prot · FX09140 · 1974-12-31 00:00:00 — Därför kan man förmoda att även nyrekryteringentill byggnadsindustrin kommer att möta svårigheter. Den fastaindustrins gradvis förbättrade arbetsmiljö är även bidragande orsak. Byggandetär etl ute-arbele, som inte alllid har de bästa arbetsmiljöbetingelserna. Enav de viktigaste faktorerna som påverkar bostadsefierfrägan är den totalabefolkningsökningen i landet. Detta påpekar också departementschefen ipropositionen. I riksdagsbeslutet om regionalpolitiken antog man att detskulle vara en folkmängd 1980 om 8,5 miljoner invånare. Men i en nyligenpublicerad prognos från räknas med endast 8,3 miljonerinvånare vid samma lidpunkt, dvs. ca 200 000 färre. Denna skillnad tordeinnebära ell minskal årligt bostadsbehov av ca 10 000 lägenheter. Detta bör manenligt min mening ta hänsyn till när man bedömer det erforderligabostadsbyggandet framöver. En annan viktig faktor är den numera minskadebefolkningsomfiytt-ningen, som bör medföra en minskning av det totala behovetav nyproduktion. Bostadstillskottetmåste också lokaliseras i samklang med politiska beslut inom olikasamhällssektorer. Insatser inom t. ex. näringspolitik och regionalpolitik gerdirekta bostadspolitiska konsekvenser, vilka måste beaktas om vi skall fåökade möjligheter att välja bostadsort. Det är därför av stor betydelse att debostadspolitiska målen sätts i samband med de vidare strukturfrågorna. Viföreslår i betänkandets enda rena centerreservation att gör ettuttalande av den innebörden. Jag yrkar därför bifall till reservationen 2 tillcivilutskoitets betänkande nr 36. Detdirekta samband som jag talade om visar sig mycket klart i etl annal avsnitt avbetänkandet, nämligen i fråga om kommunernas borgensansvar för statens lånlill småhus. Enligt gällande regler, med statlig bedömning avkreditrisken, kommunen för av låneunderlaget under en tidrymdav . I anledning av ceniermotioner beslutade att denprövning av även glesbebyggelses lämplighet, som den ändrade byggnadslagenföreskriver, också skall godtas som kreditprövning för statligt bostadslån.Mot den bakgrunden föreslår nu departemenischefen att kommuns borgen skallomfatta av låneunderlaget under lånets hela löptid, dvs. ellfördubblat belopp och en tredubblad borgenslid jämfört med tidigareförhållanden. Delär en skärpning som vi från centerhäll inte har velat acceptera. Vi anser detnaluriigl att staten godtar ett prövningsresultat som grundar sig på kommunensi lag givna planeringsbefogenheter. Skulle hänsyn las endast lillplaneringsaspeklen borde inget kommunalt ansvar alls krävas. Emellertid ingåräven ett moment av tekniska och ekonomiska bedömningar iförmedlingsverksamheten, varför ett begränsat ansvar torde kunna godtas. Ienlighet med propositionens grundprinciper om ell ansvar knutet tilllåneunderiaget har vi därför i reservationen 26 föreslagit att etl kommunallborgensåtagande begränsas till av låneunderlaget under lånets hela löptid. Jag yrkar, herr talman,bifall lill reservationen 26. Underutskotisarbetet har emellertid majoriteten avsevärt skärpt propositionensförslag på den här punkten. Man har tagit den exemplifiering ideparlemenlschefsanförandet, som går ut på att borgensåtagandet på 10 procentav låneunderiaget i normalfallet skulle motsvara av statslånet, dvs.utan fördjupning, till intäkt för all förslå en borgen knuten till statslänet.Delta har ingen betydelse i normalfallet, där någon fördjupning inte sker, menkommer på de orter där fördjupning av statslånet kan bli nödvändig på grund avall möjligheterna att erhålla bottenkredit är sämre all automatiskt medföra enmotsvarande höjning av det kommunala borgensåtagandet. Vilkakommer då att drabbas av den här ändringen? Jo, det blir de kommuner därfördjupning kan vara aktuell, nämligen just sådana kommuner där regional- ochnäringspolitiska insaiser kan tänkas, främst i stödområdet och alldelessärskilt i del inre stödområdet. Vihar från sida alltid hävdat att bostadsbyggandet skall ske på likavillkor i hela landet. Men utskottsmajoritetens förslag går stick i stäv motdenna målsättning. Och vad värre är: förslaget motarbetar de satsningar somgörs inom närings- och regionalpolitiken. Det exemplifieras på ett markantsätl av fallet . Här har del statliga Siekenjokkprojeklet givitupphov lill ett bostadsbehov. Vi anser det självklart att det bostadsbehovetskall tillfredsställas, och jag tycker också del är självklart att kommunen inteskall ta på sig större borgensansvar än andra kommuner i sådana här fall. Detbör tilläggas att samma uppfattning har redovisats i motioner från såvälcenterhåll som socialdemokratiskt håll. Med det sagda vill jagyrka bifall lill reservationen 27. Så något om byggandelsinriktning. Itakt med den minskade efterfrågan på lägenheter i flerfamiljshus harproduktionen av småhus ökat väsentligt och torde bli av dettotala byggandet. I motsats till vissa hyres- och bostadslägenheter torde ingasmåhus stå lomma, vilket måste las som bevis för alt ett uppdämt behov finns,något som under fiera år hävdat. Del ökade utbudet av småhus tordeförutom all det tillfredsställer etl länge känt behov även leda lill ensynneriigen önskvärd prispress på småhusen. Den hittillsvarandebristsituationen har medfört alt främst Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. Riktlinjer för bostadspolitiken m. m. privaifinansierade småhuskunnat säljas till uppenbara överpriser. Detnu föreslagna finansieringssystemet medför att årskostnadsskillnaden mellanprivat och statligt finansierade småhus kommer au minska. Därför är det viktigtmed tillräckligt högt småhusbyggande i fortsättningen. Annars riskerar vi attfå ett omfattande byggande utanför den statliga långivningen och därmed vidsidan om både markvillkor och konkurrensregler med klar negativa konsekvenserför anbudskonkurrensen och för dem som skall bo i småhusen. Delär viktigt all stryka under att fördelningen av byggandet på småhus ochflerfamiljshus liksom på olika upplåtelseformer sker med utgångspunkt iaktuell efterfrågan på respektive ort. Detta har inle alltid varit fallethittills, vilket tydligt framgår av den nu konstaterade uppdämda efterfrågan päsmåhus. Underflera har krävt ett uttalande om en större andelsmåhus i produktionen. De kraven har emellenid alltid avslagits medmotiveringen att detta är en angelägenhet som inte bör hanågon mening om. Därför är det nu tillfredsställande att i propositionen läsaatl "byggandet skall anpassas efter efierfråge-mönstret och så attskiktning i olika boendekalegorier undvikes" samt alt detta i hög grad börkomma atl styra den kommunala planeringen av bostadsbyggandet. Jag tycker audet är ett tillfredsställande uttalande, som bör vara ett rättesnöre för kommunerna,ett rättesnöre som man tidigare inle har haft på samma klara sätt. Sedannågra ord om boendemiljön. Frågan om vår boendemiljö har uppmärksammats förstpå senare år. När behandlade bosladspakel nämndes inle ordetboendemiljö. har emellertid debatten blivit desto mer intensiv. Del äralldeles uppenbart au vi hade haft en annan och miljömässigt betydligt bättrebostadssituation om vi hade kunnal undvika 1960-talets kraftigabefolkningsomflyttning. De sociala och miljömässiga konsekvenserna har intekunnat kontrolleras, och därför har heller inte miljöaspekterna kunnal beaktasi samhällsplaneringen. Undertrycket av bostadsbristen på expansionsorterna angavs målsättningen främst ikvantitativa termer, vilket ledde till byggande i allt större enheter. Oftablev de byggnadstekniska kraven styrande. Vi har många områden där husensplacering har betingats av byggkranens räckvidd och andra tekniska aspekter. Vivet atl stora bostadsområden har förutsättningar att på ett ekonomisktacceptabelt sätl erbjuda ett rikt urval av kommersiell och social service.Della får emellertid inte leda lill att kommuner, som har resurser atl byggadessa stora områden, inriktar sig på att bygga enbart sådana projekt. Ävenom ett bostadsområde i sin slutliga utformning blir omfattande bör det utbyggasi etapper. Därmed kan vi undvika mycket av den ål-dersmässiga skiktning som förekommer i större, nyare bostadsområden. blir bostadsområdenafärdiga i ell sammanhang och män- niskorna flyttar också ini ett sammanhang. Det betyder att en mycket smal del av befolkningspyramidenkommer att återfinnas bland de första hyresgästerna. Denmindre skalan i det pä delta sätt utbyggda bostadsområdet påverkar också desociala relationerna på ett gynnsamt sätt och bör ge möjlighet för de boendeall känna engagemang för den fortsatta utbyggnaden och miljöutformningen.Utbyggs de nya bostadsområdena efter dessa riktlinjer bör det vara en godgrund för det vidgade boendeinfiytande i planfrågor som bör bli ett resultatav det forisatta arbetet med en ny byggnadslagstiftning. Pånågra sidor i propositionen gör departementschefen en klar analys avproblemställningarna inom boendemiljöns ram. Förutom konstaterandet avbristerna i dagens boendemiljöer framförs inga konkreta förslag, vilket i ochför sig inte är så konstigt. Vi vet fortfarande för litet om de problemen. Dockredovisas vissa tidigare misstag, och dem bör vi i varje fall kunna la lärdomav. Departementschefenför i propositionen ell bra resonemang kring behovet av miljöförbättringar iredan färdiga bostadsområden. Men slutsatsen är litet konstig, tycker jag. Manväntar sig en rejäl kläm på slutet, en satsning som går vida utöver de 30miljoner som föreslås och som - det har fiera talare tidigare anfört - är klartotillräckliga. Det visar erfarenheterna av det nu utgående bidraget till barnsutemiljö. De ställda anspråken på detta bidrag ger vid handen att detfinns många otillfredsställda behov även inom delta delområde. De50 som vi föreslagit i reservationen 5 anger egentligen enminiminivå, och det finns anledning att återkomma till den saken vid det senaretillfälle då boendemiljön behandlas och dess anslagsfrågor avgörs. Innanjag slutar detta anförande vill jag också något beröra markvillkoret. Fleratalare har tidigare lagit upp del, och det är förståeligt; i vårt land är detprivata ägandet av jord mycket starkt förankrat i folkmedvetandet. Detfinns vissa tecken som tyder på alt man ute i landet känner oro förmarkvillkoret och innebörden av del. Till detta skulle jag vilja säga attfarhågorna är överdrivna. Det är här inie fråga om att någon mark som användsav enskild person för ett bestämt ändamål skall disponeras av del offentliga,om inte ändamålet är att bygga under rörelsemässiga former och sälja bostäder.Den mark som omfattas av markvillkorel är endast den mark som las i anspråk förbyggande under rörelsemässiga former av bostäder. Den som vill bygga en bostadför sitt eget behov, villabyggaren, är helt undantagen såväl från markvillkoretsom från kravet på anbudskonkurrens. Ibetänkandet föreslås på grundval av några centermotioner en ytterligaremildring av markvillkoret, nämligen den att de mindre företagare i branschensom har en liten åriig produktion, oftast begränsad till en mindre gruppvillor, i dispenshänseende skall behandlas på ett särskilt Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. Detförhållandet all de är så små producenter skall vara tillräckligt för att gedem dispens från markvillkoret. Jag tror att det är viktigt atl den möjlighetenhar öppnats. De små företagarna i denna bransch, speciellt lämpade för byggandeav småhus, kan vara ett mycket bra tillskott och öka konkurrensen på marknaden. Enannan sidoeffekt av markvillkoret är att man kan räkna med att få en lugnareprisstegring på sådan mark som inte behöver tas i anspråk för bostadsbyggande.T. ex. jordbruksmarken, som i olika sammanhang undergått en mycket kraftigprisstegring, kan kanske nu bli föremål för en lugnare prisstegring. Atl så ärfallet bör vi alla vara angelägna om. Därmed,herr talman, vill jag yrka bifall till samtliga reservationer där mitt namnförekommer och som jag inte tidigare yrkat bifall lill. I delta anförande instämde , fruFredgardh och (samtliga c). Får jag först ställa ell par frågor till bosladsminislern, statsrådetIngvar . 1radions program 1 - alltså för två dagarsedan - svarade statsrådet på frågor. När statsrådet talade om privatafastighetsägare användes formuleringen "skumma kapitalister". Minfråga är: Avsåg statsrådet någon enskild fastighetsägare eller hela yrkeskären? Låtmig tillägga: Tillmälena är icke förenliga med statsrådets ämbete, enligt miltsätt att se. När någonting har misslyckats brukar man utifrån de erfarenheter mankan få ul av misslyckandet försöka börja på nytt och söka nya och bäiirelösningar. Denbostadsproposition vi behandlar vittnar om att regeringen nu går motsatt väg.Erfarenheten har lärt oss alt de kommunala bostadsbolagen inte är deneffektivaste parten på bostadsmarknaden. Trots detta, och trots att dessa bolagtvingas söka lån och bidrag hos kommunerna för att klara drift och underhålloch dessutom söka statliga lån för att klara hyresföriuster på outhyrdalägenheter, lägger regeringen nu ett ännu större ansvar på kommunerna och dekommunägda förelagen. Manfrågar sig vilka syften som ligger bakom propositionen. En rad undersökningar,som tidigare refererats i denna kammare, om människors önskemål beträffandebosläder visar entydigt att de bosladssökandes önskemål går stick i stäv medpropositionens förslag. Enskildamänniskor och familjer vill i de flesia fall äga sin bostad och även marken denär byggd på. Propositionens syften att kommunen skall äga all mark, attbostäder endast skall få byggas på kommunernas mark för alt stafliga lån skallkunna erhållas, konsekvent tillämpning av tomträtt i stället för friköptatomter, kommunägda småhus i stället för egnahem - allt detta, som dessutomskapar en ogenomtränglig by- råkrati - är direkt oförenligtmed enskilda medborgares intressen. Propositionen är en direkt utmaning mot iförsta hand konsumenterna men också mot bostadsproducenterna inom del frianäringslivet. Det torde hädanefter bli ganska ointressant för enskilda företagatt producera bostäder på den svenska marknaden. Skall svenska byggföretaghädanefter bli hänvisade till byggmarknaden utomlands? Många förelag har juredan etablerat sig i , och det borde vara en tankeställare förregeringen alt just de stater som redan genomfört den socialistiskabostadspolitik regeringen nu föreslår gärna tar emot de tjänster från svenskaföretag som erbjuds när den socialistiska byggproduktionen brutit samman. Vadgäller det gamla fastighetsbeständet ler sig framliden även för den kategorin minstsagt oviss. Jag citerar ur SvenskFastigheislidnings novembernummer: "1vilken situation hamnar nu ägaren av en fastighet som behöver byggas om ellermoderniseras och som kan räkna med all han förr eller senare inom den närmaste1 O-årsperioden kommer atl från kommunen erhålla ell s. k.uppruslningsåtäggande till lägsta godtagbara standard? Två vägar har han attvälja på. Ägde han fastigheten kan han få statslån för altsjälv göra ombyggnaden eller moderniseringen. Men för många fastighetsägaretorde de tekniska och - trots ett billigt bostadslån - ekonomiska svårigheternavara så besvärliga och framförallt så svåröverskådliga och svårbedömbara atthan i den situationen säger sig att det vore bättre att sälja. Men lill vem?Ja, han torde härvid inle ha någon möjlighet alt som avyttrafastigheten till någon enskild, som har de tekniska och ekonomiskaförutsättningarna att genomföra en ombyggnad, eftersom dessa inte kan köpahuset när de inte kan få statliga lån. Endast en köpare kan uppträda påmarknaden, nämligen kommunen, och lill kommunen måste han sälja till det priskommunen finner lämpligt. Det är en situation som aldrig varit förutsedd avnuvarande ägare och som borde vara helt främmande för etl rättssamhälle atttillåla. Om kommunen är den enda köparen i fortsättningen avsaneringsfasiigheter kommer detta givetvis all 'påverka' fastighetspriserna.Statsrådet är nöjd med detta. Det är enligt hans uppfattning engynnsam och eftersträvansvärd effekt av markvillkorets införande." Vadbosladskonsumenlerna nu kan vänta sig som en följd av proposilionen är: Dyrarebostäder till följd av kommunall markmonopol och bristande konkurrens i produktionen. Mindre valfrihet lill följd avhård styrning och färre producenter. Ensidig tillämpning avtomträtt, i stället för friköpta tomter, från kommunernas sida. Den enskilda människan blirutlämnad åt en och statlig byråkrati och pansorganisaiioner. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. 6Riksdagens protokoll 1974. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. Högre skatt till följdav kommunernas orimliga markinnehav. Enskilda initiativ är intelängre önskvärda från myndigheternas synpunkt. Jagtror all det blir en omöjlig uppgift för regeringen alt gå ut till svenskafolket och försöka förklara att den här proposilionen är till nytta förenskilda människor. Den är ingenting annat än ett stort och ödesdigert steg påvägen mot det socialistiska samhället. Ochvarför har man valt ut just bostadssektorn för sina mest avanceradesocialistiska experiment? Är det för att den är lättast att administrera lillföljd av alla de krislagar som har levt kvar från 1940-talel? Kommer regeringenatt göra halt här? Eller har vi nya tvångsingripanden att vänta inombostadssektorn? Kommer andra samhällssektorer att bli föremål för sammaingripanden? Det är frågor som svenska folket gärna vill ha svar på - svar somkunde dämpa mycket av den oro för samhällsutvecklingen som breder ut sig. Civilutskotlet har företagit en resa till ett antal länder somredan har genomfört en socialistisk bostadspolitik. Vad utskottets ledamöterfick erfara under den resan borde utgöra en varning mot att beträda samma väg.Utskotlsbelänkandet lyder på att varningen har varit förgäves. Jag börjar frånden utgångspunkten tvivla på värdet av utskottsresor. Jag yrkar bifall till de reservationer där moderata samlingspartietsrepresentanters namn återfinns. i (fp): De senaste årens snabba förändringar inom bostadsbyggandet har medförtmånga problem. De långa och till synes oändliga köerna av bostadssökande harförsvunnit och ersatts med - pä vissa orter - många outhyrda lägenheter.Kommunernas kamp om att få sig tilldelad stor bostadskvot har följts av enkanske överdrivet försiktig planering. Tomma lägenheter är för fiera kommunerett lika påtagligt spöke som de långa bostadsköerna en gång var. Lika stark somivern var att planera och bygga, lika stor är nuförsiktigheten när det gäller alt sätta i gång nya bostadsprojekt. Detskulle vara lätt att rikta kritik mot kommunerna föratt de i många fall för enalltför defensiv bostadspolitik. Men bränt barn skyr elden, och mot bakgrund avde senaste årens utveckling på bostadsområdet måste man ha förståelse förkommunernas agerande. Dettaatt ha förståelse för kommunernas situation får dock inte alltid innebära accepterar den utveckling som är på gång. Det finns i dagensbostadsbyggande en del oroande drag. Ett av dessa är bostadsbyggandetsomfattning och i viss mån även dess inriktning. Enliglde siffror som redovisas av olika utredningar och i propositionen finns riskför att bostadsbyggandet sjunker lill en så låg nivå att del skulle bädda fören ny bostadsbrist. Från sociala synpunkter måste det vara en tvingandenödvändighet atl skapa bättre förhållanden för dem som bor trångt ochomodernt. Detta förutsätter en ganska kraftig nyproduktion, som måste hållas igång även om mera tillfälliga händelser talar för en nedskärning. Även frånsamhällsekonomisk synpunkt måste del vara angeläget alt söka tillförsäkra alladem som är sysselsatta i byggbranschen och byggnadsmaterialindustrin en någorlundajämn sysselsättning. Genom bättre lånemöjlighet bör ocksåsaneringsverksamheten kunna öka. Tillsammans bör nybyggnads- ochsaneringsverksamhet totalt kunna ge ett sådant lägenhetstillskott atl debostadssociala målen upp-fylles. Det måste dock understrykas att även omriksdagen i stort sett följer propositionens intentioner, måste berördamyndigheter noga följa utvecklingen. När jag nu något berört bostadsbyggandets omfattning kan jag inteunderlåta att här replikera föregående talare. Del är enligt min uppfattninghelt orättvist atl jämföra bostadsstandarden i vårt land, skyddat från kriget,med bostadsstandarden i de länder som kanske led hårdast under kriget och därde fiesta bostäder förstördes. Den jämförelsen är inte riktig. Angelägetär också att vi nu kan bryta tendensen till allt mindre storiek på lägenheternai fierfamiljshus, som ytorna blir allt större i de s. k. småhusen. Denya lånereglerna bör kunna medverka till atl vi får betydligt fler storalägenheter - fyra rum och kök eller mer - i flerfamiljshus som vi ismåhusen får fler verkligt små lägenheter. Här har kommunerna ochbyggnadsföretagen ett stort ansvar för den framtida utvecklingen. Enav de bidragande orsakerna till att många kommuner förhållit sig sä passiva ifråga om bostadsbyggande och planering är rädslan förhyresförluster. En del företag har haft möjlighet att täcka dessa förlustergenom atl använda vinster från annan verksamhet. Andra har kunnat skjuta övervissa kostnader på ett äldre bostadsbestånd med lägre kapitalkostnader. har haft del myckel besväriigt, ofla utan att själva varitvållande lill den uppkomna situationen. Flera allmännyttiga företag, somuteslutande har lägenheter byggda , har råkat riktigt illaut. Ett allmännyttigt bostadsföretag har i regel i förhällande lill sinekonomiska omslutning ell ytterst begränsat aktiekapital. Vidare har företagetinga vinster att falla tillbaka pä. Det är ju ett självkoslnadsföretag ulanvinstintresse. Totalt medför detta en ganska olycklig känslighet för relativtsmå ekonomiska störningar. Delhade varit önskvärt atl vi nu i samband med bostadspakelet kunnal få etl samlatförslag om lösning av de ekonomiska problem som hänger ihop medhyresföriusterna. får kommunerna vänta på regeringens förslag . Menför många kommunerärdetla ett allvarligt problem, och man hade önskat beskedtidigare. Folkpartiethar drivit på för att få fram ett ökat bostadsbyggande.Bostadskrisen under 1950-och 1960-talen var ett socialt Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. gissel, främst fördeungdomar som väntade i storstädernas oändliga bostadskö. Den storabostadsbristen i kombination med hyresregleringen satte under läng tidvalfriheten på bostadsmarknaden fullständigt ur spel. Den bostadssökande fickskatta sig lycklig om han eller hon över huvud taget fick en lägenhet. Dettamedförde också att bostadspolitiken avpassades efter centralt utformade idéeroch föga respekterade de bostadssökandes egna önskemål och synpunkter. Numåste vi tänka om. De boende måste i allt högre grad få se sina egna önskemåloch synpunkter bli underlag för beslut. Alla måste få rätt till inflytande påsin egen bostad och dess närmiljö. Många bra förslag kommer attförverkligas, men betydligt fler återstår att uppfylla. Förnärvarande har de boende ett visst inflytande genom olika slags förhandlingar.Genom propositionen stärks hyresgästers och bostadsrätts-innehavares ställning. Iframtiden bör man kunna skapa ett större förhandlingsutrymme än det som föreslås.Bl. a. bör hyresgäster i ännu högre grad få påverka reparationer och underhållav lägenheterna. På måste också boendedemokralin ha som mål att ökaoch utveckla en social gemenskap mellan dem som bor i ett visst område. Förflerfamiljshus är i princip bostadsrätt den bästa upplåtelseformen. Den ger deboende en värdefull möjlighet till infiytande både över sin bostad och över sinnärmiljö. kan också användas för att i ett vidaresammanhang bevaka medlemmarnas intressen. Ifolkpartiels parlimotion har vi pekat på alt det vore önskvärt att försökaöverföra äldre hus till bostadsrättsföreningar, bildade av de boende. Givetvisär detta en ganska komplicerad operation, men det vore angeläget atl fråganfick prövas. Undersenare delen av har en livlig debatt om boendemiljön pågått. I mångafall har denna debatt fixerats till den aktuella situationen i vissa bestämda,ofta nybyggda, bostadsområden. I fiera avseenden har den kritik som riktats motbostadsområdena varit fullt berättigad. Mänga miljöer kunde och borde varabättre.