prot · FX09142 · 1974-12-31 00:00:00 — Undantaget innebär, som här redanett par gånger är omvittnat, att det ^körförbud som åvilar ett motorfordon pä grundav obetald skatt upphävs om fordonet ärsålt på avbetalning och av säljaren på grund av ^ulebliven likvid. Departementschefen framhåller ipropositionen att det i många fall förskaltemyndigheterna är svårt alt avgöra om ett fordon sålts på avbetalningoch ^återtagits. Därför anser han att undantagsbestämmelsen bör slopas, vilket betyder att det återtagnafordonet inte ^fär brukas förrän den förfallna skatten har ^erlagts. Herr ^Komsledt och jag häri^moiionen 1967 hemställt att de nu gällande bestämmelserna alltfort skall fäbeslå och yrkar alltså avslag påpropositionen i del stycket. Vi menar att motiven förundanlagsbestämmelsen, när den infördes, alltjämt gäller. Vi kan intefinna ^atl departementschefen i och för sig harifrågasatt de sakskäl som låg ^lill grund för bestämmelsen när den infördes, utan han anför endast teknisktadministrativa ^bevekelsegrunder. Det är faktiskt både överraskande ochen smula oroande. Det äröverraskande av det skälet att man nu arbetar med ett centralt bilregisterbaserat på datateknik, som representerar stora investeringar, som har bekostats av fordonsägarna. Motiveringenför denna investering och omläggning av ^bilregistersystemel var att manskulle åstadkomma en förenklad handläggning ^inleminst ute pä länsstyrelserna. Mig ^veterligi var del inga större problemi dessa sammanhang sä länge man skötte det hela manuellt. Del är oroandeav den anledningen att man ^låler vissa administrativa besvär, som rimligeninte kan vara alltför omfattande - jag ber ^atl fä återkomma ^lill det - hos en myndighet väga tyngre än enskildas intressen, i förstahand ekonomiska. Systemet borde väl ändå stå i samhällets och fordonsägarnastjänst och inte tvärtom. Utskottet haruppenbarligen också, om jag har tolkat dess belänkande rätt, känt ^etlbehov av att bättra på argumenten i propositionen. Men enligt min mening har man där råkat ut för något som jag i all vänlighet skulle vilja kalla för olycksfall iarbetet. Jag har nämligen svårt ^atl i verklighetens värld kunna placeraen del av de argument som utskottet har gjort till sina. Till att börja medsäger utskottet att den här bestämmelsen har medfört betydandesvårigheter - en skärpning alltså av propositionstexten, där det talas om vissasvårigheter. Jag noterade nu alt herr ^Wikner hade återgått till propositionensordval och talade om vissa svårigheter. Den avvägningen är nogriktigare. Vidare anförutskottet att ett slopande av bestämmelsen skulle få huvudsakligenpositiva verkningar. Men utskottet går ^inle särskilt långt i beskrivningen av vilka dessa positivaverkningar skulle vara utan nöjer sig i stort sett med att argumentera motsynpunkterna från oss motionärer om hur bestämmelsen verkar i sak. Såsomframgår av reservationen är det nämligen på det sättet ^atl den här gällandebestämmelsen huvudsakligen har ekonomisk betydelse för ^lasibilshandeln. Jagkan läsa innantill i reservationen: "Denna handel ärkoncentrerad ^lill ^ell förhållandevis ringa antal företag.Antalet ^ålerlagningar är också mycket begränsat." Del är därför svårförklarligt att de administrativabesvären skulle ha en sådan dimension alt man behöver slopa en bestämmelse somförvisso - i varje fall ur den seriösa bilhandelns synpunkt - har fungerat påett rikligt sätt. Jag har också^utomordenligl svårt alt förstå vad ^ulskoltet har för täckning förargumentet ^atl en ändring i delta stycke skutte medverka ^lill en sanering av^avbelalningshandeln. Den del av ^avbetatningshandetn som den här bestämmelsenberör är, som ^sagl, ^tastbitssidan, och den är^inle så våldsamt omfattande. Mig^veterligi har del inte rests några allvarliga invändningar mot del sättpå vilket ^avbelalningshandeln bedrivs inom denna sektor. När det gäller^personbitssidan har vi sedan många är tillbaka en reglering av^avbetalningsvittkoren - en reglering som ^lill en början kom titt genom en överenskommelse mellan statsmakterna ochbranschorganisationen och som sedermera har kompletterats med lagstiftning. Det har framlagts förslag, bl. a. från en statlig utredning, om att även lastbilshandeln skulle gå in under^bilkreditförordningen, men något 9Riksdagens protokoll 1974. förstag däromhar inte lagts fram från statsmakternas sida. Branschen har sagt sig i princip^inle ha någonting att invända - även om man hade något annan uppfattning änutredningsmannen om hur kontantinsatser och ^avbelalningslider skulledimensioneras. Jag kan, herr talman, inte finna annat än alt kvar som argument för denna ändring slår någon eller några tjänstemäns besvär av alt medverka i en handläggning utanför rutinen. Någrasvårigheter när det gäller dokumentation tär i praktiken inte förekomma,såvitt jag vet. Jag har också försökt all få belagt i vilka fall manverkligen har haft svårigheter av de slagutskottet åberopar men jag har märkligt nog ^inle ^kunnal få fram någrasådana exempel. Jag vill därför, herr ^lalman, avslutningsvis bara notera^atl i varje fall den berördabranschen har svårt att förstå varför man på detta alltför enkla sätt - medadministrativa tekniska motiv - blir av med en bestämmelse som har varit ^lillbranschens och den seriösa handelns hjälp. Jag yrkar,herr talman, bifall ^lillreservationen 1. Herr ^WIKNER^(s) kort ^genmäle: Jag håller migfaktiskt till ^proposilionen då jagnämner dessa svårigheter för länsstyrelserna. Jag skall också nämna - vilketjag förmodar att känner ^lill -att enligt förordningen med föreskrifter om vissa betalningsvillkor vid yrkesmässig försäljning av bilar. Svenskförfattningssamling 1959:575, måsäljaren icke lämna ut försåld bil, om köparen icke ^erlagt minst 40 procentav köpeskillingen kontant och förbundit sig att betala resten eller, då försäljningen avser lastbil,buss eller personbil avseddatt utnyttjas i yrkesmässig trafik, 24 månader. Det heter vidare i lagen omavbetalningsköp. 1915:219: Äger köparen, om den försålda varan ,tillgodoräkna sig varans värde dä den ^äterias. ^Della värde beräknasefter vad säljaren kan antas erhålla genom att sälja den på nytt. Från ovannämnda värde skall räknas vad säljaren får tillgodoräkna sig,nämligen - och det styrker vad vi säger, att del faktiskt måste vara den som köper biten som ^fär stå för dessakostnader, inte den som säljer den- för det första obetalda avbetalningar som förfallit till återtagande och fördet andra så stor del av övriga obetalda avbetalningar som priset på varanskulle ha betingat, om den köpts kontant, utgör i förhållande till ^avbeialningsprisei, ränta och ^gongörelse förförsäkringspremier som säljaren haratt fordra och som ^inie inräknats i avbetalningspriset sann kostnadsom säljaren åsamkas för varans återtagande. Under den sistnämnda punkten torde man kunna inräkna deneventuella skatteskuld som åvilaravbetalningsköparen. Jag tror alltså all man kan gardera sig genom an skriva ettriktigt ^avbetalningskoniraki, så attinte heller säljaren behöverfaktiskt stå för kostnaden i fråga. Det måste således köparengöra. Del finns också andra argument som jag skulle kunna nämna då detgäller skatteskulden och en riktigvärdering av bilen. Jag förmodar att den som sålt en bil inte Nr 142 har så höga värderingskostnader vid återtagandet. Det inverkar också den () kort ^genmäle: Herr ^Wikner haralldeles rätt - jag känner tilldessa bestämmelser. Men de fungerar kanske i praktiken inte på det sättsom herr ^Wikner relaterar. Låt mig ta ett exempel. Situationen vid återtagning är sådan att säljaren, den som har^ägan-^derättsförbehällel ^lill bilen, befinner sig i en tvångssituation.Han har ^inle fått betalt för sina fordringar hos brukaren av bilen och tvingasså småningom i stället göra sin rätt gällande genom att återta bilen. Den är det ^hypotek han harsom säkerhet för sin fordran. Vi kan lämnadärhän varför köparen råkar i denna situation. Det finns många, ävenmänskligt högst acceptabla skäl för att en människa kan råka på obestånd.Säljaren - bilhandlaren är i en tvångssituation. Han har att begära återtagning av bilen för all om möjligt täcka sinafordringar. Om vi tänker oss attbilen i detta fall blir värderadgenom kronofogdemyndighetens försorg och att marknadsvärdet exaktmotsvarar den skuld som fortfarande vilar på fordonet, skulle säljaren gå uraffären utan förlust. Men man kan kanskeockså i beloppet räkna in en upplupen skattefordran fränskattemyndigheterna. När det gäller stora lastvagnar är det inte att ta till iöverkant om jag säger, att det kan röra sig om . Om marknadsvärdet skulle vara sä stort att det vid försäljningenligger 8 000 över säljarens fordran, skulle dessa i ett konkursfall överlåtas till ^konkursförvaliaren och användas för alt regleraandra fordringar. Del innebär alltså i praktiken att man i konkursfall kommer^atl ge en förfallen fordonsskatt prioritet framför alla andra fordringar -även lönefordringar. Jag är inte säker på ^atl det har varit meningen. a. därför det har funnits god anledning att ha den härundantagsbestämmelsen. Herr ^WIKNER^(s) kort ^genmäle: Närdet gäller de här skatteskulderna ^m. och säljarens ^återköp har jagfaktiskt tagit reda pä att det är i få fall det har hänt något sådant. Kan herrTräff tala om, om del har hänt mänga gånger? Jag tror att det rör sig om ganskasporadiska händelser. Del finns ett annat sätt också att gardera sig:man kan göra avbetalningsintervallerna kortare eller ha körsträckanslängd som bas. Jag vet inte om det är genomförbart, men det kanske går attpröva. () kort ^genmäle: Jag har redan sagt att det egentligen rör sig om ganskafå fall, och det är en av mina starkaste argument för att undantaget skall få finnas kvar. Administrativa bekymmer kanrimligen inte vara någravägande skäl för att man inte skallkunna klara ut saken. av de få fallsom uppslår kan däremot vara ^utomordenligl besvärande för den som u^tsätts för^della. Jag har fortfarande väldigt svårt att förstå att man på det här sättetskall kunna överföra en fordran på ett annat ^räiisobjekt, vilket man ju gör i det här fallet. Jag har också svårt attförstå ^atl skattemyndigheterna skall kunna tränga sig in mellan övrigafordringsägare och ^gäldenären. i (fp): Skatter har kommit tittför att täcka samhällets utgifter. Skatternasstorlek fastställes i regel för att täcka redan beslutade eller beräknadeutgifter. Skaller går i regel in i en klump i statsbudgeten, men kan iblandvara ^speciatdeslinerade. ^Vägtrafikbeskaitningen är delvis^specialdeslinerad för alt läckautgifter för ^vägväsendet. I undantagsfall har vi skatter som är avseddaatt styra en konsumtion i en viss riktning. Hit hör skatter på tobak, alkoholoch en del förpackningar. Under den senaste liden har också förts en livlig och omfattande diskussion om huruvida man genom ensärskild beskattning av energi skulle kunna styra konsumtionen, dvs.spara energi. Motionen nr 1966betraktar jag inte som en ^skaltemotion. Den handlar om miljön. Den handlar om hur man skall minskautsläppen av farliga avgaser längs våra vägar. Den handlar om hur manskall få bättre luft i våra tätorter. Den handlar om hur man skall sparaenergi. Motionen gäller alltså ett par av våra viktigaste miljöfrågor: luftvårdoch energiförbrukning. Del är rimligt^atl man kräver av regeringen att denhar ett konsekvent handlande.Del är rimligt att de förslag och de åtgärder en regering för fram den ena veckan står i samklang med vad somföreslås . Men hur är det nu? Jo, ena dagen går regeringen ut med kampanj för att spara energi.Nästa dag lämnar den en proposition som går i ^raki motsatt riktning. Regeringen föreslår en skatteändring som ^färnegativa konsekvenser för detdrivmedel som ur energisynpunkt är fördelaktigast. Kan jag få ställa en fråga till utskottets majoritet och tillstatsrådet ^Siräng, som är närvarandehär: Är drivmedel undantagna från den ^ener-^gisparkampanj som sättes i gång? Om inte, varför föreslår man då lagändringarsom går tvärtemot ^sparkampanjen? Utskottet anföratt om allt ^fier bilar blir ^brännoljedrivna skulle utvecklingenkunna medföra att statens inkomster för bestridande av ^väg-^kostnaderna minskar, vilketpå sikt kan resultera i skatteskärpningar om man vill behålla ochutveckla ^vägstandarden. Detta resonemang kan jag ej acceptera. Det är helt knutet till enekonomisk princip som talar om krona för krona. Även om inkomsterna från^vägtrafikbeskaitningen sjunker, behöver inte detta medföra att skattenmåste höjas. Bilarna spyr ^ul massor av avgaser.Vilka och hur stora skador dessa avgaser medför vet vi inte helt . Men vi vet alt avgaserna gör stor skadaoch är farliga för både människan och hela miljön. Vad dessa skador kostar samhället vet vi ^inle heller.Framför allt vet vi inte vilka skador dessa avgaser medför i framliden. Men vi vet att avgaserna är farliga. Fler bilar drivna med brännolja ger mindre avgaser och därmed betydligt reducerade ^utgifier för samhället.Totalt medför ^della ulan tvekan ensamhällsekonomisk vinst. Då behövs troligen inte den skallehöjning som utskottsmajoriteten befarar. I motionen 1966 anförsatt dieselmotorn från miljösynpunkt är överlägsen bensinmotorn, dvs.dieselmotorn släpper ut mindre avgaser än bensinmotorn. ^Moiionen innehållerockså en ^källanvisning avseende argumenten. Herr ^Wikner påstod ^atl dieselmotorn är ^fariig därför all den bullrarmer. Men bara avlämnade ^trafikbulleruired-^ningen sitt betänkande med förslag till bullernormer. Dessa normer är ^inie olikaför olika typer av drivmedel, utan de varierar med hänsyn till om det gäller personbilar eller lastbilar. Det spelar alltså ingen som helst roll iframtiden enligt dessa normer om det är en ^dieseldriven eller bensindriven bil. Normerna är alltså lika föralla bilar. Jag beklagar ^atl jag tar från herr ^Wikner hans endaargument. Principfrågan är inte vägtrafikskallens storlekulan dess inriktning och målsättning. Har skatten uteslutande tilluppgift att läcka utgifter eller är man också beredd all använda den för attspara energi och få bättre luftvård? Vad lönar allt välformulerat ^miljöpral^lill, om vi när vi kommer till beslut handlar tvärtemot allt vackert tal? Reservationen 3 pekarframåt. Den vill stimuleraanvändningen av energisnåla och miljövänliga fordon. I reservationenbegärs en översyn av ^vägtrafikskatleförordningen i miljövänlig riktning. Herr ^lalman!Jag yrkar bifall till reservationen3. Herr ^WIKNER^(s) kort ^genmäle: Jag har fått uppgifterna om bullretfrän den diskussion som fördes tidigare häri . a. riksdagsman lämnade dem. Han var ledamot avbilskatteutredningen, och jag har ^tagil fasta på hans siffror och uttalanden. Jag förmodar all de var riktiga dengången, även om de skulle ha ändrats . Miljöfrågorna har vi diskuterat, och vi kommeratt diskutera dem även i ^forisäiiningen. Alla är medvetna om att vimåste ta itu med dessa problem. Delförmodar jag all även i är medveten om. Också vårt parti gör vad del kan. Inte bara staten måste satsa pengar utan ävenlandsting och kommuner, för att intetala om domänverket ochandra institutioner. i (fp) kort ^genmäle: Herrtalman! Herr ^Wikner åberopar siffror som är tvä år gamla och bygger sinargumentation på dem. Men, herr ^Wikner, det var som^bulleruiredningen lämnade sinbelänkande, och del är de siffror och normer som finns där som jag harrefererat. De är nog betydligt rikligare. Herr ^WIKNER ^(s) kort ^genmäle: Det är faktiskt synd alt jag inte kan verifiera dem, menjag förmodar att de inte är så olikade siffror som det har talats omförut. Jag hoppas att har rätt i det här fallet, men det går välan att titta på del. () kort ^genmäle: Herr talman! De siffror jag lämnat har jag fåtti dag frän en ledamot av utredningen. Lät mig i korthetkommentera motion nr 11, som behandlasi ^skatleutskoitels belänkande nr 59. I ^moiionen har begärts att bestämmelsernaom befrielse från ^automobilskatt för personbit som ägs av höggradigt invalidiserad person utvidgas att omfatta även handikappade personer som inte behöver fordonet för sittförvärvsarbete etter sin utbildning, t. ex. husmödrar. De nuvarande bestämmelserna gällerhandikappades befrielse frän ^auto^mobilskatt. Det finns grupper -jag tänkerdå framför allt på gravt handikappadehusmödrar - som säkerligen skulle ha stor användning av bil men som inte kan erhålla befrielse från bilskatt därför att de ej uppfyller de kriteriersom gäller för befrielse. För den som är svårt handikappad kan en bil bryta den isolering som han ellerhon upplever. ^Etl svårt handikapp innebär för varje människa sombefinner sig i den situationen stora påfrestningar, oavsett om han eller hon haft chansen ^lill förvärvsarbete och utbildning eller är bunden ^lill rullstol i sill hem ellerannorstädes. Bilen kan för den människan betydamer för brytandet av isolering än för den som icke är handikappad. Av ^utskotlsbelänkandet framgår att utskottet uttalat sin anslutning^lill handikapputredningens förslag om attskattebefrielse bör ersättas med dels en utbyggd färdtjänst, dels direktabidrag i de fall färdtjänsten inte tillgodosertransportbehovet. Med den kännedom jag har om hur kommunernas färdtjänstfungerar och hur kommunerna måste begränsa sina utgifter av ekonomiskaskäl anser jag att man knappast kan förvänta sigatt alla kommuner skall kunna erbjudatillfredsställande trafikservice. Detta förhållande bör utgöra enanledning till att från samhällets sida visa generositet mot den grupphandikappade som är i behov av bil. Man kangöra det genom att utvidga bestämmelserna om befrielse från ^automobilskatt förgravt handikappade till att gälla alla de gravt handikappade som på grund avsitt handikapp är i behov av bil. Jag har inget särskilt yrkande utan vill endast uttala enönskan om att man i samband med del fortsatta övervägandet av vilka bidrag som fortsättningsvis skallutgå till handikappade utsträcker ^bidragsgivningen så all enda kriteriet förerhållande av befrielse från bilskatt skall vara behovet av bil ochgraden av handikapp. Herr ^WIKNER^(s) kort ^genmäle: Jag hade ^inle tänkt gå upp i debattenigen, men jag vill säga några ord medanledning av i anförande. Det har väckts några motioner - nr 77 av herrJonasson ^m. ^fi., nr 11 av i ^m. och nr 1209 avfru - där del yrkas pä befrielse från ^vägtrafikskatl ^m. förhandikappade som ^inle studerar ellerarbetar. nämnde husmödrar som ett exempel. Såvitt jag kanbedöma är alla tre motionerna^behjärtansvärda. Utskottet har vid ^fiera tillfällenuttalat sin anslutning till handikapputredningens förslag alt skattebefrielsen bör ersättas med dels enutbyggd färdtjänst, dels direktabidrag i de fall färdtjänsten ^inletillgodoser transportbehovet.Handikapputredningens betänkande har överlämnats till kommunalekonomiska utredningen, som även harbehandlat frågan om finansieringenav färdtjänsten i betänkandet Statsbidrag ^lill , hemhjälp och familjedaghemsverksamhet.Utredningen anser att de särskilda behov avförflyttning som undantagsvis ^inle kan tillgodoses inom färdtjänstens ram ofta är knutna till arbets- och studiesituationer. Därföranser ^uiredningen att det inte finns anledning all föreslå statsbidrag ^lillkommunerna för anskaffning av motorfordon för handikappade. Slutligen vill jag nämna alt i propositionen 141 förordas statsbidrag avkommunernas bruttokostnader för bl. a. färdtjänst, och där uttaladedepartementschefen att han delar utredningens synpunkter i fråga om handikappades bilanskaffning. Frågan om att ersätta skattebefrielsen med individuellt prövade bidragkommer alltså alt bli föremål för fortsatta överväganden, och iavvaktan härpå ^avsiyrker utskottet de nämnda motionerna. Herr ^KOMSTEDT^(m); Låt mig först ge uttryck för min tillfredsställelse överall den av mig i början av denna riksdag väckta ^moiionen 1230 har tillstyrkts av utskottet. Men därmed är del dess värre slut med rosorna. I motionen 1963, som herr ^Lothigius och jag har undertecknat, har vi ^lagit upp de problem som vi har praktisk erfarenhetav när det gäller genomförandel avkilometerskatten på bilar, en skatt som enligt propositionen skall införas också för släpvagnarfrån . När statsmakternabeslöt att införa ett syslem med ^kilomelerräknare gjorde vi den dystra erfarenhetenalt det visserligen fanns kilometerräknare, menden materiel som behövdes för inmonteringen saknades. Detta förorsakade stora bekymmer ute på de verkstäder somskulle utföra monteringarna, och det har varit anledningen till att viväckte vår motion, i vilkenvi säger ^atl vi vill ha garantierför ^atl de bekymren ^inle uppstår på nytt. Herr ^Wikner harredan redogjort för vilka kostnadersom är förknippade med dessakilometerräknare. Man kan tycka alt det är en relativt blygsam kostnad, eftersom mätarna bara går på . Jag medger alt del^inle är dyrt. Men kostnaderna för tillbehör och montering uppgår till ca 2 000kronor, och del är ett icke föraktligt belopp för ^va^r^ie enskilt fordon. När del gäller motionen 1967 harherr Träff redan talat om den. Motionen gäller återtagande av fordon.Del förslag som föreligger gör faktiskttredje man till enkronofogdemyndighet. Jag skall här bara nämna några siffror. Om vi antarall ^etl säljande företag måste ta tillbaka en bil därför att det åkeriföretag som man sålt fordonet ^lill exempelvis träder i likvidation, sä bilfirman la tillbaka bilen. Men fordonet kan också därför att den som köpt fordonet på avbetalning harmisskött inbetalningarna, och dä skall det först gå innan^säljarföretagel har rätt all ta tillbakabilen. Under den tiden skall den administrativa kvarnen mala, och dåförflyter lätt . kan det hända väldigt myckel.^Väglrafikskatten på bilen är och för släpfordonet 3 025 kronor.Om vederbörande har kört 1 000 mit ,vilket är ganska vanligt för ^ell ^fjärrtrafikfordon, sä blir ^die-^setskatten , vilket allt tillsammans gör på tre månader- alltså under den lid då det säljande företaget inte har haft någramöjligheter alt ta tillbaka fordonet.Det är mycket pengar, om man jämför med vad som kan vara del verkliga värdetför fordonet, som ^ofla kan ha blivitganska misskött. Det är icke föraktliga summor som den auktoriserade bilhandelnpå del ^sättei kommer all gå miste om. Mankan fråga sig om det också kommer ^atl bli så alt radiohandlaren skallsvara för den eventuellt olösta licensen dä den som köpt en TV på avbetalning inte fullgjort sina åligganden,eller om hussäljaren skall svara för icke inbetalda fastighetsskatter. Det ärfaktiskt paralleller som man kan befara kommer. Jag ber att fåyrka bifall till reservationerna I och 2. Herr ^WIKNER^(s): Med den ^siarka motivering som anges ibetänkandet ber jag att få yrka avslag på reservationen t som fullföljer^yrkandei i herr ^Komsledls motion nr 1967. Överläggningen var härmed slutad. yttrade:Propositioner ställs först särskiltbeträffande de frågor, som behandlas i de ^lill betänkandet fogade reservationerna.Därefter företas ^utskoitets hemställan i övrigt till avgörande i ett sammanhang. Propositioner gavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels reservationennr I av i ^Trobro och fru ^Troedsson, och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. dan i ^Trobro begärt voteringupplästes och godkändes följande voteringsproposition; Den som vill att kammaren bifaller ^skaiteutskoitetshemställan i betänkandet nr 59såvitt avser betalningsansvaret för ^vägtrafikbeskaitning^en röstar ja, den det ej villröstar nej. Vinner nej har kammaren bifallitreservationen nr 1 av i ^Trobro och fru ^Troedsson. Vid omröstninggenom uppresning förklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då herrNilsson i ^Trobro begärde rösträkningverkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gavföljande resultat: Propositionergavs på bifall till dels ^utskoitetshemställan, dels reservationen nr 2av i ^Trobro och fru ^Troedsson, och förklarades den förra ^proposilionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan herrNilsson i ^Trobro begärt votering upplästes och godkändes följande^voieringsproposilion: