prot · FX09144 · 1974-12-31 00:00:00 — Visom väckt motionen 1938 lycker alltså au vi har goda grunder för vår uppfatiningatt det bästa sättet att åstadkomma de erforderliga möjligheterna tillanpassning av lagen efter de olika förhållanden som råder inom skilda förelag iolika branscher är att man väntar en smula med ikraftträdandet.Inrikesutskottet har emellertid inte ansett sig kunna acceptera vårt yrkande idelta avseende, även om utskottet säger sig ha förståelse för vår uppfattning.Även det har jag tyckt mig förnimma i den lidigare debatten. Det är kanskedärför, herr talman, med viss förvåning jag noterar att denna i och för sigvälvilliga inställning inte tagit sig Ullryck i ell tillmötesgående av vårtyrkande. Jagvill gärna i detta sammanhang fästa uppmärksamheten på en anmärkning sist ilagtexten som lyder: "Kollektivavtal, som avses i 2 § andra stycket, 9 § andrastycket och 12 fj andra stycket, kan ingås före ikraftträdandet." Del kanväl knappast ha föresvävat lagskrivaren att det stadgandet endast skulle avseett par bråda helgveckor. Utöverde argument som redan har framförts vill jag peka på att under den kommandevåren äger förhandlingar rum mellan arbeismarknads-organisalionerna, bådecenirali och förmodligen förbundsvis. 1 många avtal ingår det bestämmelser omutbildning. Det är därför helt naturligt atl man i samband med denna så attsäga ordinarie avialsrevision även lar upp uibildningsfrägorna. Del passar dånalurligtvis utomordentligt bra alt ta med även de moment som tillkommer genomden nu föreslagna lagen. Jag lycker det är en mycket gott skäl för att vänlamed ikraftträdandet . Jagtycker också att del är självklart att det vuxensludieslöd som bygger på SVUX:soch FÖVUX:s förslag, som förmodligen kommer au behandlas här i i våroch som också har apostroferats här , måste beaktas i mycket storutsträckning av parterna, både i förhandlingsarbetet och iinformationsverksamheten. Jag tycker au jag har funnit etl alldeles färskt stödför den uppfattningen i den skrivelse som LO och TCO i början av den härmånaden ingav till chefen för med begäran ommedverkan: dels ville man ha informationsbroschyrer utarbetade, dels ville manha pengar för information, huvudsakligen i form av konferenser. Jag förstårdet behovet, och jag lycker att del ytterligare understryker önskan om rådrum innanlagen slår igenom med full kraft. Utskotieimotiverar sitt fasthållande vid ikraftträdandet - trotsförslåelsen för vån uppskovsyrkande - med all arbeisgivaren har ell avgörandeinflytande på ledighetsfrågan och all del bör ge rådrumför förhandlingar. Det är kanske just det, herr talman, som inger mig en delspeciella bekymmer. Jag tycker nämligen att del, inte minst ur psykologisksynpunkt, vore mycket olyckligt om arbetsgivaren måste utnyttja sinuppskovsrält enbart för att ge parterna rådrum för atl lösa en del aktuellaförhandlingsproblem. Det finns ju tillfällen när man av olika skäl anser signödsakad att säga nej i sådana förhandlingssammanhang - dock inte i så mångafall som i den allmänna debatten görs gällande - men just här är det myckelolyckligt att behöva framstå som nej-sägare. Det är verkligen inte någotensidigt partsintresse att den här lagen skall kunna sättas i funktion på ettsätt som gagnar alla berörda parter. Jagbeklagar därför att det inte tycks bli möjligt all få det rådrum som behövs,men jag vill inte gärna ge upp hoppet ännu utan yrkar, herr talman, bifall lillreservaiionen 6. Lag om arbetstagares rätt till ledighet för utbildning Förslagel till lag om arbetstagares rätt lill ledighei för utbildninginrymmer klara bestämmelser om vad som gäller förden händelsearbetsgivarparten åsidosätter sina förpliktelser. § 13 fastslår entydigtskadeståndsansvar i sådana fall. Däremot saknas i detta i övrigt så positivaoch värdefulla lagförslag motsvarande ansvarsbestämmelse för arbetstagarsidan.En del remissinstanser har också påpekat detta som en brist. Bland dem märksUKÄ, som ifrågasätter om inte en ömsesidig skadeständsskyldighet bordefastställas, detta för att värna en rätt tillämpning av lagen. En av vårahovrätter efterlyser likaledes ömsesidighet för parterna. Lag skall gälla för alla och envar. Först då lag utgår från att allaeller ingen kan bryta mot den, först då den inte tar sikte på någon enskildeller någon grupp som är mer benägen än andra atl bryta mot dess bestämmelser,äger lagen den allmängiltighet och skapar den likhet inför lagen som vårträttsmedvetande kräver skall vara grundprincipen i vårt samhälle. Departemenischefen,som tar upp frågan om skadeståndsansvar, talar endast i allmänna ordalag om atti det fall enskild arbetstagare använder den erhållna ledigheten till annat änstudier torde "avsaknaden av allmänna regler i lagförslaget leda till attallmänna rättsregler om kontraktsbrott i anställningsförhållanden blirtillämpliga" och åberopar "del infiyiande som uiövas avarbetskamrater eller fackföreningen", som skulle görasanktionsmöjligheter moi en arbeisiagare tämligen överflödiga. Delmåste sägas vara något av en logisk kullerbytta au över huvud taget i dettasammanhang påpeka att dåliga siudiepresiaiioner inie lorde kunnadomslolsprövas. Del är del argumenl som också uiskoiiei i sin lur använder motmin motionsyrkande. Men, herr lalman, au vara obegåvad eller på annat sättotillräcklig är inle brollsligi; all vara oförmögen all effekiivi lillgodogörasig en studiekurs är ingalunda heller en be- Lagom arbetstagares rätt till ledighet för utbildning Uppgerdäremot någon ett siudiemål och därefter utnyttjar sin ledighet titt någontingannat, då blir det fråga om bedrägeri. Det är i sådana fall, menar jag. som delallmänna rättsmedvetandet och lagens iniegriiei kräver atl samma ansvar åliggeralla och klart bör komma till uttryck i lagens bestämmelser för båda parter. Förmig framstår detta som en självklarhet utifrån respekten för lagens opartiskhetoch utifrån känslan av hur farligt det i längden är om ens skuggan av enmisstanke för partiskhet kan falla över lagens bestämmelser. Därför skulle delenligl min mening, herr lalman, ha varit lyckligt och båda parter värdigt omderas ömsesidiga ansvar klart hade utsagts i lagens paragrafer. Moten enhälligt utskott faller emellertid en enskild motionärs mening utan vidaretill marken. Jag nödgas därför, herr talman, avslå från atl framställa nåeotyrkande. I detta anförandeinstämde (). Inledningsvis vill jag understryka värdet av rätten till ledighet förstudier. Jag ställer mig självfallet bakom lagstifiningen, även om det hadevarit lyckligast att hela frågan lösts avtalsvägen. Tyvärr lyckades inteparterna med delta. Jag är ganska övertygad om atl ett avtal inle hade blivitbehäftat med några av de små brister som lagförslaget ändå har men som manväl. hoppas jag, kan rätta till. Jaghar märkl atl en hel del människor har fått för sig att först den t juli i årfick vi svenska löntagare en tillfredsställande trygghet i jobbet. Den Åmanskairygghetslagsliftningen som trädde i kraft , har ökat tryggheteni jobbet. Det är vi överens om. Men det är viktigt atl människor också ärmedvetna om alt det inte räcker med lagstiftning. Vad hjälper det med en lag ominte det svenska näringslivet går bra? En iryggheisgaranii är med andra ord delföretag, stort eller litet, som går bra, som går med vinst. Menutöver ell vinsigivande svenski näringsliv och en iryggheislag-siifining av denart som vi har fåll krävs någoi mer. Jag länker på den personalpolitik somskall vara gällande på respektive arbetsplats. Jag tänker inte här på dengamla sortens personalpolitik, som dock fanns på sina håll för en hel del årsedan. Del var oftast en personalpolitisk policy som bestämdes av arbetsgivarenensam. I och försig kundeden säkerligen vara bra. bör emellertid ellpersonalpolitiskt program för de anställda på en arbetsplats förankras, ickeminst ansvarsmässigi, bland de anställda genom att de lokala parterna ulformarprogrammei gemensamt. Jag har själv varii med om au på della sän uiformapersonalpolitiken i dei förelag där jag är anslälld. Jagvill gärna understryka alt det mest betydelsefulla med vårt personalpolitiskaprogram inte är programskriften som sådan utan det sän på vilket den tillkommit.Det ligger ett värde i att båda parter i forisäiiningen känner ansvar förpersonalpolitiken och verkar för atl den hålls levande. Detär viktigt att parterna gemensamt diskuterar och fastställer depersonalpolitiska principerna, som ytterligare stärker tryggheten i jobbet. Jagtänker på exempelvis personalutveckling, planerings- och utvecklingssamtal,introduktion, information och utbildning. Den människa som har utbildning har självfalletstörre trygghet än den som inte har utbildning. Men den människa som bygger påsin utbildning, som ständigt utvecklar sig själv, ökar ytterligare tryggheten ijobbet. Han eller hon skapar därmed en handlingsberedskap som är av värde föralla parter, om tillgången på arbete skulle minska. Låtmig också få markera atl jag utöver denna irygghetsaspekt, som utgör ell stödför förslaget om lagfäst räli lill ledighei för studier, också utgår frånprincipen att alla människor vill ha ett engagerande arbete. Ja, men det är välsjälvklart, säger mina kolleger i kammaren. Nej, det är inle det. Det finnsfaktiskt fortfarande folk i arbetslivet som inte delar den uppfattningen. Detstod för övrigt att läsa i en skrift om arbetsdemokrati, som utkom för några årsedan, an utgångspunkten var atl de fiesta människor vill ha ett engagerandearbete. Man menade alltså alt det fanns en grupp människor på arbetsplatsen sominte ville ha ett engagerande arbete. Mankan dä fråga sig: Vad gör vi med dem? Ja, en del av oss rycker på axlarna. Jagför min del anser - och jag är övertygad om atl alla mina kolleger i kammarendelar min uppfattning - att man måste utgå från att alla människor vill ha ettengagerande arbete. Menvi är också medvetna om att en del av våra arbetskamrater ute påarbetsplatserna runt om i landet inte fått en lyckosam start eller utvecklandeuppväxtförhållanden eller an de har råkat ut i andra svårigheter, som gör attsjälva det vardagliga jobbet upplevs som mer eller mindre meningslöst. Harman den av mig deklarerade uppfattningen, har man ytleriigare anledning intebara att hälsa lagstifiningen välkommen utan också alt hoppas att vi framöver,med hjälp av principerna i denna, skall nå även de här människorna påarbetsplatsen med den utbildning som vi inle har nått dem med. Dettaär av stort värde framförallt förden enskilde men också för arbetslaget påarbetsplatsen, för företaget och för samhället. Lagom arbetstagares rätt till ledighet för utbildning iStockholm (s): 1 det mycket omfattande utredningsarbete som slutförts beträffandevuxenutbildningen - av SVUX, FÖVUX, KAMU och en departemenisgrupp angåendeledighei för studier - har klarlagts alt en utbyggnad av vuxenutbildningenockså kräver reformer i arbetslivet. Det gäller att få fram en information lillarbetslagarna om befintliga uibildningsmöjligheter och all skapa någoi slagsersäitning för förlusten av arbetsförtjänsten. Det gäller att åstadkomma enkoppting mellan ar- Lag om arbetstagares rätt till ledighet för utbildning beislivet och utbildningsväsendetför att få fram etl utbildningsutbud som till form, innehåll och omfattningsvarar moi arbetstagarnas behov. Sist men inte minst gäller det att skaparegler för att lösgöra den enskilde ur produktionen så att han kan genomförasina studier. Detär vad ärendet gäller. Och att dessa frågor av den fackliga rörelsenbedöms såsom angelägna visas av den stora aktiviteten och de initiativ somtagits av LO och TCO. Härav följer också atl något uppskov med lagensikraftträdande inte kan komma i fråga. Närreformerna i arbetslivet skall förverkligas är det enligl min mening hell klanatt vi måste repliera på de fackliga organisationerna. Den enskildearbetstagaren har inie möjlighet att själv bevaka sina intressen i dettasammanhang eller fullgöra nödvändiga samordnande insatser. Alternativet lillden fackliga organisationen är därför all arbeisgivaren liksom hittillsfullgör dessa uppgifter. Det är naturligtvis helt oacceptabelt, därför att vivill ha vuxenutbildningen inriktad på an i första hand stödja den enskildeindividen, hans ställning i arbetslivet osv. och inte primärt tillgodosearbetsgivarens intressen. En samverkan mellan arbetsliv och vuxenutbildningkräver sålunda en vidgad företagsdemokrati och en satsning på de fackligaorganisationerna. Detär mot den här bakgrunden med stor förvåning som jag har läst m.fi. Motionärerna vill försvaga fackets möjligheter att ta på sig ettansvar för tillämpningen av ledighetslagen genom att kräva att den enskildeskall kunna överklaga den lokala fackföreningens tillämpning idomstol. vill också ge arbetsgivaren samma rätt. Förslår inte herrEkinge alt detta skulle omöjliggöra en konsekvent tillämpning av lagen och t.o. m. kunna sälta den hell ur spel? Emellertid måste man misslänka all härligger någonting annat bakom moiionen. parti har över huvud lagetsvårt an medverka lill alt ge de fackliga organisationerna en ställning när detgäller utbildningsfrågorna. Idebatten här i kammaren har sagt att hans förslag omledighetens förläggning är ett uttryck för en liberal ståndpunkt. Jag kan geherr Ekinge rätt i att det är en gammal manchesterliberal tanke att denenskilde arbetstagaren klarar sig bra utan de fackliga organisationerna. Menden synen på den enskilde och fackföreningen trodde jag all 1. o. m. herrEkinge hade övergivit. Jag kan emellertid konstatera all åtminstone desynpunkter här anfört i fiera avseenden sammanfaller i fieraavseenden väl med arbetsgivarnas. Ettannat exempel på att har svårt att medverka till att ge de fackligaorganisationerna en ställning när det gäller utbildningsfrågorna är au ingetparti så konsekvent som har bekämpat U 68:s förstag om att defacktiga organisationerna skatt ha ett inflytande i högskolans beslutande ochplanerande organ. Folkpartirepresentanten i den parlamentariska U68-beredningen hänvisar arbetstagarrepresentanterna till medverkan itillfälliga arbetsgrupper och vill inte släppa in dem i styrelser och nämnder.På en yttrade folk- partiets representant atlden fackliga organisationen väl kunde få delta i utbildningsdebatien men intevara med och fatta beslut. Vadär nu delta? Anser att fackföreningarna inte har medutbildningsfrågorna att göra vare sig i arbetslivet eller i utbildningsväsendet?Är man inom rädd för fackliga organisationer? Är det fråga om enmodig uppföljning av s. k. antikorporati-vistiska linje? Hurstämmer detta med övriga agerande i inflytandefrågorna? Vi fårkanske svaret när arbetsrättskommitténs belänkande snart skall behandlas, bl.a. ute på arbetsplatserna. Med detta, herr talman,yrkar jag bifall till utskoitets hemställan. Lagom arbetstagares rätt till ledighet för utbildning har länge och ihärdigt arbetat för utbildningen, på allaområden. När därför i vid debattens slut tar tillorda på del sätt han gjorde, ställer jag mig litet undrande: Har han inlekunnat eller inte velat följa med i debatten? Denfråga som vi i det här sammanhanget har tagit upp - det har jag tidigareklargjort - är en fråga om den enskilda människan i en situation där det intefinns avtal. Det är alldeles klart all den människan är utlämnad lill att vänlai tvä är på en domstolsprövning. Att frän den utgångspunkten ta upp endiskussion om vår syn på del fackliga jobbet är helt orimligt, det måste varoch en inse. Jagär medveten om att de fiesta människorna ute på jobben klarar sig bättre medfacket än utan facket. Varje annan uppfattning skulle strida mot dengrundläggande principen för mitt arbete som ombudsman i . Det skulle vara all förneka sig själv på ett sätt som jag inte troratl ens i vill mena. Alldelessjälvklart anser vi att den lag om rätt till tjänstledighet för utbildning somriksdagen nu skall fatta beslut om är bra. Det har jag understrukit från bönanav denna debatt, och det står vi alla inom bakom. Kravei pä attden enskilde skall ha möjlighet atl påverka sin situation tidigare än två årefter det all han lämnat in sin ansökan om ledighet för utbildning, stämmer medvår uppfattning om del angelägna i att människor i vårt samhälle beredsvidgade möjligheter till återkommande utbildning. Vi är anhängare av synsättetatt man måste så långt det är möjligt och sä länge det går varva utbildning ocharbete. Detta är vad vi menar också med motionen och reservationen, och det ärde hinder som lagen eventuellt kan lägga för den utvecklingen som vi har velatfå bort. i frågade om vi från sida inte anser att defackliga organisationerna bör ha någonting med utbildningen atl göra. Jo, detär ju vår grundläggande uppfattning. På den punkten finns det ingen åtskillnadmellan vår uppfattning och den uppfattning som kommit till uttryck frän TCO,från LO, från . Vi vill även i fortsättningen vara med och trycka på.Skulle i känna del obehagligt att vi vill ställa uppvid hans, vid TCO:s Lagom arbetstagares rätt till ledighet för utbildning och vid de andra fackligaorganisationernas sida, då är mera att beklaga än någon annan. Överläggningenvar härmed slutad. Kammarenbiföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Propositionergavs på bifall till dels utskoitets hemställan, dels reservationen nr 1 avherrar och , och förklarades den förra propositionen varamed övervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voieringsproposilion: Densom vill all kammaren bifaller inrikesutskotiets hemställan i betänkandet nr31 punkten 5 röstar ja, den del ej vill röstar nej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen nr 1 av herrar och . Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då herrNordgren begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat; Kammarenbiföll vad ulskoltet i dessa punkter hemställt. Propositionergavs på bifall lill l:o) utskottets hemställan, 2;o) reservationen nr 2 avherr m. fl. samt 3:o) reservaiionen nr 3 av , ochförklarades den förstnämnda propositionen vara med övervägande ja besvarad. Dåherr Ekinge begärde votering upptogs för bestämmande av kontrapropositionenånyo de båda återstående propositionerna, av vilka den under 2;o) angivnaförklarades ha fiertalets mening för sig. Sedan begärt voteringbeträffande kontrapropositionen upplästes och godkändes följandevoteringsproposition; Den som vill att kammarentill kontraproposition i huvudvoteringen angående inrikesutskotieis hemställani betänkandet nr 31 punkten 8 antar reservaiionen nr 2 av m. fi.röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej harkammarenlill kontraproposition i nämnda votering antagit reservationen nr 3 av herrHallgren. Vidomröstning genom uppresning förklarades flertalet av kammarens ledamöter haröstat för ja-propositionen. Då begärde rösträkning verkställdesvotering med omröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat; I enlighet härmed blev följandevoieringsproposilion uppläst och godkänd; Lagom arbetstagares rätt till ledighet för utbildning Den som vitt alt kammarenbifaller inrikesutskottets hemställan i betänkandet nr 31 punkten 8 röstar ja,den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammarenbifallit reservaiionen nr 2 av m.fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesfiertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då rösträkning verkställdes votering med omrösiningsapparat. Dennaomröstning gav följande resultat: Propositionergavs på bifall lill dels utskottets hemställan, dels reservationen nr 4 avherrar och , och förklarades den förra proposilionen varamed övervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voteringsproposition: Densom vilt atl kammaren bifaller inrikesutskotiets hemställan i betänkandet nr31 punkten 9 röstar ja, den del ej vill röstar nej. Vinner nej har kammarenbifallit reservaiionen nr 4 av herrar och . Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då herrNordgren begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat; 6 Riiadagens protokoll 1974. Lagom arbetstagares rätt till ledighet för utbildning Propositionergavs på bifall till dels utskoitets hemställan, dels reservationen nr 5 avherr Hattgren, och förklarades den förra propositionen vara med övervägande jabesvarad. Sedan begärt votering upplästes och godkändes följandevoieringsproposilion; Densom vill alt kammaren bifaller inrikesutskotiets hemställan i betänkandet nr31 punkten 10 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen nr 5 av . Vid omröstning genom uppresning förklaradesfiertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då herrHallgren begärde rösträkning verkställdes votering med omrösiningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat; Punkterna II och 12Kammaren biföll vad utskottet Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels reservationen nr 6 avherrar och , och förklarades den förra propositionen varamed övervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voteringsproposition; Densom vitt att kammaren bifaller inrikesutskotiets hemställan i betänkandet nr31 punkten 13 röstar ja, den del ej vitt röstar nej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen nr 6 av herrar och . Vid omröstning genom uppresning förklaradesfiertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då herrNordgren begärde rösträkning verkställdes votering med omrösiningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Ja- 275 Nej - 48 Punkterna 14 och 15 Kammarenbiföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. § 5 Höjning avgrundbidraget till deltagare i arbetsmarknadsutbildning Föredrogs inrikesutskottets betänkande nr 32 ianledning av propositionen 1974:170 angående utgifter inomarbetsmarknadsdepartementets verksamhetsområde på lilläggsstat I lillrikssiaten för /75 jämte motioner. I propositionen 1974:170 angående utgifter pälilläggsstat I till riksstaten för /75, bilaga 9,(s. 55-56) hade föreslagits att skullegodkänna vad statsrådet förordat angående ändrade grunder förutbildningsbidrag. Propositionensförslag innebar att grundbidragel lill deltagare i arbetsmarknadsutbildninghöjdes från den med . för gift och . Kostnaden för bidragshöjningen beräknades till 9,2 milj. kr. Höjningav grundbidraget till deltagare i arbetsmarknadsutbildning Idetta sammanhang hade behandlats de i anledning av propositionen väcktamotionerna 1974:1970 av () samt 1974:1971av m. fi. (vpk) vari hemställts att i anledning avpropositionen 1974:170 på lilläggsstat I till rikssiaten, bilaga 9,, under B. Arbetsmarknad m. m. beslutade att det ipropositionen föreslagna grundbidraget vid arbetsmarknadsutbildning församtliga elever, oavsett civilstånd, skutte utgå med . räknatfrån och med saml alt kostnaderna för delprogrammetArbetsmarknadsutbildning uppräknades med . under innevarande år. 1. alt med avslag påmoiionen 1974:1971 godkände vad i propositionen 1974:170, bilaga 9, förordatsangående ändrade grunder för utbildningsbidrag, 2. att motionen 1974:1970 inieföranledde någon åtgärd. Reservation hade avgivits av (vpk)som ansett all utskotiet bort hemställa, t.atl i anledning av proposilionen 1974:170, bilaga 9, och med bifalltill motionen 1974:1971 skulle delsgodkänna vad reservanten anfört angående ändrade grunder för utbildningsbidrag, delstill Arbetsmarknadsservice under elfte huvudtiteln för /75 -utöver lidigare anvisat belopp - anvisa ytleriigare , 2. att motionen 1974:1970inte föranledde någon åtgärd. Höjning av grundbidraget till deltagare i arbetsmarknadsutbildning Tillbetänkandet hade fogats en särskilt yttrande av herrar i (fp)och Ekinge (fp). HerrLORENTZON (vpk); Inrikesulskoitets betänkande nr 32 behandlar motionen 1971 frånvänsterpartiet kommunisterna som föreslår en höjning av grundbidragen vidarbetsmarknadsutbildning till . Detta yrkande är hell ilinje med vad eleverna vid denna utbildning har krävt. Atlleva på bidrag - för en vanlig människa av folkel - del har dålig klang iSverige.