prot · FX0940 · 1974-12-31 00:00:00 — Den ersättning som utgår inom ramenför hemmamakeförsäkringen anses förmodligen täcka de kostnader, eller i varjefall en del av de kostnader, som uppstår när den hemarbetande inte kan utförasitt arbete i hemmet. Men när sedan sammanboendet upphör det må vara på grundav dödsfall, som kanske är den vanligaste orsaken, eller separation upphörockså förutsättningarna för försäkringen att gälla. I vissa fall kanvederbörande få tUlhöra försäkringen ytterligare - i motionen stårdet . Enligt utskottets mening är det då inte heller lika angelägetatt inom sjukförsäkringens ram kompensera kostnaderna för att arbetsinsatsen ihemmet bortfaller under sjukdom. i säger att kvinnans ekonomiskasituation inte har förbättrats i och med mannens frånfälle. Det är alldelesriktigt; det kanske den inte har. Men hon har ju i alla fall sin änkepension,och när hon blir sjuk sker ingen förändring av hennes inkomst, om hon inte harnågot arbete. Har hon arbete, så får hon också försäkra sig. Hon kan inte levaenbart på sjukförsäkringen; hon måste ha någon arbetsinkomst eller någon annaninkomst. Det hjälper inte om hon får tUlhöra försäkringen, om hon inte harnågon arbetsinkomst. i tycker att det är ologiskt attförsäkringsskyddet upphör ; änkans situation blir inte bättreefter . Ja, man har ansett att änkan borde få kvarstå , därför att det skulle vara litet hårt om den skulle klippas avomedelbart. Hon kanske har goda möjligheter att skaffa sig ett arbete och enarbetsinkomst och hon har därmed goda möjligheter att tillhörasjukförsäkringen. Sedan bara ett par ord med anledning av anförandet av herrAndersson i . Han tog upp problemet med hemmadöttrarna och talade också omden sociala försvagning och nedrustning som han kallar det som skedde i sambandmed beslutet om beskattad sjukpenning . För det första ligger dessafrågor vid sidan av den motion som behandlats i detta betänkande. För det andradiskuterade vi även detta problem . Vad hemmadöttrarna beträffar uttalade utskottet då att detekonomiska skyddet vid sjukdom för hemmadöttrar och likställda bör lösas påannat sätt än genom tillskapande av särregler inom hemmamakeförsäkringen ellerden frivilliga sjukförsäkringen. På den punkten fanns det inte någonreservation i utskottet, vare sig av eller av någon annan. Ävenpå den punkten får vi alltså dela ansvaret. Det var ett enhälligt utskott somstod för uttalandet. Så ett par ord om den andra frågan som togupp. Han förutsatte att Kungl. Maj:t skulle ta sig an saken och lägga framförslag Sjukpenningförsäkringen för vissa ensamstående Sjukpenningförsäkringen för vissa ensamstående tUllösning för dem som drabbas av vad han kallade viss försämring med anledning avförra årets beslut när man tog bort grundsjukpenningen. Det berodde helt enkeltpå den omstrukturering av sjukpenningförsäkringen som då gjordes. Det råddeenighet även på den punkten . Jag vet inte om det finns någonanledning att ändra på det beslut vi då fattade. Jag ber att fåyrka bifall tUl utskottets hemställan. i (fp): Utskottets talesman fortsätter att rida påprinciper, och det kan man givetvis göra. Men skulle vi ändå inte kunna låta derent mänskliga synpunkterna komma i förgrunden! Utskottets ordförande säger attdenna fråga varit föremål för behandling tidigare. Det är alldeles riktigt. Ochom utgången av en omröstning blir den som utskottsmajoriteten avser är dettroligt att den kommer igen på nytt. har, säger ordföranden, prövatförutsättningarna för en sådan här utvidgning och kommit fram tUl ståndpunktenatt den inte kan anses motiverad. Det är det vi har delade meningar om. Fråganär om man kan hålla fast vid ståndpunkten att det inte är motiverat att hjälpade människor som det här är fråga om. Jag tror inte att man kan fortsätta medatt hävda en sådan linje. Situationen för den omtalade änkan blir inte - jagupprepar det -bättre . Behöver hon det här stödet under de treförsta månaderna efter dödsfallet vilket är utskottets och utredningensmening behöver hon det givetvis sedan också. Jag anser att det är såsjälvklart alt ingen kan bestrida det. Sedan säger ordföranden att sjukförsäkringen inte äravsedd att kompensera kostnader utan att den skall kompensera inkomstbortfall.Men det är ju den principen som knuffas åt sidan! Jag kan inte förstå vad detfinns för anledning att komma dragande med den igen när man gått ifrån denbeträffande hemmamake. I det fallet är det fråga om att täcka merkostnader somuppstår när hemmamake blir sjuk. Sådana kostnader föreligger också sedan makeär död,,och de blir större då - när maken levde kunde han hjälpa till påkvällarna och mornarna, men när kvinnan blir ensam måste hon leja för allthemarbete. Hon får således större kostnader, och hon borde rätteligen ha ettstörre skydd när hon blir ensam än hon hade tidigare. Jag kan inte förstå det resonemang som här förs, och jagvidhåller mitt yrkande om bifall till reservationen. Det är också självklart, som jag har sagttidigare, att ingen människa kan leva enbart av sjukförsäkring. Man måste haett arbete, och har människor arbete så blir de också sjukförsäkrade. Makeeller maka får tillhöra hemmamakeförsäkringen, men när förutsättningarnaändras vid dödsfall får han eller hon vara kvar . Därefter miisteden som inte har ett arbete lämna försäkringen. Här är det fråga om principen: Skall man i ensjukförsäkringsfråga skUja på människor som en gång varit sammanboende ellergifta och människor som inte varit det? Den här förmånen gäller undervissa förutsättningar,som jag inte vUl ändra. Vi har naturligtvis olika meningar i den saken herrWestberg och jag. Sedan skulle jag vUja säga till i Ljusdalatt jag inte riktigt förstår det exempel som har getts i hans motion. Det talasom en kvinna som blivit ensam. Hon är ensam ansvarig för skötsel av en storfastighet och måste därför stå för ersättningen tUl den person som skalltjänstgöra i hennes ställe vid sjukdom. Den änkan måste rimligen ha utfört ensådan arbetsinsats ätt hon kunnat skaffa sig en sjukförsäkring om hon hadevarit beredd att betala sjukförsäkringsavgift. Om det är det exemplet herrWestberg utgår ifrån när han pläderar i den här saken har jag litet svårt attförstå honom. i (fp): Jag vet inte varifrån utskottets ordförandefår sina sakuppgifter. Mig veterligt får man inte ut sjukpenning därför att mansköter om sitt eget hem. Det är ju det änkan gör. Att hon råkar ha ett hem somär relativt stort innebär bara att hon har en större arbetsbörda, men någontaxerad inkomst ger inte skötseln av det egna hemmet. Här måste det väl ändå,som utskottsordföranden säger, föreligga någon sorts missförstånd. Jag tycker det är underligt att hon, när förhållandenaändras till det sämre, skall bestraffas genom att uteslutas ur dentrygghetsförsäkring som det här är fråga om. Mig förefaUer detta fullständigtorimligt. Sakuppgifterna har jag tagit från herrWestbergs i egen motion, där det talas om att änkan är ensam ansvarigför skötseln av en stor fastighet. När hon blir sjuk måste hon anställa någonsom sköter fastigheten i hennes ställe, hon måste betala ersättning tiU denne.Hon borde ha haft möjlighet att sjukförsäkra sig för vad det kostar attanställa en fastighetsskötare. Överläggningen var härmed slutad. Sjukpenningförsäkringen för vissa ensamstående Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av , och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifallersocialförsäkringsutskottets hemställan ibetänkandet nr 8 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av . Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr Hyltander begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Nr 40 § 23 Interpellation nr 52 om bättre kontakt mellan hem och skola Ordetlämnades på begäran till FruKRISTENSSON (m), som yttrade; De senaste årens tilltagande ungdomsproblem,som bottnar i thinner-, mellanöls- eller narkotikamissbruk, hargett ökad aktualitet åt frågan om föräldrarnas ansvar för sina barns fostran ochvård. Enligt min mening är dagens föräldrar inte mindre intresserade av sinabarns framtid än gångna generationers. Deras möjligheter att utöva en sådantUlsyn har möjligen försvårats. En fråga som fått aktualitet ärden tystnadsplikt som åvUar skolläkare och skolsköterskor beträffande deinformationer som eleverna ger dem i förtroende informationer som på grund avtystnadsplikten undanhålles föräldrarna. För skolkuratorer och skolpsykologergäller visserligen ingen tystnadsplikt men väl rekommendationer som anslutertUl reglerna om denna. Jag har stor förståelse för att tystnadsplikten i mångafall kan innebära en fördel, då ungdomarna eljest tycker sig inte ha någon attvända sig till med sina problem. Denna tystnadsplikt får dock inte drivasdärhän, att den skadar i stället för gagnar. Många exempel finns på att ungdomar missbrukat narkotikamånadsvis utan att föräldrarna över huvud taget informerats och därmed fåttmöjUghet att söka hjälpa dem. Detta förhållande måste anses helt oacceptabelt.Det är inte svårt att föreställa sig reaktionen hos föräldrar, när detplötsligt uppdagas att deras pojke eller flicka är avancerade brottslingar -drivna härtill av sitt narkotikabegär. De får veta att skolan har känt tillmissbruket . Föräldrarna har dock ej själva märkt att deras barnhade problem, i varje fall ej av så allvarlig art. Vem bär ansvaret för dennautveckling föräldrarna eller skolan? Informationen till föräldrarna omsymptomen på ett begynnande narkotikamissbruk är dessutom bristfällig. En första varningssignal är ofta att eleven börjar skolkafrån skolan. Erfarenheten visar emellertid att föräldrarna ej har vetskap om elevens frånvaro. Det förefaller som om det vore vederbörande skolstyrelses ensak att bestämma hur kontrollen av frånvaron skall utformas. Enligt min mening bör utforma klara riktlinjer härför, som garanterar att en god kontakt etableras mellan hem och skola på ett tidigt stadium. Vidare bör övervägas sådana ändringar beträffande tystnadspliktens regler att föräldrarna kan informeras när en elev visar tecken på att missbruka narkotika. Självklart bör den berörda personalen söka förmå eleven att anförtro sig åt föräldrarna. Om detta inte sker på frivillig väg bör vederbörande erbjuda sig att tUlsammans med eleven tala med föräldrarna. Jag är dock medveten om att det med hänsyn till barnets bästa i enstaka fall kan vara tillrådligt att hålla föräldrarna utanför. Men att generellt tillämpa tystnadsplikten så att föräldrarna hålles ovetande om de problem deras ungdomar brottas med är helt otillfredsställande. Föräldrarnas primära ansvar för barnets vård och fostran måste vara utgångspunkten, men då 54 måste de också få den informationsom är nödvändig för att de skall vara i ståndatt hjälpa sina ungdomar. Åberopande det anförda hemställer jag om kammarenstillstånd att tiU fru statsrådet få rikta följande frågor: att föranstalta om entydiga regler beträffande kontroll av skolket iskolorna? att reglerna om skolpersonalens tystnadsplikt är tillfredsställande? Om ej vilkaåtgärder ämnar statsrådet vidtaga för att öka informationen från skolan tUlhemmet och över hu-vud taget förbättra relationerna mellan hem och skola? Denna anhållan bordlades. § 24 Anmäldes och bordlades Kungl.Maj:ts propositioner Nr 45 angående stödåtgärder på fiskets område, m. m. Nr51 med förslag till lag om ändring i lotteriförordningen (1939:207),m, m. Nr 58angående ökade livsmedelssubventioner § 25 Meddelande ang. enkla frågor Meddeladesatt följande enkla frågor framställts, nämligen den 1 3mars av Nr 118 i (fp) till herrjustitieministern om representation för de studerande i notarienämnden: Är justitieministern beredd att bereda en representant förde studerande plats i notarienämnden? Nr 119 () till herr industriministernangående arbetet på information rörande kärnkraftens fortsatta användning: Anser industriministern att grupper fristående frånkärnkraftsintressena fått tillräcklig möjlighet att medarbeta i det informationspaketsom industridepartementet gett ut inför riksdagsbeslutet om kärnkraftensfortsatta användning? Nr 120 i (vpk) till fru statsrådet angående avvisning av iranska flyktingar: uppmärksam på att en avvisning av iranska flyktingar frånSverige kan innebära att de utlämnas till sitt hemlands fascistiska § 26Kammaren åtskildes .