prot · FX0960 · 1974-12-31 00:00:00 — Vi anser det vara fullkomligt klart att den här linjen harstor betydelse för transportförsörjningen där uppe. Många kommunala och andrainitiativ har också tagits för att hindra försämringar i servicen och på längresikt nedläggning. Man har här som på många andra linjer fått stegvis försämradekommunikationer, tidtabellerna har ändrats, man har dragit in bussturer. Dethar också skett försämringar när det gäller godstransportmöjligheterna. Det har framhållits att om transportförsörjningenförsämras ytterligare, kan det betyda dödsstöten för näringslivet i bygden.Arbetslösheten är ju redan förut ett aUvarligt bekymmer i . Bara iPajala har man enligt uppgift omkring 500 registrerade arbetslösa.Mänga anmäler sig över huvud taget inte till arbetsförmedlingen, då de finnerdet utsiktslöst. Vi menar att ett bifall till SJ:s begäran om ersättningskulle göra att befolkningen kunde se Utet mera optimistiskt på möjligheternaatt bevara trafiken på linjen, och det skulle innebära en hjälp till bygdenssträvan att överleva. Om vid upprepade tUlfäUen awisar SJ:s krav påkompensation för den olönsamma trafiken här, stimulerar detta givetvis intetill ett bibehållande av den service som befolkningen behöver. I principtillstyrker trafikutskottet i övrigt SJ:s krav på ersättning för olönsamjärnvägstrafik, vilket enligt min uppfattning också är fullkomligt riktigt. Pågrund av de många beröringspunkterna när det gäller trafiken på linjenÖvertorneå-Pajala borde samma förfaringssätt ha gällt också för den linjen. Utskottets betänkande berör annars i huvudsak en hel radmotioner om det s. k. Som utskottet erinrar om innebar SJ:s beslutfrän beträffande olika biljettrabatter starka försämringar av denhittills gällande pensionärsrabatten. Jag viU därför passa på tUlfället att medtUlfredsställelse notera att genom regeringens ingripande den 50-procentigapensionärsrabatten kunde bibehåUas och att förmånen som sådan t. o. m. harförbättrats en del. Emellertid har ju SJ också företagit en ändring när detgäller famUjerabatten, som medför betydande prishöjningar för de famiUer somvill utnyttja den förmånen. Exempel har nämnts i pressen. En trebarnsfamilj som vUlresa StockholmAbisko tur och retur har förut fått betala . Enligt denya bestämmelserna blir priset , alltså en ökning med 340 kronor.Även för mycket kortare resor kan det bli stora prishöjningar. Utskottet säger bl. a. med anledning av den här frågan,att en ytterligare utvidgning av rabattförmånerna på olika områden bör prövas. Justfamiljerabatten är en rabattförmån som i likhet med pensionärsrabatten har ettsocialt innehåU, och jag finner det angeläget att understryka att beslutet iden frågan bör omprövas. i (fp): i berördetrafikproblemen på linjen . Vi har i utskottet storförståelse för dessa problem. Det är ju ingalunda så att beslutkommer att innebära att denna trafik på något sätt inskränks. Vad diskussionengäller är huruvida en särskUd ersättning skaU utgå till SJ för denna linje. regionalpolitiska trafikplaneringen sysslar man med frågor av just dettaslag. Därför bör enligt utskottets uppfattning ställningstagandet i denna frågaanstå till dess att denna planering blir klar, och det skall, som kammarensledamöter vet, ske . Som också nämnde behandlas i betänkandetåtta motioner, som avser förbättringar i villkoren för pensionärernas tågresor.Utskottet har kunnat konstatera att de motionerna i huvudsak är tUlgodoseddaredan innan de har blivit behandlade av . Detta är dock inte på någotsätt SJ:s förtjänst. SJ meddelade nämligen , att man skuUe höjabiljettpriserna för folkpensionärerna med . Detta beslut frånSJ:s sida det var alltså inte ett förslag utan ett beslut, som skuUe ha trätti kraft om inte speciella åtgärder hade vidtagits - var ett slag i ansiktet påriksdagens trafikutskott och på , eftersom förra åretenhäUigt beslöt uttala att vUlkoren för folkpensionärernas resor skuUeförbättras och inte försämras. Kommunikationsministern ingrep också ochförklarade att de beslutade försämringarna för folkpensionärerna inte skulle fågenomföras. Där följde han en uppmaning som han fick fråndenna talarstol. Man hade nämligen redan då kunnat förutse SJ;s negativainställning till pensionärernas tågresor. Det är förunderligt, herr talman, att SJ har en sådanmotvilja mot att få pensionärer som passagerare. När SJ skickade in sinskrivelse till regeringen med anslagsbegäran för det budgetår som vi nu är innei skrev inan att motiven för pensionärsrabatterna har försvagats därför att folkpensionernahöjts och pensionärerna nu i stor utsträckning har tillgång till bil. Dettycker vi är ett mycket egendomligt synsätt. blev det som väl var förbättringar i stället förförsämringar. Folkpensionärerna kan nu få resa på halv biljett. De behöver inteens köpa något 67-kort längre. De kan också få använda första klass, vilket deinte fått hittUls. Det har varit till stor nackdel framför allt för äkta makarsom måst göra långa sowagnsresor och inte har kunnat dela sovkupé tiU rimligtpris, trots att de behövt det för att kunna hjälpa varandra. Det egendomliga är att SJ tydligen fortfarande anser attfolkpensionärerna gott kan åka bil. Gäller inte också för folkpensionärernaden målsättningen att man skall försöka överflytta trafik frän vägarna tilljärnvägarna? SJ har skickligt folk som sköter sin annonsering. Vi harofta kunnat beundra de slagkraftiga annonserna, men vi har inte sett någon Ersättning för drift av icke lönsamma järnvägslinjer m. m. Ersättning för drift av icke lönsamma järnvägslinjer m. m. annonskampanjsom vänt sig till pensionärerna. tycker jag att det verkligen är SJ:s tur.Man skall sluta att tjura, man skall hälsa pensionärerna välkomna. Jag villuppmana att låta en intensiv reklamkampanj för pensionärernastågresor fylla platser som annars skulle stå tomma på tågen. Det hjälper uppSJ:s ekonomi, och det befriar många gamla från isolering och ensamhet. Då invänder någon: Det går väl inte, eftersom SJ måste seföretagsekonomiskt på sin verksamhet? Men generaldirektör har jusjälv förklarat att av tio platser på tåget står i genomsnitt sju tomma. Ävenfrån de företagsekonomiska utgångspunkter som SJ så hårt kämpar för borde detvara väl motiverat att låta en del av de här tomma platserna fyUas av personersom betalar halv biUettkostnad i stället för att de skall stå tomma och inte genågra intäkter alls. Utskottet har sagt att utöver deförbättringar som gjorts för folkpensionärerna bör man också pröva enytterligare utvidgning av rabattförmånerna på olika områden. Med dessa ord berjag att få yrka bifall till utskottets hemställan. i (vpk): i säger att detförhållandet att SJ inte får sitt anslag inte innebär att trafiken kommer attnedläggas på linjen . Det är jag självfallet medveten om, menjag upprepar att awisade anslagsäskanden naturligtvis inte stimulerar SJ tiUatt bibehålla en service. Tvärtom har den försämrats , och dettar nu att resa fram och tillbaka meUan och Boden.Godstransporterna har, som förut påpekats, också försämrats. Befolkningen menar , efter vad jag har fått uppgift om,att man behöver de kommunikationsmöjligheter som den här linjen kan ge, och manönskar i stället en förbättring av servicen, trots att man naturligtvis ärmedveten om att linjen inte kommer att kunna ge någon vinst. Sedan tUl frågan om vad som kan komma ut av den regionalatrafikplaneringen där uppe. Det vet man ju inte mycket om . Men i avvaktan pådenna planering tycker jag det är rimligt att sä länge som SJ bedriver trafikenskall företaget också ha ersättning för förluster på den linjen i enlighet medvad som gäller för olönsam järnvägstrafik i övrigt. i (fp): Får jag till detta bara säga att utgången avden votering som följer på det här ärendet kommer inte att på något sättpåverka trafiken på denna linje. Trafiken skall pågå som förut. Vi får sedantillfälle , när den regionala trafikplaneringen kommer, att taställning till den här specialfrägan i vad mån SJ skall ha ett extra anslag somtäckning för denna förlust eller ej. Överiäggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels reseivationenav i , och förklarades den Nr 60 förra propositionen vara med övei-vägande ja besvarad. i begärt votering upplästes och godkändes 17 anril1974 Den som vill att kammaren bifaller trafikutskottets hemställan i fiämja cykel- betänkandetnr 10 punkten 1 röstar ja, trafiken den det ejviU röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallit reservationen av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. § 22 Åtgärder för att främja cykeltrafiken Föredrogs trafikutskottetsbetänkande nr 1 1 i anledning av motion om åtgärder för att främjacykeltrafiken. i (fp): Cykeln betraktades länge som en leksak förbarn eller som något motionsredskap för sportfantaster, och när man planeradetrafiken räknade man inte med cykeln. Man tänkte:Det är en utdöende faktor i trafikpolitiken. Det häpnadsväckande som har skett är attcykeln plötsligt blivit aktueU som ett alternativt trafikmedel. Energikrisenblev en liten tankeställare, och den visade att politiker,stadsplanerare och trafikföretag inte har hunnit med i utvecklingen utan attdet fortfarande finns en eftersläpning i tänkesätten. Det var en del som, närde började fundera på att ställa sina bilar hemma, sade sig: Vi kan väl åkabuss ett tag, och så sätter vi cykeln på bussen för att fortsätta tiU vårbestämmelseort med cykel. Men då fann de plötsligt att de där anordningarna somfanns och som gjorde att man kunde hänga cykeln på bussen varborttagna. När man frågade om det inte skulle gå att sätta på dessa anordningarigen fick man svaret: Det är alldeles för besvärligt. Detta visar att myndigheterna inte räknade med cykeln somett alternativt transportmedel. En annan och litet viktigare sak ärstatsbidragsbestämmelserna. Om man nu anlägger kommunala cykelbanor vilket man börjar göra i stor 121 Åtgärder för att främja cykel-trafiken utsträckning i anslutning tiU genomfartsleder, så kan man fä statsbidrag ifaU cykelbananligger alldeles i närheten av trafikleden - från den, med godtillgång till avgaser från bUarna. Men lägger man cykelbanan något hundratalmeter från genomfartsleden, då kan inte statsbidrag utgå. Detta är ytterligare ett exempel på att man inte hunnitanpassa bestämmelserna tUl den nya situationen. Det mest häpnadsväckande är att man i bUarnas specieUahemland, , plötsligt har börjat betrakta cykeln som ett viktigt trafikmedel.1972 såldes, enligt en offentlig publikation, 13 miljoner cyklar i . Det ärfler cyklar än det totala antalet sålda bilar, och det är en enorm skiUnad iförhållande till situationen , då man sålde ett fåtal cyklar,varav gick tiU barn och ungdom. Av de här 13 miljonerna cyklar som såldes i 1972 gickhälften tUl vuxna personer, och i den officiella publikation jag nämnde sägerman sig komma med en programförklaring, som jag tycker är intressant och somjag gärna vill citera: "Ännu har emellertid cykeln inte blivit en integreraddel i trafikplaneringen, särskilt för det växande antal människor som användercykeln för arbetsresor. Här mäste nya initiativ tas för att möta det ökandeintresset för cykeltrafik från aUmänhetens sida. Det behövs mer cykelbanor ochreserverade körfiler för cyklar, trafiksäkerhetsåtgärder för cyklisterna m. m.Cyklisterna har samma rättigheter och behov och samma ansvar som den somanvänder bil, buss, tåg, lastbil eller flyg." Detta sägs alltså i , där cykeln plötsligthar blivit ett aktueUt trafikmedel. Det cykelfientliga förbudet mot vänstersväng, som skulleha trätt i kraft , lyckades ju en stark folkopinion avskaffa, och detvar en seger för cyklismen. Men måste vi fortsätta på den inslagna vägen. Vimåste se till att snabbt bygga ut cykelvägarna, så att cykeln kan bli ettverkligt alternativ vid arbetsresor. Då kan vi spara energi, undvika enbetydande miUöförstöring och förbättra folkhälsan. Att detta är realistiskt visar en undersökning som gjortsi , där en mycket aktiv grupp inom arbetar förgång-, cykel- och mopedtrafiken. Vid den undersökningen har man funnit atthalva den förvärvsarbetande befolkningen i bor inom 20 minuterscykelresa från sin arbetsplats. Varannan anställd i skulle alltsåkunna cykla till arbetet, om man verkligen på aUvar skapar förutsättningar föratt cykeln skaU bli ett effektivt transportmedel. 1 den arbetsrapport somgruppen lade fram för säger man också att här mäste åtgärdervidtas. Det finns visserligen cykelsystem, men sammanhanget och därmedmöjUgheten att förflytta sig längre sträckor på ett säkert och bekvämt sättsaknas. Man har tidigare accepterat cykeln som leksak men inte somtransportmedel. Man säger också att förbättringar för cykeltrafiken bör ståhögt på listan i ett kommunalt kommunikationsprogram. Även pä andra håll i vårt land har man i det avseendet nubörjat vakna upp inom kommunerna. harriksdagen beslutat att tillsätta en arbetsgrupp för att förbättra cykUsternasförhållanden, och en sådan arbetsgrupp har också kommit tUl stånd. Men den harinte något sekretariat, den har inte någon utsedd ordförande och inga fastadirektiv. Det som trafikutskottet nu enhälligt säger till Kungl. Maj:t är anser att denna arbetsgrupp bör få de resurser som är nödvändiga för skall kunna förbättra förhållandena för cyklisterna såväl på kort som långsikt. Med dessa ord vUljag med tiUfredsstäUelseyrka bifall tiU trafikutskottets hemställan. I detta anförande instämde i (fp). Jag vill understryka att trafikutskottet ärett cykel-vänligt utskott. Här har utskottet enhälligt ställt sig bakom enmotion av utskottets ordförande, och det innebär ett fullföUande av deställningstaganden som gjort 1963 och 1972. Vi menar att det ärangeläget dels att få fram ett bättre underlag när det gäller den framtidaplaneringen för cykelvägar, dels att se över de statsbidragsbestämmelser somgäller på detta område. Bakgmnden till detta enhäUiga utskottsbetänkande äraUtså att vi anser att de här frågorna måste få en snabb lösning. Jag vill också instämma i utskottsordförandens synpunkternär det gäller vänstersvängen. Det var värdefullt- att den internationellasamordningen inte kom tUl stånd. I detta sammanhang tycker jag också att mankan säga att Cykel- och mopedfrämjandet har gjort en mycket fin opinionsbUdandeinsats, dels för att skapa vettiga trafikregler, dels för att populariseracykeln som ett i alla avseenden lämpligt trafikmedel. Jag yrkar bifall till trafikutskottets hemställan. Överläggningen var härmed slutad. Utskottets hemställan bifölls. § 23 Föredrogs betänkande Nr 7 ianledning av motioner rörande skogsbruksfrågor Nr I 2 i anledning av propositionen 1974:39 med förslagtill lag om bevakningsföretag Nr 13 i anledning av motioner om ökad kreditgivning frånallmänna pensionsfonden till näringslivet Kammaren biföll vad utskotten i dessa betänkandenhemställt. §24 Etableringen av stormarknader Föredrogs näringsutskottets betänkande nr 14 i anledningav motioner angående etableringen av stormarknader. I dettabetänkande behandlades motionerna 1974:535 av i Örebrom. (fp) vari hemställts att hos Kungl. 1. översyn av desamhällsekonomiska konsekvenserna av etableringen av stormarknader samt derasinverkan på serviceutbudet i befintliga stadskärnor och bostadsområden, 2. etableringsförbudför stormarknader tills resultatet av denna översyn förelåg samt 1974:1505 av iStockholm m. fl. (c) vari hemställts att hos Kungl. Maj:t skulleanhålla om förslag angående temporärt etableringsstopp för externastormarknader, i avvaktan på de förslag som kunde aktualiseras i anledning avdistributionsutredningens betänkande. Utskottet hemställde att riksdagenskulle avslå motionerna 1974:535 och 1974:1505. Reservation hade avgivits av herrarBörjesson i Glömminge (c), i (c) och i (fp),() samt herrar i (vpk) och i (c) som ansett att utskottet bort hemställa, att med bifall till motionerna 1974:535 och1974:1505 hos Kungl. Maj:t skulle anhålla att förslag till lag om temporärtetableringsförbud för stormarknader förelades . HerrGUSTAFSSON i (c): Jag kommer inte att utnyttja deförhandsanmälda . Den reservation som är fogad till näringsutskottetsbetänkande nr 14 yrkar på att förslag tiU lag om temporärt etableringsförbudför stormarknader föreläggs . Bakom reservationen stårcentern, och kommunisterna. Utskottsmajoriteten,bestående av socialdemokraterna och moderata samlingspartiet, avstyrkermotionen. Man säger emeUertid: "Etableringen av stormarknader harotvivelaktigt inneburit en försämrad service i olika hänseenden för vissagrupper av konsumenter." Man säger vidare: "Utskottet delar den oroinför den ökade etableringen av stormarknader som kommer tiU uttryck imotionerna." Trots dessa uttalanden kommer majoriteten fram till måste vänta och se. Jag tycker att försiktigheten i det här fallet knappastkan anses vara en dygd. Maj:ts regering är dä betydligt handlingskraftigare.Helt nyligen sade regeringen nej till en etablering av stormarknad iKarlstadsområdet. Detta mäste tydas så att man inom regeringen verkligen sermed djup oro på den utveckling som pågår i det här avseendet. Stormarknadernas antal visar också en snabbt stigandekurva . Den första stormarknaden kom 1961. stycken,och hade antalet stigit tiU ca 35. Stormarknad är Nr 60 dädefinierad enligt följande: minst 2 500 m försäljningsyta, storsortimentsbredd, övervägande självbetjäning, externt läge och minst 500parkeringsplatser. Det förefaller troUgt att stormarknadernas antal kommeratt stiga ytterUgare om inte någonting görs. Därmed ökar också riskerna föröveretablering. Dessutom - och det är det allvarligaste - sker en ytterligare uttunningav närservicen. Den utvecklingen drabbar i första hand aUa som saknar bU. I dengruppen finns framför allt låginkomsttagare och pensionärer. En ytterUgareexpansion av stormarknaderna kan inte få fortsätta ohämmat medan de utredningarsom arbetar med frågan fortfarande inte leder till några konkreta resultat. Detär därför enligt reservanternas mening högst befogat med ett temporärtetableringsstopp. Enbart lades drygt 12 000 enskilda ochkonsumentkooperativa butiker ned. Denna trend har fortsatt under 1970-taletsförsta år. Skall vi kunna erbjuda en aUdeles nödvändig närservice på handelnsområde måste vi bryta denna trend. Därför måste vi också kunna ingripa radikaltmot de stora "klumpar" som stormarknaderna utgör. Det är den konsekvensenreservanterna är beredda att ta. Jag yrkar bifaU till reservationen. HerrBLOMKVIST (s): Jag kan tyvärr inte ge samma löfte som herrGustafsson i att inte utnyttja min tid. Efter anförandefinns det anledning för mig att utnyttja min tid fullt ut. Låt mig först säga vUket i självpåpekade att även utskottsmajoriteten har uttryckt sin oro över etableringenav stormarknader. Det gäUer då inte minst vid etableringen inom ett lokaltbegränsat område. Men jag vill tiU att börja med ändå erinra omnäringsutskottets betänkande nr 1973, där utskottet bl. a. gjordeföljande uttalande: "EnUgt utskottets uppfattning börutredningsmaterialet avvaktas innan några beslut fattas om åtgärder frånsamhällets sida beträffande olika distributionsformer. Utskottet anser att detinte skulle vara lämpligt att väUa ut en speciell företagstyp, stormarknaden, idistributionssystemet och förbjuda vidare etablering av företag av denna typ,medan etableringen av andra typer av företag som tiU sin verkan ärlika okända som stormarknader skulle få fortgå. Genom att definitionerna avolika företagstyper inte är entydiga skulle det för övrigt uppstå en radgränsdragningsproblem." Utskottsmajoriteten anser att dessa sakskälfortfarande har sin aktualitet. Jag viU understryka det som tidigarepåpekade, nämligen att man i motionen 1505 har gjort en definition på stormarknad.Men det finns ingen sådan definition i reservationen. I motionen 1505 heter detnär det gäUer stormarknad bl. a. följande: "Stormarknadernas antal visar en snabbt stigandekurva . Den första stormarknaden kom 1961. 1969 fanns det 16. Islutet av 1973 hade antalet mer än fördubblats och var" den siffrananvändes av 10 protokoll 1974. den 17 aprU 1974 herrGustafsson i "ca 35". Sedan finns i motionen en definition,som varken är gjord av motionärerna eller reservanterna, det är som har definierat en stormarknad på följande sätt: "Minst 2 500 m försäljningsyta, stor sortimentsbredd,övervägande självbetjäning, externt läge och minst 500 P-platser." Med hjälp av den, definitionen har man, såsom tidigareanförts, kommit fram tUl ett antal av 35 stormarknader i vårt land. Men med enannan definition, som jag skaU återkomma tiU, räknar man med att antaletstormarknader uppgår till närmare 30 - aUtså en väsentlig skillnad närdet gäller antalet. Jag skall alltså be att få föredra den andra definitionen -det begrepp om stormarknad som konsumentkooperationen använder. Man hardefinierat en stormarknad på följande sätt: Anläggningen skall ha minst 5 000 mlokalyta, den skall ha god trafiktillgänglighet, parkeringsytan skall gemöjlighet för 70 å av kunderna att handla med bil. Sortimentet skallomfatta kapitalvaror, övriga specialvaror och livsmedel, och specialsortimentetskaU omfatta av samtliga specialgrupper. Prissättningen skallvara enligt lågprisUnjen och a-wika från den traditioneUa. Lokaliseringen kanvara extern eUer central i tätort. Stormarknaden kan lokaUseras tiUsammans medandra enheter i ett centrum eller ha ett ensamläge. I de konsumentkooperativa stormarknaderna, , varierar ytan mellan 5 000 och 30 000 m. Förutom olika typer avenheter som uppfyller de av och konsumentkooperationenuppstäUda kraven på stormarknader finns det ett ganska betydande antal enheter,framför aUt på livsmedelssidan men också på specialvarusidan, som av sina ägaredefinieras som stormarknader. Men det är framför aUt anläggningar av karaktärenklart externlokaliserade som tas upp i debatten om stormarknader. Till sådanaanläggningar kan man räkna OBS, Bra, och stormarknader. Diskussionenom stormarknadsproblematiken gäller enligt utskottets uppfattning främst deexternt lokaliserade lågprisvaruhusen. Här har, såvitt jag kan förståutskottsmajoriteten en annan definition på begreppet stormarknad än vadreservanten har. Efter vad jag här har anfört kan man väl ändå med ganskagoda skäl påstå att såväl från konsumentens som från lagstiftarens synpunkt ärstormarknadsbegreppet ännu något oklart. Det måste vara angeläget att så snabbtsom möjligt få fram enhetliga begrepp inom handeln. pågår detett sådant arbete inom . Man försöker utarbetaförslag till enhetliga begrepp och därmed också skapa en enhetlig redovisningav förhållandena inom distributionssektorn. Inte minst debatten här i riksdagenvisar att aUa som deltar i densamma skulle vara betjänta av ett begrepp förvaruhandel som har en bestämd och relevant innebörd. De synpunkter som herrGustafsson i har anfört och de som jag själv har anfört visar ju att detfinns delade meningar om vad som är en stormarknad. Utskottet är medvetet om att servicekommittén önskar attstor restriktivitet visas vid etablering av nya stormarknadsanläggningar iawaktan pä distributionsutredningens konkreta förslag. tens åsiktåvilar det kommunerna att noga överväga om det sakmaterial som föreUggerär tiUräckligt för ställningstaganden tiU ytterligare utbyggnad avstormarknadsutbudet. Genom planmonopolet och en aktiv markpolitik har kommunernaredan i dag ganska goda möjligheter att planera detaljhandelstmkturen. är det kanske inte i första hand fråga om att gekommunerna vidgade befogenheter. I stället är det fråga om att förvandlafaktisk inverkan tiU ett målmedvetet inflytande. Jag vet att det finns i dagett betydande intresse hos många kommuner att tiUsammans med olikaintressenter, såväl företag inom detaljhandeln som konsumenter, arbeta fram engodtagbar detaljhandel. Självfallet ställs dessa då inför uppgiften attanalysera konsekvenserna av stormarknader för konsumenterna och för övrigdetaUhandelsservice.