prot · FX0944 · 1974-12-31 00:00:00 — Förhandlingarna leddes tUl en början av fru tredje vicetalmannen. § 1 Föredrogs betänkanden Nr 1 med anledning av propositionen 1974:1 i vad avseranslag för /75 tUl UtbUdningsdepartementet samt tUl utbildninginom kulturområdet jämte motion Nr 2 med anledning av propositionen 1974:1 i vad avseranslag för /75 tUl länsskolnämndema m. m. jämte motioner Kammaren biföll vad utskottet i dessa betänkandenhemstäUt. Anslag till pedagogiskt utvecklingsarbete inotn skolväsendet § 2Anslag till pedagogiskt utvecklingsarbete inom skolväsendet Föredrogs UtbUdningsutskottetsbetänkande nr 3 med anledning av propositionen 1974:1 i vad avser anslag /75 till pedagogiskt utvecklingsarbete inom skolväsendet jämtemotioner. I propositionen 1974:1 bUaga 10(UtbUdningsdepartementet) hade Kungl. Maj:t under punkten D 8 (s. 125-128)föreslagit att till Pedagogiskt utvecklingsarbete inom skolväsendetför /75 anvisa ett reservationsanslag av . I detta sammanhang hade behandlats motionema 1974:737 av i m. fl. (s) varihemställts att som sin mening uttalade att av skolan initieradpraktisk yrkesorientering och praktik borde utformas så att kontaktovillkoriigen etablerades med den fackliga organisation som verkade inom detområdet där eleven skulle delges insikter, 1 974:742av m. fl. (c) samt 1974:773av m. fl. (s). 1. att riksdagentill Pedagogiskt utvecklingsarbete inom skolväsendet för /75anvisade ett reservationsanslag av , 2. att riksdagenskulle avslå motionen 1974:773, 3. att riksdagenskulle avslå motionen 1974:737, 4. att riksdagenskulle avslå motionen 1974:742. Anslag tiU pedagogiskt utvecklingsarbete inom skolväsendet HerrSÖRENSON (s); I motionen 773 vUl vi aktualisera ettpedagogiskt utvecklingsarbete, som syftar tiU att öka kunskaperna om de mål ochmedel som kan tänkas relaterade till arbetarklass och utbildning. I vidaremening söker vi närma oss problem om utbildning, kunskap och begåvning eller intelligenssom dynamiska begrepp, vilka är föremål för påverkan och utveckling liksom alltannat omkring oss. har givit denna motion en ganskakraftfuU. genomarbetning, och det skulle kanske mot bakgrunden härav intebehöva sägas mycket mera om den, om inte utskottet, när det kommer tUl slutetav sitt betänkande, likväl beslutar sig för att avstyrka motionen. Jag villdärför ta tillfället i akt att ytterligare belysa de problem som vi har försöktlyfta fram genom denna motion. Mycket tidigt uppfattades begåvning och intelligens somrelativt statiska begrepp knutna till biologiska faktorer. Det ansågs att visåsom nyfödda förde med oss in i livet en uppsättning anlag, och dessa anlagbestämde en gång för alla både färdväg och gränser för individens utveckling.Därav följde gärna att ekonomisk och social framgång framstod som ett bevis förgoda medfödda anlag, medan å andra sidan misslyckanden ansågs härledda urmindre goda anlag. Naturen själv gjordes ansvarig för individernas relativa framgångareller motgångar i samhälle och socialt liv. En primitiv darvinistisk tolkningföljer även i modern tid detta mönster. Vid sidan om äldre, alltjämt kvardröjande föreställningarom begåvning som statiskt begrepp eller som något som påverkas och utfälls iprimitiva konkurrensrelationer i socialt och ekonomiskt liv växer det framforskningsbelysta föreställningar om begåvning och intelligens som merkomplicerade och påverkansbara faktorer med starka kopplingar till förlopp ochutveckling i hela den ekonomiska och sociala strukturen omkring oss. Inompedagogiken vUl jag här gärna nämna forskare som och , vilka uträttat ett kraftfullt pionjärarbete. Problem som sammanhängermed barns och ungdomars svårigheter genom sociala relationer har också GustavJonsson redovisat mycket kraftfullt i sin avhandling 1967. Inom allmänna skolstyrelse, där jag har haftförmånen att arbeta , har gjorts fortlöpandegranskning av utfallet mätt över betyg vid de olika rektorsområdena i minhemstad, . Från och med /73 kunde läroplan 69 förgrundskolan genomföras helt där. Vid de standard-och skolmognadsprov som dågenomfördes påvisades en förbluffande samstämmighet mellan "goda"prestationer och socialgruppstUlhörighet mätt över boendesegregationen. Redanvid skolmognadsproven påvisades en spännvidd från 0,9 procentunder gränsvärdet 29 poäng i ett av de väletablerade familjernas villaområdemot i ett av ytterområdena med bostäder i nyproduktionen, ivilka de bättre situerade av välkända skäl inte har "råd" att bo.Denna tendens återfinns sedan på de relativa nivåerna vid standardproven itredje respektive sjätte årskurserna. I det förra rektorsområdet nådde barnenmedelbetyget 2,32 i svenska i årskurs 3 och 2,66 i årskurs 6 mot 3,3 respektive3,4 i det Delprovens samtliga komponenter från läsförståelse till geometri ochmatematisk text följde i stort sett samma mönster. Året därpå, dvs. /74 följdes proven upp pågrundskolans högstadium inför intagningen tUl gymnasieskolan. I niondeårskursen föll också här samma mönster ut. Mätt över den femgradiga betygskalanfördelade sig betygen i det "bästa" villaområdet över3 poäng i medelbetyg mot i ett av de nyare bostadsområdena iytterstaden med ett stort inslag av industriarbetare och invandrare. I detförra området gick följdriktigt över till gymnasieskolan motbara i det . Det behöver här knappast sägas ut att ungdomarnafrån det förra området huvudsakligen gick till tre-, fyra- eller tvåårigateoretiska linjer i gymnasiet, medan ur den senare gruppen huvuddelen gick tilltvåårig yrkesinriktad linje respektive fackskola. Miljöerna och i vidare mening den sociala strukturenfortsätter att reproducera samhällets behov av klassindelad arbetskraft för ettnäringsliv i vUket specialiseringen och produktionsförhållandena alltfort medtröstlös monotoni vidmakthåller segregeringen i samhället. Så som materialetstatistiskt påvisas från har det tidigare framlagts forskningsmässigtav och andra i vårt land. Förhållandet torde vara relativtentydigt i likvärdiga industriella tätorter över hela riket. De tre-och fyraåriga teoretiska linjerna är högbetygslinjer, och de direktyrkesinriktade tvååriga gymnasielinjerna blir såsom kompetensreglernautformats lågbetygslinjer. VUka konsekvenser får en utbUdning som bedrivs efterdetta mönster för den enskilde och vilka effekter får detta för samhället ochdess utveckling? En gång, kanske eller de närmaste decenniernadärefter, fastställdes nuvarande selektionsprincip av ett fattigt samhälle påväg in i industrialismen som produktionsform. Då hade vi varken råd attutbilda av svenska folket till nivån över folkskolan eller objektivt sett mot bakgrunden av de rådande produktionsförhållandena behov av mer utbUdningssubstans i populationen. Vad som då framställdes som vetenskapligt sant ellerriktigt var att i stort sett kanske maximalt av befolkningen kundeintellektuellt klara en realskola, kanske en gymnasieskola ochdäröver kanske eller mindre utbildning på universitets- ochhögskolenivå. Låt mig kort granska vad jag försökte säga.Konstaterandet innebär inte ett erkännande av att vi inte skulle ha kunnatanlägga ett annat utbildningsmönster men att mönstret utformades inom ramen fördet dåvarande klassamhället. I befolkningen fanns potentiella möjligheter attutveckla begåvning och intellektuella färdigheter långt utöver de ramar som dåfastställdes, men den tidens överklass kunde utveckla egna utbildningseffekter,kopplade till färdigheter relevanta för framgång i den historiska situation somförelåg. Detta innebar inte att deras privilegier accepterades men att degaranterades genom fattigdomen, utslagningen, okunnigheten, arbetslösheten ochdet ojämlika människovärdet, som alltsammans återfanns bland deunderprivilegierade i arbetarklassen och som tvang denna till underkastelse ochfunktionell lydnad i näringsliv och samhälle. Anslag till pedagogiskt utvecklingsarbete inom skolväsendet Anslag tiUpedagogiskt utvecklingsarbete inom skolväsendet ter sig denna urvalsprincip förlegad. Bakom den stårde klassföreställningar som jag sökte beskriva kortfattat och antydningsvis imotionen. Låt mig nu försöka fördjupa analysen. Dagens liige är ett annat än sekelskiftets och de därefternärmast följande decenniernas. Vi arbetar inte längre i industrin med lågteknologiutan i alltmer komplicerade produktionsprocesser, som för att vidmakthållasoch utvecklas kräver kunskaper och initiativ långt utanför de gränser fördeltagande och aktivitet som sattes vid industrisamhällets begynnelse. Dekompetensregler utskottet talar om på s. 2 i betänkandet i samband med övergångfrån gymnasieskola till eftergymnasial utbildning blir därför snarare etthinder än en garanti för vidareutveckling av näringsliv och samhälle. Det ärdärför att hoppas att den nu tillsatta kompetenskommittén finner nyaurvalsregler, som på ett mer tidsenligt sätt svarar mot våra behov. Än mindre svarar skolan och arbetet inom den mot de kravpå personlighetsutveckling till fria, självständiga och harmoniska individermed förmåga att samverka, att uppleva solidaritet och ansvarskänsla iförhållande till andra människor och samhället i vidare mening, som uppställtssom politiska mål och inskrivits i läroplanerna för grundskola och' gymnasium.Kraven är uttryck för de motsättningar som råder i samhället, men att kravenåterfinns i läroplanerna innebär inte att de har förverkligats. Redan uttryck som att "skolans verksamhet inriktas påatt varje enskild elev skall få tillvarata sina anlag och möjligheter och finnastudievägar och arbetssätt som främjar den personliga utvecklingen" döljermotsättningar. Om man inser utbildningens och den totala samhällsstrukturensbetydelse och tillmäter dem effekter, så följer därav att de också är i ståndatt producera anlagen som sådana. Anlagen är inte en gång för alla givna ochstatiska. Det vi upplever som anlag är i stället en produkt av de spelreglerstrukturen uppställer. Låt mig exemplifiera. Om överklassen i ett visst utvecklingsskede blir i ståndatt ställa regler för urval från folkskola till gymnasium och senare tiUeftergymnasial UtbUdning och utvecklar ett skolsystem som medvetet syftar tillatt leda fram elever till kunskaper som är lämpliga med hänsyn till dessaurvalsregler, då kommer detta i sig att leda fram till en komprimering av ettbegränsat antal färdigheter ur en från början betydligt rikare uppsättningpotentiella möjligheter eller "anlag". Man får som slutproduktbeställda anlag, som därefter blir bevis för att de som utbildats tillkompetens för samhällets ledning också från början haft de rätta anlagen. Manförväxlar orsak och verkan. Till synes av en tillfällighet råkar sedan allaeller flertalet med de "rätta" anlagen komma från överklassen ochde som inte kommer därifrån men ändå lyckats "förvärva" anlagen blirså småningom upptagna i medel- och överklasskikten. Så vidmakthåller systemetsin existens. Bland de moderna forskare som ägnat sig åt studiet av deprocesser jag kortfattat försökt beskriva vill jag gärna referera till BasilBernstein. I likhet med andra strukturalister ser han intelligens mera som ensocial uppfinning än som en social upptäckt tagen i förnuftig användning avsamhället. Som uppfinning har det vi hanterar som intelligens i form av beställdaanlag, främst då vad jag i motionen beskrivit som skräddarsydd av och föröverklassens behov genom dess värderingar och språk, blivit ett verktyg ihänderna på denna överklass. Sedd ur denna Bernsteinska synvinkel blirförhållandet mellan "dumma" och "intelligenta" ett mermångtydigt förhåUande. De senare har lyckats utrusta sig med en analytiskbegreppsapparat och funktionsmodell för abstrakt tänkande, som i ett visstskede av teknisk-ekonomisk utveckling blev effektiv för dem som klass - menockså för samhället som helhet. De förra saknar denna apparat men fungerargenom andra färdigheter och med ett annat, mera konkret språkbruk. Skolan i dagarbetar fortfarande med de senares metoder och språkbruk. Därigenom stöts deförra ut. Skolan är helt enkelt inte arbetarklassens skola. Också i svensk pedagogisk forskning, en forskning som idjupare mening rör kunskapskritik och möjUghet till relevant verklighetsuppfattning,närmar man sig dessa problem. Jag viU här gärna nämna professor en av hans assistenter, , i . Om syn sägerden senare med instämmande, att "fenomenet intelligens är ur dennasynvinkel både ett instrument för utveckling och en produkt av utvecklingen.Som instrument för utveckling har den genererat" frambringat "teorier och kunskapsmängder, som omskapat levnadsförhållanden och ställtkrav på nya anpassningsbeteenden, vilka lett till att urvalsmekanismen fått nyadomäner att operera på. Nya egenskapskonstellationer har därigenom erhållit ettöverlevelse- och anpassningsvärde och blivit involverade i enutveckUngsprocess, som inneburit en förändring av produkten." Jag har kraftigt betonat positiva egenskaper i denfunktionsmodell för tänkande och intelligens som historiskt gällt och sombetingat utvecklingen här i vår marknadsekonomi, i vårt land och kanske ivästerlandet som helhet. Låt mig nu kort granska vilka de negativa effekternakan tänkas vara. Den aktuella modeUen har som grundelement inlärningsprocesseri riktning mot logiskt abstrakta kategorier. Det är en inlärningsmodell somfungerar bra i tekniska och materiella processer och som har gett utmärktaresultat i den riktningen. De risker som följer med metoden är att den gliderfrån människan till tingen och att den mänskliga dimensionen upplöses. Närdenna materiella, ekonomiska och tingsliga syn fångar in samhället som helhetoch synen färgar totaliteten av sociala kategorier är vi illa ute. Då kan detbh fråga om en intelligens med dragning åt stupiditet. Om denna ledande metodvidare genom överklassens dominans och kraftfulla agerande tillåts färgaadministration, lagstiftning, produktionsteknisk och samhällsteknisk planeringriskerar vi avhumanisering. Jag har försökt påvisa att den kraftfullt färgarskola och utbildning, som är centrala element i utformandet av en strategi församhället och dess struktur. Överklassens språk blir vetenskapens och det abstraktatänkandets språk. Därigenom utövas ett kraftigt tryck på alla som genom kommunikationsöker delta i beslutsprocesser, även på oss riksdagsmän. Låt mig läsa upp någrameningar ur en aktuell bok, skriven av en forskare som stöder de tankar jagsjälv sökt utveckla här. Men hans språk blir lika 8 protokoll 1974. Anslag tiU pedagogiskt utvecklingsarbete inom skolväsendet Anslag tiUpedagogiskt utvecklingsarbete inom skolväsendet abstraktoch vetenskapsbetonat, dvs. kommunikationshindrande utanför överklassen, somhela den tendens han vUl attackera. Han säger: "Piaget betecknarslutstadiet som de formella operationernas stadium skilt från det ursprungligasensorimotoriska agerandet. Parsons universalism representerar den högautvecklingsnivån i motsats till partikularism. ser den slutligautvecklingsnivån i termer av realitetsförankrat beteende skilt från detlustdirigerande beteendet. polariserar det vetenskapliga tänkandetshierarkiska organisation från det primitiva thinking in complexis." Så kan alltså saker uttryckas så måste kanske idéeruttryckas på det språk som gäller i det svenska samhället för forskning,vetenskap och kommunikation mellan människor i överklass. Men det är ett språksom vänder taggarna utåt och som hindrar en bred samhällskommunikation. Och det andra språket, arbetarklassens språk, vilka ärdess begränsningar och förtjänster? Uppenbarligen finns det ett sådant språkparallellt med den fanktionsmodell i abstrakta kategorier som jag söktebeskriva. Detta språk kan då tänkas ligga närmare vardagsverkligheten ochkonkret fungera i praktiska sammanhang och som ett språk mellan människor isociala relationer. Utan att laborera med språk på skilda nivåer - högt ellerlågt blir inga riktiga begrepp i dessa sammanhang -kan man anta att detta språkfungerar bra mellan människor medan det förra språket fungerar itingsliga-instrumentella riktningar. Låt mig exemplifiera detta med en dikt av en åländskfiskare, , som gett ut några diktsamlingar. Hans språkfungerar bra mellan människor utan att därför tappa i skärpa. Han säger i endikt: "I dimman vid Tigrunden kastade viut trålen. med 2 x200 hästkrafter. Men bara iradarn såg vi kobbarna och deandra båtarna. Påekolodet tuschades små svarta ochmåsarna i kölvattnet bekräftade. När vi stoppade och spelade in, blev det andra tag. Ensilvendt jättepåse vällde upp som en driva längs båten. Men elva ton strömming är ingen poesi. och knogar vitnade kring skyffelskaftet. Elva tonströmming till minkmat görskyfflarna och lådorna ännu tyngre. kastar viigen trålen vid Tigrunden." Här uttrycks komplicerade mänskligarelationer och sammanhang på ett enkelt och klart, vardagsnära språk. Också , framstigen direkt ur arbetarklassen,har dragit fram verkligheten bl. a. i sina dikter Sotfragment på ett likartatsätt. Arbetarklassen med sina värderingar och sitt språk finnshär. Vad jag försökt säga är att vi kan fortsätta att gå i enriktning och med en tongivande inteUigensmodell som vi samhällsmässigt kommeratt få betala ett växande pris för. Intelligens i den tappning vi nu känner den-och som den eftersträvas eller modelleras genom vår skola är en produkt avoss, inte av naturen. , den gamle fine humanisten, ligger väl intei sina arbeten helt pä den framskjutna teoretiska nivå jag försökt påvisa hosen . Men han säger några väsentliga ord om den ständigt aktuelladebatten kring arv och miljö, nu återigen upptagen mellan ,professorn, och i en liten bok som denne har utgivit :"Ser man närmare efter på alla kulturskapares utveckling så finner manatt såväl arvsanlag som färdig miljöstruktur är material. Naturenger bara materialet. Målet för någon slags verksamhet känner inte detbiologiska arvet till. Det är individens sak att forma målet." Kan någon biolog utsäga vUket biologiskt arv, vilketgenetiskt arv, som konstituerar sådana samverkansbegrepp som solidaritet,vänlighet, medmänsklighet? Jag tror inte det. Jag skulle vilja tillägga att det är politikernas sak attutveckla samhället så att alla ges möjlighet att forma sina jämställda mål. Detkan vi inte . Inte genom skolan och inte i näringslivet heller. Men någrafå kan det bättre än andra genom den skola vi har. Och dessa några fås framgångär nu som tidigare ett hinder för de mångas utveckling och framgång - ochkommer att så förbli tills vi har fört undan orättvisorna. Efter detta borde jag logiskt yrka bifall till min motion.Men min kännedom om den här kammarens arbetssätt och sammansättning säger migatt jag inte vinner särskilt mycket med det. Jag nöjer mig aUtså med att uttaladen förhoppningen att någon i departementet lyssnar på mig och i komniandebudgetarbete tar upp mer pengar och ger direktiv i den riktning som motionenpekar på. Vågar man också hoppas att några ledande personligheter i SÖ riktaren större del av de 26 miljonerna som finns angivna till pedagogisktforsknings- och utvecklingsarbete just till arbete i sociala kategorier. 1 såfall finns det mera substans i det material gav ut den 9 november 1973under projektnamnet D 1: Progress Report and Proposals for Future Work, än exempelvisi det DUST-projekt som utskottet har pekat på. Vi arbetar nu eljest med II mUjarder kronor över utbildningsdepartementet.Ingenting skuUe glädja mig mer än att de pengarna på ett riktigare sätt kundegöra alla barn och ungdomar delaktiga i det som utsäges i första paragrafen avvår skollag; "Den genom samhällets försorg bedrivna undervisningenav barn och ungdom har till syfte att meddela eleverna kunskaper och öva deras Anslag till pedagogiskt utvecklingsarbete inom skolväsendet Anslag till pedagogiskt utvecklingsarbete inom skolväsendet färdighetersamt att i samarbete med hemmen främja elevernas utveckling tUl harmoniskamänniskor och till dugliga och ansvarskännande samhällsmedlemmar." I detta anförande instämde herrBergqvist (s) och i (s). i (s): Motionen 737 tar upp en angelägen fackligfråga, och flertalet av de socialdemokrater som skrivit under den har en starkfacklig förankring. Vårt önskemål är att informationen i skolan i fackligafrågor skaU förbättras. betänkande är ytterst summariskt.Man hänvisar tUl att SÖ efter påstötningar från LO tillsatt en arbetsgrupp.Utbildningsutskottet avstår från att ha någon egen uppfattning i frågan. Vi konstaterar i motionen att de välmenande intentionernanär det gäUer att ge eleverna grundläggande kunskaper om arbetsmarknaden och defackliga organisationerna ofta dribblas bort vid uppläggningen avundervisningen. De uttalanden som gjorts om värdet av att företrädare förfackliga organisationer medverkar i undervisningen i dessa frågor har man imånga skolor helt enkelt struntat i. Resultatet blir att flertalet ungdomar,när de lämnar skolan och går ut på arbetsmarknaden, vet mycket litet om defackliga organisationerna och den fackliga verksamheten. Låt migbara ta ett exempel från den praktiska verkligheten. ombudsman i berättari en tidningsintervju att fackliga informatörer nekas komma in på ettflertal skolor i länet. Många rektorer säger nej och motiverar det med att deinte vUl ha någon "politisk propaganda" i skolan! säger: "Vi har mött motstånd från flera håll.Det är studierektorerna som ensamma bestämmer vilka organisationer som ska fåkomma till tals. Tydligen är det så att de uppfattar våra böcker somtendensiösa medan materialet från anses varaobjektivt." Och han fortsätter: "Vi ser mycket allvarligt på dethär. Skoleleverna har ofta mycket dåliga kunskaper i fackliga frågor. De endasom tjänar på detta är arbetsgivarna." Det är ingen svårighet att finna rader av fackligaförtroendemän från andra håll i landet som kan bekräfta erfarenheter. Det är denna verklighet som är bakgrunden till att LOskrivit till SÖ och begärt nya riktlinjer för samverkan mellan skola ocharbetsliv. betänkande ger intrycket att maninte vill ta ställning. Det är tydligen någon form av opartiskhet man försökerslå vakt om. Men vUket behov av kunskaper om arbetslivet har ungdomarna när delämnar skolan? De allra flesta kan klara sig bra utan kunskaper om Arbetsgivareföreningensargument. Däremot har de stort behov av praktiska och konkreta kunskaper om defackliga organisationerna. Det är ju ändå som löntagare som nästan alla träderut på arbetsmarknaden. Därförmenar vi motionärer att man borde utnyttja den av skolan initieradepraktiska yrkesorienteringen och praktiken för att öka elevernas kunskaper omde fackliga organisationerna och deras verksamhet. Jag yrkar bifalltill motionen 737. I detta anförande instämde fmHansson, herrar och , fm i Kumla samt herrarHaglund, i , i och (samtliga s). i (c); Jag lyssnade på ganska långaanförande i anledning av den av honom väckta motionen 773, som behandlas i ettenhälligt utskottsbetänkande. Han sade att vår skola inte är arbetarklassensskola. Det är rätt underligt, , att de socialdemokratiskautbUdningsministrarna inte har haft någon som helst kontakt medarbetarklassen! Får jag försöka återföra tUl en litet meraverklighetsnära kontakt med skolan. säger att han vUl åstadkommajämlikhet i utbUdningen. En sådan strävan är ingen nyhet. Redan 1940-taletsskolutredningar hade bl. a. detta som en av sina främsta huvudmålsättningar. Trots att tankegångarna i denna motion ligger fjärran itiden har utskottet ändå, som själv kunde konstatera, behandlatmotionen ingående. Jag skall bortse från en del egendomligheter i den och vUlbara erinra om att vi med den nioåriga obligatoriska skolan har fått denstörsta breddningen av folkundervisningen i detta land. talar här om "överklassensutbildning", osv. Det verkar som om inte har följt vad somhänt på skolreformernas område . Vi har också fåttgymnasiereformen som ett led i strävandena att skapa jämlikhet. Fattade jagherr rätt när han talade om skillnaderna mellan de teoretiska ochpraktiska linjerna i gymnasieskolan? Jag är rätt övertygad om, ,att de som läser en praktisk linje på yrkesskolan och får en godyrkesutbildning kan leva lika lyckliga som de som går en akademisk studieväg.Vi har som inträdesvillkor tUl den högre utbUdningen även fått meriteringengenom yrkeserfarenhet osv.