagen av ägande och bostadsrällblir allt större. Småhusbyggandet har i vissa kommuner hållits tillbaka -motiven kan vara skilda. Den politiken har man måst släppa nu när konsumenternainte längre bara behöver inrikta sig på alt få fatt på en bostad utan fållmöjligheter atl även ställa anspråk på bostadens utformning. Det har medförtall vårt gamla och ofta upprepade krav på en större småhushandel kunnattillgodoses. Under detta år har småhusandelen kommit över den 50-procenisgränssom vi tidigare talat om. Men när man anför den siffran som ett argument föratl småhusbyggandet är tillräckligt måste man komma ihåg att detta inträffatunder då bostadsbyggandet totalt sett gåll ned. Attvi haft ett uppdämt behov av småhusbyggande visas bl. a. av att man ipropositionen sett sig tvungen alt på grund av de spekulations-vinster som kangöras föreslå införandet av en tvåårig köpeskillingskon-iroll vid överlåtelseav småhus. Förvår del godtar vi de garanterade räntenivåer som föreslås för att korrigerade skillnader som skattepolitiken skapat mellan de olika uppläielseformerna. Propositionentillgodoser också den förbättring av småhusens finansiering som centerpartietmoiionsledes har krävt, nämligen att lånegränsen skall sättas vid 95 procentav låneunderiaget. Socialdemokraternas förslag är emellertid inte att se som enavgjord förbättring, ulan de talar om alt förbättra lånemöjlighelerna som enkompensation för de ökade kostnader som de höjda räntorna jämfört medparitetslånesystemet innebär. Vi har därför ansett del vara välmotiverat attförbättra lånemöjligheterna ytleriigare genom att skillnaden mellanlåneunderlag och pantvärde avvecklas. Våra synpunkter i det fallet ärframförda i reservationen 24. En sådan reform - vilken ju ocksåbostadsslyrelsen har uttalat sig för - innebär atl man får större statslån ochalltså billigare ränta på en större del av det kapital som åtgår för all läckahusets totala byggnadskostnad. Förslaget om ändring av bostadsrättenslånemöjligheter till anser vi vara värdefullt och angeläget. 1en annan reservation, nr 20, har vi anslutit oss till uppfattningen atllånenivån för de enskilt ägda fierfamiljshusen bör vara . Vi hartidigare motionerat om att lånegränsen skulle höjas till 90 procent.Propositionen har understrukit nödvändigheten av konkurrens i byggle-det ochhävdar att vid markfördelningen företräde skall ges för företag som kan bygga godabostäder till de bästa priserna och som är effektiva i sin förvaltning. Vi harfunnit det angeläget att skillnaden i finansieringsmöjligheter minskas på detsättet, att statslån för de enskilda husen kan beviljas till inom 92procent av panivärdet. säger att detta skulle vara ett avstegfrån en social bostadspolitik. Jag skall inte upprepa den debatt som förts -har redan bemött argumentet - men man kan ställa sig frågan, omgränsen för vad som är social bostadspolitik eller inte går just vid 85procent; den kan ju lika gärna ligga vid . Från herrLindkvists utgångspunkt skulle del då egentligen inte finnas någon möjlighettill enskilt flerfamiljshusbyggande över huvud taget. Ipropositionen konstateras atl saneringsverksamheten måste få ökad omfattning.Tidigare har i inlägg här berörts hur markvillkoret kan till-lämpas isaneringsfall. En ytleriigare förbättring enligt de förslag som framförts äratl ingångsvärdet kan få inräknas i låneunderiaget på det sätl som vi harföreslagit i reservationen 22. Socialdemokraternai utskottet har inte velat gå med på detta. När man nu hävdar att deallmännyttiga bostadsföretagen bör vara aktiva på saneringsområdet skulle jagvilja fråga, om del inle har avsevärd betydelse - och även är av ston värdeför dem - alt lånevillkoren utformas på del sätt som föreslås i reservationen. Det har redan yrkats bifall till de reservationer som har undertecknatsav företrädare i civilutskottet. Jag instämmer i debifallsyrkandena. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. Med hänsyn lill den fördelning av arbetsuppgifterna i utskottet som vimoderater har gjort skall jag i det här anförandet inskränka mig till att talaom de frågor som har med boendedemokralin att göra. Föross moderater är det, till skillnad från många andra, lätt att gå in idemokratidebatten, eftersom vi när vi talar om demokrati i olika delar av värtsamhälle anser att man skall se till atl stärka demokratin också.Vi har myntat ell, som vi lycker, viktigt begrepp, som kan uttryckas så: Viskall se till att det finns demokrati också efter jobbets slut. Medutgångspunkt i det har vi formulerat en rad olika synpunkter påboendedemokralin. Vi har framför allt understrukit att det absolut överlägsnasättet att få inflytande på sin boendesituation är att äga sin bostad, oavsettom det är en markbostad eller ej. Konsumenten skall helt enkelt ha äganderätttill sin bostad om han vill del. Vi skall alltså ha en efterfrågestyrdproduktion. Med en sådan ordning hade vi kommit ifrån många av 1960-laletsproblem som uppstod därför att ideologier i stället för efterfrågan styrdebostadsproduktionen. nuvarande situationen, då det byggs väldigt många småhus med äganderätt,kan det naturligtvis bli en produktionströskel - efter en enkelriktadproduktion i kommunerna - men vi moderater menar att detta 7Riksdagens protokoll 1974. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. inie får hindra oss alt lahänsyn till den efterfrågan som finns. Av den anledningen har vi i vårparlimotion utgått från två saker när det gäller dessa frågor. Vianser för det första alt man skall följa efterfrågan och bygga som folk villbo. Som det nu är bör vi alltså till allra största delen bygga markbostäder. Fördet andra har vi uppmärksammat alla de problem som finns ifierfamiljshusområdena. Vi utgår från att de boende skall ha större delaktigheti bostadens utformning och omgivning och större ansvar för bostadens ochfastighetens skötsel, vilket också bör ge lägre kostnader för underhåll. Såledesföreslår vi en utredning som lar sikte på att våra författningar gerhyresgästerna möjlighet atl äga sin bostad även när den ligger i ettflerfamiljshus. Del kan inte finnas något logiskt skäl för att vi bara skallkunna äga markbostäder - vi måste också i större utsträckning än nu kunna ägabostäder i fierfamiljshus. Vidiskuterar i vår motion även det individuella ägandet som bostadsrättenmedger. I propositionen har bostadsrätten enligt vår mening behandlats ganskasiyvmoderiigt. Bostadsrätten uppfyller i viss mån våra uttalade önskemål menger trots allt inte den fullgoda trygghet som ägandet av en bostad innebär. Mankan t. ex. inte få lagfart, inieckningsrätt m. m., som annars följer medägandet av bostaden. För alt ännu fier bostadsrätts-bildningar skallmöjliggöras föreslår vi att hyresgästerna i en fastighet skall gesförstahandsräti lill fastigheten om den skall överlåtas. Vitycker som sagt att bostadsrätten har behandlats ganska siyvmoderiigt ipropositionen 150. Bostadsrättens fördelar gentemot hyresrätten minskarnaluriigtvis genom de förändringar som införs i hyreslagstiftningen och somvi lycker är bra. Bostadsrättens fördelar skall nu i långa stycken ges även åtvanliga hyresgäster. De förslagen är nödvändiga och välkomna. Förutomminskningen av den mestadels redan låga kontantinsatsen tillbostadsrättslägenheierna, som möjliggörs genom utskoitsmajoriietens förslaggenom au man höjer lånegränsen, finns inga fler förslag i syfte atl stärkabosladsrättsinnehavarnas ställning. Jagvill i detta sammanhang också peka pä del särskilda yttrande nr 7 som herrWennerfors, och jag har avgivit. Med utgångspunkt i min motion903 har vi tagit upp ett alldeles speciellt problem, som propositionen hell harförbigått. De bostadsrätter som bildades har mönrader av problem. När man släppte priserna fria förbostadsrätterna fördubblades ofta insatsbeloppen. En lägenhet som en gångkostade i insats kunde säljas för det dubbla och mer därtill. 1dag, när vi har många tomma lägenheter, är del hart när omöjligt att bli av meden sådan lägenhet utan avsevärda föriuster. Del finns därför rader av exempelpå familjer som måst tacka nej till ett arbete på annan ort som erbjudits en avförsörjarna och på familjer som måst tacka nej till erbjudande om ett småhus,trots att man stått i kö och sparat pengar just för detta ändamål. Visstskall man ha risktagande i marknadsekonomin, men vi anser alt det när det gällerarbete och bostad faktiskt finns vissa begränsningar. 1 en situation, där manaccepterat tanken på hyresföriustlån och t. o. m. betalningseftergifter, är detännu märkligare att man inte vill hjälpa fysiska personer som blivit lidandeav en felaktig bostadspolitik, utan bara juridiska personer. Än konstigare blirdet naluriigtvis när vi ser att nybildade bostadsrättsföreningar, som inteblir av med sina lägenheter, får hyresförlustlån, medan denbostadsrätlsinnehavare som inte blir av med sin lägenhet inte får någon somhelst hjälp av samhället. Vi har efteriyst en lösning av dessa problem, mennågon sådan föreslås inte i proposilionen. Ivårt särskilda yttrande andas vi hell enkelt tvivel över att kooperationen,såsom utskottsmajoriteten anser, skall kunna klara dessa problem. Del haråtskilliga gånger visat sig att del tycks brista i dess möjligheter härvidlag.Den försäkring mot sådana här föriuster som man tidigare hade existerar i defiesta fall inte längre. sade 1973 som ordförande i atl detta inte var något problem och all det inte fanns någonanledning atl göra någonting åt det. Produktionschefen i HSB har ocksååtskilliga gånger i uttalat all det inte finns någonanledning atl la upp dessa frågor, eftersom det är så få människor som berörsav dem. Hurkan man ha kvar begreppet social bostadspolitik när man inle vill hjälpa dessamänniskor som råkat så pass illa ul? De många förslag som ingår i kapitlet om hyreslagstiftningen ibostadspropositionen har vi moderater ställl oss positiva till. Framför allttycker vi att fem punkter är bra. Det gäller för det första möjligheten tillinflytande vid ombyggnad av fastigheter, för det andra hyresgästernas möjlighetatt begära åtgärder enligt bostadssaneringslagen för att uppnå lägstagodtagbara standard, för det tredje att hyresgästerna skall beredas tillfälleatt få hyra en likvärdig lägenhet i del ombyggda huset, för det fjärde störremöjligheter att påverka underhäll och reparationer och även möjlighet att görasin egen bostad mer personlig utan att man behöver fråga hyresvärden om lov ochför del femte införandet av en generell uppsägningstid förhyresgästerna. Ivad gäller den sistnämnda punkten sä är det naturligtvis bra om man samtidigtuppfyller det som man skriver sä mycket om i bosladspropositionen - något somvi kanske inte hade väntat oss - nämligen att man skall låtabostadsproduktionen följa efterfrågan. I så fall lär ju inte detta problemskapa större bekymmer för någon part på bostadsmarknaden. Jagvill emellertid framhålla all många av de föreslagna förändringarna är ganskaoklara i sina formuleringar. Man kan exempelvis fråga sig hur en generalklausulskall kunna göra stadgandet om ett stärkt besittningsskydd mer lätthanieriigt.Hur och när generalklausulen skall användas fär man inte reda på idepartementschefens motivering. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. Vidarekan man fråga sig när ersättning egentligen skall utgå till den hyresvärd somkommer på atl en hyresgäst, som utnyttjat möjligheten alt rusta upp sin egenlägenhet, därvid har gått för långt och genom sina åtgärder sänktmarknadsvärdet. 1propositionen står all hyresvärden skall kunna få ersättning om hyresgästensänker bruksvärdet genom de åtgärder han vidtar i sin lägenhet. Men för attkunna förändra bruksvärdet måste man flytta väggar och göra omdisponeringar avlägenheten, vilket ju inte är meningen. Det finns rader av fall där människorhar gjort olyckliga inredningar av lägenheter med svart faner i alla rum ellerolämpliga tapetseringar, vilket vid ombyte av hyresgäst medför kostnader förhyresvärden. Man kan dä fråga: Finns det inte anledning att skärpaersättningskravet en aning? är ytleriigare ett exempel på en oklarhet. Dessaoklarheter - det är inte så konstigt att de finns, eftersom propositioneninnehåller så många olika förändringar i hyreslagstiftnings-kapitlel - hargjort alt vi moderater anser all man ruckar på en hel rad sedvanligacivilrältsliga principer, vilket framgår av de nya förhållanden som kommer attråda mellan hyresgäst och hyresvärd. Vi påstår inte att del är fel alt ändra påförhållandena, men man bryter trots allt mot sedvanliga civilrättsligaprinciper. Äganderätten urgröps också på ett sätt som inte har skett tidigare. Alltdelta gör att vi moderater anser alt det finns skäl för en utredning ompartsförhållanden på bostadsmarknaden, som klan skall skissera upp vad parternarepresenterar, vilka möjligheter de har och deras placering i lagstifiningen.Dess värre är vi ensamma om detta förslag, men det framförs, som synes i en avvåra reservationer. Del bör påpekas att det är lill fördel både för hyresgästoch för hyresvärd au klarhet råder om de stadganden som finns påbostadsmarknaden. Isamma syfte - alltså för att få klarhet om partsförhållandena på bostadsmarknaden- återfinns i utskotlsbelänkandet moderata reservationer om att man i väntan påden föreslagna bostadsdomstolen inte skall ha några provisoriskaövergångsbestämmelser i 12 kap. jordabalken eller i bostadssaneringslagen förtiden fram till den . Enligt vår uppfattning är det bättre attvänta till de nya bestämmelsernas ikraftträdande. Dethotande virrvarret i praxis rörande partsförhållandena på bostadsmarknaden ärännu ett exempel på s. k. Lidbomeri. Det är tråkigt att även bostadsdepartementeti sin proposition drabbats av della. Det ökade hyresgästinflytandel är bra. Dess värre skall deltainflytande kanaliseras på ett alldeles speciellt sätt, nämligen genomHyresgästernas riksförbund. Det är märkligt alt man skall ge detta inflytandetill en organisation som har 600 000 medlemmar, varav nästan hälften ärkollekiivanslutna från HSB. Vi moderater anser att en organisation, som ännuinle har fån någon stark ställning på bostadsmarknaden, inte skall ha debefogenheter som propositionen och ulskotlsmajorileten nu ger den. Vimoderater menar atl en majoritet i en berörd fastighet skall kunnaframföra sina krav och önskemål lill hyresnämnden. Del vore värdefullt. Dettalas så mycket om att man skall få fram lokala synpunkter och önskemål och allfler människor skall aktiveras i samhällsarbetet. Men man kan knappast finna enmer lokal fråga än problemet hur en fastighet skall byggas om och se ut iframtiden. Då skall man ge de människor som bor i fastigheten en chans attpåverka sin situation utan all kräva att de skall vara medlemmar iHyresgästernas riksförbund. Det är inle på del sättet - för att någotkommentera vad sade tidigare - alt vi inle har något förtroendeför . Men såsom departementschefen konstaterar ärdenna organisation inle riktigt klar . Den har inte något grepp ommarknaden och kan inle företräda alla hyresgästers intresse, inte ens enmajoritets. Isamband härmed vill jag avslutningsvis ställa en fråga; Varför har inlebosladsminislern större förtroende för hyresgästerna än au han som på s. 445,första stycket, i proposilionen kan förneka hyresgästernas ansvar och intresseför ombyggnadsfrågor etc. rörande deras egen fastighet? Och han fortsätter:"Hyresgästkolleklivet i sin helhet har däremot" -jag vill understrykaordet däremot - "ett starkt intresse av att bevara och kanske också höjalägenhetsbeståndets standard både i fråga om utrymme, lägenhetsfördelning ochutrustning." Intehar det särskilt mycket med alt ta hänsyn lill lokala synpunkter att göra ochinte har det särskilt mycket att göra med att fler människor som berörs avbeslut skall ha en större chans att tala om vad de lycker. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. HerrCLAESON (vpk) kort genmäle; Jag kan inte komma fram till någotannat än att moderata samlingspartiet med det ställningstagande som man hargjort och vad man har sagt i fråga om hyresgäslinflytande inte har någotförtroende för hyresgäströrelsen. I annat fall borde man ju inte ha yrkatavslag på att det skall skrivas in i lagstiftningen vad som menas med hyresgästorganisation.I propositionen har däremot ochhyresgästföreningarna rättmätigt givits den plats som de bör ha i det härsammanhanget. () kortgenmäle: