prot · FX0994 · 1974-12-31 00:00:00 — I detta sammanhang bör också framhållas vikten av godarelationer mellan myndigheter och markägare samt övriga som berörs av enmarkanskaffning. Viktigt för markägares och övrig ortsbefolknings reaktion ärdet sätt på vilket planerna bekantgörs." Jag upprepar detta sista: "Viktigt för markägares ochövrig ortsbefolknings reaktion är det sätt på vilket planernabekantgörs." Jag kan inte se något skäl till att dessa principer inteskulle gälla för människorna i Sågebackenområdet norr om . Den begärdautredningen bör gå före fullföljandet av , för människorsskull men också för försvarets skull. Vissa organisationsfrågor m. m. rörande försvaret Vissa organisationsfrågor m. m. rörandeförsvaret Med den motiveringen, herr talman, yrkar jag avslag påutskottets förslag under punkten 3 i vad avser förvärv av mark för skjutfältför I 17 i och därmed bifall tUl de sammanfallande yrkandena imotionen 1789 punkt 2, motionen 1790 punkt 1 samt motionen 1805. Må det tillåtas mig att först som sist fågöra en kraftig erinran mot det sätt på vilket pläderingen skett och sker fören utflyttning av S 1 och Fo 47/48 från . Som utskottets ordföranderedan har påpekat bygger utskottets majoritetsförslag i ett par väsentligahänseenden på felaktiga premisser, och den regionalpolitiska bedömningen ledersåvitt jag kan förstå till ytterst tvivelaktiga slutsatser. Jag viU gärna utgåfrån att utskottet har handlat i god tro. Å andra sidan kan utskottet intekomma ifrån ansvaret att alltför okritiskt och lättvindigt -och utan hänsyn tUlgjorda invändningar - ha accepterat departementets och departementschefensuppgifter och ställningstaganden. Alltifrån den tidpunkt då försvaretsfredsorganisationsutredning började arbeta med Uppsalaproblematiken, närmarebestämt 1967, och fram tUl det senaste årsskiftet hade jag i min egenskap avkommunstyrelseordförande i ett betydande ansvar för S 1-fråganskommunala behandling. Jag har med andra ord haft många kontakter med FFU.snuvarande ordförande i , som senare kommer attföreträda utskottet, liksom med hans företrädare samt självfallet också medutredningen i övrigt och försvarets fastighetsnämnd. Jag har fattat sakläget påföljande sätt. Gjorda organisationsutredningar och lagda förslag ianledning därav har ytterst syftat till att nedbringa försvarskostnaderna.Därvid har ansetts att i första hand sådana utgifts- och kostnadsbesparandeorganisationsförändringar bör komma till stånd som motiveras avregionalpolitiska skäl och det civila trycket på militär mark. Jag bortser isammanhanget från de självklara militära hänsynen till de operativa kraven. Hur appliceras nu denna mall på Uppsalaförhållandena? Ja,i mitten och intensifierade vi i ettgeneralplanearbete, som på ett naturligt sätt behandlade även de militäramarkfrågorna. En framskrivning av de expansiva trenderna i Uppsalaområdetvisade på vissa markkonflikter, bl. a. med avseende på en planerad utbyggnad avAkademiska sjukhuset, en vägdragning i gränsen till S 1 :s kasernområde samtett önskemål om användning av ett övningsfält till allmänt strövområde. Underförutsättning av kommunalekonomisk och regionalpolitisk balans redovisadesdärför i den s. k. Generalplan 69 en planperiod efter 1980, som räknade medeventualiteten att AUS, arméns underofficersskola, och S 1 inte skulle liggakvar på nuvarande plats. Generalplan 69 antogs aldrig av fullmäktige utan ladestill grund för det fortsatta översiktliga planarbetet. träffades en överenskommelse mellandrätselkammaren och försvarets fastighetsnämnd om den civila och militäraanvändningen av det nämnda övningsområdet. På samma sätt möttes man under handi samförstånd beträffande utflyttningen av AUS, nuvarande AKS. vägdragningenkan av allt att döma komma till stånd utan att verksamheten vid S 1 äventyras.Det var emellertid den allmänt kärva kommunalekonomiska utvecklingen och de avriksdagen fastslagna regionalpolitiska riktlinjerna som radikalt kom attförändra planeringsläget. Den kompensation för AUS.s och S I :s flyttning sommed utgångspunkt expansiva syntes både möjlig ochnaturlig blev i ett tag en betydande osäkerhetsfaktor. Det är mot denna bakgrund man skall se de många officiellaskrivelser som vi avgivit från fullmäktige och kommunstyrelse,i vilka vi framhållit att kommunen bedriver såvälden översiktliga planeringen som detaljplaneringen på ett sådant sätt attförsvarets berörda förläggnings- och övningsområden i huvudsak kan bibehållasoförändrade under en skälig avskrivningstid för oundgängligen aktueUa störrenyinvesteringar, dvs. i varje fall fram till inemot . Kommunen har ocksåentydigt framhållit att den ej - i motsats tUl vad som bl. a. antyddes iArvidsjaursärendet är beredd att inköpa S 1 :s kaserner eller övningsområden. Jag vill alltså än en gång, herr talman, med eftertryckframhålla att bUden av ett med utomordentligt trängande ochkompromisslös markkonkurrens mellan S 1 och de civila intressena är felaktig. Hur förhåUer det sig då med besparingseffekten vid enflyttning av S I till ? På ett högst anmärkningsvärt sätt förbigårutskottet denna fråga med tystnad. Sedan utskottet konstaterat attstörningsfrågan med ett omlokaliserat S 1 till en plats från televerketscentrala mottagningsstation i på ett nöjaktigt sätt kan , hävdarman frankt att det "i övrigt inte tillkommit några omständigheter somföranleder utskottet att hysa annan uppfattning än försvarsutskottet vidbehandlingen av frågan vid riksdag". Som visats både under hand och i vår motion 1804 harmärkliga räkneoperationer företagits för att leda i bevis att enbesparingseffekt verkligen föreligger. På investeringssidan och i denstatsfinansiella kalkylen jämförs icke jämförbara belopp, och i densamhällsekonomiska kalkylen tas inte alla poster med. Efter anlitande avekonomisk expertis vid bl. a. universitets nationalekonomiskainstitution har vi funnit att investeringskostnaderna i nuvärde förEnköpingsarrangemanget med överstiger motsvarandekostnader för ett S I som ligger kvar i . I propositionen både i den1973 och i den som är aktuell har man genom att jämföra nuvärdet iEnköping med det faktiska, totala värdet för fått fram en skillnad påinte till förmån för Enköpingsetableringen. Tillsaken hör att man då även tagit med AKS-investeringen på bortåt 20 miljonerkronor, som inte alls berör S I-flyttningen. Man jämför alltså en engångsinvestering i med eninvestering för resten av 1900-talet i . Det förvånar verkligen attutskottet inte med ett ord berör denna fråga. Man kan ha en annan uppfattningän jag har, men man borde i varie fall ha berört frågan. Menar verkligen utskottsmajoritetenatt en rättvisande kostnadsjämförelse ligger till grund föromlokaliseringsförslaget? Till yttermera visso visar en komplettstatsfinansiell kalkyl, där förutom kapitalkostnader och inbesparingar Vissa organisationsfrågor m.m. rörande försvaret Vissa organisationsfrågor m. m. rörande försvaret ocksåpersonalkostnader, kostnader för underhåll, bränsle, el, vatten m. m. finnsupptagna, kostnadsökningar på ca och besparingar kostnadsminskningar - på ca , allt i nuvärde och efter enreell ränta på . Kalkylen visar alltså på en statsfinansiell förlustom ca . På samma sätt som utskottets ordförande, vilketframgår av reservationen av honom och , har vi alltså funnit att ettomlokaliseringsbeslut i stället för kostnadsbesparingar med all sannolikhetkommer att leda till icke obetydliga kostnadsökningar. Till det anförda bör läggas den icke försumbara risken avatt störningarna med S I från centralamottagningsstation trots allt kommer att bli så stora att stationen i enframtid måste flyttas, självfallet innebärande betydande kostnader och andrasvårigheter. Såvida man nu inte tänker flytta S 1 ytterligare en gång! Varken mark- eller kostnadsaspekterna talarsålunda för en flyttning av S 1 till . Är det då måhända så attutskottets beslut styrts av regionalpolitiska överväganden? Det finns i detsammanhanget anledning att understryka att det inte föreligger något som helstmotsatsförhållande mellan och . I den mån mister P 1är det självklart att något annat måste sättas i stället. I vår motion nr 1804har vi anvisat hur detta skall ske. Då det gäller är situationen densamma. S 1 ochanslutande skolor representerar ett så väsentligt inslag i näringslivatt en utflyttning inte kan ske utan betydande konsekvenser. I flera omgångaroch i skilda sammanhang har kommunen för statsmakterna påpekatden näringslivsmässiga obalans som råder i kommunen. I beslut omregionalpolitiken anges som ett primärt centrum med inriktning på enväl differentierad arbetsmarknad. Som framgått, inte minst av eninterpellationsdebatt , initierad av , har enskrämmande låg andel industrisysselsatta endast 10 ä av det totalaantalet förvärvsarbetande. På arbetsmarknad intar den militäragarnisonen en viktig ställning mellan industrin, å ena sidan, och tjänste- ochservicesektoren i vanlig mening, å den andra. Under alla förhållanden kommer enutflyttning av S I med tillhörande enheter att innebära betydandesysselsättningsmäs-siga konsekvenser av strukturell natur. Vad har då utskottet att säga om detta problem? Medhänvisning till motionen 1780 av m. fl. säger man sig varainförstådd med oron för .sysselsättningen i . Något kryptiskt hänvisastill att man på ansvarigt håll är "väl medveten om att den fortsattaanvändningen av S I :s mark och byggnader har stor betydelse för Uppsalakommun". Utskottet förutsätter att skyndsamma åtgärder vidtas "isyfte att finna lämplig användning för marken och byggnaderna". Endast med en välvillig tolkning kan jag få utskottetsskrivning att täcka in nyckelproblemet. Det är självfallet inte användningen avmarken och byggnaderna som är den centrala frågan för kommunen utan spörsmåletom ersättning och tillskott av industri eller annan därmed jämförbar verksamhet - var den än skall föriäggas och finnas inom kommunen.Jag utgår givetvis från att det också är andemeningen i utskottets uttalande. Visserligen uttalade statsrådet i den nämndainterpellations-debatten - efter ett konstaterande av att det finns en regionalobalans inte bara i skogslänen utan också i områden av typ ochUppsala att regeringen är beredd att göra punktinsatser efter en prövningfrån fall till fall av vad som kan göras för att stimuleraindustrisysselsättningen i bl. Men hitintills har detfaktiskt stannat vid välvilliga deklarationer. Under valrörelsen hävdadedåvarande försvarsministern att en särskild utredning var pågång för att man skulle finna lämplig ersättning för de militära enheter .somnu föreslås flyttade från . Vid en förfrågning i departementet visade detsig att det varken då eller nu fanns eller finns någon utredning, och vårnuvarande försvarsminister närvarande här - verkade att blitagen på sängen då han ställdes inför samma fråga vid bl. a. enregionalradiointervju så sent som i . På en fråga omersättning för S 1 uttalade statsrådet då jag citerar från en utskrift:"Jag tror inte jag kan utlova någonting sådant att det kan finnas någonmilitär verksamhet som kan komma till som ersättning." Och på reporternsföljdfråga "Och ingen civil heller?" svarade statsrådet: "Detkänner jag inte till. Något sånt finns inte för dagen." Detta äruppenbarligen dagsläget. Som jag ser projektet, herr talman, om man nu villuttrycka det så: "P 1 ned och S 1 ut", är det fråga om ett stortvågspel med betydande insatser och i det närmaste obefintliga vinstchanser föralla parter. Låt mig bara till de anförda skälen mot en utflyttning av S 1dessutom få hänvisa tUl de stora nackdelar i övrigt som vi redovisat i vårmotion 1804 beträffande reducerad utbiklningseffekt och de ogynnsammavärnpliktssociala och personalpolitiska verkningarna av det föreslagnaarrangemanget. Utskottet har egentligen inte på en enda punkt bemöttgjorda invändningar. Jag kan inte frigöra mig från uppfattningen, att i bottenligger en för mig helt oförståelig inställning att S 1 skall flyttas till vagepris om än inte till , så dock till annan ort. Hur skall man annarsförklara den märkliga skrivningen betänkande att om "Enköpinginte kan komma i fråga som förläggningsort, bör förslaget avse annan ort iMellansverige"? Det är citerat direkt från utskottsbetänkandet. Det är ju ett helt häpnadsväckande uttalande. Den ytterstakonsekvensen är att S 1 skall flyttas, även om ingen markkonkurrensföreligger, ingen besparingseffekt uppkommer, ingen regionalpolitisk vinningkan ernås, inga positiva verkningar kan vinnas från utbildningssynpunkt och medhänsyn till de värnpliktssociala och personalpolitiska frågorna. Med andra ord:man är beredd att ta ett beslut om flyttning trots att en kostnads- ochnyttoanalys på alla punkter ger negativa värden och resultat. Jag tvekar inte att yrka bifalltill motionen 1804, i första hand innebärande att avslår förslagetatt flytta S 1 och Fo 47/48 till . Vissa organisationsfrågor m.m. rörande försvaret Vissa organisationsfrågor m. m. rörande försvaret I detta anförande instämde , (samtliga c). (vpk): Få lyckas så bra att få som de vill som demilitära myndigheterna. Krigsmakten är i långa stycken ett slags helig ko, somingenting får stå i vägen för. Krigsmakten har kommit att spela en allt störreroll i samhällslivet, inte minst inom ekonomin. Krigsmateriel dominerar denstatliga upphandlingen från det privata näringslivet. Personunioner mellanförsvarets olika instanser och storfinansens bolag blir allt vanligare. Så framträder ett mönster, ett mönster som går igen i destora affärer krigsmakten stått bakom : stridsvagn S,osv. Samma personer bereder och effektuerar beslut om försvaretsutveckling. Allt större delar av produktionen och viktiga storindustrier bUrberoende av militär upprustning. De vinner stora profiter ur denna, mensamtidigt pressar detta deras beroende fram fortsatt upprustning: krigsmaktensväller ut. Generalerna och det privata näringslivets pampar förenas av sammaintressen. Näst intill helt oberoende av den säkerhetspolitiska utvecklingen ivår del av världen ökas den svenska krigsmakten. Per person räknat skulleSverige vara det fjärde mest hotade landet i världen, om det funnes någonsamstämmighet mellan krigsrisk och upprustning. Detta faktum behöver barauttalas för att orimligheten i försvarspolitiken skall framgå. Det är mäktiga intressenter som står bakom kraven på attden svenska krigsmakten rustas upp, att den får allt modernare vapen, att denbehöver allt större områden att bedriva sina övningar på. Behovet avkrigsmaktens expansion ifrågasätts nästan aldrig av militären själv, avstorfinansen, av de statliga organ som administrerar försvaret och över huvudtaget inte av personer i maktposition i samhället. Hela detta mönster går igen när det gällerutvidgningen av I 17:s skjutfält. Militärens önskemål har i det fallet lotsatsfram utan att ha ifrågasatts i några samhällsinstanser. Och de människor somdirekt kommer i kläm lyssnar man knappast på. Som underiag till det beslut som nu skall fattaligger främst försvarsvänliga partsinlagor. I 17 har sagt sig vilja ha ettskjutfält i det s. k. Sågebackenområdet. I 17 anmäler detta behov till chefenför armén. Denne, som ju inte precis är motståndare till krigsmaktensexpansion, vidarebefordrar 1 17:s krav till försvarets fastighetsnämnd. Nämndenutreder frågan, med hjälp av I 17, och kommer fram till att chefens för arménhemställan är skälig. Lokala och andra civila instanser står inte emotmilitärens krav. Ärendet förs vidare till försvarsdepartementet. Där utarbetasen proposition på grundval av militärens önskningar. berederfrågan på ett sätt som börjar bli betecknande för detta utskott och tillstyrkerpropositionen. 22 gårdar berörs av det planeradeskjutfältet, i personer räknat rör det sig om över hundratalet. Det är 40 fastbosatta och 46 i fritidshus. Av dessagårdar bedrivs heltidsbruk på i runt tal 12 gårdar, deltidsbruk på 57gårdar, något beroende på hur man räknar, medan övriga gårdar främst brukas somfritidstomter. De gårdar, på vilka jordbruk bedrivs, måste betecknas somfamiljejordbruk. I de flesta fall tUlmäts skogsbruket stor roll för gårdarnasbärkraft. Det är några basuppgifter om det område, vUket vi nudiskuterar. Låt mig, herr talman, visa hur såväl propositionen som utskottetförvanskar dessa och andra fakta för att försvara militärapparatens intressen. I propositionen anförs att skjutfältsområdet beräknasomfatta mark, till stor del mossar och skogsmark. Markägarnaföreslog tidigare ett alternativ norr om det skjutfält militären vill ha. Dettaförklaras olämpligt därför att en del av området sägs utgöra "högproduktivoch välbelägen skogsmark". är det bara så att precis samma sak kananföras om det område mUitären vill ha. Man anförde vidare mot markägarnas förslag att vissa delarav det område de föreslog främst Tjuvemossen är av intresse från naturvårdssynpunkt.Men precis samma sak gäller om vissa delar av det område mUitären nu vUl ha.Områdena som kallas Höjdemossen, Bävedalen och Strykesten var avsedda somnaturreservat. Man anförde mot markägarnas förslag att det var ett områdesom var populärt för rörligt frUuftsliv. Men precis samma sak gäller omSågebacken. Markägarna inom Sågebacken tog emellertid hänsyn till sinagrannars inom det föreslagna området krav och ställde ett nytt alternativ tUldiskussion, det s. k. Näsetalternativet. Utskottet har inhämtat att"Näsetområdets lämplighet har studerats". Man har således inhämtat II7:s mening. I 17 påstår att Näsetområdet är mera kuperat men att det finnsmöjligheter att placera pansarvärnsbana i området. Men området påstås då avcivila myndigheter dvs. kommun vara alltför närbeläget ettfritidsområde, . Hade utskottet bemödat sig att redovisa litetmer för , kunde det ha meddelat dels att det finns en stor mossmark,som kallas Statutrud, som kan anses lämplig som pansarvärnsskjutbana, dels attI 17 redan äger mark i Näset och Sätesbo, dels att denmarkutvidgning som här ytterligare skulle fordras icke skulle behöva medföraolägenhet för någon bofast befolkning ingen skulle behöva flytta. Anläggandet av ett skjutfält inom Sågebacken fårmiljömässiga följder Och kommer att begränsa möjligheterna att nyttja detfritidsmarkom-räde som finns där. Det viktigaste är emellertid de socialaföljderna för trakten. Propositionen och försvarsutskottet påstår att desociala följderna av det planerade skjutfältet skulle bli mycket små. Såvälpropositionen som utskottet är på denna punkt direkt vilseledande. I utskottetsyttrande står det att skjutfältet "följer i huvudsak de fastighetsgränsersom är belägna närmast utanför riskområdet. Hela området utgör därmed ca 1 500ha." Och vidare heter det: "Endast ett fåtal fast bosatta personer är direktberörda av markanskaffningen." En eller fyra personer måste flytta,påstås det, och dessutom berörs markägare som "för ett skjutfält kannödgas avstå mark som helt eller delvis ingår i riskområdet". Ordet"fåtal" är inte entydigt. Som visats kan över 100-talet personer anses vara berörda av det Vissa organisationsfrågor m.m. rörande försvaret Vissa organisationsfrågor m. m. rörande försvaret Av dessa är majoriteten bofast. Påståendet att en eller fyrapersoner tvingas flytta är för det första oriktigt. Det är 11 till 17 personersom bor inom riskzonen och i något olika grad direkt och påtagligt berörs. Meninte bara de personer som utsätts för direkta risker kan tvingas flytta. Mångatorde också komma att tvingas att flytta av ekonomiska skäl. Påståendena att de av I 17 begärda områdena följerfastighetsgränser och att de bara skulle beröra ett fåtal av traktens jordägareär direkt falska. Enligt utskottet viU militären ha mark. De 22markägare som berörs och av vilka 19 icke vill sälja sin mark tUl kronan ägertUlsammans en areal om 1 . Observera att av dessa 1 768,17 hektarskall nu I 17, om utskottets hemställan bifalles, erhålla I . Detbetyder ju, att jordägarna sammanlagt får behålla mark. Var ochen inser att detta måste betyda ekonomisk ödeläggelse för bygden, och det anserjag att ledamöterna av försvarsutskottet borde ha insett. De som får sinhuvudsakliga utkomst av denna jord måste söka sig tUl andra näringar och måste,utom i något undantagsfall, upphöra med sitt jordbruk, åtminstone somförsörjningskälla. För I 17.S ledning gäller således frågan att man vill hastörre övningsområden på så bekvämt avstånd från sitt regemente som möjligt.Man står inför att kanske få nöja sig med ett alternativ som kostar litet mer.För lokalbefolkningen gäUer det däremot huruvida deras hembygd skall kunna levavidare eller ej. Det är så intressena står mot varandra. Det är tilldessa motstridiga intressen har att ta ställning. Skall krigsmaktenskortsiktiga intressen stödjas eller skall en bygd få leva vidare? Jag vUl sammanfatta. Militärapparaten fårvidgad makt i vårt land. Bakom upprustningen växelverkar storkapitalisternasvinstintressen, statsapparaten och militärledningen. Mot den bakgrunden måsteenligt vår uppfattning också den här behandlade skjutfältsfrågan ses. De utredningar som ligger till grund för det beslut somskall fattas är gjorda eller starkt påverkade av de militära myndigheterna ochderas intressen. Sakuppgifterna såväl i propositionen som i utskottsbetänkandetär inte bara bristfälliga utan på flera punkter direkt vilseledande. Utskottetsordförande borde begagna mycket små bokstäver, när han talar mot vårberättigade kritik i detta fall. Ingen övertygande argumentering harpresterats för att ett skjutfält skall ligga som föreslagits eller ens för attI 17 skulle behöva ett större skjutfält. Övertygande skäl talar emellertid motdet hela. Vi ger de människor som här slåss för sin trakt vårt stöd motmilitärmakten. Jag ber att få yrka bifall till vår motion1805, till motionen 1789, punkten 2, av m. fl. samt till motionen1790, punkten 1, av herrar i och Carlshamre, vilket innebäratt utskottets hemställan under punkten 3 avslås. Under detta anförande övertog herr andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. HerrGUSTAFSSON i (s): i Gäddvik har redogjort förpropositionens innehåU, så jag behöver inte gå in på det. Inom utskottet harstor enighet rått vid behandlingen av dessa frågor. Bara ett ärende har varitkontroversiellt och föranlett moderata samlingspartiet att reservera sig,nämligen lokaliseringen av S 1 och Fo 47/48. Reservanterna yrkar att upphäversitt beslut från om nedläggning av P I samt att S 1och Fo 47/48 får ligga kvar i . Jag vill erinra om att för mindre än ett halvårsedan beslöt att P 1 i skall läggas ned. Den proposition nr 135 somföregick detta riksdagsbeslut innehöll också ett förslag om att S 1 och Fo47/48 skall flyttas från tiU . Mitt under utskottsarbetetupptäckte att ett signalförband i kanske skulle störaradiostationen i , som ligger från regementet i . Detta hade inte anmälts tidigare, trots att lokaliseringenav S 1 utretts och remissbehandlats . Utskottet kunde dåsjälvfallet inte bortse från påpekande utan förordade ett uppskov medbeslutet om vart S I skuUe flytta, tills en teknisk undersökning hade gjortsbeträffande de befarade störningsriskerna på radiostationen i . Utskottet och uttalade emellertid att S 1 underalla förhållanden skulle flytta från . framhöll i sittanförande alldeles att utskottets betänkande från varhäpnadsväckande i detta avseende. Den kritiken återfaller inte enbart påutskottet utan på en stor majoritet av ledamöter. är den teletekniska utredningen klar, och om en delarrangemang vidtas beträffande viss materiel så går det att lokalisera S 1 tillEnköping. Vid riksdagsbehandlingen förklarades också detta vara detmest önskvärda alternativet. Jag skulle i den här diskussionen kunna göra det lätt förmig genom att konstatera att ingenting har inträffat under de fem och en halvmånader som gått sedan debatten rörande S I och I I fördes som geranledning att ändra det principiella uttalande då gjorde. Men jagskall väl ändå bemöta några påståenden som framförts här . Det talas så ofta numera om värnpliktssociala synpunkter.Vi hör alltid talas om detta i samband med att förbandsnedläggningarifrågasätts. Och man tycks bland de värnpliktssociala värderingarna lägga innärheten till det förband som man skall tjänstgöra vid.