prot · FX09143 · 1974-12-31 00:00:00 — Densom vill atl kammaren lill kontraproposition i huvudvoteringen angåendenäringsutskoilets hemställan i betänkandet nr 56 punkten 7 antar reservationennr 1 av i Glömminge m. fl. röstar ja, den del ej vilt röstarnej. Vinnernej har kammaren titt kontraproposition i nämnda votering antagit reservationennr 2 av i . Vidomröstning genom uppresning förklarades flertalet av kammarens ledamöter haröstat för ja-propositionen. gärde rösträkningverkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gav följanderesultat; I enlighet härmed blev följandevoieringsproposilion uppläst och godkänd: Densom vill all kammaren bifaller näringsutskoltels hemställan i betänkandet nr56 punkten 7 röstar ja, den del ej vill röstar nej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen nr 1 av i Glömminge m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-proposilionen. Då herrSjönell begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Maj;t hade i propositionen 1974:170 bilaga11 underpunkten 8 (s. 85-88) föreslagit all till Lån lill på tilläggsstat I till riksstaten för /75 anvisa etlinves-leringsanslag av . Idetta sammanhang hade behandlats moiionen 1974:1972 av (vpk)och (vpk) vari hemställts att i anledning av förevarandepunkt i propositionen uttalade att frågan om etl expansionsstöd lill Luleåkommun i anslutning till utbyggnaden av NJA enligt i motionen förordadealternativ av regeringen skyndsamt borde upptas till behandling och förslaghärom föreläggas . 1. att lill Lån till ABpä lilläggsstat I till rikssiaten för /75 anvisade ettinvesteringsanslag av , 2. alt skulle avslå motionen 1974:1972. Nr 143 Reservation hade avgivits Tnrsdappn den '' '' i (vpk) som ansett att utskotiet under attriksdagen med bifalltill moiionen 1974:1972 hos Kungl.Maj;iskulle Lån till anhållaalt frågan om ell expansionssiöd till kommun i anslutning till utbyggnaden av NJA skyndsamt prövades. HerrLÖVENBORG (vpk); Det är alldeles uppenbart att på kan uppbyggandet avStålverk 80 i i innebära stora fördelar för länet och förresidensstaden. Men 80 kommer också att innebära svårigheter ochproblem som måste lösas. Vi har pekat på della i vår motion, undertecknad avEivor och mig, och vi föreslår åtgärder i det syftet. Vårtmolionskrav är all kommun skall få ett särskilt expansionsstöd för attklara samhällsplaneringen i anslutning till den siarka expansion som redan harpåbörjats. Vi har anvisat olika alternativ; antingen ell direkt särskilt stödpå eller ett tioårigt ränte- och amorteringsfritt lån på500 . Självfallet skulle vi inte heller ha motsatt oss ellförslag från utskottet om alt öka dessa summor. yrkar utskotlsmajoriteten istället avslag på vår moiion, vilket är att beklaga. Mankan visserligen invända atl det inle kan vara riktigt att en kommun skallsärbehandlas, och det är vät också det som ligger i botten på av-stagsyrkandet.Men jag har i della fall en motsatt uppfattning, och det finns verkligenspeciella skäl för att ta sig en seriös funderare över de tankegångar vi förfram i vår motion. Uppbyggnadenav 80 innebär att staten i rask takt investerar sä atlbefolkningstalet i enligl gjorda beräkningar kommer att öka frånnuvarande 62 000 lill över 100 000 invånare 1990. Det är en utoin-ordentligtstark expansion, som också innebär att statens roll som företagare kraftigtförstärks. Delär bra, men det bör också innebära au staten har etl speciellt ansvar förutvecklingen i . Redan i anslutning till beslutet om 80 pekadevi på detta särskilda ansvar. Vi framhöll bl. a. aii det finns mångaskräckexempel på atl industriell utbyggnad och samhällsplanering inlesamordnats på ett riktigt sätt. Då skapas svåra miljömässiga problem, socialaskadeverkningar, snedvriden kommunikationsstruktur och en rad andra negativaföreteelser. Men att samordna industriell utbyggnad och en godsamhällsplanering kräver särskilda insatser, om resultatet skall bli bra. Jagvågar hävda att den kopplingen inte har funnits i ett tidigare skede av detstatliga järnverkets utbyggnad. Ihast byggde man bostadsområden, som är beklämmande i sin lorf- lighei och brist på samhällsservice. Men det var inte bara bristande pla nering utan - det måste också i rättvisans namn sägas - även brist på 188 resurser som gjorde att man i etl tidigareexpansionsskede skapade bo- siadsgetton i stället fören god och fullvärdig bostadsmiljö. Detfår inte upprepas än en gäng när staten nu gör en ny satsning. Vi lycker därförall man nu på samhälleligt håll bör inrikta all sin kraft på att åstadkommanågot som kanske kunde bli ett skolexempel på hur man verkligen kan fåindustriell expansion och övrig samhällsplanering alt gå hand i hand för attundvika den snedvridna utveckling som annars kan bli följden. Menför all förverkliga den målsättningen krävs det självfallet stora resurserutöver den industriella satsningen. Fram titt 1980 kommer planeradeinvesteringar all gå löst på . Det är vad man måste lägganer i form av nya vägar och gator, bostäder och annan samhällsservice. Man harockså räknat ul att man kan skattefinansiera ca 300 miljoner av dessa investeringaroch alt man möjligen kan få normala statsbidrag med . Alladessa stora investeringar föranleds av satsningen på 80, somnaturligtvis med tiden kommer att ge kommunen ökad skattekraft. I dagens lägehar man dock svårt alt se hur man skall kunna lösa finansieringen av de storasamhällsinvesteringar som måste göras. Detfinns under sådana förhållanden alllid en frestelse att man av ekonomiska skälinte gör de satsningar som behövs. Man är medveten om att man inte klarar dessaproblem med skaltehöjningar, och man ligger för övrigt redan nu på toppen närdel gäller den kommunala utdebiteringen, som uppgår lill . Mycketlängre kan man inle gå, och då måste andra lösningar in i bilden. Detvore rimligt att staten i det här fallet gjorde en speciell insats, eftersomdet mycket starkt ökade samhällsbyggnadsbehovet är direkt kopplat till statensindustriella engagemang. fanns en teckning - jag visar den nu på TV-skärmen -föreställande ett av Luleås kommunalråd. Han var tydligen ute på enökenvandring som slutade med ell knäfall inför en oljekung någonslans i Sahara.Den försmäktande och utpumpade figuren sträcker ut sin hand och ber att få lånaen halv miljard kronor, dvs. det belopp som vi motionärer anser att statenskall låna ut ränte- och amorteringsfritt . Mendet som möjligen verkar som en karikerad bild av situationen är faktisktverklighet. kommun anser nu läget vara sä prekärt och behovet av medelför expansion så trängande att man .söker alla möjliga och omöjliga vägar föratt klara den expansion som redan har inletts. Kommunenbehöver-det har man klart sagt ifrån-låna ca denärmaste fem åren för att trygga kapitalförsörjningen. Men det kan bli dyrapengar. ligger räntan på 12 ä utomlands, och oljeländerna geringa långfristiga lån. kommun har tidigare en låneskuld av mycketimponerande format, och läget blir nu inte bättre om man tvingas ul på enlånemarknad med mycket höga räntor. Men står delklart atl man inte kan välja vägen att öka skat- teirycket, för del ärredan högt. Då måste man alltså välja andra vägar, och dit borde förvisso inlehöra att man sänder kommunens förtroen demän på en Canossavandring tilloljeländerna eller lill andra kapitalkällor utomlands. Detsundaste för en kommun är utan tvivel att få expandera på ett lugnt och normaltsätl. Men när det gäller kommun sker inte detta, utan här får vi ettsprång i utvecklingen som skapar en rad stora problem. En del är redanpåtagliga. En ohämmad spekulation råder på bostadsmarknaden. Folk som för någraår sedan skaffade sig en villa för ett par hundra tusen kan nu la ut det dubblaeller t. o, m, mera. Lägenheter säljs lill svindlande belopp. Markvärdestegringgör hastigt vissa kretsar väldigt förmögna. Andra blir utsatta för en utsugningsom är grotesk och kanske raserar deras ekonomi . Föratl klara en del av de här problemen och för att kunna genomföra enmänniskovärdig och förnuftig planering måste kommunen garanteras en nödvändigkapitaltillgång. Men det kan inte ske genom att den skaffar pengar till varjepris, och det är här som statens ansvar måste in i bilden. Staten måste alltsåhjälpa lill, menar vi, och det kan ske på det sätt som vi har föreslagit. Vihar mänga dåliga exempel i det här landet som verkligen visar hur det blir i defatt där industriell expansion och samhällsulbyggnad inte harmonierar. Skulledel inte vara angeläget att för en gångs skull visa motsatsen, nämligen hur bradet skulle kunna bli när stat och kommun gemensamt sätter in all sin kraft föratt styra en expansion, så att den industriella expansionen ochsamhällsplaneringen i övrigt går hand i hand och så atl man kan undvika alla denegativa konsekvenser som sä ofta uppstår i starkt expanderande regioner -alltså någonting som samhällsbyggare och planerare kan lära något av i ochför framliden? Mendå handlar del om pengar och gemensamma satsningar. Från regeringen har det nui olika omgångar sagts att liden börjar vara mogen för stora statligaindustrisatsningar. Det är också det krav som vi har ställl. Vimenar atl staten på bred front måste gå ut som industriuppbyggare i olika delarav vårt tand. Men del skulle i sin tur komma alt betyda att det skulle bli flerindustriella statliga satsningar, alt man också i andra regioner fick en starkexpansion på grund av statens aktivitet på det näringspolitiska området. Dåvore det väl värdefullt om man hjälpte lill med samhällsplanerijigen i Luleåkommun, där den största statliga industrisatsningen nu sker. Man kunde lära avden, man kunde undvika misslag som annars går ut över människorna. Menför en riktig planering behövs det som sagt pengar, och det har uppenbarligeninle den kommun som är i fråga. Jag tycker att det då vore framsynt ochmoraliskt riktigt att beviljade kommun ett särskiltexpansionssiöd, förslagsvis i den form vi har nämnt. Motden bakgrunden berjag att få yrka bifall till reservationen 3 av herrPettersson i . Den skildring av utvecklingen i som gav är i ochför sig riklig. Där sker en myckel stor statlig satsning på enindustriutbyggnad. En sådan utbyggnad medför naturligtvis ett behov av bostäderoch sociala anordningar, vilket vi alla är medvetna om. Vi är också medvetna omatt denna expansion i skall ske myckel snabbt. Därom råder inga delademeningar. Utskottethar behandlat motionen och har ansett det innebära något mycket unikt attinföra en nytt begrepp som skulle kallas expansionslån eller expansionsstöd. Ioch för sig kan denna tanke tänkas, men det finns många orter som har bekymmermed sin utveckling. Del är svårt alt växa. I kommuner, som har haft del gamlabekymret att ständigt se sin befolkning minska och sitt skalieunderiag dala,brukar kommunalmännen säga atl det är bättre att ha bekymmer för ökning än föravfolkning. Därför är det ytterst svårt att få någon som begråter Luleåssituation med denna fantastiska utveckling, som ju innebär något värdefullt. Detär riktigt alt man måste skaffa fram pengar för atl kunna expandera. Utskottetanser att de myndigheter som har med penningutlåning att göra måste hjälpa tillså gott det går så att får låna pengar. Bilden med oljeschejken har jaglitet svårt att göra mig lustig över - ett kommunalråd från som kryper isanden och vill låna oljepengar. Om etl lån på den internationella marknaden ärdelsamma som alt låna oljepengar, så kryper nog de flesia av våra storaindustrier i sanden för alt låna pengar av oljeschejkerna. Andra kommunernödgas ta lån. Finansministern sade i en ekonomisk debatt att han inte hellutesluter möjligheten alt svenska staten skulle ta upp ett internationellt låni något sammanhang. Lån i någon form är inte något som har speciellt med Luleåalt göra. Att dessa pengar är dyra är hell riktigt, och att har myckelstora bekymmer förnekar vi inte. Men borde, när han talar om kommunalrådet,redovisa att kommunfullmäktige i ganska-nyligen har gjort ell uttalandeatt man inle gör anspråk på något särskilt stöd från staten utan är beredd attförsöka klara utbyggnaden på samma sätt som andra samhällen har fått göra.Detta sagl trots att jag myckel väl känner Luleås problem. Såsom norrbottningskulle jag inte vara beredd att förorda ell sådani här lån. HerrLövenborg säger all staten bör medverka. Ja, staten medverkar. Statenfinansierar i mycket stor utsträckning de bostäder som byggs både i ochpä andra håll i landet. Detsamma är fallet beträffande vägar. Vi kan inte kommabort från att staten bidrar i dessa sammanhang. Menproblemet för är den mycket snabba expansionen. Den kommer att leda tillproblem i precis som har stora problem med sin snabba tillväxt.Men jag tror som sagt an kommunalnämnden i är betydligt gladare överdetta bekymmer än över de tidigare bekymren med avfolkning och sjunkandeskalieunderiag, bekymmer som många kommuner i ännu dras med. av dem skulle gärna byta med och fåexpansionen Herr talman! Jag yrkar bifall till utskoitets hemställan. HerrLÖVENBORG (vpk); Jag skall kanske av humanitära skäl försöka att inte förlänga debattenalltför myckel, men jag vill nog säga att när jag lät visa en bild i rutan såvar det inte i avsikt alt göra mig lustig över kommunalmännen i . Bildenspeglade på ett ganska bra sätt den något desperata situation som deförtroendevalda tycker all de befinner sig i just . Viuppskattar självfallet - det förstår också - till fullo den storasatsning som sker i , men det vore fel av oss att blunda för de storaproblem som kan uppstå om man i det här skedet med en väldig expansion inteklarar av samhällsplaneringen. Här vill vi säga, ungefär som vi gör i de flestaandra sammanhang, att det får inle bara handla om den förelagsekonomiskakalkylen. Det handlar om hur man ur totat samhällsekonomisk synpunkt skalllägga upp det hela. Och inle vore det samhällsekonomiskt bra, om kommunpå grund av kapitalbrisl fick en massa problem på halsen, vilket det tydligenär risk för. Mankan ibland göra saker och ting väldigt billiga för stunden, men när räkningenkommer blir den desto saltare. Del blir dyrt för samhället om man inteanser sig ha råd all salsa på en god ungdomsvård - problemen blir slörre ochockså dyrare . Man måste kunna satsa på kollektivtrafiken i enstadskärna som växer så snabbi som sker i . Det kan vara dyrt förstunden, men det kan vara myckel lönsamt . Att ha en god social miljö,en god bostadsmiljö, god social service och allt sådant kosiar också pengar,men del skapar färre familjetragedier och mera harmoniska människor. Det ärockså lönsamt och ur samhällets synpunkt. Menallt det här är saker som kräver en framsynt planering. Vad som Slår klart ochockså vitsordats av är att kommun inte har de pengar somerfordras och egentligen inte heller riktigt vet hur de skall skaffas fram. Vihar klubbat beslutet om 80, och jag vill än en gång understryka alldet var ell bra beslut, men jag lycker också att vi här i kammaren bör kännaell gemensamt ansvar för att kommunen får resurser för en samhällsplanering somrimmar med den expansion som har givit klarsignal för. Överiäggningenvar härmed slutad. Propositionergavs på bifall lill dels utskottets hemställan, dels reservationen nr 3 avherr i , och förklarades den förra proposilionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller näringsulskonets hemställan i betänkandet nr 56punkten 8 mom. 2 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen nr 3 av i . Lagom vissa mineralfyndigheter, m. m. Vid omröstning genom uppresning förklaradesfiertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-proposilionen. Då herrLövenborg begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Ja- 300 Nej - 16 §10 Lag om vissa mineralfyndigheter, m. m. Föredrogs näringsutskoilets betänkande nr 59 ianledning av proposilionen 1974:146 med förslag lill lagom vissamineralfyndigheter, m. m. jämte motioner. I propositionen 1974:146 (industridepartementet)hade Kungl. Maj;t föreslagit att anta förstag lill 1. tag om vissa mineralfyndigheter, 2. lag om ändring i tagen (1966:314) omkontinentatsocketn, 3. lag om ändring i gruvlagen (1974:342). Beträffande propositionenshuvudsakliga innehåll anfördes följande: "Denföreslagna lagen om vissa mineralfyndigheter avses ersätta lagen (1886:46 s. t)angående stenkotsfyndigheier m. m. (stenkotslagen) och urantagen (1960:679). Ianslutning till den nya lagen förestås mindre ändringar i lagen (1966:314) omkontinentatsocketn och gruvlagen (1974:342). Denföreslagna minerallagen grundar sig liksom stenkolslagen och uranlagen pä dets. Detta innebär att rätt att söka efter och bearbetafyndigheter som omfattas av lagen upplåts efter diskretionär prövning avstatlig myndighet. Lagförslagetomfaitar i huvudsak de mineraliska ämnen som f n. regleras av stenkolslagenoch uranlagen, dvs. stenkol, satt, olja, gas, alun-skiffer, uran och torium. Enviss utvidgning sker dock av antalet koncessionspliktiga mineraliska ämnen.Enligt förslaget skall sålunda koncession kunna ges för eldfasta ochklinkrande leror. 13 protokoil 1974. tidigare kunnat utvinnasenligt koncessionstagsiiftningen endast som bi produkt i samband med koncession för stenkol. Vidare föreslås an kon cession skall krävas vid torviäkt för energiändamål. I minerallagsförslaget har de grundläggande reglerna för de olika mi- Lag om vissa neraliska ämnena gjorts enhetliga. Delta innebärsärskilt i fråga om äldre mineralfyndigheter, regler i sienkolslagen en modernisering och anpassning lill nyare för- m. m. hållanden. Förslaget innebär också att ökademöjligheter ges att tillgodose allmänna intressen genomkoncessionsvillkor av olika slag. Den nya lagen har i motsats tillstenkolslagen och uranlagen karaktär av ramlagstiftning. Närmare detaljer omexempelvis ansökningsförfarandet avses bli reglerade i tillämpningskungörelse. Minerallagsförslagethar i stor utsträckning anpassats titt den nya gruvlag som trätt i kraft den tjuli 1974. innebär i förhållande till gällande rätt bl. a. all reglernaom ersättning för skada och intrång anknutits till motsvarande regler iexpropriationslagen och atl fastighetsägarnas rätt till s. k. jordägaravgäldslopats. Vidare har reglerna om s. k. fredade områden, där arbete endast fårske efter särskild dispens, anpassats till gruvlagens bestämmelser ominmulningshinder. Minerallagenföreslås träda i kraft . Den nya tagen avses i princip ocksåbli tillämplig på äldre rättigheter till undersökning och bearbetning avifrågavarande mineraliska ämnen." I detta sammanhang hade behandlats de i anledningav propositionen väckta motionerna 1974:1953 av m. f]. (vpk) varihemställts att skulle avslå propositionen 1974:146 och hos regeringenanhålla atl med beaktande av de i motionen framförda synpunkterna omsamhälleligt ägande av mineral- och naturtillgångar saml bestämmande över allaresurser för energiförsörjningen utarbetades och för framlades nyttförstag till lag om vissa mineralfyndigheter samt 1974:1954av () vari hemställts all skulle t. avslå förslaget omkoncessionsrätt för klinkrande och eldfasta leror jämte torv, 2. uttala att den s. k. jordägaravgälden tillfastighetsägare borde bibehållas då brytning skedde av inmutningsbara minerali enlighet med gällande bestämmelser i stenkolslagen och uranlagen, 3. uttala att expropriationslagen intevar att anse som godtagbart vär-deregleringsinsirumeni då ersättningar förintrång hos enskild markägare skulle beräknas. 1. beträffandeyrkande om avslag på propositionen 1974:146, m. m. all skulle avslå motionen 1974:1953, 2. beträffandekoncessionsplikt för takt av leror och torv au med avslag på motionen1974:1954 punkten 1 skulle anta det i propositionen 1974:146 framlagdaförslaget till lag om vissa mineralfyndigheter såvitt gällde 1, 4, 9 och 44 §§samt övergångsbestämmelser, 3. beträffandetillämpning av. expropriationslagen vid bestämmande av viss ersättning atl med avslag på motionen 1974:1954 punk ten 3 skulle anta det i propositionen 1974:146 framlagda förslaget till lag om vissa mineralfyndigheter såvitt gällde 27,§, , , 4. beträffandejordägaravgäld samt förslagel lill lag om vissa mine ralfyndigheter i övriga delar att med avslag på motionen 1974:1954 punkten 2 skulle anta det i propositionen 1974:146 framlagda förslaget till lag om vissa mineralfyndigheter i den mån det inte om fattades av utskottets hemställan under 2 och 3, 5. beträffande övrigalagförslag au skulle a) anta i propositionen 1974:146 framlagt förslag tilllag om ändring i lagen (1966:314) om kontinentatsocketn, b) anta i proposilionen 1974:146 framlagt förslag till lag om ändring igruvlagen (1974:342) med ändrad lydelse i enlighet med vad utskottetföreslagit, innebärande ändring av redaktionell art. Lagom vissa mineralfyndigheter, m. m. 1. beträffande yrkande om avslag på propositionen1974:146, m. m. av i (vpk) som ansett att utskottet under 1 bort hemställa, att med bifalltill motionen 1974:1953 skulle a) avslå propositionen 1974:146, b) hos Kungl. Maj:t hemställa om nytt förslag till lag om vissa mineralfyndigheter,m, m.. baserat på samhälleligt ägande av mineraltillgångarna och samhälleligtbestämmande över alla resurser för energiförsörjningen, 2. beträffande koncessionsplikt för läkt av leroroch torv av herrar Regnéll (m) och Hovhammar (m) som ansett att utskottet under 2 bort hemställa, altriksdagen med bifall lill motionen 1974:1954 punkten 1 skutte anta del iproposilionen 1974:146 framlagda förslaget till lag om vissa mineralfyndighetersåvitt gällde t, 4, 9 och 44 §§ samt övergångsbestämmelser med ändrad lydelsei enlighet med det förslag reservanterna framlagt, 3. beträffande tillämpning av expropriationslagenvid bestämmande av viss ersättning av herrar Regnéll (m) och Hovhammar (m) som ansett att Ulskoltet under 3 bon hemställa, atlriksdagen med bifall lill moiionen 1974:1954 punkten 3 skulle anla del ipropositionen 1974:146 framlagda förslaget till lag om vissa mineralfyndighetersåvitt gällde 27 § med ändrad lydelse i enlighet med del förstag reservanternaframlagt. Lagom vissa mineralfyndigheter, m. m. 4.beträffande jordägaravgäld saml förslaget till lag om vissa mineralfyndigheteri övriga delar av herrar i Glömminge (c), i (c),i (fp), () och i (c) som ansett attutskottet under 4 bort hemställa, a) anladel i propositionen 1974:149 framlagda förslaget lill lag om vissa mineralfyndigheter, i den mån det inte omfattades av utskottets hemställan under 2 och 3, med ändring innebärande dels att 51 och 52 §§skulle betecknas 52 och 53 §§, dels atl i lagen skulle införas en ny paragraf,51 §, med rubriken och av den lydelse somreservanterna föreslagit, innebärande att förslaget lill minerallag skullekompletteras med en bestämmelse om att jordägaravgäld skulle eriäggas förleror och torv, b) avslåmotionen 1974:1954 punkten 2 i den mån den inte tillgodosetts enligt hemställan under a. 5. av herrar Regnéll (m) och Hovhammar (m) somansett att utskottet under 4 bort hemställa, auriksdagen med bifall till motionen 1974:1954 punkten 2 skulle anta det ipropositionen 1974:149 framlagda förslaget till lag om vissa mineralfyndigheter,i den mån det inte omfattades av utskoitets hemställan under 2 och 3, medändring innebärande dels alt 51 och 52 §§skutte betecknas 52 och 53 SS, delsau i lagen skulle införas en ny paragraf 51 §, med rubriken och av den lydelse som reservanterna föreslagit. Tillbetänkandet hade fogals ett särskilt yttrande av i (vpk). i Glömminge(c): Jag vill göra några kommentarer till reservationen 4 i förevarandebetänkande. Ipropositionen 146 har Kungl. Maj;t föreslagit an anta förslag lilllag om vissa mineralfyndigheter, avsedd all ersätta dels tidigare lag omstenkotsfyndigheier, dels uranlagen, dels lag om kontinentalsockeln, dels ockgruvlagen. I det nya lagförslaget har införts nya mineralfyndigheter, nämligentorv och vissa leror, och för dessa skulle - liksom för övriga mineraler - dens. k. jordägaravgälden inte kunna utgå .