prot · FX09139 · 1974-12-31 00:00:00 — De ökade resurserna bör fördet första medge att den nuvarande höga volymen av överiidsarbeie reduceras.Fördel andra boren bredare beslutsunderlag kunna framställas för riksbankensekonomisk-politiska åtgärder. För det tredje anser utredningen att kvalitetenpå del material som redan nu utarbetas inom banken bör kunna höjas." Underrubriken "2.2 Behov av resursförstärkning och organisatoriskaförändringar" anförs på s. 57 i framställningen från fullmäktige i ; "Ävenom ambitionerna sålunda har fått inskränkas på väsentliga verksamhetsområden,är belastningen på den berörda personalen oacceptabelt hög. Arbetssituationenhar tvingat fram en mer eller mindre kontinuerlig övertid. Det gäller särskiltavdelningschefer och andra tjänstemän i ar-beisledande siällning liksom denpersonal som sysslar med större utredningsuppdrag. För flera av dessa uppgickövertidsvolymcn uppskattningsvis till 200-300timmar. I etl begrän.sat antal extrema fall torde överiidsuttaget vara minstdet dubbla." På s. 61 anförs: "Undernuvarande förhållanden medför arbetet i samband med de of fentligautredningarna ofta att brist på resurser uppstår för fullgörandet av de internauppgifterna inom berörda avdelningar. Därtill kommer alt de tjänstemän somengageras i utredningarna som regel har en arbets-ledande ställning. Särskildasvårigheter kan uppstå genom alt dessa tjän- Lagförslag om kreditpolitiska medel, m. m. Lagförslagom kreditpolitiska medel, m. m. stemän är hårt engagerade,som viss övrig personal, som inte berörs av utredningarna, blirställd med bristande ledning i del löpande arbetet." Riksbankenär bara en av 34 remissinstanser lill utredningsförslaget om kreditpolitiskamedel. Jag tror att jag med ganska stor säkerhet vågar påstå, atl samtligaremissinstanser har samma svårigheter som vad gäller att avdelaresurser och tid för offentliga utredningar. Dessutom torde tillhöraden grupp, vars remiss behandlas positivt, medan många andra remissinstanserredan pä förhand kan misstänka alt allt det arbete som nedläggs för deras deltorde kunna anses som bortkastat. Trots detta uträttas ett grundligt arbetefrån alla håll. Det kan möjligen ha den förtjänsten att tungt vägande argumentkan komma fram vid utskottsbehandling och via reservationer och kammardebaliernå offentlighet, men det anser jag vara en mycket klen tröst för den insats somtotalt görs. Etlutredningsförslag av den omfattning som är aktuellt torde inte kunna slutbehandlasav någon remissinstans med mindre än 40-50 timmars arbete. Det skulle innebäraalt det tillsammans nedlagts ca av högt kvalificeradpersonal, för vilken timersättningen inte torde understiga . I pengarskulle detta betyda ca i direkta remisskoslnader bara för enenda utredning. Detär således etl mycket allvarligt problem, som jag velat belysa, och jag tyckeratt del borde mana till en stunds efiertanke. Risken finns även alt, omremissystemet alltmer används pä sätt som skett, negativa effekter kanuppkomma med påföljd alt del råkar i vanrykte. har vi alt ta ställning till finansutskottets betänkande nr 39,tillkommet i all hast men lack vare många övertidstimmar på vårt sekretariat iett skick som vi blivit både vana och bortskämda med här i . Ulskoltsbetänkandetär inte enhälligt utan är försett med reservationer, varav den ena är frånrepresentanterna för moderata samlingspartiet. Del säg från början ut som ombetänkandet även skulle få en s-vpk-reser-vaiion, men efter en enskild ochhemlig förhandlingsomgång mellan , ochsocialdemokraterna överenskoms att lagen skulle bli tidsbegränsad. Om dettafanns motioner från samtliga de borgerliga panierna, och jag förmodar attsocialdemokraterna inte ville riskera att denna fråga skulle avgöras genomlottning. Den reservation som vi har avgivit ansluter i huvudsak till vad viansett vara värdefullt och riktigt i det som framförts av en del remissinstanser.Jag skall inte närmare gå in på reservationens innehåll, eftersom herr afUgglas senare kommer att göra detta. Jag nöjer mig därför, herr talman, lillsist med att yrka bifall lill moderata samlingspartiets re.servation. (vpk): Jag yrkar bifall lill reservationen 2 och vill anföra tre synpunkter påförslaget lill lag om kreditpolitiska medel. Föratl en effektiv kreditpolitik skall kunna bedrivas, effektiv i den meningen att den förmår styra kapitalströmmarna och minska storka pitalets makt över ekonomin, krävs det alt kreditväsendet och i första hand de privata affärsbankerna förstatligas. Då först kan man få en total och övergripande samhällelig styrning av kreditsirömmarna. Inomaffärsbanksväsendet har det ju skett en stark centralisering. Det har funnitsöver 80 privata affärsbanker i , nu finns det en handfull. Skandinaviskaenskilda banken och Svenska är helt dominerande. Det möteralltså inga svåra tekniska problem att förstatliga affärsbankerna. Kapitalismenhar genom sin egen utveckling i hög grad underlättat den saken. Vpkhar rest kravet på nationalisering av de privataaffärsbankerna. Vi återkommer redan till nästa års med detta krav, somvinner en allt bredare anslutning inom hela arbetarrörelsen. Denhittillsvarande kreditpolitiken har visat sig helt otillräcklig för au kunna styra kreditgivningen i önskad riktning. Propositionens skild ring av den faktiska utvecklingen ger lydliga belägg för det. innebär förslagel om ny lag i viss mån en utvidgning av de kreditpoliliska medlen. skall kunna åläggas placerings plikt för atl tillgodose behovet av långfristig kredit åt staten eller för bostadsbyggandet. Vi förutsätter att lagen här skall tolkas så, atl pla ceringsplikt skall kunna anbefallas t. ex. vid statlig industrilokalisering. Dennabestämmelse bör emellenid enligt vår mening utvidgas. Kommuner och landstinghar mycket stora kreditbehov. Vpk vill att den allmännaplaceringsplikien skall kunna användas föratt hjälpa kommuner och landstinglill lån, för alt hjälpa dem att sköta sin kre-dilförsörjning. Vi vill attdetta skall sägas ut i lagen och föreslår ett tillägg i 19 §. Jagmåste, herr talman, säga att jag är mycket förvånad över all socialdemokraterna,och särskilt med sina erfarenheter från den kommunalekonomiskauiredningen, inte vill stödja della förslag. Föralt på ett effektivt sätt skall kunna använda den kreditpolitiska lagstiftningen krävs det all man vet hur länge denna skall vara i kraft. Osäkerhet på denna punkt försvårar arbete. Re geringen har ju också föreslagit atl den nya lagen skall vara permanent. Finansministern ger i propositionen en rad goda skäl för denna stånd punkt. Socialdemokraternai finansutskottet går emellertid emot finansministern på den punkten. Destöder i stället de borgerliga motioner som yrkar på en tidsbegränsadvaraktighet av . Motiveringen härför kan jag inle finna hållbar.Riksdagen har ju möjlighet att ta initiativ till en ändring av lagen,om den skulle vilja del. Kredilpolitiken diskuteras, som vi vet, iflera debatter. Underde föredragningar som skett i finansutskottet har jag noterat altrepresentanterna för de stora affärsbankerna bestämt krävt en tidsbegränsningav lagen. Det har varit deras viktigaste krav. Lagförslag om kreditpolitiska medel, m. m. Lagförslag om kreditpolitiska medel, m. m. också om finansutskottetshemställan bifalles. Förmin del vill jag emellertid yrka bifall till proposilionen i alla delar med dettillägg lill 19 § som föreslås i vpk-motionen och i reservationen 2. Detinnebär alltså att övergångsbestämmelserna bör formuleras sålunda: "Dennalag träder i kraft ." HerrÅSLING (c): När utredningen om kreditpoliliska medel i början av detta år lade framsitt betänkande med förslag om alt de gällande tre kreditpolitiskalagarna skulle ersättas av en ny samordnad och enhetlig lagstiftning, möttesförslaget på sina håll av en rätt bister kritik, som också här har åberopats.Det blev nödvändigt för atl arbeta över frågan. Propositioneni ärendet, som ursprungligen aviserats till vårriksdagen , blev fördröjdoch föreligger nu för beslut. Man kan konstatera att dröjsmålet varit nyttigt.En del justeringar och modifieringar har blivit följden, och över huvud lagethar frågan mognat. HerrSöderström har här åberopat de kritiska yttranden som från remissinstansernassida har knutits lill utredningen. Jag vill påminna om atl remissinstanserna ipåfallande hög grad har uppehållit sig vid de tekniska sammanhangen när detgäller att administrera en kreditpolitisk lagstiftning. Frågan måste ju ocksåha en total politisk avstämning, och det är den som vi här i kammaren har attgöra. Denkreditpolitiska lagstiftningen intar en central ställning i stabiliseringspolitiken,eftersom den drar upp ramarna för kreditpolitiken. Med de anspråk som ställspä stabiliseringspolitiken är del naturligt atl den kreditpolitiskalagstiftningen har stort intresse och hög aktualitet. Del är mot den bakgrundenman får se den breda samling som skett i finansutskottet bakom tanken på eninte bara samordnad utan också i vissa avseenden utbyggd kreditpolitisklagstiftning. finns det emellertid anledning att med alldelesspeciell skärpa betona behovet av samordning och avstämning mellan de skilda medelsom används i stabiliseringspolitiken. Den höjda ambitionsnivån inomkreditpolitiken får naturligtvis inte ersätta åtgärder som hör hemma inomfinanspolitikens ram. Kreditpolitiken kan aldrig bli annat än ett komplementlill finanspolitiken. Denkritik mot den höjda ambitionsnivån i den kreditpoliliska lagstiftningen somman kunnal notera här och var har huvudsakligen varit en kritik mot enbenägenhet under vissa perioder från regeringens sida atl överfiytta vissastabiliseringspolitiska krav, som egentligen hör hemma inom finanspolitiken,lill kreditpolitiken. Del klassiska exemplet är den drastiska kreditpoliliskaåtstramningen 1969-1970 som fick orimliga konsekvenser för näringslivet. Tillbilden hör naturligtvis också atl den kreditpoliliska lagstifiningen enbartbildar den ram inom vilken relationer med banker och kreditinstitutnärmare har alt utvecklas-. punkt är det självfalletangeläget all samspelet mellan kapitalmarknadens parter kan präglas avömsesidigt förtroende och förståelse för de speciella problem som kan möta.Delta är emellertid en fråga som man aldrig kan lagstifta om. Den är nämligenberoende av parternas sätt alt sköta sina uppgifter. Klart är i varje fall atlden förstärkta kreditpoliliska lagstiftning som nu får all arbetainom kommer alt ställa ökade krav på ett förtroendefullt samarbete mellankreditinstituten och . Detfinns också för anledning alt, sedan ambitionsnivån nu höjts fränlagstiftarnas sida, med skärpt vaksamhet följa relationerna mellan riksbankenoch kreditinstituten. I della sammanhang tycker jag atl reservanterna både tillhöger och till vänster är alltför pessimistiska i sin bedömning av 'möjlighet att öva inflytande på och överinseende över den kreditpolitiskalagstiftningens funktion. Ulskoitsmajoriletenhar stannat för all, under hänvisning till atl är ett riksdagensorgan, inte föreslå någon besvärsrätt hos Kungl. I stället hänvisas lillden kontinuerliga bevakning av kreditpolitiken som kan upprätthållagenom finansutskottets beredning av frågor som rör . Delta bör sessom etl uttryck för uiskoitsmajoriietens övertygelse att en höjd ambitionsgradi den kreditpoliliska lagstiftningen också måste följas av motsvarande höjningav ambitionsnivån i granskning av kredilpolitikens verkställighet. Delär värt att notera att utskottsmajoriteten accepterat tankegångar idetta avseende. Utskotlsmajoriteten har också gett sitt stöd till -och övriga oppositionspartiers - krav på alt den kreditpoliliskalagstiftningen, liksom , skall vara tidsbegränsad till . Dettautgör också en markering av ansvar för lagens funktion. Jag villgärna i det här sammanhanget betona atl det är glädjande och välbetänkt avsocialdemokraterna alt de i denna ur principiell synpunkt centrala frågaövergett propositionens förslag om obegränsad varaktighet, något som måstebetraktas som mindre lämpligt för en ny fullmaktslag av den här karaktären. Dendetaljreglering som gällt för likviditetskraven ersätts genom dennalag med en fullmakt för all utfärda de föreskrifter som behövs. Denya regler utfärdar skall dock inte leda till att likviditetskravenblir annorlunda än . De specialbestämmelser som gäller medhänsyn till sparbankernas och föreningsbankernas speciella karaktär skallockså kunna tillämpas inom ramen för den nya lagstiftningen. Möjligheten tillflexibilitet och beaktande av speciella förhållanden skall gälla ävenbestämmelserna om kassakrav. Ullåningsregleringenär en nyhet, men i praktiken har motsvarande arrangemang sedan lång lidtillbaka gällt. Del bör dock understrykas att förordnande om utlåningsregleringendast får meddelas om synnerliga skäl föreligger. Ävenbestämmelserna om emissionskontroll är en kodifiering av rådande förhållanden.Emissionskontrollen skall dock inte betraktas som Lagförslagom kreditpolitiska medel, m. m. Lagförslag om kreditpolitiska medel, m. m. etl extraordinärt instrumentinom kreditpolitiken till skillnad från den allmänna placeringsplikten.Avsikten är alt den senare liksom i första hand skall utformas som enmarginell kvot, även om möjligheten att beakta den totala storleken avinstitutets placeringar och i vissa lägen skall slåöppen. Delhar i sammanhanget funnits anledning att särskilt betona alt hy-poteksbankensobligationer kan räknas till prioriterade placeringar, och att inte heller idet avseendet något avsteg från vad som gällt skall göras. Det ärviktigt alt dessa prioriterade placeringar får äga rum i tillräckligomfattning. Annars har prioritering ingen reell innebörd. Men detta är nu enfråga som hör mera samman med tillämpningen av de kreditpolitiska medlen än medsjälva lagstiftningen. Somett ytterligare komplement till dessa kreditpolitiska instrument införs nu ensärskild placeringsplikt, som har till uppgift att trygga försörjningen medbyggnadskrediter. Även detta medel får enligl förslagel tillgripas först närsynnerliga skäl föreligger. Avsikten är alt särskild placeringsplikt skallgälla endast om kommunerna åtar sig borgensansvar för en aktuellbyggnadskredit. Detär möjligt att detta avsnitt av lagkomplexet betraktas som det mestkontroversiella. Bestämmelsen bör emellertid ses mot bakgrund av den nyabostadspolitik som går att behandla. Mot denbakgrunden har jag svårt att förstå den kritik som riklats mot den särskildaplaceringsplikten. I och med atl den förutsätter ett kommunalt borgensansvarstrider den enligt min mening inte mot banklagstiftningens krav attlåntagarens kreditvärdighel skall prövas i varje särskilt fall. Enannan reflexion kan också göras i sammanhanget. Med den struktur svenskkapitalmarknad har är bostadsfinansieringen något som jag skulle vilja kalla engrundläggande skyldighet som måste uppfyllas. Det är bättre attbyggnadskrediiiven lämnas via den reguljära krediimarknadens institutioner änvia ännu ett nytt specialinslitut. Om man har den inställningen är det enlogisk slutsats att acceptera den särskilda placeringsplikien som ett uttryckför de svenska bankernas och kreditinstitutens solidariska ansvar förbostadsbyggandet i samhället. Tillde medel som endast skall användas om synnerliga skäl föreligger skall ocksåräknas ränteregleringen, som är ett komplement vid sidan om diskonlopolitikenför att påverka räntenivå och ränte-slruktur. Delär alltså en ganska viitsyfiande kalalog av kreditpolitiska instrument som nuregleras i denna lag. Lagstiftningen anger alltså en ram för riksbankensagerande, inom vilken det finns möjligheter att med beaktande av skildakreditinstituts särskilda förutsättningar och marknadens speciella kravanvända den modell för kreditpolitiken som i varje situation är den bästa. Encentral fråga i kredilpolitiken är självfallet avgränsningen av den s. k.prioriterade sektorn. Med hänsyn till bostadsbyggandets speciella ställning råder det ingentvekan om alt bostadsfinansieringen skall vara prioriterad. Inom en normaltfungerande kredilmarknad skall problemen i övrigt inte vara speciellt stora,men i situationer dä den kreditpoliliska lagstiftningen måste tillgripas visarerfarenheten atl speciellt mindre företag har svårt atl fä sina kreditbehovtillgodosedda. Detär därför med glädje som jag noterar att utskolismajorileten har gåttceniermotionen lill mötes och som utskottsmajoritetens mening framhåller alt ensamlad långsiktig lösning beträffande småföretagens kredilförsörjning måstearbetas fram. Delfinns också anledning att i det här sammanhanget betona all hy-poteksbankensobligationer visserligen är prioriterade placeringar, men alt den såvälnominellt som relativt krympande kreditvolymen inom denna sektor är klartotillfredsställande. Jag vill sammanfattningsvis betona alt utskottsmajoriteien vid sittställningstagande till den kreditpoliliska lagstiftningen tagit hänsyn lill denosäkerhet som råder inom världsekonomin. Det är även från dennasynpunkt angeläget atl den nu översedda och omarbetade kreditpoliliskalagstiftningen genomförs ulan onödigt dröjsmål. Del är enligtutskotismajoritetens uppfattning tyvärr så, all den be-redskapslagsliftningdeihärar fråga om inle bara är ofrånkomlig utan också nödvändig för enmålmedveten stabiliseringspolitik. Jagber, herr talman, atl få yrka bifall till utskottets hemställan i finansutskottetsbetänkande nr 39 om den kreditpolitiska lagstiftningen m. m. Lagförslag om kreditpolitiska medel, m. m. Efter de anföranden som hållits finns det ingen anledning för migalt närmare gå in på den nya fullmaklslagens innehåll. Jag vill bara göra någrakorta kommentarer. uttalade sin förvåning över att jag inte anslutit mig lill yrkandeti vpk-motionen 1997 om en ändring av 19 § om förordnande om allmänplaceringspliki till att även gälla landsting och primärkommuner. Jag kanförsäkra alt jag hyser förståelse för del yrkandet. Men detfinns fiera skäl till att socialdemokraterna i utskottet inte ansett sig kunnabiträda delsamma. För det första bör man nog när man nu antar en ny lag varaförsiktig med att utsträcka den allmänna placeringsplikten så långt att denomfattar även annat än staten och bostadsbyggandet. För det andra anser vi inteatt vi har det underlag som skulle ha varit erforderligt för attföreta en ändring av 19 ij. Men om det omsider i den kommunalekonomiskautredningen skulle visa sig vara befogal atl vi anför synpunkter i denna fråga,då kan jag försäkra att vi också kommer alt göra det. Trotsen mångfald olika motionsyrkanden har det lyckats att uppnå en bred majoritet ifinansutskotiet. Den majoriteten ställer sig bakom propositionen på allapunkter utom när det gäller giltighetstiden. De nuvarande kreditpoliliskalagarna är tidsbegränsade, men i proposilionen Lagförslagom kreditpolitiska medel, m. m. har föreslagits alt dennya lagen skall gälla utan tidsbegränsning, alltså vara permanent. Jaghar för avsikt, herr talman, att litet närmare redogöra för utskottetsställningstagande, eller rättare sagt för de socialdemokratiska ledamöternasställningstagande i ulskoltet. Denutredning som i början av innevarande år avlämnade betänkandet"Kreditpolitiska medel" ansåg all en ny sammanhållen lag inte bordevara tidsbegränsad. Efter att ha framhållit att likviditels-och kassakrav samtemissionskontroll kan betraktas som permanenta inslag i kreditpolitikenanförde uiredningen följande: "I valet mellan en tidsbegränsad ellerpermanent lagstiftning synes enligt utredningens åsikt tiden nu vara mogen attavskaffa lidsbegränsningen, som härstammar från lagstiftningens begynnelse1937. Någon saklig översyn av nuvarande lagar har inte skett vidförnyelsetillfällena. En permanent lagstiftning innebär inget hinder att lagendelvis eller i sin helhet i sedvanlig ordning kan avskaffas, ersättas med en nylag eller revideras. Alt denna typ av lagstiftning numera uppfattas som ettbestående inslag i den ekonomiska politikens uppsättning av instrumentmotiverar också att lagen blir permanent. Sammankopplat med avskaffandet avtidsbegränsningen kan man också se inriktningen mot mer allmänna formuleringar,i syfte att göra lagstiftningen mera oberoende av växlande förhållanden påkredilmarknaden." Däremotstod uiredningen fast vid det förfarande som är föreskrivet för lagarnastillämpning, nämligen förordnande av Kungl. Maj:t på framställning avfullmäktige i . Därmed får alltså samordningen mellan kreditpoliliskaoch andra stabiliseringspolitiska åtgärder ett formellt uttryck. Varförhar då vi socialdemokrater i ulskoltet ansett oss kunna gå med på entidsbegränsning av lagen? Jo, därför alt vi har ansett det vara i hög gradangeläget att lagen i oförändrat skick genomförs utan dröjsmål. Vi har intevelat gå till en oviss loiining, som i så fall inle bara gällt om lagen skullevara permanent eller ej, utan förmodligen även lagstiftningens innehåll, därvi omöjligen kunde biträda vissa ändringsförslag som framlades i väcktamotioner. Viansåg oss ha stöd för vårt ställningslagande i vad majoriteten avriksbanksfullmäktige anförde i sitt remissyttrande över utredningen. Efter altha talat om atl lagstifiningen tidigare varit tidsbegränsad och alt den begränsningennu skulle avskaffas anförde fullmäktige i följande: "Denändring uiredningen föreslår innebär inte nödvändigtvis någon förändring ilagens varaktighet. Lagen görs inte evig genom åtgärden ulan kan närhelsi behovföreligger ändras eller avskaffas. Även för en lag som har treårig giltighetgäller givetvis att del inle är nödvändigt avvakta giltighetstidens utgång föratt genomföra en ändring. Utredningensförslag innebär således i realiteten inle någon större förändring och fråganom tidsbegränsning är av jämförelsevis underordnad betydelse. Fullmäktige anserdock att utredningen vall den bästa lös- -Majoriteten av fullmäktige i hade alltså ansett all frågan om tidsbegränsningär av jämförelsevis underordnad betydelse. AP-fondengjorde i sitt yttrande en skillnad mellan de kreditpoliliska medel som kananses vara av extraordinär natur och övriga kreditpoliliska medel. Beträffandedessa senare anser fondstyrelserna atl skäl kan åberopas för en reglering i enpermanent lagstiftning. De extraordinära kreditpolitiska medlen, främstplaceringsplikt, utlåningsreglering och räntereglering, bör däremot enliglderas mening också regleras i en tidsbegränsad, särskildberedskapslag av fullmaklskaraklär. Därmed har jag redovisat de motiv som gör att jag yrkar bifall tillfinansutskottets betänkande nr 39 på samtliga punkter. Lagförslag om kreditpolitiska medel, m. m. Under della anförande övertog herr andre vicetalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. HerrSÖDERSTRÖM (m) kon genmäle: har motiverat varför socialdemokraterna har gåll ifrån sinproposition, och jag tycker man kan respektera den motiveringen; del har jagingenting emot. Sedanläste han upp ett citat som visade att han hade stöd av riksbanksfullmäktigesmajoritet. Jag tycker att vi å andra sidan kan åberopa samma stöd - men frånriksbanksfullmäktiges minoritet - när det gäller vår uppfattning. Jag vill härbara peka på tvä punkter som minoriteten har talat om, nämligen om attremisstiden har varit så kort att en saklig granskning och en mera ingåendediskussion praktiskt taget har omöjliggjorts samt atl i betänkandet för- ochnackdelar med de föreslagna åtgärderna knappast diskuteras liksom inle hellerförutsättningarna att i enskilda fall nå eftersträvad effektivitet genom andrametoder. Vi finner delta vara en allvarlig brist, vilken alltså kan komma allavhjälpas under remissbehandlingen. Bakom uttalandet står representanter för samtligaborgerliga partier. Vi har försökt hitta fier argument än dessa, och bland de34 remissinstanserna har vi funnit att en del av dem har lagl ned mycket tid påoch kommit fram till vissa punkter, som vi har tagit upp. Det är alltså depunkterna som återfinns dels i den motion vi har avlämnat till , delsi den reservation som är fogad till finansutskottets betänkande. (vpk) kongenmäle: säger att det fattas underlag föran utsträcka lagensgiltighet så au bestämmelsen om placeringsplikt också skall gälla landsting ochkommuner. Jag är litei förvånad över dei uiialandei.