prot · FX0960 · 1974-12-31 00:00:00 — Visäger i reservationen att utredningen bör ha fria händer att framlägga förslagom differentiering eUer andra åtgärder för att hindra en snedvridning mellanolika former av verksamhet. Vi begär att frågan om differentiering eftergeografiska grunder skall utredas för att avgiften skall kunna utnyttjas somett led i regionalpolitiken. 1 finansutskottets betänkande nr 1 uttalade ett enigtutskott "att man har intet att erinra mot att frågan blir föremål förutredning i regionalpolitiskt sammanhang". Jag uppfattade detta uttalandeom arbetsgivaravgiften så, att det nu rådde enighet om att frågan hur arbetsgivaravgifteneventuellt skulle kunna användas i regionalpolitiken skulle utredas. har emellertid inte velat uppfattauttalandet som ett StäUningstagande till den frågan. Yrkandet har som sagttagits upp i centermotionen, och jag hade förväntat mig att vi skulle kunnat nåenighet om en utredning om hur arbetsgivaravgiften skulle kunna användas somett led i regionalpolitiken. Jag skall inte vidare fortsättaargumenteringen för reservanternas krav på en allsidig och skyndsam utredningom den allmänna arbetsgivaravgiftens utformning. Frågan är känd för riksdagensledamöter och har belysts även i tidigare anföranden . Jag har närmastvelat påvisa att våra krav har en annan innebörd och ett vidare syfte än vadsom framgår av utskottsmajoritetens yttrande. Jag yrkar härmed bifaU tiU reservationen I avherr i m. fl. 1 detta anförande instämde herrar Fågelsbo, iHeden, HaUenius och i samt (samtliga c). I detta anförande instämde herrar Fågelsbo, i Heden, Hallenius och i samt (samtligac). (vpk):' I en motion från vänsterpartietkommunisterna, nr 625, slår vi fast att flera partier har söktkomma tUl rätta med det missförhåUandet att det utgår arbetsgivaravgift, s. k.egenavgift, för kulturarbetarnas konstnärliga skapande. har liksom tidigare ävenbevillningsutskottet varit lika oförstående som alltid för framförda argumentoch helt bortsett från att all konstnärlig verksamhet kännetecknas av sittskapande inslag. En konstnär kan aldrig bli arbetstagare när det gällerdenna skapande verksamhet. Därav följer att han eller hon som s. k.rörelseidkare inte heller kan kompensera sig för pålagor avarbetsgivaravgiftens karaktär. anför emellertid skatteutskottet i sitt betänkande ettexempel om en tidningsmedarbetare, för att vi motionärer som är från samtligapartier här i utom socialdemokraterna - riktigt ordentligt skallförstå hur dumma och enfaldiga vi egentligen är, och att vi inte alls begripervad saken gäller. Exemplet är extremt, det är det minsta man kan säga. Om enperson är anställd på en veckotidning skall givetvis arbetsgivaravgift utgå. Omen annan person, som det står i utskottsbetänkandets exempel, "medarbetarregelbundet", och aUtså som självständig skribent säUer artiklar tilltidningen, uppstår något som kan Uknas vid ett anställningsförhållande,eftersom regelbundenhet och periodicitet finns. Då kan det mycket väl vara såatt arbetsgivaren får betala arbetsgivaravgift även i det faUet. Herr talman, man kan alltid - om man vill förstås hittaregler för att täppa till bl. a. sådana kryphål som finns i det exempelutskottet har anfört. Detta extrema exempel anser jag inte vara någon som helstanledning till att förhindra att stora grupper kulturarbetare av olikakategorier slipper sin orättvisa egenavgift. Varken bildkonstnärens,tonsättarens eUer formgivarens arbete - för att nu ta några exempel - är attjämföra med rörelseidkarens i den meningen att arbetsgivaravgift skall utgå. I reservationen I, som fogats till skatteutskottetsbetänkande nr 17, skriver reservanterna bl. a.: "Frågan om avgiften börutgå vid självständigt bedriven konstnärlig eller litterär verksamhet bör ocksåövervägas." I klämmen i reservationen har man tagit med vår motion nr 625och begärt en skyndsam utredning beträffande den aUmänna arbetsgivaravgiften ienlighet med vad som tidigare anförts i reservationen. Vi anser emellertid att denna fråga varken behöverövervägas eller utredas vidare, utan nu krävs beslut. Vi kan bl. a. av denanledningen inte ansluta oss till reservationen. Jag ber, herr talman, att fåyrka bifall till vår motion nr 625. Vid bifall till den motionen kommer ävenkraven i motionen 1213 från folkpartihåll och motionen 372 från ochmoderaterna att bli tUlgodosedda. HerrFRIDOLFSSON (m): Jag skall bara säga några ord med anledningav min motion nr 12 om slopande av allmän arbetsgivaravgift för humanitära ochkristna organisationer. När arbetsgivaravgiften infördes skedde det, beträffande de kristnaoch ideeUa organisationerna, mot dessas protester. Från detta håll kunde maninte förstå och acceptera att man skulle inleverera löneskatt för sinaanställda en löneskatt som man inte hade möjlighet att lyfta av genom atthöja några priser på varor och tjänster. Organisationerna arbetar som bekantnästan uteslutande på basis av frivUliga bidrag och drabbas därför av storasvårigheter: Men regeringen, som vid det tillfäUet hade en säker majoritet iriksdagen, brydde sig inte om de här invändningarna och protesterna från deideella organisationerna och drev igenom löneskatten. har som bekantlöneskatten fördubblats två gånger och är nu uppe i , I den här frågan har motioner väckts år . Jag hartagit mig före att titta i utskottsbetänkanden beträffande behandlingen avdetta ärende under de närmast förflutna åren, och jag har kunnat konstatera attskatteutskottets majoritet - dvs. socialdemokraterna - under rubriken uttalat sin förståelse för motionärernasståndpunkt. Man har prisat det samhäUsnyttiga arbete som dessa organisationerutför men motsatt sig de regelbundet återkommande förslagen omavgiftsbefrielse och i stället förordat att eventuell kompensation bör skegenom direkta bidrag från staten. I skatteutskottets betänkande nr 17 har man skrivit"eventuell kompensation", vilket måste betyda att regeringen kanslihuset och finansministern - icke definitivt bestämt att bidrag skall utgåutan att man skall besluta om eventuellt bidrag när man så finner lämpligt. Det nuvarande systemet är enligt mitt förmenande orimligtoch i grunden fel. När vi 1968 i diskuterade löneskatten dristade jagmig att mbricera löneskatten på organisationer av det här slaget som skatt påkollekten. Många socialdemokrater blev djupt indignerade och tyckte att jaggjorde mig skyldig tiU ett grovt övertramp, men jag hävdar, herr talman,fortfarande att de organisationer som bedriver sin verksamhet med frivilligtinsamlade offergåvor och som avlönar pastorer och anställda, som arbetar inomalkoholistvård, narkomanvård och församlingsverksamhet över huvud taget, förvUka anstäUda man tvingas erlägga löneskatt, får kollekten beskattad. Jag skulle viUa ställa en direkt fråga till utskottetstalesman: Vad är anledningen till att staten först lägger en hård löneskatt påde ideella och kristna organisationerna, en skatt utan tidigare motsvarighet,och sedan eventuellt - jag vUl understryka ordet eventueUt - skaU kompenseradessa organisationer genom statsbidrag? Är det för att utöva en viss kontrollpå den verksamhet som organisationerna bedriver, eUer tror man i kanslihusetatt man på ett bättre sätt än exempelvis en frikyrkoförsamling kan bedöma hurman skall handha friviUigt insamlade offergåvor? Jag är intresserad av att fåsvar på dessa två frågor. Jag viU, herr talman, yrka bifaU tiU den reservation somär fogad till utskottets betänkande med i som första namn. HerrHOVHÄMMAR(m): I en motion, 1974:1223, undertecknad avrepresentanter för de tre icke socialistiska partierna med mig själv somförsta namn har vi hemställt om en successiv avveckling av arbetsgivaravgiftenmed verkan från . Inom den mindre och medelstora företagsamheten, som iregel är mycket arbetskraftsintensiv det har tidigare påpekats från den härtalarstolen - väcker de ständiga höjningarna av socialavgifter ochlöneskatt mycket stor misstämning. Man uppfattar dessa kostnader som en avstatsmakterna beslutad lönsamhetsförsämring. Man tycker att arbetsgivaravgiftenär ett mycket olyckligt sätt att tUlgodose finansministerns omättliga krav påvad han med ett förskönande ord brukar kaUa inkomstförstärkning. Naturligtvis finns det branscher där arbetsgivaravgiften -det viU jag gärna ha sagt inte spelar särskilt stor roU för lönsamheten. DetgäUer framför allt den högmekaniserade industrin. I regel är det fråga omstorföretag som har en hel världsmarknad att gä ut på. Det gäUer också företagsom arbetar uteslutande på hemmamarknaden utan konkurrens utifrån. För företagav dessa kategorier är det relativt enkelt att ta ut de StatUga pålagorna genomhöjda priser. Arbetsgivaravgiften verkar på dessa företag endast som en form avomsättningsskatt som via priset tas ut av konsumenterna. För konsumenternabetyder därför arbetsgivaravgiften genom höjda priser ytterUgare en skattutöver alla andra mer eUer mindre synliga. Men det finns, herr talman, en stor grupp företag ochdet är den helt dominerande gruppen - som blir iUa klämd avarbetsgivaravgiften. Jag syftar då på de många små och medelstora företagen,som oftast är arbetskraftsintensiva och som endast med svårighet kan ersättamänniskorna med maskiner. För deras del kan arbetsgivaravgiften ingalundajämställas med en omsättningsskatt. Produkter från dessa företag fördyras ikonkurrens med utländska företags produkter både på hemmamarknad och videxport. Visserligen är det sant att de importerade varorna belastas vidgränserna med moms men de belastas inte av den produktbeskattning somarbetsgivaravgiften utgör. Arbetsgivaravgiften kan inte heUer lyftas bort videxport. Företag av denna kategori är som bekant oftaunderleverantörer till storföretag, inte sällan i hård konkurrens med utländskaunderleverantörer. Den av beslutade lönsamhetsförsämringen för dessaföretag genom arbetsgivaravgiften kan leda tUl att storföretagen i ökadutsträckning skaffar sig underleverantörer i utlandet. Det har redan skett i endel fall. Det är inför den utvecklingen som många företagare medrätta, tycker jag uppfattar arbetsgivaravgiften som en straffskatt på svenskproduktion i konkurrens med utländsk. Den nuvarande utformningen av löneskatten uppfattas av mångamindre företagare helt naturUgt som en direkt orättvisa. Man reagerar väldigthårt mot den s. k. egenavgiften, som innebär att en företagare utan anställdadrabbas av en högre skatt än en anställd med exakt samma inkomst. Det finnsåtskilliga mindre företagare såväl inom industri som inom handel och jordbruksom har ett kapital nedlagt i byggnader eller maskinutrustning. Detta kapitalskaU givetvis förräntas och räntan skattemässigt läggas tUl den inkomst somvederbörande har av sitt arbete. Men arbetsgivaravgiften tas också ut påinkomst av kapital - ett kapital som endast är arbetsredskap. Dessasmåföretagare får alltså i verkligheten enbetydligt högre statlig inkomstskatt än en löntagare med samma inkomst,eftersom arbetsgivaravgiften beräknas på vederbörandes totala inkomst, dvs,även på räntan av kapitalet före alla avdrag. Om man tänker på denna extra inkomstskatt för vissamedborgare förefaller det ganska egendomligt, tycker vi, attutskottsmajoriteten i betänkandet säger att det är ett rättvisekrav att ävenegenföretagare belastas med egenavgift. Betänkandet förefaller på denna punktnågot cyniskt, när man tänker på att många småföretagare - det är statistisktbevisat i realiteten faktiskt hör till låginkomsttagarna. sägs visserligen att arbetsgivaravgiften behövs avstatsfinansiella skäl. Men även om en skatt behövs av statsfinansiella skäl kanden utformas förnuftigare och rättvisare än vad som är fallet. Det bordevara en angelägen uppgift för att utreda i första hand huruvidaarbetsgivaravgiften kan användas som ett arbetsmarknadspolitiskt instrumentgenom differentiering av skatten och i andra hand huruvida en omläggning avskattesystemet kan göras så att inte svenska produkter missgynnas. En differentiering av arbetsgivaravgifterna kan exempelvismycket väl användas som en stimulansmetod när det gäller att ökasysselsättningen i orter med sysselsättningsproblem på grund av att där saknasföretag. I undersysselsatta områden kan arbetskraftsintensiva industrier finnaden arbetskraft de behöver, och jag tror att det skulle vara ett incitamenttill nyföretagande om arbetsgivaravgiften kunde slopas inom dylika områden. Ett första steg mot en förbättring avsystemet med arbetsgivaravgifter anser vi vara en omprövning av de s. k.egenavgifterna. Jag vill därför yrka bifall tiU de reservationer som är fogadetill skatteutskottets betänkande nr 17. HerrWÄRNBERG (s): Låt mig först instämma i reservanternassynpunkt att höjningarna av arbetsgivaravgifterna har varit ett led i enmedveten politik för omfördelning av skattebördan från personliga avgifter tillavgifter på företagen. Men jag har trott att detta legat i alla partiersmålsättning, dä man tyckt att den direkta beskattningens börda varit för tung. För min del anser jag - och jag förmodar att andra gördetsamma -att det inte är så lätt att säga vem som i sluttampen egentligenbetalar arbetsgivaravgiften. Det finns här åtminstone tre möjligheter. För detförsta kan det vara löntagarna som får betala hela kalaset i form av lägrelöner än de annars skulle ha haft. För det andra kan det vara konsumenterna somfår betala arbetsgivaravgifterna i form av prishöjningar. För det tredje kandet vara så att en del av arbetsgivarna får betala dessa avgifter genomminskade vinstmarginaler.. Slutligen kan det naturligtvis förekommakombinationer av dessa tre möjligheter. Vilken grupp som får betala beror påvems marknad det för tillfället är i konjunkturen. De flesta ekonomer i detta land anser nog att det ärlöntagarna som i det långa loppet får svara för huvudparten avarbetsgivaravgifterna. det skuUevara rätt, faller reservanternas farhågor delvis till marken, nämligen farhågornaatt arbetsgivaravgifterna skulle äventyra personalkrävande företags existens.1 så fåU är dessa farhågor inte berättigade. Det måste nämUgen för företagenvara ganska Ukgiltigt om de betalar den totala utgiftssumman för lönen i formav en arbetsgivaravgift och en lägre lön eller om de betalar samma summa i formav en högre lön och ingen arbetsgivaravgift alls. Däremot tror jag att man kan vara litet oroad över attpersonalkostnaderna över huvud taget och däri inbegriper jag dä arbetsgivaravgifterna- påskyndar en överdriven mekanisering av näringslivet, något som kan varadiskutabelt i ett läge med brist på energi och ett visst överskott på mänskligarbetskraft. Så är förhåUandet om man får tro på redovisade siffror,vUket man kanske inte aUtid skaU göra. Utskottsmajoriteten och de reservanter som står bakomreservationen I har egentligen inte några delade meningar när det gällerförslaget att arbetsgivaravgiftens verkningar på näringslivets struktur ochvUlkor bör utredas. Men utskottsmajoriteten anser att det är olämpligt atttillsätta en ny utredning när företagsskatteberedningen i enlighet med sinadirektiv sysslar med denna sak och frågan om andra produktionsskattersinverkan på näringslivets struktur och villkor. Det måste väl ändå vara rimligtatt denna utredning får slutföra sitt uppdrag och sätta in produktionsskatternai deras rätta sammanhang tiUsammans med övriga företagsskatter. Såsom påpekats i utskottets betänkande har i nulägetarbetsgivaravgiften större statsfinansieU betydelse än företagensinkomstskatter. Bara detta förhållande är ju ett skäl för att inte bryta lossarbetsgivaravgiften från den totala översynen av företagens beskattning. Dentidsvinst som skulle kunna göras genom att man bryter loss den och tiUsätter ensärskUd utredning skulle bli väldigt liten, eftersom företagsskatteberedningenredan är ett bra stycke på väg. Någon säger då att detta kanske stämmer när det gäller detdirekta näringslivet i stort. Men företagsskatteberedningen sysslar inte meddifferentiering mellan små och stora företag och mellan olika delar av landetoch inte heller med arbetsgivaravgifter för ideella organisationer eller förkonstnärer och litterära skapare, och dessa områden borde väl kunna bli föremålför utredning. har yrkat bifall till sin motion, som innebären omedelbar ändring av lagstiftningen beträffande kulturarbetarna. Det är riktigt att företagsskatteberedningen inte kommeratt syssla med de sistnämnda områdena, men de differentierade avgifterna är jagövertygad om att beredningen kommer att ta upp. På den punkten är det nämligenfråga om en konkurrensUkställighet mellan olika företag och olikaföretagsformer, något som ligger beredningens ledamöter mycket varmt omhjärtat. majoritet har, som någon sade, alltidvarit kallsinnig tiU konkurrenssnedvridande åtgärder, vUket den är också i dag.Lika litet som utskottsmajoriteten vUl ge skattelättnader till , SCA ellerUknande stora vinstgivande företag bara därför att de ligger i -vi är ju överens om att vi skall hjälpa - lika Utet vUl den 17 aprU 1974 utskottsmajoritetengenom lägre arbetsgivaravgifter ge ett småbmkarstöd till jordbrukare med litenomsättning. Regionalpolitiken bör stödjas med lokaliseringsstöd, och de mindrejordbruken bör få sin hjälp genom jordbrukspolitiken. Utskottet viU heller inte skapa konstgjordaföretagsbildningar genom klyvningar till en viss storlek, vilket kunde bliföljden om företag med under en viss mängd anställda skulle bli fria frånskatter eller pålagor, vUket vissa motionärer viU. Vi har upplevt att det inombyggbranschen har uppstått mängder av s. k. skuttare. Det kan intevara skattepolitikens mening att uppmuntra tiU en fortsatt sådan utvecklinggenom att slopa egenavgiften. Om något vore konkurrenssnedvridning, vore detväl detta. Utskottsmajoriteten har vid flera tiUfällen uttalat sinstora uppskattning av ideeUa organisationers verksamhet - något som herrFridolfsson har uppmärksammat. Vi vUl ytterligare understryka detta . Menvi tror inte att bästa sättet att visa uppskattning är att göra undantag frångällande skatte- och avgiftsregler. Utskottet tycker sig också ha fått gehörför sin Unje hos statsmakterna genom att bidragen kraftigt uppräknats undersenare år, även om man inte kan göra jämförelser mellan kostnader för pålagoroch samhällsorganens stöd. Vem vet för resten vUka samlade lönekostnader deideella organisationerna hade haft, om arbetsgivaravgifter ej varit infördaalls utan statens utgifter hade fått betalas med direkta skatter eUer ökadmoms. stäUde en direkt fråga till utskottetstalesman och jag vUl besvara den. Att vi har skrivit "eventueUkompensation" beror inte på att vi är tveksamma om huruvidasamhällsorganen skall ge de ideella organisationerna sitt stöd. Vi har skrivit"eventuell kompensation", därför att vi frågar oss: Vad är det somskall kompenseras? Vi är nämligen inte övertygade om att de ideellaorganisationerna skulle ha sluppit undan denna egenavgift i form av ökade lönereller ökad moms. Dessutom vill vi inte ha någon sammankoppling utan ett direktstöd just till de ideella organisationerna. Vi skaU visa vår uppskattning pådetta sätt. I fråga om kulturarbetarnas vUlkor har jag svårt att hängamed . Jag kan inte förstå varför inte författares eller andra kulturpersonlighetersarbete skall kunna jämföras med vUket nyttigt arbete som helst. Jag kanförsäkra att jag upplevt hur arbetare av olika slag har utfört så fina jobb attjag inte vUl sätta dem i sämre läge än andra skapande människor. Fm säger att kulturarbetarna inte vill vararörelseidkare och förmodligen inte arbetstagare heller, men det är bara de tvåbegreppen som finns . Hur skaU då likställigheten mellan människorna bevaras,om man inte för in dem i någon av de här två fållorna? Det måste vi ju göra sålänge vi håller oss med en arbetsgivaravgift, och det lär vi få göra bra längetill, om vi inte kan enas om något annat sätt att ta in pengar till beslutadeutgifter. Utskottet har med ett exempel på s. 12 i betänkandet visathur snedvriden verksamheten kan bli, om man tar bort egenavgiften förskrivande människor. har kallat detta ett något extremt exempel.Hon menar att så går det inte till i verkligheten. Jag tror inte att det ärnågot extremt fall. Om det görs undantag, så att någon kan komma undan enavgift eller en skatt genom en manipulation av något slag, så tror jag inte attkonstnärer är undantagna från den vanliga mänskliga svagheten att göra ettsådant försök. Jag tror nog att det har märkts i samband med att vi gjordeundantag från momsen vid köp på ateljéer. TUl sist, herr talman, skuUe jag viUa säga ett par ord omreservationen 2. i hävdar att egenföretagaren är i enmissgynnad ställning, eftersom i hans inkomst också ingår kapitalvinster, somju för andra människor är fria från de avgifter vi diskuterar . Jag kan gåherr så långt tiU mötes att jag medger att han i princip kan ha rätt- men endast i princip. När vi börjar granska de praktiska fall som det här kanbli fråga om, är snart den principen satt ur spel. När ATP-systemet genomfördesför , försökte man på ett liknande sätt att ta hänsyn tillkapitalinkomsterna. Kritiken mot detta blev hård, och en ändring fick snartgenomföras. En företagare får aUtså räkna "kapitalinkomster"som pensionsgrundande inkomst. Samma sak gäller i fråga om sjukförsäkringen.Inget undantag görs för kapitalinkomster när placering sker isjukpenningklass. Och det är nog det klokaste systemet. Företagarnas inkomster,när de deklareras, är nämligen genomsnittligt inte större än löntagarnas, ochherr Hovhammar har sagt att de förmodligen är mindre än löntagarnas. Jag troratt det förhåller sig på det sättet. Genomsnittligt äts nog kapitalinkomstenupp av de överavskrivningsmöjligheter som föreligger och som också utnyttjas.Vidare minskar småföretagens självfinansieringsgrad, och det gör attkapitalvinsten till en del äts upp av stora lånekostnader. Det är ocksä väldigt stora skiUnader meUan olikaföretagare, och skulle en schablonmetod genomföras, vUket har föreslagits ireservation nr 2, skapas stora orättvisor mellan olika företagare utan att detskapas någon större rättvisa i förhåUande tiU löntagarkollektivet, något somman ju eftersträvar. Jag ber att få yrka bifall tUlskatteutskottets hemstäUan i dess helhet. den 17 aprU 1974 HerrMAGNUSSON i (m) kort genmäle: Vad gäUer frågan huruvida man skaU ha enarbetsgivaravgift kvar eUer inte så är det riktigt som säger attdet ingår i företagsskatteberedningens direktiv att se på den saken. Vad dethär är fråga om är att ge en viljeyttring i viss riktning. har argumenterat för egenavgiftensbibehållande, och jag vill bara poängtera att vi från vårt håll aldrig harföreslagit att egenavgiften skall bort så länge vi har kvar enarbetsgivaravgift över huvud taget. Vi anser naturligtvis att det i princip ärriktigt att även företagarna skall betala en avgift för sina arbetsinkomster.Men man kan ju aldrig komma ifrån att i deras inkomster ingår en stor del somhärrör frän kapital, och det är detta som vi anser är orättvist. må argumentera hur mycket som helst, men mankan aldrig komma ifrån att det finns ett kapital bundet i företagen som stårtUl förfogande för att företaget över huvud taget skaU kunna existera. år detinte rimUgt att det skall utgå en avgift på detta kapital. Därför har vi ireservationen 2 föreslagit att man redan nu begär förslag innebärande att mantills vidare, så länge frågan är under närmare utredning, nöjer sig med enschablon på . () kort genmäle: deklarerade attregeringspartiet och socialdemokraterna föredrar ett system där de ideeUa ochkristna organisationerna först inlevererar en löneskatt och regeringen sedanvisar sin uppskattning genom att ge statsbidrag. Jag reagerar mot principen attexempelvis ett frikyrkosamfund först skaU betala löneskatt och sedan hosregeringen begära anslag. Det är ett byråkratiskt, krångligt och orimligtsystem. Sedan undrar vad det är som säger att intekristna och ideella organisationer skulle undgå att betala moms och andraskatter och avgifter om man nu plockade bort löneskatten. Nej, jag tror intedet finns så stora möjligheter tUl det så länge vi har en socialdemokratiskregering.