prot · FX0985 · 1974-12-31 00:00:00 — Då det övergripande ansvaret för samhällsutvecklingen åvilarstatsmakterna är det naturligt att staten ges möjlighet att påverka denkommunala verksamheten i stort. För detta talar också önskemålet attmedborgarna inom vissa områden mäste garanteras likvärdig samhällsservice iolika typer av kommuner Från kommunala självstyrelse- och förvaltningssynpunkterär det dock väsentligt att rollfördelningen utformas på ett sådant sätt attkommunerna lämnas en betydande handlingsfrihet. Förutsättningarna för enutveckling i denna riktning har avsevärt förbättrats genom kommunindel- ningsreformen.I takt med den starka expansionen av den kommunala verksamheten har kommunernasförvaltningsorganisation med ökad tillgång till kvaUficeradsakkunskap på olika områden. Mot denna bakgrund pågår inom kommundepartementeti samråd med övriga departement en översyn av statens tUlsyns- ochkontrollfunktioner i syfte att mönstra ut onödiga detaUföreskrifter som kanförsvåra den kommunala verksamheten. I direktiven för olika statligakommittéer har vidare uttalats att ett ökat kommunalt ansvarstagande för olikasamUällsuppgif-ter med minskad statlig detaUkontroll skall eftersträvas. DettagäUer exempelvis för länsberedningen som bl. a. har till uppgift att prövafrågan om uppgiftsfördelningen mellan stat och kommun. En väl utvecklad självstyrelse förutsätter enanpassning av formerna för ett vidgat och fördjupat medborgerligt engagemang.Sedan år 1970 arbetar en parlamentarisk utredning med de viktiga frågorna omden kommunala demokratin. Inför utredningsarbetet har de politiska partiernavarit överens om ett par väsentliga utgångspunkter. Den ena är att en fördjupadkommunal demokrati i första hand måste bygga på de politiska partierna.Utredningens förslag skall därför syfta till att skapa bättre förutsättningarför det representativa systemet att fungera. Den andra utgångspunkten, sompartierna också varit överens om, är att kommunerna i möjligaste män bör gesfrihet att själva bestämma formerna för sin verksamhet. Det är glädjande att formerna för den kommunala demokratinunder senare år har debatterats så livligt. Det rör sig här om svåra ochsamtidigt så väsentliga frågor att alla goda uppslag bör prövas seriöst. När det gäller åtgärder för en bättre lokal förankring avden kommunala självstyrelsen har det i debatten pekats på många olika tänkbaravägar. En åtgärd är att förbättra arbetsmöjligheterna för de politiskapartiernas ocU folkrörelseorganisationernas lokala föreningar. Andra uppslagsom diskuteras är att inrätta lokala distriktsnämnder även inom andra sektorerän den sociala. Det kan också bli fråga om att ha lokala kontaktmän samt bildalokala informationskommittéer med uppgift att ta initiativ och samordnainformationsfrågor med anknytning till olika delar av kommunen. Frågan om inrättande av övergripande kommundelsorgan, s.k. kommundelsråd, har diskuterats i olika sammanhang, och i ett antal kommunerhar man inom ramen för gällande lagstiftning inrättat sådana organ.Diskussionen har givit vid handen att man kan tänka sig flera olika alternativmed avseende på kommundelsrådens befogenheter och sättet att utse dem. För egen del tycker jag att den diskussion som förs iflera kommuner om inrättandet av lokala nämnder för olika kommunalainstitutioner och anläggningar är intressant. Syftet med en sådan organisationskulle vara att ge ett stort antal människor ett direkt inflytande över enpraktiskt betonad del av den kommunala verksamheten och därmed också breddaderas erfarenheter av kommunalpolitik. Ett antal kommuner kommer att bedrivaförsöksverksamhet kring denna typ av lokal förankring av de kommunala frågorna.Utredningen om den kommunala demokratin kommer i sitt arbete att nära föUadessa försök. Ang. kommunindelningen m. m. Ang. kommunindelningen m. m. I den allmänna debatten har sålunda förekommit en lång radolUca förslag i syfte att förstärka den kommunala demokratin. Jag ser positivtpå alla seriösa uppslag. Det finns skäl att varna för tron att här skullefinnas några enkla lösningar, som i ett slag skulle kunna klara den kommunalademokratins problem. Jag tror att det är värdefullt om man i kommunerna prövarsig fram efter ohka vägar för att bredda medborgarnas inflytande över denkommunala verksamheten. Frågan om att inrätta lokala kommunala organ kan inte sesisolerad. Den hänger nära samman med andra demokratifrågor. Jag anser dessa såbetydelsefulla att de måste övervägas noggrant. Definitiva ställningstagandenbör därför anstå tiUs utredningen om den kommunala demokratin behandlat dessafrågor och tagit fram underlag för en samlad bedömning. Enligt vad jag erfaritkommer utredningen att redovisa huvuddelen av sitt uppdrag redan nästa vårEnligt min mening skulle det också vara värdefullt att, innan slutlig ställningtas till åtgärder för att förstärka den kommunala demokratin, awakta närmareerfarenheter av pågående försöksverksamhet i ohka kommuner. Jag räknar under alla förhållanden med att förslag tilleventuella lagstiftningsåtgärder med anledning av arbetet inom utredningen omden kommunala demokratin skall kunna föreläggas före 1976års kommunalval. Mot den bakgrunden ser jag ingen anledning till ett initiativfrån min sida i syfte att påskynda arbetet inom utredningen. Jag tackar kommunministern för svaret. Det kanske kantyckas anspråksfullt att så här i elfte timme ställa en fråga somkan leda till en omfattande debatt, men frågans stora betydelse - ytterstgäller den vårt folkstyres villkor - utgör min ursäkt. Motivet var också att gevår nye kommunminister tillfälle att inför redovisa sin principiellagrundsyn på den kommunala självstyrelsens villkor Att kommunministern inte haft någonting emot att lämna ensådan redovisning framgår av svaret. Vi har all anledning att vara tacksammaför att kommunministern gått så djupt in i frågorna som han gjort. Svaret är isin helhet, tycker jag, att betrakta som klart positivt. Grundtonen är i stortsett densamma som den jag har anlagt i min interpellation. Om jag ändå, herr talman, anser mig böra gä något djuparein i ämnet, så beror det på att jag har varit mera angelägen än vad kommunministernkanske varit att betona det som har motiverat interpellationen, nämligen självavitaUteten inom den kommunala självstyrelsens ram. Statsrådet framhåller att kommunindelningsreformernassyfte var att öka förutsättningarna för en stark självstyrelse och attreformerna skapat kommuner med större möjligheter än förut att svara för godallmän service och att med större kraft hävda medborgarnas krav och intressen.Det är förvisso riktigt och har av ingen bestridits. Men vad jag har velat pekapå i min interpellation är att en levande demokrati inte behöver varadetsamma som en stark självstyrelse, med andra ord att tillskapandetav effektiva administrativa instrument för att styra en kommun och fullgöra deuppgifter som lagts på kommunen tvärtom kan verka hämmande - men det behöverinte göra det pä de enskilda kommunmedlemmarnas möjligheter att ta del av, påverka, ochutforma den kommunala självstyrelsen. Självstyrelsens innehåll kan med andraord urholkas genom att man förstärker självstyrelsens "yttre" former.Det är just det som har inträffat på sina håll eller i varje fall tenderar attinträffa allteftersom kommunindelnings-reformerna får genomslagskraft runt om ilandet. Men även den problematiken är kommunministern uppenbarligen klartmedveten om, ehuru den kanske i viss mån betraktas som mer sekundär iförhållande till de yttre effektivitetsvinster som reformerna fört mefl sig. Som jag framhöU i interpellationen bygger det svenskafolkstyret långt mer än andra demokratier på kommunerna och landstingenssjälvstyrelse. I många andra europeiska länder avgjorde den centralastatsmaktens befälsUnjer vad som skedde ute i periferin. Så har det inte varithos oss. Den kommunala självstyrelsen har hos oss urgamla traditioner. Den hari aUa tider utgjort den starkaste kraften i vårt folkstyre långt innanbegreppet demokrati var uppfunnet. Även utgör kommuner och landstinggenom sin mångfald och genom närheten till medborgarna ett vitaliserandeelement i det politiska styrelseskicket. Den här principiella grundsynen ligger fast i vårt land.Den nya regeringsformens portalparagraf stadgar fullt följdriktigt att "densvenska folkstyrelsen----- förverkligas genom ett representativt och parlamen tariskt statskick och genom självstyrelse". Så är det alltså i princip. Men i praktiken harsituationen förändrats på ett nästan drastiskt sätt under de senastedecennierna. Och får den UtveckUngen pågå ostört, finns det risk för att denkälla till demokratins livskraft som självstyrelsen utgör sinar. Den allt snabbare utvecklingen på samhällslivets allaområden, och de nya krav som i samband därmed ställs på åtgärder, ingripandenoch styrning på myndighetsnivå Ugger bakom de senaste decenniernas tendens attkoncentrera alltmer makt till centrala politiska myndigheter och ämbetsverk.Allt fler angelägenheter som förut sköttes av och åvilade enskilda har numeratagits över av som det heter det starka samhället. Vi moderater menar i många hänseenden har gått aUtför långt, att begränsningarna i de enskUdamänniskornas handlingsfrihet varit onödigt stora, och att detkommer att slå tillbaka med negativa konsekvenser för både samhällsekonomin ochdemokratin . De nya uppgifterna har krävt vidgade resurser, en störreadministrativ apparat, ett bredare befolknings- och skatteunderlag - och det ärmot den bakgrunden som man har att bedöma de reformer på kommunindelningensfält som har vidtagUs under . Jag har redan medgivit i varie fällt indirekt att dehär reformerna generellt sett har varit nödvändiga, även om de kunde haförverkligats tidigare och i vissa fall under större hänsynstagande till lokalaopinioner. Men jag vUl ha sagt detta om reformernas nödvändighet för attundvika missförstånd och kanske ett onödigt meningsutbyte mellan oss. De oftamycket små och obetydliga enheter som åtskUliga gamla kommuner utgjorde för ettantal decennier sedan hade helt enkelt inte kapacitet att möta den modernatidens krav på samhällsservice. Men då man genomförde de nödvändiga reformerna underlät man att ta Ang. kommunindelningen m. m. Ang. kommunindelningen m. m. hänsyntill sammanläggningarnas ofrånkomliga nackdelar på just den kommunalademokratin. Gamla kontaktlinjer mellan enskilda medborgare och kommunalaförtroendemän slets av genom reformerna. Människor som varit starkt engageradei kommunala angelägenheter kopplades bort; de behövdes inte längre. Kostnaderna ökade, för den enskilde inte minst. Man byggdeupp en central förvaltning - ofta dyrbar - inom vilken ämbets- och tjänstemän,experter och konsulter, i stor utsträckning trädde i de valda förtroendemännensställe. Förutsättningarna för att låta personkännedom och lokalkännedom utövasin nyanserande inverkan på besluten undanrycktes i allt större utsträckning,och utrymmet för hänsynstagande till omständigheterna i det särskilda fallet som det brukar heta minskade. Besluten blev mera "automatiserade"och mera generellt verkande. Avståndet mellan dem som fattade besluten och demsom drabbades av besluten blev längre. Den enskilde kommunmedlemmen, somtidigare hade haft direktkontakt med "sina" huvudmän - med folk somman kände - ställdes nu inför anonyma krafter, och känslan av främlingskap avutanförstående inför beslut och skeenden blev aUt starkare. Jag skall be attfå nämna några siffror som belyser detta, siffror som kommunministern säkertkänner till men som ändå kan vara värdefuUa att nämna för att ge en belysningav vad som har inträffat. Av 1940-talets 2 500 kommuner har det blivit 278. Av de225 000 kommunalt engagerade människorna återstår bara 40 000. Av enundersökning om förtroendemannatätheten före och efter sammanläggningarnaframgår, för att ta några exempel, att Kungsåra i Västeråsblocket hade 103kommunala förtroendemän före sammanläggningen och tio efteråt. Det gick 26invånare per förtroendeman före, 281 efter sammanläggningen. - för att ta ett exempel som brukar åberopas i dehär sammanhangen hade före sammanläggningen egna kommunalfullmäktige med 21ledamöter, egen kommunalstyrelse, byggnadsnämnd, skolstyrelse, socialnämnd m.m. har en enda ledamot av fullmäktige, och han lär interepresentera den politiska majoriteten i det gamla . I Nyköpingskommunstyrelse finns det inte en enda ledamot från . I skolstyrelsen, iden sociala centralnämnden, sitter inte heller någon ledamot från . däremot finns det en men han lär representera den politiskaminoriteten i . kan på det här sättet sägas ha blivit avklippt frånpolitisk direktkontakt med dem sorn skall svara för den kommunalasjälvstyrelsen. Fallet har ju redan diskuterats här i riksdagen.Enligt uppgift var av folket där emot sammanläggningen, och detpåstås från - jag kan inte gå i god för den uppgiften - att servicenhar försämrats genom den sammanläggning som skulle garantera en bättre service.Det är från till Asele, från ytterändan på Doroteatill den nya storkomraunens centrum. Vi moderater har inte ett enda mandat iden nya storkommunen; det fattades en enda röst till detta ibland är detvärdefullt att rösta! Om sammanläggningen inte hade genomförts, hade vi haft representation i gamla . innebäralltså att människorna i det parti som jag företräder - de är inte så många somde borde vara, det skall gärna erkännas - icke har någon enda förtroendeman iden nya storkommunen. Och - för att avsluta exemplifieringen - Häriedalen! Attsammanhållningen och kontakterna i den nya storkommunen måste bli lidande ärnärmast självklart, då den kommunala enheten täcker en yta av och avståndet från den nordligaste till den sydligaste delenär mer än 150 kilometer. Vad kostar det, kan vi väl fråga oss och vad trorstatsrådet - den enskilde kommunmedlemmen att söka upp politikern ellertjänstemannen i centralorten , i reskostna-der eller i svårigheter att fåförståelse för de lokala problem som man vill diskutera med vederbörande? Omallt detta är kommunministern självfallet medveten - det framgår av svaret. Han är också medveten om att problemen angående denkommunala självstyrelsens innehåll och inte bara dess yttre former måstelösas. Särskilt värdefull tycker jag att den deklaration är som han gjorde,nämUgen att regeringen inte funderar pä några nya sammanläggningsåtgärder, ochlikaså hans uttalande - om nu min tolkning inte är alltför välvillig attregeringen skulle kunna vara beredd att gå med på en återgång tUl de tidigareförhållandena eller förändring av gjorda sammanläggningar, om en stark lokalopinion gör sig gällande. Mot den bakgrunden finns det anledning att här i daguttrycka en förhoppning om att kommer att bifalla den motion som enav mina partivänner, , har väckt och i vilken han har begärt enutvärdering av kommunindelningsreformens föUder. En sådan utvärdering skulle ivarie fall ha det goda med sig att den kunde bekräfta om jag har rätt i vad jagsäger eller inte, om jag har förstorat problemen eller inte. Alldeles oberoende härav finns det allt skäl att medtillfredsställelse hälsa kommunministerns uttalanden om hans viUa att positivtpröva "alla seriösa uppslag" att förstärka den kommunala demokratin.Statsrådet har i sitt svar berört alla de möjligheter i detta hänseende som jagpåvisade i interpellationen och inte ställt sig avvisande pä någon enda punkt.Det är bra. Vi måste helt enkelt inrikta oss på att undersöka alla möjligheteratt minska olägenheterna och att inom ramen av de stora kommunerna åstadkommaden decentralisering, det medinflytande och det medansvar för de enskildakommunmedlemmarna som utgör själva livsnerven i den kommunala självstyrelsen.Utredningen om den kommunala demokratin har därför all anledning att noggrantstudera kommunministerns interpellationssvar, och jag hoppas att den gör det. Till min glädje har kommunministern också slagit fast, attutredningens arbete kommer att bedrivas så snabbt att "underalla förhållanden" kan få ta ställning till ett förslag "i god tidföre kommunalval". Jag har redan, herr talman, strukit under att det somframför allt har bidragit till att urholka den kommunala självstyrelsen är denpågående centraliseringen i samhället. Riksplaneringen, regionplaneringen, denlångsiktiga ekonomiska planeringen Uksom de centrala direktiven ochdetaljregleringen på skolans, socialvårdens, miUövårdens och bostadspolitikensområde har lett till att kommunernas reella kompetens undan för Ang. kommunindelningen m. m. 3 protokoll 1974. Ang. kommunindelningen m. m. Vad som här har inträffat har alltså rört den kommunalasjälvstyrelsens yttre, formella omfattning. Huvuddelen av de kommunalautgifterna är beroende av statliga beslut. En utredning från Västeråsvisar att av kommunalskatten - och om man inkluderar ävenstatliga rekommendationer därav - är beroende av statligstyrning och alltså relativt opåverkbar av rent lokalkommunala beslut. Ävendessa frågor är som bekant föremål för utredning. Vad den kan komma attresultera i, därom vet vi inte mycket. Det är emellertid medtillfredsställelse som jag har noterat den positiva grundsyn som herrGustafsson har givit uttryck för i sitt svar i fråga om önskvärdheten att gekommunerna handlingsfrihet. Vad anför om den pågående översynen avstatens insyns- och kontrollfunktioner i syfte att "mönstra ut onödigadetaUföreskrifter" har vi också anledning att hälsa med glädje. Om nulöftet kan hållas. Det har ju visat sig att med växande behov av och tUlgång påkvalificerad sakkunskap på olika områden - något som statsrådet juförordar av någon besynnerlig anledning föUer minskad rörelsefrihetför de enskilda och underordnade vilkas handlande påverkas av sakkunskapenssakkunskap, om jag får spetsa till det. Experter har som bekant en förunderligförmåga att i alla hänseenden veta bättre än den enskilde och att därför viUabestämma över allt vidare områden - Parkinsons lag, eller vad det är. Och nyaexperter har en lika förunderlig förmåga att tycka och tänka annorlunda än vadde tidigare experterna gjorde, och det förenklar inte heller hanteringen. En fråga som jag inte har berört i interpellationen mensom har direkt samband med de problem som vi nu behandlar är den gemensammavaldagen. Om vi får den decentralisering och delegering till kommunalaunderorgan av oUka slag som vi här har diskuterat och om vars önskvärdhet vitydligen är ense i princip, utgör det ytterligare ett argument utöver dem sommånga har anfört för en återgång till skilda valdagar för riks- ochkommunalval. Om sådana nämnder eller organ blir direktvalda kan nämligen beroende på vilken lösning man väUer -valförfarandet bli sä komplicerat att dethelt enkelt är möjligt att förrätta både riksval och olika slagskommunala val på en och . vill jag upprepa - jag vet inte för vilken gångi ordningen - att kommunministerns interpellationssvar både i sak och i principvar glädjande. Jag hoppas verkligen i det hänseendet inger det förflutna,dock inte statsrådets förflutna, vissa tvivel - att svaret får betraktas somrepresentativt för regeringens uppfattning och att den grundsyn som kommunikationsministernuttryckt kommer att omsättas i konkret handlande. Vimoderater kommer självfallet att med intresse följa utvecklingen inomkommunministerns fögderi. Det är förmodligen inte sista gången som vi tvåkommer att mötas för att diskutera den kommunala självstyrelsens livs- ochväxtkraft. Ytterst är det - jag upprepar detta än en gång inte bara fråga omden kommunala demokratins vitalitet; det rör sig om hela vårt folkstyre, dvs.de enskilda människornas möjlighet att aktivt påverka händelseutveckling ocUbe- slutsfattandeoch att uppleva sig själva som medansvariga och fullmyndiga väUare ochmedborgare. Eftersom jag är ledamot av utredningen omkommunal demokrati har jag med stort intresse tagit del av denna interpellationoch av statsrådets svar Det är ganska mycket som skall föreslås av dennautredning och som skall förverkligas redan till val. Det rör sig omlagstiftning, varom beslut i samtliga fall måste fattas redan underhöstriksdagen 1975. Framför allt ser jag det som nödvändigt att vi får en nylagstiftning som ger ett rättvisare röstfördelningssystem vid landstings-ochkommunfullmäktigevalen. Orättvisorna därvidlag vid valar alltför välkända för att jag skall behöva exemplifiera dem. Det är också mycket angeläget att vi får en lagstiftningsom ger möjligheter för de kommuner som så önskar att vid val ordnadirektval av ledamöter tUl kommundelsråd. Det pågår på flera håll, som herrstatsrådet också nämnt, försök med kommundelsråd. a. i min hemkommun,, har vi några sådana råd i gång . Ledamöterna i dessaråd är valda av kommunfullmäktige det är den enda möjlighet som lagen för närvarandeger. I t. ex. har det visat sig att intresset för kommundelsrådenssammanträden är så stort att det på dessa sammanträden är fler åhörare än vidkommunfullmäktigesammanträdet. Antalet åhörare ökar dessutom ständigt. anförde några exempel som visar att behovav kommundelsråd säkerligen finns på många håll. I har en statligkommitté blivit helt enig om att föreslå direktvalda kommundelsråd. 1 harman positiv erfarenhet av de s. k. bydelsutvalgen, inte minst inom det partisom herr statsrådet tillhör Arbetsbelastningen och tidsåtgången inom utredningen omden kommunala demokratin har oroat mig en del, och vid ett par tillfällen-senast har jag tagit upp frågan huruvida utredningen verkligen skallkunna hinna fram med förslag i rätt tid. Utredningens ordförande ochsekreteriat har emellertid försäkrat mig att så kommer att bli faUet och attförslag i behörig ordning skall kunna framläggas . Jag tror pädet! Men det gäller också att Kungl. Maj:t efter remisstiden förverkligarförslagen i form av propositioner Som nödvändiga ser jag inte bara enproposition om ett rättvisare röstfördelningssystem utan även en propositionom direktvalda kommundelsråd, om förslag härom framläggs av utredningen. Jag är inte riktigt på det klara med hur jag skall tolkaen mening i statsrådets svar till , Herr statsrådet säger att manskall awakta närmare erfarenheter av pågående försöksverksamhet. Behövs detsådant awaktande även efter det att utredningen om demokratieventuellt lagt fram ett förslag om direktvalda kommundelsråd? Jag tror attdet skulle vara värdefullt om herr statsrådet ville havänligheten att försäkra kammaren om att han kommer att vidta alla åtgärder sombehövs för att föra fram ett eventuellt lagstiftningsförslag om direktvaldakommundelsråd, så att en lagstiftning därom kan tillämpas vid val avde kommuner som så önskar. Ang. kommunin delningen m. m. Ang. kommunindelningen m. m. Om jag inte missförstod ansåg även han att degenomförda kommunindelningsreformerna varit nödvändiga, även om han sade att dekunde ha skett med ett bättra handlag. Mot den bakgrunden anser jag det fögakonstruktivt att fortsätta den här diskussionen om kommunindelningsreformen. Vihar beslutat om en kommunindelningsreform, som är praktiskt taget heltgenomförd, och dess resultat kommer säkerligen att bestå. Det är därförbetydligt mer konstruktivt att göra som jag tyckte Uerr var beredd attgöra, nämUgen diskutera hur vi skall ta till vara 1962 årskommunindelnings-reforms fördelar och gemensamt försöka neutralisera denackdelar reformen kan innebära. Det är inget tvivel om att den senastekommunindelningsreformen innebär stora chanser till förbättringar för denkommunala demokratin. Vetenskapliga utredningar visar detta. Vi har fått enlivligare debatt i de politiska partierna, vi har fått en bättre pressbevakningosv. Men kommunindelningsreformen innebär också risker för denkommunala demokratin. har pekat på att antalet förtroendemänsjunkit kraftigt till följd av indelningsreformen. Vi behöver inte föra någondiskus-sion om de rätta siffrorna. Vi kan vara överens om att det föreligger enbetydande minskning av antalet förtroendemän som är praktiskt verksamma ikommunalt arbete. Det tycker jag är en nackdel av indelningsreformen, och denhar bl. a. tUl föUd att medborgarnas kontakter med de kommunalaförtroendemännen blivit färre .