prot · FX0995 · 1974-12-31 00:00:00 — Beträffande motionen 1810 av i Stockholmoch i hemställer utskottet att den skallavslås. Intentionerna i motionen tillgodoses dock dels genom propositionen,dels genom utskottets skrivning, där det heter att man kommer att på lämpligtsätt utreda de frågorna. Jag förmodar att det kommer att ske med sådanskyndsamhet att därigenom kravet i motionen 1810 är tiUgodosett. I propositionen föreslås också vissa ändringar istatstjänstemannalagen. a. föreslås en förlängning av anställningsskyddetfrån - detta för att synkronisera anställningsskyddet medersättningstiden. Utskottsordföranden har behandlat den delen, och jag delarhelt hans uppfattning i den frågan. Jag vUl med det anförda yrka bifall tillinrikesutskottets hemställan i betänkandet nr 15. HerrOSKARSON (m) kort genmäle: Om jag förstår rätt är han intefrämmande för tanken att man efter förhandlingar kan finna att det kanskeskulle vara lämpligt att inrätta en tolkningsnämnd, och i så fall är han välberedd att acceptera det. Detta är ingenting annat än vad vi begär. Vi har redan nuden uppfattningen att en sådan tolkningsnämnd skuUe innebära en snabbare ochsmidigare handläggning än om parterna skall vara tvingade att gå tillarbetsdomstol. Sedan upprepade åter vad som här har sagtstidigare, nämligen att vårt förslag skulle vara ett försök att komma åttolkningsföreträdet. Jag vet inte vilken gång i ordningen tredje eUer fjärde jag måste upprepa att det inte är så. Jag har citerat ur utskottsbetänkandet,och jag kan göra det . Motivet bakom förslaget är enbart att fåfram ett system varigenom man kan undvika tidsfördröjningar. betänksammaoch tror att det kan uppstå sådana, om man tvingas att gå tiU arbetsdomstolen ivarje tvist. (vpk) kort genmäle: säger att denkollektivavtalsslutande parten, som har det fackliga ansvaret och utför detfackUga arbetet, måste vara den som omsluts av lagen och inga andraorganisationer. vill jag bara stäUa en fråga till . , med ca 550 medlemmar, haren medlem som tillhörden kollektivavtalsslutande fackliga organisationen. Tycker attden medlemmen skall omslutas av förtroendemannalagen, fastän han ändå aldrigkan utnyttja förmånerna, medan den organisation som bedriver detfackliga arbetet - i skyddskommittéer, i företagsnämnder, somfackföreningsstyrelse och genom ombud ute på de olika hamnavsnitten och somdessutom har en heltidsanställd ombudsman skall stå helt utanför lagen? En endaman skulle alltså omslutas av lagen, men han skulle ändå inte kunna utnyttjalagen - det är bara en fördel för arbetsköparna, som därigenom fritas från denkostnad som de skulle erlägga, om också de organisationer som vi har föreslagitskuUe omslutas av lagen. Det är inte så att det blir fråga om några småsärorganisationer. Man kan som exempel ta förhållandena i , därTransport har ungefär 250 aktiva stuveriarbetare organiserade hos sig och därden andra organisationen har närmare 1 000. Det är de arbetare som tillhör denandra organisationen som utför det egentliga fackliga arbetet och är denaktivaste parten, men de skall således ställas utanför lagens tillämpning. Ärdet att skapa ordning på en arbetsplats? Jag nämner ändå inte de hamnar där detinte finns en enda medlem i utan där samtligatillhör som fyller de fackliga funktionerna väl så bra somövriga organisationer. Facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, m. m. () kort genmäle: TUl vill jag säga att entillfällig splittring inom fackföreningsrörelsen naturligtvis inte kan ändraviktiga principer. Jag vill inte i och för sig ta upp någon diskussion omHamnarbetarförbundet i detta sammanhang, eftersom det är fråga just om entillfällig splittring, men i ett sådant fall kan man naturligtvis lösaproblemet genom ett hängavtal. Dessutom måste man, när man skall bedrivafackUg verksamhet, ha en grand att stå på, och den granden är naturligtvis ettavtal. Hur skall man kunna bedriva någon facklig verksamhet om man harett avtalslöst förhållande? HerrHALLGREN (vpk) kort genmäle: Om inte alla arbetare på en arbetsplats blirkollektivavtalsslutande part skall de således enligt socialdemokratins meninginte komma i åtnjutande av en lagstiftning som ger de fackliga företrädarna enstarkare ställning. Det är alltså representanter som är vaWa av LO-organi- Facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, m. m. sationersom skall ha lagens skydd och inga andra. Kan det verkligen vara riktigt? sägs att frågan kan lösasgenom att man tecknar ett hängavtal. Det kommer vi inte att göra. Vi kommer attdriva en effektivare facklig kamp än vad något av de andra förbunden förmårgöra just därför att vi är frikopplade från fredsplikten. Det kanske man fårkänna av . () kort genmäle: Den som tror att lagstiftningen syftar tillatt ge LO inflytande har fel. Lagen omfattar förtroendemän från hela fackföreningsrörelsen , , ja, aUa de organisationer som svarar för avtalen på de olikaarbetsplatserna. Om man inte tecknar avtal, hur skall man då kunna bedrivafacklig verksamhet annat än i de former som antydde? Vi kommernaturligtvis aldrig överens i den här frågan. Vi har helt ohka uppfattningarom och synpunkter på hur facklig verksamhet skall bedrivas. i (s): I inrikesutskottets betänkande nr 16behandlas propositionen 77 med förslag till lag om rättegången iarbetstvister. Utskottet har också haft att ta ställning tUl motioner som harväckts i anledning av propositionen. Vidare har vpk fogat en reservation vidutskottets betänkande. Låt mig återkomma litet senare till motioner och reservation. Det huvudsakliga innehållet i propositionen om rättegång iarbetstvister är att man vill ersätta lagen om arbetsdomstol.Förslaget innebär en ny domstolsorganisation samt ingripande förändringar iarbetsdomstolens organisation och verksamhet. Den nya rättegångsordning iarbetstvister som föreslås innebär, när det gäller organiserade parter, attförhandhngar först skall föras mellan parterna. Därefter går målet, omuppgörelse inte kunnat träffas, till arbetsdomstolen som första och endadomstol. Tvister som rör oorganiserade arbetstagare går däremot via tingsrätttill arbetsdomstolen i andra och sista instans, I vad gäller organiseradearbetstagare kan, om överenskommelse därom träffas mellan berörda parter,prövning ske även i skiljenämnd. Begreppet arbetstvist ges en vid innebörd i det nyalagförslaget. Detta medför, tillsammans med andra reformer på arbetsrättensområde, en ökad arbetsbelastning för arbetsdomstolen. Mot denna bakgrundföreslås att arbetsdomstolen i fortsättningen skall bestå av två ordförande,två vice ordförande och fjorton andra ledamöter. Om arbetsbelastningen vidarbetsdomstolen skulle bli mycket stor kan man öka ut resurserna medytterligare en ordförande och en vice ordförande. Tilläggas bör attordförandena skall vara heltidsanställda. Med den nya sammansättningen avarbetsdomstolen skall ledamöterna kunna arbeta i skildasammansättningar utan att bli bundna till vissa sorters tvister. De bör istället så långt som möjligt få cirkulera och härmed få en bredare syn på demål som handlägges av domstolen. Det nya förslaget tUl sammansättning gör attdet stora flertalet av arbetsmarknadens parter kan få säte i arbetsdomstolen.Vår uppfattning är den att någon tolkningsnämnd mellan parterna vid strandadeförhandlingar och arbetsdomstolen inte är av behovet påkallad på grund av denförändring av arbetsdomstolen som kommer att ske. Dessa nya regler föreslås träda i kraft ,med lagen om anställningsskydd. Låt mig så övergå till motioner och reservation. Imotionen 1834 av i m. fl. tar man upp frågan omvilket material som får utgöra grund för dom i mål som handlägges avarbetsdomstol. Den ändring som föreslås i 4 kap. 3 § första stycket tordeenligt motionärerna innebära att nuvarande ordning ändras. Departementschefenbehandlar den av motionärerna aktualiserade frågan på s. 122 och 123 ipropositionen. Utskottet har på s. 32 och 33 i sitt betänkande citerat departementschefen.Detta uttalande innebär, som utskottet ser det, att nuvarande praxis iarbetsdomstolens arbete lagfästs. Vid utskottets studiebesök hosarbetsdomstolen och på fråga av utskottets ledamöter bekräftade ordföranden iarbetsdomstolen att arbetsordningen, enligt hans mening, är den som blirlagfäst. Med anledning av vad departementschefen skriver samt efter det beskedsom gavs av arbetsdomstolens ordförande anser utskottet att några farhågorbeträffande verkningarna av den föreslagna regeln är obefogade. Jag tror attmotionärerna med det skrivna och med det här sagda kan känna sig nöjda. I motionen 1836 av m. fl. yrkas avslag påpropositionen 77. Vidare yrkas att regeringen skall framlägga förslag till lagom rättsförfarande på arbetsmarknaden med beaktande av att rättegångskostnadenskall vara fri, att man själv skaU få välja ombud att föra arbetstagarenstalan, att man skall ha rätt till överklagande samt att tvist skall behandlaspå ort inom ett län där käranden är bosatt. Reservationen från vpk bygger påbifall tiU denna motion samt tUl motionen 1548 som är avlämnad under denallmänna motionstiden. I motionen 1836 tar man framför aUt upp de materiellaregler arbetsdomstolen tillämpar. Med andra ord: Man ägnar sig åt innehållet idomstolsutslagen. Så har även gjort från den här talarstolen. Detär inte detta propositionen 77 handlar om utan om en domstolsorganisation, somskall byggas upp och anpassas tUl dagens situation, och vidare de regler somskall gälla för domstolen vid handläggning av tvister. När det gäller det materiella regelsystemet inomarbetsrätten kommer viktiga delar att behandlas av arbetsrättskommittén, somunder innevarande år kommer att lägga fram sitt betänkande. I reservationen i motsats till i motionen - pekas också på detta förhållande, att detmateriella innehållet får tas upp i annat sammanhang. Vpk fömtsätter att ett stort antal regionala arbetsrätter,i princip en i varje län, inrättas. Detta är i dagens läge inte någon lämpliglösning. Det skulle inte finnas underlag för ett så stort antal domstolar. I endel län kanske man endast skulle få några få mål . Att under sådanaomständigheter åstadkomma en effektiv domstolsorganisation med någorlundaenhetlig praxis är inte möjligt. Kravet på en enhetUg rätts-tUlämpning iarbetstvister tillgodoses bäst om sådana mål får avgöras av Facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, m. m. Facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, m. m. enarbetsdomstol som har erfarenheter och speciella sakkunskaper när det gällertvister av detta slag. Vidare bör framhållas att huvudregeln i rättegångsbalkenär den att förlorande part skall ersätta den andra partens rättegångskostnader.Denna regel tillämpas även i arbetstvister. Rättshjälpslagen, som tillkom 1972,ger möjligheter till ekonomiskt bistånd för enskUd person. Beträffande yrkandetom ombud gäller att part i arbetstvist liksom i annan rättegång har rätt attsjälv välja ombud. Något ytterligare utöver vad utskottet redovisat beträffandeombud och rättegångskostnader behövs alltså inte. Jag ber att med det anförda få yrka bifalltill utskottets hemställan i betänkandet nr 16. HerrGUSTAFSSON i (s): De två propositioner som behandlas ochsom berör den arbetsrättsliga lagstiftningen markerar både ett slut och enbörjan en slutsten, när antagit förslagen till lagstiftningom fackUg förtroendemans ställning på arbetsplatsen och om rättegången i arbetstvister.Därmed har den Åmanska utredningens arbete slutligt förts i hamn. Därmed är endel av den arbetsrättsliga lagstiftningens reformering slutförd, nämligen densom har att göra med anställningsskyddet för den enskUde arbetstagaren ochskyddet för den fackliga organisationens representant på arbetsplatsen.Samtidigt kan man säga att dagens beslut innebär en början att grunden nu ärlagd för en fortsatt genomgripande reformering av arbetsrätten. Det som återstår är inte mindre viktigt. Jag tänker härfrämst på de förslag som arbetsrättskommittén beräknas lägga fram och som behandlar medinflytandet, bestämmanderätten både för denenskUde arbetstagaren och för de fackliga organisationerna. Den reformen ärminst lika betydelsefull som de reformförslag som behandlade idecember och de reformförslag som behandlar. Det finns ettstarkt behov av ett långtgående skydd och vidgade befogenheter för de fackligaförtroendemännen, om principerna för ett ökat inflytande för de anställda iolika avseenden skall kunna förverkligas. Det har inte minst de fackligaorganisationerna understrukit. Jag skulle vilja knyta några reflexioner kring den motionsom i och jag har väckt i anledning avlagförslaget om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen. Motionenberör en för de fackliga organisationerna central fråga, nämligen de lokaltanställda fackliga ombudsmännens rätt att få tUlträde till ett företag där denfackliga organisation som de representerar har medlemmar. Detta har en mycketstor betydelse för de lokala fackliga organisationema, särskilt på mindrearbetsplatser, eftersom den lokale ombudsmannen i regel aktivt deltar i deförhandlingar som avdelningen eUer klubben för. Företaget förfogar inte bara över grundmaterial i form avstatistik och övriga handlingar som behövs för förhandlingarna, utan också överutrednings- och expertfunktionerna. Så länge det inte föreligger en skyldighetför förhandlande part att på motpartens begäran överlämna t. ex.avskrifter av material som parten förfogar över och som erfordras för en riktigbedömning av förhandUngsfrågan, så länge har arbetsgivaren i enförhandlingssituation ett mycket starkt övertag, som bara delvis kanavbalanseras genom att den lokale ombudsmannen får möjlighet att komma in på företagetoch hjälpa t. ex. en klubb i de lokala förhandlingarna. Motionen utmynnar i en hemställan att skaUuttala att fackliga funktionärer som inte är anstäUda i ett företag menföreträder organisation som har medlemmar anställda där beviljas tUlträde tiUföretaget samt att finansieringen av den fackliga förtroendemannens arbete ivissa fall bör ske med särskUd arbetsgivaravgift. Eftersom det är viktigt att förslaget till lag om fackligförtroendemans ställning kan träda i kraft den 1 juh 1974 som planeras, medgerinte tiden att frågan löses i detta sammanhang. Vi har krävt i motionen attdetta problem skall skyndsamt utredas och därefter åtgärdas. Här kan man då tänka sig två möjligheter, antingen attöverlämna frågan tiU arbetsrättskommittén eUer att utreda frågan i annanordning. Eftersom det är angeläget att frågan löses utan onödigt dröjsmål börden inte föras över till en annan utredning som redan brottas med stora ochsvåra problem, utan skyndsamt utredas i särskUd ordning, t. ex. i endepartementsutredning. Utskottet hänvisar i sin skrivning till propositionen, därdet sagts att det kan bli aktueUt att bygga ut förtroendemannalagen med reglerangående de icke anställda förtroendemännen. Föredragande statsrådet harhänvisat tiU möjligheterna att bygga på lagens regler med avtal. Utskottetkonstaterar avslutningsvis att det för sin del utgår ifrån att frågorna kommeratt utredas i lämpligt sammanhang. Jag vill ta det här tillfället i akt att understrykautskottets uttalande. Jag har den förhoppningen att uppfyllandet av de krav somvi har ställt i motionen inte skall låta vänta alltför länge på sig. Det kanalltså konstateras att frågan om de fackUga funktionärers ställning, som inteär anställda i ett företag, inte är löst i lagförslaget om facklig förtroendemansställning på arbetsplatsen men att den med det snaraste bör lösas. När det gäller att reglera just den här frågan avtalsvägentror jag för min del att vi inte bör vänta oss aUtför mycket. Man har från defackUga organisationernas sida i flera olika frågor sökt en lösningkoUektivavtals-vägen, men misslyckats på grund av ett hårdnackat motstånd frånarbetsgivarnas sida. Jag vill bara nämna tre frågor: försöket att avtalsvägenfå bort den fria uppsägningsrätten, förslaget om styrelserepresentation föranställda och frågan om rätt till ledighet för utbildning. I alla dessa frågorhar man från de fackliga organisationernas sida gjort allvarliga försök attlösa problemet avtalsvägen, men misslyckats. Däremot - och det vill jag särskiltbetona här för att inga missförstånd skall uppstå kommer naturligtvis avtalatt kunna träffas i de delar av den föreslagna lagen som är dispositiva. Slutligen, herr talman, beträffande motion 1811, väckt avherr i m. fl., angående en särskild tolkningsnämnd skulle jagbara vilja göra den anmärkningen att förslaget inte tycks vara riktigtgenomtänkt. Om förslaget genomfördes skulle det bara innebära, som redanhar Facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, m. m. Facklig förtroendemans ställning pä arbetsplatsen, m. m. påpekatsfrån denna talarstol, att en lösning av tolkningstvister ute på arbetsplatsernaförsenades genom att man införde den här instansen mellan den centralaförhandlingen och arbetsdomstolen. Jag skulle i detta sammanhang också viljapeka på de ökade risker för vilda konflikter som aUtid följer av atttvisteförhandlingar på arbetsplatserna drar ut . De riskerna bör viinte ta. Det lagstiftningsarbete, som är slutfört när dessa tvåpropositioner har antagits, har tillkommit för att råda bot på en sedan längeföråldrad brist på maktbalans mellan arbetsgivare och anställda. Det ärreformer som för samlade löntagaropinion framstår som riktiga ochrättvisa. Arbetsgivarens rätt att fritt anställa och säga upp sin personal ochatt leda och fördela arbetet håller på att avskrivas. Jag vill, herr talman, med hänvisning tiU vad jag häranfört yrka bifall till vad inrikesutskottet har hemstäUt i sina betänkanden nr15 och 16. HerrOSKARSON (m) kort genmäle: Beträffande i Stockholmsynpunkter på motionen såvitt det gäller tolkningsföreträdet och tidsutdräktenber jag att få hänvisa tiU tidigare repliker. Jag har inget nytt att komma med.Det är bara att konstatera att vi skUjer oss åt i uppfattning. Men låt mig i sammanhanget ändå säga att det väl interåder något tvivel om att det bland de mindre företagarna och derasorganisationer finns en ganska utbredd oro över de problem som de kommer attställas inför i samband med tillämpningen av denna lag. De anser också, och dethar framkommit i utskottet, att lagen i vissa stycken är vag och därigenom kanåstadkomma irritation mellan parterna och onödiga tvister samt att det för demindre företagen också uppstår stora besvär i produktionen när de tUlfälligtvismåste frigöra vissa arbetstagare. Det blir alltså en störning i produktionenhos dessa företag, och vi vet vUka bekymmer de redan förut brottas med. Vibehöver bara hänvisa till alla de företagsnedläggelser och konkurser sominträffat för att få klart bevisat att dessa företag harproblem, och den här lagen medför ytterligare problem för dem. Vi är alla, dethoppas jag, intresserade av och angelägna om att vi skall ha ett väl fungerandenäringsliv och en väl fungerande smäföretagsamhet. Det är det som äranledningen tUl att vi har fört fram vårt förslag och följt upp det ireservation. Det har tidigare talats om arbetsdomstolen. Den har varithårt belastad, och det är väl inget tvivel om att den också , meddet utökade arbetsfält som den får, bhr hårt belastad, vUket gör att man kanbefara en viss tidsutdräkt i behandUngen av sådana här ärenden. i (s) kort genmäle: Jag vill bara med anledning av vad herrOskarson anförde understryka att de fackliga organisationerna fäster mycketstor vikt vid att tolkningsföreträdet ligger hos organisationerna. Sedan är detnaturligtvis ingenting som hindrar att man om parterna är överens inrättar enextra instans mellan den centrala förhandlingen och arbetsdomstolen. I inrikesutskottets betänkande nr 14behandlas bl. a. motionen 1571, som väckts av herrar , och mig själv och som tar upp frågan om lön underpermittering. För oss motionärer känns det naturUgtvistillfredsställande att utskottet deklarerar förståelse för de problem som vipåtalat i motionen och att utskottet därtill förutsätter att någon form avlösning skall kunna åstadkommas inom ramen för vissa pågående eller aviseradeutredningar. I det särskUda yttrande som herrar och vid betänkandet understryks dessutom ytterligare behovet av en snaröversyn av regelsystemet. Det förefaUer därför kanske något opåkallat att ta tUlorda i ärendet. Men, herr talman, jag tror att det för den fortsattabehandUngen av permitteringslönefrågorna såväl i utredningssammanhang som i denallmänna debatten kan vara av värde att några ytterligare kommentarer finns medi dagens protokoll. Låt mig då bara först erinra om att i den lag omanställningsskydd som träder i kraft den 1 juh stadgas i 21 § att företagvid permitteringar överstigande i en följd eller tillsammans mer än30 dagar under ett kalenderår skaU utbetala full lön . Företaget får inte avräkna vad den anställde eventuellt kan ha förtjänatpå annat håll. I det fallet föreligger en skUlnad i förhållande till vad somgäller i fråga om uppsägningslön. Den skiUnaden framgår inte klart avutskottets skrivning, men det är värt att observera att permitteringslönen ären ovillkorlig utgift för det enskUda företaget. Det finns också anledning att rent allmänt konstatera attden här aktuella paragrafen innebär, att man introducerar en förändrad riskfördelningvid sysselsättningsstörningar en förändring som jag inte är helt Övertygad omatt lagstiftarna har avsett. gäller att arbetsgivaren betalarpermitteringslön och att arbetslöshetskassan inormalfallet sedan tar Över. Det är ett system som grundar sig på ett mellanarbetsmarknadsparterna träffat avtal, som är . Det har medfört förutom att arbetslöshetsförsäkringenskarenstid har kunnat sättas tUl - att permitteringar numera praktiskttaget enbart förekommer, då orsaken är att söka i omständigheter som liggerutanför arbetsgivarens kontroll, dvs, i sådana situationer som utskottetbetecknat som force majeure-fall. Företagen har sålunda frivilligt tagit på sigen "självrisk" motsvarande en veckolön, och den återstående riskenhar den anställde avlöst genom att försäkra sig i arbetslöshetskassa. Ävenarbetsgivarna bidrar med av lönesumman i det s,k, KSA-systemet, Jag har därför svårt att se, herr talman, att lösningen påde problem för företaget som den nya lagen skapar vid permitteringssituationer och som också inrikesutskottet vitsordar kan vara annat än en allmänarbetslöshetsförsäkring. Det är därför angeläget att en sådan genomförs såsnart som möjligt. Alldelessärskilt känsliga för den här typen av kostnader är naturligtvis Facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, m. m. Facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, m. m. nystartadeföretag och de mindre företagen i glesbygderna och inom stödområdena. De ärinte sällan beroende av direkt eller indirekt stöd från samhället och harföljaktligen i många fall inte resurser att ekonomiskt klara enpermitteringssituation av force majeure-karaktär. Det finns exempel på företagsom på grund av oljekrisen råkade i sådana besvärliga situationer och somsannolikt skulle ha tvingats att helt upphöra med sin verksamhet, om den häraktuella lagen redan hade varit i kraft. Det skulle i så fall ha betyttfriställningar av hela personalstyrkan och inte bara av dem som nupermitterats. Det kan ju inte ur någon synpunkt varatiUfredsstäUande att en lag som tiUkommit för att öka anställningstrygghetenkan få motsatt verkan i praktiken. Det borde därför vara möjligt att nå en bredsamhng kring önskemålen om justeringar. Och tiU sist: En verklig trygghet i anställningen kan baraerbjudas medarbetare i företag som själva kan planera för framtiden med ettrimligt mått av trygghet för sitt eget fortbestånd. Trots att jag varken är motionär ellerledamot av inrikesutskottet vill jag inför kammaren uttrycka min storatillfredsställelse över det lagförslag som vi nu behandlar, kommerdet att ge de fackliga förtroendemännen helt andra möjhgheter att bedrivafackligt arbete på sin arbetsplats. Det är naturligtvis också en förutsättningför att det omfattande reformarbete som genomförts och sominom en snar framtid kommer att genomföras på arbetslivets område skaU kunnaföljas upp på ett riktigt sätt.