prot · FX09127 · 1974-12-31 00:00:00 — Närdet gäller bedömningen av den europeiska säkerhelskonferensens resultat delarjag i stort sett utrikesministerns uppfattning. Jag tror alt vi skall varalitet försikliga med atl definitivt utdöma dess belydelse och dess resultat.Det kan ju vara värt att påminna om alt många av de frågor som säkerhetskonferensenursprungligen var avsedd all försöka lösa - bl. a. förhållandet mellan de bådatyska staterna - löstes på bilateral basis redan innan konferensen tog sinbörjan. Detär naturiigtvis beklagligt atl de svenska förslag som framlagts vid konferensenännu inte vunnit allmän anslutning. Särskilt gäller det de s. k.förtroendeskapande åtgärderna, något som ju också utrikesministern nämnde. Jagvill uttrycka den förhoppningen att konsekvent och kraftfulltfortsätter sina försök att åstadkomma resultat också på dessa områden. Inedruslningsförhandlingarna i har vi, som vi här hört nämnas, aktivtdeltagit och våra insatser har i varje fall inte gått spåriösl förbi. Samtidigtsom det finns anledning att notera det finns det lika slor, ja större,anledning att notera att del ännu är så mycket kvar att göra att vi inte förögonblicket får slå oss till ro med vad som uppnåtts. Detär lätt all föra fram pessimistiska tankegångar om nedrustning. Men man fårockså observera atl det är mycket svårt alt nå framsteg, och jag tycker att detär på sin plats - inte minst efter rätt pessimistiska ord omnedrustningen - alt framhålla alt det gjorts vissa framsteg som det vore fel altbeteckna som små; det är stora framsteg. Jag erinrar om förbudet mol testningovan jord av kärnvapen, om icke-spridningsavtalel och om avtalet att yttrerymden inklusive månen icke får användas för slridsändamäl. Jag erinrar vidareom förbudet mol massförstörelsevapen på havsbottnen. Vi har dessutomAntarklis-avtalel och för all nämna det mest betydelsefullasom skett . Det inger i varje fall någon optimism all man harkommit till dessa resultat. Supermakternasförsök all inom ramen för de s. k. SALT-överenskom-melserna sälta ett tak förruslningsnivån är givelvis positiva. Men del vore atl tura oss själva om vipåstod atl denna strävan skulle utgöra någon sorts garanti för fortsattavspänning och framtida nedrustning. Vi tvingas i stället konstatera atlupprustningen fortsätter. SALT-över-enskommelserna sätter fortfarande elt takvad beträffar kvantiteter, men det finns inga hinder för supermakterna all göraen kvalitativ upprustning, dvs. alt under det tak som finns yllertigareförbättra och - som del heler - förfina sina vapensystem. Denna sortsupprustning är kanske lika allvariig som den kvantitativa. Del var de s. k.SALT II som försökie sätta stopp också för den kvalitativaupprustningen, men SALT II blev i viktiga delar ett misslyckande. Ddfinns anledning att påminna om delta. Vi kan inte överiåia ål supermakternasjälva att göra upp i nedrustningsfrågan. Den saken har påpekats tidigare idenna deball fiera gånger. De små staternas säkerhet blir inte siörre av att supermakternakommer överens om hur mänga kärnslridsspetsar de skall ha. Den militärateknologin rasar vidare i oförfärat nit och i accelererande tempo. Den måstesättas under kontroll - under hård kontroll! Och den kontrollen kan baraåstadkommas genom internationell samverkan, genom den samverkan som Sverigeaktivt deltar i, t. ex. i i . Men del måstelika mycket vara en uppgift för de mindre slalerna i FN att öka trycket påsupermakterna, att åsladkomma konkreia resultat och atl få till stånd enverklig nedrustning. Upprustningenpä den konventionella sidan är ell hol mol världsfreden. Ett om möjligt änstörre hot är spridningsriskerna när del gäller kärnvapen. Kärntekniken ochdärmed kärnvapentekniken behärskas nu i teorin av en lång rad stater. Del harju påvisats att ytterligare ell tjugotal stater kan ha möjligheter att få framkärnvapen. Steget från teori titt praktik är inte långt - man måste säga tyvärr- i dessa sammanhang. Vi kan inte bortse ifrån atl slaler, som av olikaanledningar - med rätt eller orätt - känner sig hotade till sin existens, kanbesluta om all tillverka och i värsta fall också använda kärnvapen för all mötadel av dem upp- Det är denrealitet vi måste se i ögonen, och det är den verklighet vi med alla medel somstår till buds måsle försöka förhindra. Indienskärnvapensprängning var ödesdiger. Vad som förmådde till detta steg kanman spekulera i, men resultatet kan bli atl andra länder som inte harkärnvapen kan känna sig mera fria att skaffa sådana. Det är förvissoanmärkningsvärt att ett land som har funnit anledning att satsa sinamycket begränsade resurser på utveckling av kärnvapenteknik, när andra problembokstavligt talat står framför ögonen på varje indier och på hela väriden. moraliska aspekten är den indiska kärnvapensprängningen en ren utmaning.Men internationell moral är en sak, säkerhetspolitik tydligen en annan. Detär med största beklagande man konstaterar att fortfarande inte haraccepterat icke-spridningsavtalel. var en av de 51 signatärmakterna iFörenta nationerna och har således varit med i organisationen under hela dessexistens. Att man då ställer sig ulanför en så viktig konvention är bara attdjupt beklaga. Påsamma sätt beklagar jag att inte har anslutit sig lillicke-spridningsavtalel. Men jag kanske kan uttala en liten förhoppning om attfolkrepubliken , eftersom detta stora land inte har varit representerat iFörenta nationerna , i allt större utsträckning kan ansluta sigtitt internationella avlal om fred och säkerhet. Del är också min förhoppningatt i varje fall skall kunna ansluta sig till såvälicke-spridningsavtalel som titt tesiförbudet och en det andra viktiga avtal. Fråncenterns sida har vi det största förtroende för det arbete som lagls ner ochhela tiden pågår i . Riskerna för alt det indiska exemplet kan mana andranationer till efterföljd gör det angelägel att vårt arbete i nedrustningsfråganbedrivs med oförminskad intensitet pä alla internationella plattformar somerbjuds. får helt enkelt inte tillåtas atl bli större. Jagvill i detta sammanhang också ta upp en fråga, som vi inom ser på medstor oro. En fortsatt utbyggnad av kärnkraften för fredlig användning i storadelar av väriden är otvivelaktigt också ett steg på väg mol en spridning avkärntekniken, som kan leda till spridning av kärnvapen. I sittinterpellationssvar visade utrikesministern pä åtskilliga svårigheter i dettasammanhang. Om kontrollen genom försorg sade han: "Kontrollensyftar titt atl klariägga att klyvbart material används för fredliga syften,och således förhindra att stater framställer kärnladdningar i detfördolda." Hansade vidare att till buds stående medel måsle prövas för atl förhindraspridning av kärnvapen. Det instämmer jag helt i. Utrikesministerntillade, som svar på interpellation, atl han finner del angeläget"att åtgärder också vidtas för att öka del fysiska skyddet av nukleära anläggningaroch av del klyvbara materialet i lager eller under transport. Ökat skydd avnukleära anläggningar innebär att man kan minskasabotagerisker och förebygga stöld av klyvbara material." Slutligensade utrikesministern: "Av vad jag nu har sagt framgår attkärnkraftsutbyggnaden runt om i väriden kommer att ställa oss inför storaproblem. Kraftreaktorerna kommer att producera avsevärda mängder plutonium.Även om detta plutonium inte är detsamma som vapenplulonium torde det dockkunna användas för tillverkning av kärnladdningar." Jag instämmer i dettafall helt med utrikesministern. Detär så mycket mera förvånande att såväl moderater som socialdemokrater medsådan väldig iver arbetar för att vi inom vårt eget land skatt bygga utkärnkraften, trots att säkerhetsriskerna är mycket stora, trots all vi inte harlöst avfallsfrågan - problem som inger den allra största oro. De i vårt landoch andra länder som kräver en snabb utbyggnad av kärnkraften måste ha dessarisker för ögonen. Deras politik kan leda till att avtalet om icke-spridning avkärnvapen urholkas. En sådan utveckling måste också den förhindras. Det gör detdubbett angeläget atl, så alt säga, öppna en ny front när det gäller attbekämpa spridningen av kärnvapnen. Den nya fronten heter: Stopp för fortsattsnabb utveckling av kärnkraften - hårdare satsning på alternativa energikällorsom inte medför samma risker som kärnkraftsutbyggnaden. Möjligheternaatl koppla en snabb utbyggnad av kärnkraften till utvecklandet av kärnvapen äri dag sådana att de borde stämma såväl socialdemokrater som moderater och andrasom vill bygga ut kärnkraften titt eftertanke. Det går inte att komma ifråndetta samband. Om socialdemokrater och moderater vill driva fram en snabbutveckling av kärnkraften här i landet och, förmodar jag, inte har någrainvändningar mol alt en sådan ulbyggnad kommer till stånd internationellt - omSverige är framåt pä delta område kommer säkert andra tänder också att arbetaså mycket som möjligt på att få kärnkraften utbyggd - ja, då tycker jag detfinns anledning att de klargör hur de ser på detta samband och hur de tror altdet problem som sambandet innebär skall kunna bemästras. Detvar intressant att höra citera statssekreterare , där hon visade hur nära nog omöjligt det är att etablera någoneffektiv kontroll. anförande i övrigt var också sådani atl jagbara väntade mig att det skulle utmynna i en skarp varning även från hans sidaför ulbyggnad av den fredliga kärnkraften. Men någon sådan kom tyvärr inte. HerrUllsten kriliserade det faklum att den motion som ville väcka om500 miljoner till världsvälten icke accepterades av . Det är dä baraatt konstatera att efter mycket kort debatt utan votering beslöt attpropositionsordningen var den riktiga. Hen (): Jag tycker inte att det herr förste vice talmannen anförde motregeringspartiet och moderaia samlingspartiet närdet gäller den civilakärnkraften skall få stå oemotsagt i protokollet. Nr 127 som om det vore skrivet i någol slags bibel att här har vi de tvåpartier Fredagenden " '" ' P " massiv utbyggnad avkärnkraften i värt eget land """ varnar för de internationella problemen. --------------- Fördet första har vi såvitt jag vet inte i någol parti tagit ställning Ang. säkerhets- och tillden exakta avvägningen - , eller om det blir något års förskjutning nedrustningsfrågor- - av hur energiproduktionen skall se ut. Fördel andra är na just kontrollproblemet internationellt detavgörande problemel. icke läst in istatssekreterare tal - vare sig i det hon höll eller idet hon höll i - att det skulle vara fullständigt omöjligtall lösa detta problem. Vad statssekreterare sysslar med är ju attförsöka få fram sädana kontrollmekanismer och att förmå stormakterna och deolika mindre nationer som är i gång med den fredliga civila kärnkraften attansluta sig lill ett kontrollprogram och att se till att plutoniet övervakas,lagras och hanteras pä ell rimligt sätt. - Det är ju hela bakgrunden tilldetta. Vare sig vi i vårt land har 10 eller 15 reaktorer i mitten på 1980-taletkvarstår detta inlernalionella problem, och oavsett vårt läge i ettkärnkraftsprogram tror jag all vi måsle arbeta för detta. Det vore, herrtalman, naivt att inbilla sig att eventuella moralorium på ett ellerannat år skutte kunna påverka utvecklingen. Vad vi i slällel måste göra är attstötta upp lAEA och se titt alt våra höga säkerhetsnormer blir gällande också iandra tänder. Herrförste vice talmannen (): Jag noterar med tillfredsslältelse atl deklarerar alt manännu icke tagit ställning till frågan: dä kan det vara alt anledning att tänkapä alt man bör följa ulvecklingen som återstår innan vi skall laslutlig ställning. Beträffandepåståendet alt inte skulle betyda så mycket i del internationellasammanhanget vill jag inte förringa betydelse. Skulle vi bygga utkärnkraften i den utsträckning som har diskuterats och som de främsta främjarnaav kärnkraften vill förorda, skulle vi få så många ståltuber, all deutplacerade skutte omfatta en areal pä och som vi skullebehöva bevara . Det där är inte en något vidare tilltalande framtid,vare sig ur kontrollsynpunkl eller med tanke på vad som skutte kunna"komma bort" i sådana sammanhang för alt eventuellt användas tillkärnvapenframställning. Jag följer med största intresse partiernasställningstagande till hur kärnkraften slutligen skall komma all utnyttjas ivärt land. Del är anförande som också har lockat upp mig. Såvittjag vet har varit med om att rösta för de kärn kraftverk vi har i . Partierna har inte tagit ställning till denfortsatta 118 utbyggnaden. Jag vill erinra om attför sedan motionerade i kammaren om föriäggande av elt kärnkraftverk till Norriand. HenWIJKMAN (m): Jag vitt bara slutligen säga till att det är mycketintressanta uppgifter han kommer med beträffande avfallshanteringen. Jag är självledamot av den statliga utredning som sysslar med avfallshanteringen, och jaghar hållit på med att försöka sätta mig in i dessa tekniskt svåra problem underett par års tid. Uppgiften om och ståltuber är en totat nyhet för mig.Vad vi sysslar med i avfallsutredningen är en mycket avancerad teknik, där dethögaktiva avfallet förvaras långt ner underjord, och det rör sig inte alls omsådana mängder som lalar om - om man inte drar ut tidsperspektivetåtskilliga sekel framåt. Dä skulle man möjligtvis kunna komma upp till 7 hektaroch ståltuber. Jag måste säga alt man omöjligt kan svänga sig med sådanalösliga tekniska påståenden i den här mycket komplicerade debatten. Iövrigt, herr lalman, skatt jag inte föriänga debatten, eftersom det ju inte iförsta hand är någon energipolitisk debatt. Herr förste vice latmannenBENGTSON (c): Uppgiften om de har jag fått från en sammankomst direkl medASEA-ATOM, som vät torde ha någon sakkunskap i della ämne när en sådan uppgiftlämnas. kan säkert få yllertigare upplysningar från ASEA-ATOM, omhan så önskar. Utrikesministernsäger att vi i har röstat för de kärnkraftverk som redan finnshär. Det har vi säkerligen gjort, men del har ju på delta område varit enmyckel snabb utveckling, som har gett oss skarpa varningar alt vara försiktigamed den här saken, och det är detta som har gjort att har en mycketmera reserverad inställning till kärnkraftens utbyggande . Vadsedan gäller motionen om kärnkraftverken som skulle förläggas på vissa platservill jag säga att detta hände för åtskilliga är sedan, innan vi hade fått dessaskarpa varningar. Jagtycker del finns anledning för alla partier alt beakta vilken fariig materia vihar att handskas med och därför intensifiera våra ansträngningar för att fåfram fredliga energikällor i stället för denna ytterst fariiga sak somkärnkraften är. Överläggningenvar härmed slutad. Nr 127 § 3 Ang. förföljelser av kristna i 'utrikesministern erhöll ordet för att besvara herr --------------- () i kammarens protokoll för intagna fråga, Ang. förföljelser av nr338, och anförde: kristna i Herrtalman! har till mig ställt följande fråga: "bekräfta uppgifter i svenska tidningar om förföljelser av kristna iTchad och vilka åtgärder kommer regeringen att vidta om uppgifterna visar sigvara riktiga?" Enligti dag tillgängliga uppgifter från en rad olika källor, bl. a. svenskamissionärer verksamma i , vilka uppgifter jag inte har anledningifrågasätta, måste jag med beklagande konstatera att kristna tchadier blivitutsatta för svåra förföljelser. Fyra svenska missionärer som sökt bistå dem harsåvitt vi förstår satts i husarrest; denna har dock nu hävts. Deförföljelser av kristna som ägt rum förefaller av allt alt döma att ingå somett led i en politisk kampanj riktad mot personer som vägrat delta i nationettariter av delvis religiös karaktär. Jag kan nämna att svenskapingstförsamlingar bedriver verksamhet i . De inledde sin verksamhet ilandet 1967 och den omfattar bl. a. ett barnhem samt en klinik med BB i Andom isydvästra delen av landet. Regeringen söker fortlöpande hålla sig orienterad omläget för dessa människor i . I avsaknad av diplomatisk representation ilandet sker detta genom våra ambassader i angränsande länder, genom kyrkligaorganisationer saml genom samarbete med andra länder. Den svenskahonorärkonsuln i huvudstaden har besökt Andom för att sökabistå de svenska missionärerna. Den svenske ambassadören i harinstruerats bege sig till för atl undersöka lägel. Han befinner sig nudär och regeringen avvakiar hans rapport. HenSELLGREN (fp): Jag tackarför della positiva svar pä min enkla fråga. Närjag ställde denna fråga lill ulrikesminislern strömmade dagefter dag uppgifter in om förhållandena i - uppgifter som entydigtlalade för all något mycket allvariigt pågick i landet. Bakgrundentycks vara att i samband med en märklig "afrikanise-ringsprocess" haruppstått förföljelser mot infödda kristna, där man tillgriper de mest otroligametoder. Jag vill endast nämna sådana som alt kristna afrikaner har grävts nedlevande i sand med huvudena över-svärmade av termiter. En infödd evangetistsägs ha blivit insydd i en trumma, där han svalt ihjäl. Mer än 130 inföddaprotestantiska pastorer och kristna ledare har blivit mördade. - De svenskamissionärerna har inte helt kommit undan men synes inte heller ha blivitutsatta för några allvarligare angrepp. Dettasker i en medlemsstat inom FN, det väridssamfund som 120 högtidtighöll 25-årsminnet av antagandet av denuniversella deklaratio- nen om de mänskligarättigheterna, vilken ytteriigare har förstärkts med resolutioner omavskaffande av alla former av religiös ofördragsamhet, om att ingen skallutsättas för tortyr eller för grym, omänsklig eller förnedrande behandlingeller bestraffning. för internationella angelägenheter har i hållit enväridskonsullalion om mänskliga rättigheter. Kommissionens ordförande,ambassadör , berättar för pressen om den stora enighet som råddekring de frågor som behandlades och det program som antogs. Enighetenom de mänskliga rättigheterna är global. Men vägen titt förverkligandet är tångoch mödosam. Vårt land och dess regering har elt ansvar att på lämpligt sättmotverka sädana händelser som just nu tycks pågå i . Det besked somutrikesministern har lämnat visar, att man verkligen har försökt leva upptill del ansvaret. Jag noterar särskilt de ansträngningar som görs pä dediplomatiska vägar vi har. Särskilt positivt finner jag det vara att regeringen,som utrikesministern säger i svaret, har instruerat vår ambassadör i attbege sig titt . Jag hoppas att regeringen även i fortsättningen håller siginformerad om förhållandena i och vidtar de åtgärder som kan erfordras. Jag ber att än en gång fåtacka för svaret. Ang.läget i , m. m. Överiäggningenvar härmed sluiad. § 4 Ang. läget iMellersta Östern, m. m. Herrstatsministern erhöll ordet för att i ett sammanhang besvara delsherr i (s) framställda interpellation, nr156, delsfru () framställda interpellation, nr 159, delsherrar (), i (s) och () i kammarensprotokoll för iniagna frågor, nr 336, 337 och 339, delsherr () i kammarens protokoll för intagna frågor, nr350, 351 och 352, delsherr ' (fp) i kammarens protokoll för intagna fråga, nr353, i har i en interpellation frågal mig omregeringen är beredd alt lämna en redogörelse för sin syn på läget i MellerstaÖstern. FruJonäng har frågat mig i en interpellation om regeringens syn på läget iMellersta Östern och möjligheterna att åstadkomma en rättvis och varaktig fredi området. Ang.läget i , m. m. i har frågat mig om min syn på rätt atl leva inomsäkra gränser inom ramen för en rättmätig lösning av Paleslinaproblemet. HerrAhlmark har frågat mig om kontakterna med president ochPLO-ledaren . HerrWijkman har frågat mig om sammanträffandet med PLO-ledaren . HerrSiegbahn har frågat mig dels om mill möte med PLO-ledaren , dels omambassadör uttalande i delta ämne och dels vad jag anser attarabtedarna menar med paleslinaarabernas legitima rättigheter. Slutligenhar också frågat mig om mötet med PLO-ledaren och omambassadör uttalande. Jagavser alt besvara interpellationerna och de framställda frågorna i ellsammanhang inom ramen för en redogörelse för regeringens syn pä lägel iMellersta Östern. Jag kommer därvid att särskilt uppehålla mig vidPalestinafrågan som avhandlas i FN. Sverigehar en tradition av aktivt engagemang för fred och försoning i Mellanösternsproblem. Vi medverkade pä framträdande vis till de FN-beslut som leddetill upprättandet av staten . offrade sill liv när hansom FN:s medlare sökte nå en fredlig uppgörelse om . Dag Hammarskjöldgjorde som generalsekreterare i en betydelsefull insats i lösningen avstilleslåndsproblemen efter striderna 1956 och gav då FN en ny ochbetydelsefull roll. Tusentals svenska soldater har deltagit i FN:sfredsbevarande styrkor och därmed hjälpt till att hindra nya krigshandlingar.Den svenske diplomalen har under lång lid på FN:s uppdrag sökljämka samman arabiska och israeliska ståndpunkter och nå en förhandlingslösningav denna far-tiga konfiikl. Dessa insatser av svenskar i FN:s tjänst bär gemensammadrag med den politik som förts av den . Det väsentliga harför oss varit all arbeta för fred och försoning, vilket förutsätter all allaberörda parters iniressen beakias. Därför har vi också sökl upprätthållaförtroendefulla kontakter med alla parter. Vår grundsyn bestäms av krav pärättvisa men också pä realism. Alla stater i området måste få känna trygghet.Palestinaproblemet, som är en kärnpunkt i Mellanösternkon-flikten, kan inte fäen varaktig lösning utan att både israelernas och palestinaarabernas iniressentillgodoses. Paleslinaproblemethar sin bakgrund i djupa tragedier och lidanden för alla de folk som bebordetta område och rymmer en historia av stormakters spel med folkens intressenoch rättigheter. Det internationella samfundet har genom FN elt huvudansvar förproblemets lösning. I det område som har det historiska namnet hartvå folk sin hemvist. Israelsfolk lever i en stat, som snart efter tillkomsten erkändes av deledande makterna i väriden och elt stort antal andra stater. har rätttill oavhängighet och säkerhet. existens är en av realiteterna iMellersta Östern. Den kan inte undanröjas ulan en våldsam vändning somskulle få katastrofala konsekvenser långt ulanför området. Palestinasarabiska folk har en politisk identitet. Både rättvisa och realism kräver atldel palestinska folkets nationella rättigheter erkänns. är inte bara enflyktingfråga utan också en politisk fråga. En lösning synes förutsätta ellterritorium där självbestämmanderätten kan utövas. IPalestina finns alltså tvä folk. Båda har sina legitima nationella intressen.De ställer båda berättigade krav atl fä dem erkända och tillgodosedda. Mångamänniskor i det ena liksom i det andra folkel ser på samma stycke jord som endel av sitt nationella hem. Del är en tragisk konflikt som tett titt en radblodiga sammanstötningar och till våldsdåd på mänga håll i väriden fiärran fränMellanöstern. Terrordåd mol oskyldiga människor måsle kraftigt fördömasvarhelst och av vem de än begås. De kan inte rättfärdigas. Vistöder den i resolution 242 angivna principen om del oacceptabla i atl förvärvaterritorium genom våld. Lösningenav palestiniernas problem och definitionen av deras rättigheter måste grundaspä principen om självbestämmanderätt. Vi står självfallet fast vid den garantisom säkerhetsrådets resolution 242 ger all existera inom säkra ocherkända gränser. Vi är övertygade om atl utan ell allmänt och öppet erkännandeav dessa principer är en förhandlingslösning inte länkbar. FN-församlingenhar alltsedan 1948 genom resolution 194 (III) som senare upprepats erkänt enräll för de palestinska fiyktingarna att sä snart detta blir möjligt"återvända till sina hem och leva i fred med sina grannar". De sominte önskar återvända bör enligl resolutionen få ersättning för sina förluster.Sverige har röstat för denna resolution. har vi förklarat allomständigheterna antagande i myckel ändrats och att en bokstavligtillämpning av resolutionen inte är möjlig. En kompromisslösning måste sökassom innefattar både repatriering, ny bosättning och ersällning underhänsynslagande till intressena hos alla stater i området. De paleslinaarabersom flydde till följd av kriget måsle dock ges rätt att omedelbartåtervända lill sina boplatser. Vihar i FN stött förslaget om all PLO skall inbjudas delta i församlingensPaleslinadebalt.