prot · FX0996 · 1974-12-31 00:00:00 — Såsom framgår fann utskottet redan vid 1972 årsriksdagsbehandling att i de faU då det gällde barn som avlidit i späd ålder vardet både onödigt och stötande att avkräva föräldrar bouppteckning. Ett flertalremissinstanser ansåg att en uppmjukning av bouppteckningsplikten i dessa fallborde komma till stånd. Särskilt de remissinstanser som närmast kommer ikontakt med aUmänheten, såsom rättshjälpsanstalten i och ,fann en översyn av bestämmelserna angelägen. Det kan i detta sammanhang framhållas att förhållandenalett till att vissa tingsrätter icke funnit skäl att håUa på kravet ominlämnandet av bouppteckning efter avUdet barn, som saknar tillgångar, underdet att andra tingsrätter mot vitesföreläggande avkräver bouppteckning oavsettom det är känt huruvida det avlidna barnet efterlämnar tillgångar eUer ej. En sådan olikhet i tillämpningen av bestämmelserna ombouppteckning finner reservanterna högst otillfredsställande och oacceptabel.Även om arbetsgruppen inom utarbetar ett förenklat bouppteckningsformulär,vilket i och för sig det vill jag framhålla - är mycket tacknämUgt, kvarstårändå skyldigheten enUgt bestämmelsen i 20 kap. att bouppteckningskall upprättas efter varje avliden person. Några som helst undantag finns ejangivna som skulle innebära befrielse från bouppteckningsskyldigheten. Detsammagäller det förhållandet att bouppteckning skaU förrättas av två gode män. Det räcker inte enbart med ett förenklat formulär, vUketnaturligtvis skuUe kunna innebära administrativa förenklingar. Det måste enligtmin och reservanternas mening tiU en översyn av själva bestämmelserna rörandebouppteckningsplikten. Det är detta som vi reservanter kräver. Vi menar att ensådan översyn till sin omfattning kan göras begränsad och ej torde tarva någonstörre utredning. Denna bör kunna ske inom . Det är alltså detta som vi kräver i reservationen, och jagyrkar bifall tiU denna. Översyn av bestämmelserna orh boupptecknings-plikten HerrWINBERG (m): Vi har överlagt ganska ingående idenna fråga. Jag kunde därför nu egentligen begränsa mig till att hänvisa tillvad i sagt och till vad som anförs i reservationen.Jag vill dock understryka att det är två speciella förhållanden som gör att jagnu och har anslutit mig till krav på en översyn. Det gäUer för det första det av många som stötandeupplevda kravet på upprättande av en formell bouppteckning, som skall ingestill domstol, efter ett spädbarn som kanske avlidit efter endast någon vecka alltså ett barn som aldrig haft några som helst tillgångar. Det gäller för det andra det förhållandet att rätt mångadomstolar flnner sig tvingade att på grund av svårigheten att få in dessabouppteckningar, i strid mot lagens bokstav efterge dessa krav. Översyn av bestämmelserna om boupptecknings-plikten enrättsolikhet mellan ohka domstolar och olika bygder. Jag tror att vi alla ikammaren kan vara överens om att det inte är önskvärt. hänvisar utskottsmajoriteten till det arbete som pågårinom domstolsväsendets organisationsnämnd, , med att få till stånd enförenkUng, och det är väl i och för sig bra. Men jag tror att man möjligenblandar ihop två saker. Det arbete som utförs inom kan såvitt jag förståraldrig leda till någon ändring i lagstiftningen. Inom strävar man efter ettförenklat blankettförfarande, men vad vi reservanter kräver är att utformningenav reglerna i 20 kap. ses över, så att det skapas möjlighet att iundantagsfall efterge kravet på boupptecknmgs inlämnande. Man skuUe kunna tänkasig att detta skedde genom att domstol fick möjlighet att i uppenbara fallefterge skyldigheten. Med det anförda, fru talman, ber jag att få yrka bifalltill reservationen. HerrHAMMARBERG (s): i citerade ett långtstycke ur majoritetens skrivning och sade, att han som motionär borde vara synnerUgennöjd, och det är väl också den känsla vi har inom utskottsmajoriteten. Jag viU erinra om att det också när vi för sjunde gångenbehandlade denna fråga, vid riksdag, förelåg en reservation. Bakom denstod bl. a. utskottets folkpartistiska ledamöter. är representanti utskottet icke med på reservationen, och jag misstänker att det beror på justdet som i redogjorde för: han är nöjd med utskottsmajoritetensskrivning. Det finns det all anledning att vara. citerade ur utskottets betänkande. Jag villerinra om att utskottet har skickat motionen på remiss till domstolsväsendetsorganisationsnämnd och tillåter mig i min tur att citera vad den arbetsgruppsäger som har tillsatts inom för att titta på den här frågan: "Arbetetinom inriktar sig på att konstruera ett formulär för bouppteckningar, somskall användas obligatoriskt. Formuläret bör givetvis utformas så att det i deav Böriesson åsyftade fallen medför förenkUngar för såväl dödsboet somtingsrätten. Ett sådant formulär kan förmodligen konstrueras så att manbeträffande enkla fall kommer den av Böriesson föreslagna skriftliga anmälan omdödsfall mycket nära," Detta är således målsättningen för arbetsgruppen inom ,Vi som bildar utskottsmajoriteten understryker som erinrade om att vi hoppas att arbetet skall leda till en förenkling. invänder reservanterna: Det här gäller ju denadministrativa delen av bouppteckningsförfarandet. Jag ber att få citerafortsättningen av utskottsbetänkandet: "Avslutningsvis vill utskottet framhålla att även omförevarande problem kan få en godtagbar lösning genom de administrativa förenklingar,som arbetsgruppen kan komma att föreslå, skulle en uppmjukning av självabouppteckningsplikten kunna innebära vissa ytterligare fördelar. Liksom vid1972 års riksdag vUl utskottet därför stryka under att utskottet förutsätteratt sistnämnda fråga under alla förhållanden blir föremålför prövning i lämpligt sammanhang," Statsrådet har i ett interpellationssvar, somrefereras i utskottsbetänkandet, uttalat att det vid en eventueU översyn avdödsbolagstiftningen naturligtvis finns skäl att också närmare överväga enreform av lagreglerna om bouppteckningspUkt, Vi slutar vårt betänkande med att hemställa "attriksdagen i anledning av motionen 1974:973 ger Kungl, Maj:t till känna vadutskottet ovan anfört om en förenkling av bouppteckningsförfarandet". På alla de punkter som i och herrWinberg här har tagit upp har vi således ställt oss mycket positiva. Viföreslår att ger Kungl, Maj:t tiU känna vad utskottet anfört om enöversyn av frågan, och vi påpekar att om resultatet av arbetsgruppensverksamhet inte blir till fyllest skall saken ses över vid annat lämpligttillfälle. Med detta, fru talman, ber jag att få yrka bifall tiUutskottets hemstäUan, Översyn av bestämmelsema om boupptecknings-plikten Låt mig slå fast två saker som vi kanske äröverens om: för det första att en uppmjukning är erforderlig, för det andra attDON arbetar på en förenkling. Jag vet däremot inte om och jagär överens om att DON:s arbete i sig inte kan leda till den uppmjukning som vialla anser vara önskvärd. säger utskottet att en uppmjukning bör ske, men mandrar, som jag ser det, inte de rätta konsekvenserna av det, eftersom man nöjersig med att vänta på en eventuell översyn av hela dödsbolagstiftningen. När denkommer vet vi inte, men då är det ganska självklart att frågan om reglerna förbouppteckning kommer in i den översynen. Vi anser dock att man inte kan väntapå detta och därför bör bouppteckningsreglerna ses över för sig. i (c): Det är visserligen sant att jag i mittanförande sade att jag till viss del är tillfredsställd med utskottetsuttalande. Men även om vi får ett enkelt formulär, föreliggerbouppteckningsskyldighet enligt . Oavsett arbetsgruppens arbetemåste alltså bouppteckning förrättas av två gode män om gällande lag skallföljas. Även om formuläret innebär ettförenklat förfarande, är jag rädd för att vissa tingsrätter åberoparärvdabalkens bestämmelser, enligt vilka skyldighet att upprätta bouppteckningföreligger. Allt talar för att bestämmelser om bouppteckning börses över. HerrHAMMARBERG (s): Jag vill erinra om vad jag inledningsvis sadetUl , nämUgen att utskottsmajoriteten inte nöjer sig med enförändring av det administrativa förfarandet. Mycket kan vinnas därigenom, menvi förutsätter att vid lämpligt tillfälle en översyn sker även av ärvdabalkensbestämmelser. I sin motion säger i attbouppteckningsskyldigheten kan ersättas med ett enkelt anmälningsförfarande.Vad är det förskillnad mellan ett anmälningsförfarande och en enkel bouppteckning? Vidanmälningsförfarandet måste anmälningspUkt föreligga, annars ankommer det påden enskilde att avgöra om anmälan behöver ske. Det måste givetvis föreliggasamma skyldighet att göra anmälan som att avlämna en bouppteckning. i Falköpmg (c): Vid ett enkelt anmälningsförfarande skulle detenligt min mening kunna räcka med att föräldrarna tiU ett avUdet barn inlämnartiU rätten ett besked om att barnet har dött utan att efterlämna någratillgångar. Några gode män behöver inte tillkallas. Det är den storaskillnaden, och den är inte oväsentlig i sammanhanget. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemställan, dels reservationen av m. fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr i begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller lagutskottetshemställan i betänkandet nr 24 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinnernej har kammaren bifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr Böriesson i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: § 5 Ersättning vid frihetsinskränkning Föredrogs lagutskottets betänkandenr 25 i anledning av propositionen 1974:97 med förslag till lagom ersättningvid frihetsinskränkning jämte motion. 1 propositionen 1974:97 hade Kungl.Maj:t, under åberopande av utdrag av statsrådsprotokoll över justitieärendenden , efter att ha hört lagrådet föreslagit att antai propositionen framlagt förslag till lag om ersättning vidfrihetsinskränkning. Beträffandepropositionens huvudsakliga innehåll anfördes följande: "Propositioneninnehåller förslag till ny lag om ersättning av staten vidfrihetsinskränkningar. Den nya lagen avses ersätta lag omersättning i vissa fall åt oskyldigt häktade eller dömda m. fl. Den nya lagen omfattar såväl judiciella som administrativafrihetsinskränkningar. Förutsättningarna för ersättning är dock inte desammavid de bägge typerna av frihetsinskränkningar. I fråga om rätten till ersättning för judiciellafrihetsinskränkningar följer den nya lagen principerna lag.Ersättning utgår alltså dels till den som har varit häktad eller utsatt förUknande straffprocessuell åtgärd, dels till den som har undergåttfängelsestraff e. d. Förutsättning för ersättningsrätt i häktningsfallet är bl.a. att den häktade har blivit frikänd för brottet eller att åtalet har avvisatseller avskrivits. Som en nyhet i förhållande till gällande rätt föreslås attersättning skall utgå även i fall då beslutet om häktning etc. har upphävtseller ersatts av beslut om tnindre ingripande åtgärd efter överklagande. Densom har undergått fängelsestraff e. d. har hksom enhgt gäUande lag rätt tiUersättning, om påföljden efter resning eller besvär över domvilla upphävs ellerersätts av mindre ingripande påföljd. Ersättning föreslås dessutom utgå i falldå påföljden har upphävts eller ändrats efter överklagande. När det gäller det administrativa området utgår ersättningenligt den föreslagna lagen endast vid sådana frihetsinskränkningar som harhaft karaktär av egentliga frihetsberövanden, t. ex. intagning på vårdanstalt.Förutsättning för ersättningsrätt är att det befinns uppenbart attfrihetsberövandet var utan grund. Bedömningen av åtgärden skall alltså ske medutgångspunkt från vad man efteråt känner till. Den föreslagna lagen upptar i Ukhet med lag vissaundantag från rätten till ersättning. Har t. ex. den som varit utsatt förfrihetsinskränkning själv uppsåtligen föranlett beslutet utgår inteersättning. I den nya lagen sägs också att ersättningsrätt inte föreligger, omdet med hänsyn till omständigheterna är oskäligt att ersättning utgår.Ersättning får dock inte längre vägras på den grunden att misstanke om brottkvarstår. Ersättning kan enligt förslaget utgå för utgifter,förlorad arbetsförtjänst, intrång i näringsverksamhet och Udande. Lageninnehåller inte några bestämmelser om hur ersättningen skall beräknas. Allmännaskadeståndsprinciper blir alltså tiUämpliga. Ersättningen kan jämkas om tidenför frihetsinskränkningen har beaktats vid fastställande eller verkställighetav brottspåföljd. Ersättningsfrågorna enligt den nya lagen skall i principprövas av domstol. Avsikten är emellertid att JK, på samma sätt som när detgäller anspråk enligt skadeståndslagen, skall få möjlighet att träffauppgörelse om ersättningen. Den nyalagen föreslås träda i kraft den 1 juh 1974." I förslaget till lag om ersättning vid frihetsinskränkninghade 1 och 3 §§ följande lydelse: Den som har varit häktad på grund av misstanke om brotteller som tUl följd av sådan misstanke i sträck harvarit anhållen, underkastad reseförbud, intagen på rättspsykiatrisk klinik,tagen i förvarsarrest eller tagen i förvar genom beslut av befälhavare på 11 protokoll 1974. fartygeller luftfartyg eller av beskickning eller konsulat har rätt till ersättningav staten, om 1. frikännandedom meddelas för gärningen, 2. åtalet avvisaseller avskrives, 3. förundersökningavslutas utan att åtal väckes eUer, såvitt gäller förvarsarrest, beslutet häromupphäves utan att målet hänskjutes tUl rättegång eller disciphnstraff ålägges,eller 4. beslutet omfrihetsinskränkning genom avslag på häktningsframställning eller efteröverprövning, fuUföljd av talan eUer anlitande av särskilt rättsmedel upphäveseller ersattes av beslut om mindre ingripande åtgärd eller undanröjes utanförordnande om ny handläggning. Den som har varit häktad eller isträck har varit anhållen som misstänkt för brott som avses i 24 kap. 1 §första stycket har jämväl rätt till ersättning, om gärningen idomen hänföres under sådant lagrum att häktning icke kunnat ske annat än enligtI § andra stycket eller 2 § samma kapitel och det icke har förelegat sådanaförutsättningar för häktning som anges där. För rätt till ersättning på grundav anhållande fordras dessutom att det ej heller har förelegat omständighet somanges i 24 kap. 5 § andra stycket . Den som i annat fall än som anges i I eller 2 § till följdav beslut vid myndighetsutövning varit berövad friheten har rätt till ersättningav staten, om det finnes uppenbart att frihetsberövandet var utan grund. 1 detta sammanhang hade behandlatsden i anledning av propositionen väckta motionen 1974:1821 av . (m) vari yrkats att beslutade 1. att ersättningjämlikt I § första stycket 4 och 1 § andra stycket skulle utgå endast omsärskilda skäl förelåg, 2. att somförutsättning för att ersättning enligt 3 § skulle utgå uppställdes attfrihetsberövandet varat minst . Utskottet hemställde att skulle 1, beträffanderätt till ersättning vid judiciella frihetsinskränkningar med avslag påmotionen 1974:1821, yrkandet I, anta 1 § i det till propositionen 1974:97fogade förslaget till lag om ersättning vid frihetsinskränkning, 2, beträffande rätttill ersättning vid administrativa frihetsinskränkningar med avslag påmotionen 1974:1821, yrkandet 2, anta 3§ i lagförslaget, 3, antalagförslaget i vad det ej omfattades av hemställan under 1 och 2, 1, beträffande rätt till ersättning vid judiciellafrihetsinskränkningar av () och () som ansett attutskottet under 1 bort hemställa. att skulle - med förklaring att propositionen1974:97 i denna del inte kunnat oförändrad antas i anledning av motionen1974:1821, yrkandet 1, för sin del anta 1 § i det till propositionen fogadeförslaget till lag om ersättning vid frUietsinskränkning med av reservanternaföreslagen lydelse, innebärande dels viss komplettering av lagtexten så att dettydligare framgick i vilka fall ersättning enligt 1 § första stycket 4 skulleutgå, dels att ersättningsrätten enligt 1 § andra stycket skulle begränsas tillatt avse fall där särskilda skäl förelåg. 2. beträffande rätt till ersättning vid administrativafrihetsinskränkningar av () och () som ansett attutskottet under 2 bort hemställa, att skulle med förklaring att propositionen idenna del inte kunnat oförändrad antas - med bifall till motionen 1974:1821',yrkandet 2, för sin del anta 3 § i lagförslaget med av reservanterna föreslagenlydelse. Till betänkandet hade fogats ettsärskilt yttrande beträffande rätt tUl ersättning vid administrativafrihetsinskränkningar av (). Det här lagförslaget innebär en vidgad rätttill ersättning i förhållande till den lag som gäller och som enligt sinlydelse medger ersättning endast till oskyldigt häktade och dömda. Liksom i dentidigare lagen skall ersättning utgå till den som varit häktad eller varitföremål för annan frihetsinskränkning, som anges i 1 §, om han senare bhrfrikänd eller om åtal avskrives eller förundersökning avslutas utan att åtalväcks. 1 1 §, fjärde punkten, har införts en nyhet. Enligt denkan en person, som häktas i underrätt och sedan efter att ha överklagathäktningsbeslutet - släppts i hovrätt, få ersättning trots att han sedan dömsför brottet. Han kan t, ex, ha blivit häktad av den anledningen att faraföreligger för att han försvårar utredningen. Innan hovrätten hunnit taställning i häktningsfrågan har utredningen slutförts. Det finns därför intelängre skäl att hälla honom häktad och hovrätten skall därför naturligtvisfrige honom. Man frågar sig då varför en sådan person, som alltså begåttbrottet, generellt skall ha rätt till ersättning för den tid han med all rättsuttit häktad. Visserligen säger departementschefen i motiven att ersättning ijust sådana fall väl inte bör utgå, men vi anser i vår reservation att rättentill ersättning i liknande fall bör uteslutas genom bestämmelse i själva lagen. En inkonsekvens i lagförslaget är också att om tingsrättensjälv ändrar sitt beslut om häktning och friger den misstänkte så är han inteberättigad till någon ersättning. Rätten till ersättning blir alltså beroendepå rena tillfälligheter om det blir tingsrätten som själv ändrar sitt tidigarebeslut eller om beslutet ändras i hovrätten. Det här kan medföra en benägenhetatt överklaga beslut om frihetsinskränkning, och det krävs alltså en restriktivtillämpning av lagbestämmelserna i hovrätten. Vi reservanter yrkar att lagtexten i denna del får denutformning som framgår av s. 14 i betänkandet. Bestämmelsen i I § sista stycket medför att en person somhäktats som på sannolika skäl misstänkt för stöld kan bU berättigad tillersättning om han sedan i stället för stöld döms för snatteri. Vi anser attsådant förslag ger alltför långtgående rätt till ersättning. En bestämmelse aven sådan innebörd ställer krav på en noggrann precisering av gärning ochbrottsrubricering redan vid häktningsförhandlingen. Men den utredning som finnsvid en häktningsförhandling är ofullständig, och det är ofta mycket svårt attgöra en preciserad juridisk bedömning av brottet. Jag hävdar, trots att utskottet påstår motsatsen, att ensådan här regel kan medföra att ovidkommande hänsyn tiU ställningstagandet vidhäktningsförhandlingen kan komma att spela in då domstolen i samband med domentar slutlig ställning till hur brottet skall rubriceras. Även för fall av denhär typen anser vi reservanter att ersättningsrätten bör begränsas och utgåendast om särskilda skäl föreligger. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till reservationenunder punkt 1. En nyhet i den föreslagna lagen är att det också skallkunna utgå ersättning vid administrativa frihetsberövanden, t. ex. vid omhändertagandeenligt sociallagarna. Detta framgår av 3 §. Möjligheten till ersättning viddenna typ av frihetsinskränkningar har med rätta gjorts restriktiva. Ersättningskall utgå endast om det befinnes uppenbart att frihetsberövandet var utangrund. Vi vill emellertid införa ytterligare en begränsning ochdet är, att bestämmelsen i 3 § kompletteras med att frihetsberövanden skall havarat i sträck för att medföra rätt till ersättning. En24-timmarsbegränsning finns redan när det gäller anhållanden, det framgår av 1§, och vi kan inte se något rimligt skäl till att inte ställa upp något krav på24-timmarsbegränsning också här. Ett frihetsberövande som understiger kanknappast vara av så ingripande natur att det bör medföra rätt till ersättning.Genom en 24-timmarsregel skulle man framför allt förhindra att det vid domstolkommer att framställas begäran om ersättning vid mycket kortvarigafrihetsberövanden. Som exempel vill jag särskilt framhålla sådana fall dåomhändertagande skett enligt lagen om tillfälligt omhändertagande. Sådanaomhändertaganden, som ju är maximerade , bör enligt våruppfattning inte få leda till att begäran om ersättning måste tas upp ochsakligt prövas. Med detta,fru talman, yrkar jag också bifall till reservationen 2. 1 det föreliggande betänkandet nr 25 frånlagutskottet behandlas en proposition med förslag till lag om ersättning vidfrihetsinskränkning. 1 anslutning till propositionen har det väckts en motion. har redogjort för de reservationer somfogats till utskottets betänkande. Det är på två punkter som utskottsmajoritetenoch reservanterna har litet olika uppfattningar. Reservanterna redovisar på s.14 ett förslag som innehåller ett tillägg till 1 § och som jag uppfattar så attdet innebär en inskränkning i rätten att utbekomma ersättning i Utskottsmajoriteten däremot anser att den i propositionenföreslagna lagtexten, med bl. a. de undantagsregler som finns i 4 § andrastycket, mycket väl i den kommande rättstillämpningen på ett rimligt sättskall kunna ge ungefär samrria effekt som den av reservanterna föreslagnaformuleringen. Detta gäller både det tillägg till texten som föreslås ochstadgandet att särskilda skäl skall föreligga. För den .som läser utskottsmajoritetens skrivning jämsidesmed reservationerna och tar hänsyn till allt vad utskottsmajoriteten anförtframstår det klart att skillnaderna är mycket, mycket små. Reservationen 1avser s, k. judiciella frihetsinskränkningar, I reservationen 2 diskuterasomständigheterna när det gäller rätt till ersättning vid administrativafrihetsinskränkningar. Där föreslår reservanterna, med tillstyrkan av motionensförslag, att förutsättningen för att rätt till ersättning skall föreUgga börvara att vederbörande varit berövad friheten i sträck. Också utskottsmajoriteten är klar över att det voreorimligt att ersättning skulle utgå vid mycket korta frihetsberövanden. Efteringående diskussion har utskottsmajoriteten gjort bedömningen att i det övervägandeantalet fall något behov av en 24-timmarsregel icke föreligger. Även därhänvisar vi till att det för rätt till ersättning enligt 3 § fordras attfrihetsberövandet uppenbarligen har varit utan grund. Vi är övertygade om atträttstillämpningen också i det fallet kommer att bli sådan att skillnadenmellan utskottsmajoriteten och reservanterna skall visa sig vara mycket Uten. Jag skall här inte gå in i det vidare resonemang somlagutskottet för i sitt mycket omfattande betänkande utan hänvisar kammarensledamöter till att själva studera vad utskottet där framhållit. Med dessa ord ber jag att få yrka bifall tillhemställan i lagutskottets betänkande nr 25. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs pä bifall till dels utskottetshemställan, dels resei-vationen nr 1 av och , ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan fruLindquist begärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller lagutskottetshemställan i betänkandet nr 25 punkten 1 röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammaren bifallit reservationen nr 1 avherr och . Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Nr 96 rösträkning verkställdes voteringmed omröstningsapparat. Torsdagenden röstning gav följande resuUat: 30 maj1974 J'' " 48 -------------------- ----------------------------------- Nej - 47