prot · FX0934 · 1974-12-31 00:00:00 — För utskottets vidkommande vill jag deklarera, som detstår i vår text, att vi fömtsätter att familjelagssakkunniga skall ta upp deekonomiska spörsmålen. Jag är visserligen väl medveten om att där inte kanframläggas detaljerade förslag i alla de författningsregler som kommer attberöras i ett sådant sammanhang, men jag hoppas att det skaU vara möjligt förkommittén att beröra samtliga de spörsmål som hör samman med äktenskapet ochmakarnas ekonomiska situation, även om den av vissa skäl är förhindrad attframlägga konkreta förslag. I förvissningen att utredningen kommer att ta uppde här spörsmålen viU utskottsmajoriteten invänta den vidare utvecklingenhärvidlag. För att inte något missförstånd skall kvarstå medanledning av uppdelningen i två olika läger vill jag tUl sist säga att jagpersonligen självfallet tillhör dem som inser det stora värdet av äktenskapetsom samboendeform. Det är emellertid inte detta frågan gäller , utan att fåen rättvis ekonomisk utvärdering av de olika samlevnadsformerna. Jag ber att få instämma i yrkandet om bifall tUllagutskottets hemställan i betänkandet nr 2. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottets hemställan,dels reservationen av och , och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den somvill att kammaren bifaller lagutskottets hemställan i betänkandet nr 2 röstarja, den det ej vill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av och . Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då herrWinberg begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Dennaomröstning gav följande resultat; § 10 Föredrogs lagutskottets betänkande nr 3 ianledning av motion angående inskränkning i möjligheterna till godtrosförvärv. Utskottets hemställan bifölls. § 11 De homosexuellas familjerättsliga ställning Föredrogs lagutskottets betänkandenr 4 i anledning av motion angående de homosexuellas familjerättsligaställning. 1 detta betänkande behandladesmotionen 1974:199 av i m. fl. (vpk) vari yrkats attriksdagen med understrykande av sitt beslut skulle uppdra åtregeringen att i lämplig form avge en samlad rapport över de homosexuellassituation i samhället och framlägga förslag till lösning av de i sammanhangetaktuella problemen. Utskottethemställde att skulle avslå motionen 1974:199. Reservation hade avgivits av (vpk) somansett att utskottet bort hemställa, att med bifall till motionen 1974:199 skulleanhålla att Kungl. Maj:t i lämpligt sammanhang avgav en samlad rapport över dehomosexuellas situation i samhället och framlade förslag till lösning av de isammanhanget aktuella problemen. i (vpk): Behandlingen av minoriteter är aUtid enmätare på ett samhäUes karaktär. För auktoritära krafter har det varit engammal taktik att göra minoriteter till syndabockar. Judar, zigenare,vänsterinteUek-tuella och homosexuella har gjorts till koUektivt objekt förreaktionens hets och förföljelse. Det märktes inte bara under ochMcCarthy. Det märktes också under hetsen mot homosexuella i på1950-talet, en hets som sammanföll med det politiska stämning. Fördomarna mot de homosexuella sitter djupt. Den allmännasmåborgerliga inskränktheten och rädslan för det som är oUka förenas med enmånghundraårig sexualfientlighet och moralism, i vUken kyrkotraditionen spelaten drivande roll. Den sexualsyn som inpräntats i alla äldre generationer harföga av vidsyn men desto mer av intolerans. Sviterna av dennatradition gör sig fortfarande starkt gäUande. Det är lätt att i fådiskussion om andra minoritetsproblem. Ingen betraktar ens undermedvetet samereller invandrare som något onaturligt eller skrämmande. Men ännu känner mångainför homosexualiteten antingen valhänt främlingskap eller undvUcande ovilja.Hade inte vpk vid vårens familjerättsreform tagit upp frågan om de homosexuella,skulle den över huvud mte blivit diskuterad. hade då inte fåtttillfälle att göra det toleranta principuttalande som man med rätta ärstolt över. SamhäUet har en mycket gammal skuld till de homosexuella.Dessa fordrar nu sin rätt av oss. Det är därför skäl att på aUvar diskuterainte bara aUmänna principuttalanden utan också de mer konkreta former i -vUkenskulden skaU betalas. De homosexuella är ingen Uten minoritet. Utländskaundersökningar gjorda under sociologiska förhållanden som ligger relativt närade svenska ger vid handen att det i finns en kvarts mUjon människor somär uteslutande homosexuella. av en befolkning kan fömtsättas hahaft homosexuella förbindelser i sitt liv.Och inte mindre än var tredje människa kan förutsättas .ha haft tiUfällig sådanförbindelse. Jag misstänker att sådana sifferproportioner förvånar både regeringoch lagutskott, och jag tror att man allmänt starkt underskattar det antalmänniskor som berörs av frågan. En överväldigande majoritet av nutidens vetenskapligaexpertis har bestämda uppfattningar, styrkta av grundliga undersökningar omhomosexualitet. Homosexualitet är inget perverst eller mindervärdigt. Homosexualitetär ingen egenart, som man medicinskt kan eller bör behandla. Den homosexuelleär annorlunda än den heterosexuelle enbart i fråga om den fysiska sidan avsexualiteten. Homosexualitet är en avvikelse från majoritetsbeteendet endast ien mycket strikt statistisk bemärkelse. Den befordrar bevisligen inte någraspeciella konflikter eller karaktärsdrag hos de homosexuella. Den gör inte dehomosexueUa socialt eller moraliskt annorlunda. I den mån homosexualitetenskapar problem är det på grund av de heterosexuellas fördomar och de härskandesamhälleliga förhäUan-dena. Praktiskt taget alla forskare är nu också ense omatt orsakerna tiU ett homosexuellt beteende absolut inte ligger i att denhomosexuelle som rrunderårig "förförts" av andra homosexuella. Mankan inte "förföras" till homosexualitet. Orsakerna till den liggervida djupare än så. Allt detta talar klart i en bestämd riktning: ettkultursamhälle bör inte värdera homosexuella annorlunda än man värderarheterosexuella. Formen av sexualitet är socialt och etiskt helt irrelevant. har förklarat att homosexuell samlevnad är frånsamhäUets synpunkt fuUt acceptabel. Det var första gången ett svensktstatsorgan gjorde en deklaration av denna innebörd. också ivåras, att de homosexuellas situation borde uppmärksammas och i lämpUgtsammanhang bli föremål för utredning. Det är riktigt som det i föreliggande betänkandekonstaterats, att någon formell begäran inte riktades i den frågan tillregeringen. Men att uttalar en mening får ju å andra sidan intetolkas så, att det står regeringen fritt att fästa avseende vid den uttalademeningen eller ej. Det är emellertid vad regeringen har gjort. Något nytt harinte hänt från regeringshåll. Redan denna passivitet är ganskaanmärkningsvärd. Men regeringen har också direkt desavouerat pååtminstone en viktig punkt. uttalande frän hänvisadeuttryckligen tUl de synpunkter som i saken framförts av . Ochsocialstyrelsen hade uttryckligen framfört att de homosexuellas problem bordetas upp av familjelagssakkunniga i deras fortsatta arbete på att reglera samlevandesrättsliga och ekonomiska situation. har alltså klart menat, att desakkunniga skulle utreda dessa problem även för de homosexuellas del. På denna punkt har regeringen gått emot beslut.I brev tiU hänvisar nämligenrättschefen i till statsrådet uttalande vidregeringens föredragning, "att familjelagssakkunniga har tUl uppgift attsyssla med de vanliga äktenskapen och deras problem, att de sakkunniga har ett besvärligtarbete framför sig och att det inte skuUe vara särskilt lämpligt att anförtroåt dem att utreda också diverse samlevnadsproblem som rör de homosexueUa mensom har ganska ringa samband med de sakkunnigas egna huvuduppgifter". Enligt borde alltså problemet tas upp av desakkunniga. Enligt regeringen bör det inte tas upp det anses där aUtföroviktigt för att blandas in i något så ansvarsfullt som de heterosexuellasamlevandes frågor. EnUgt regeringens uppfattning har det inget samband härmed. upprepar utskottet sin uppfattning i dagens betänkande.Man "utgår från att de sakkunniga i detta sammanhang även beaktar dehomosexuellas problem". Utskottets yttrande är på den punkten konsekvent,och det är en vinst av dagens debatt. Men det är i praktiken ånyo ett uttryckför en annan mening än den regeringen uttryckt i det nämnda brevet. Man får nuverkligen förvänta sig att regeringen rättar sig efter mening ochinte framhärdar i att utesluta de homosexuellas problem ur de sakkunnigasfortsatta arbete. Utskottet och vpk-reservanten har sedan olikauppfattningar i fråga om sättet att utreda frågan. Utskottet viU så att säga taen fråga i sänder. Risken med detta är att man aldrig får någon samlad översiktöver de homosexuellas allmänna situation i samhället, vilket man fått iHolland. Man löser kanske vissa speciella problem, t. ex. lagstiftningenrörande minimiålder för sexuellt umgänge. Men den stora och djupa problematiken,dvs. diskrimineringen och diffameringen av de homosexuella angrips inte. Debåda specialfrågor som redan nu är under utredning torde inte bU av särskiltsvär eller kontroversiell natur. Svårare är det att från statsmaktens sidamotarbeta de förestäUningar och den praxis som drabbar de homosexuella i detsociala livet i allmänhet. Detta har icke tagits upp av regeringen, och någotgrepp på dessa problem har inte 3 protokoll 1974, Nr 34-37 Och ändå är det här som handling verkligen krävs. Detfinns tyvärr ett rikt material, som speglar både privata och officiellaattityder till homosexualitet, vUka är dåligt förenliga med demokratin. Så betraktas t. ex. homosexueUa i militära sammanhang sompotentiella säkerhetsrisker. Bevisligen uppmanar militära tjänstemänvärnpliktiga att spana efter homosexuella vid förbanden. Bevisligen spriderSÄPO en folder, som klassar homosexuella som säkerhetsrisker. Bevisligen haröverbefälhavaren sagt att man inte vUl ha homosexuella i befälsställning.Bevisligen har faU förekommit, där den som tjänstgjort inom civilförsvaretblivit avstängd från utbUdning tUl radiotekniker på grand av sinhomosexualitet. Bevisligen betecknas homosexualitet i officiella statligainstraktioner med rubriken "sexuell anomali" och beskrivs i vittspridda handböcker under huvudrubriken "mentala mbbningar".Bevisligen har arbetsgivarorganisationerna inom sjöfartsnäringen deklareratovilja att anställa homosexuella tiU sjöss detta i kontrast tUlSjöfolksförbundets vida förnuftigare och toleranta attityd. Bevisligen har skolöverstyrelsenså sent som 1971 i officiella skrivelser gjort sig till tolk för tanken atthomosexuella lärare skulle vara en fara för skolungdomarna detta ifullständig strid mot den internationella expertisens konsekventa avvisande avden s. k. förförelseteorin. Så sent som uppreparskolöverstyrelsen denna sin vanföreställning i ett tjänstebrev. Bevisligen harinvandrarverket uttalat att sammanboende homosexuella i utlänningsärenden ickebetraktas som likvärdiga med sammanboende heterosexuella. Risken att få ensämre behandling vid fråga om utvisning eller tillståndsgivning är alltsåstörre om man är homosexuell och detta godtas av verket. Exemplen kunde mångfaldigas, herr talman! Vad somförekommer både i privata och i offentliga sammanhang innebär ettoefterrättlighetstill-stånd som icke kan accepteras. Det strider mot riketsförfattning och normal rättssäkerhet. Och dessa missförhållanden kan tyvärrutskottets majoritet inte komma åt genom den väg den anvisar för att utreda dehomosexuellas problem. Uppenbart är här ett bredare grepp på diskrimineringsfråganmotiverat. I tog man i samband medspecialfrågan om åldersgräns för sexuellt umgänge upp piroblematiken i en merallmän form. Detta har haft stor betydelse för den allmänna sociala attityden.Ett sådant bredare grepp behövs även här. Det krävs en rad ändringar i gällandeanvisningar och instruktioner. Det krävs i vissa fall direkta förbud motdiskriminering på grund av homosexualitet. Det krävs ändringar iframställningssätt och klassifika-tioner i handböcker ochundervisningsmateriel. Detta lämnas tyvärr i stort sett därhän av utskottet.Jag yrkar därför bifall tiU resei-vationen. Ett par vinster i utskottets betänkande skall docknoteras. När det gäller huvudinställningen till de homosexuella sammanfaller juutskottets uppfattning med reservantens. Dels utvecklar man utförligare motiveringenbakom sitt principuttalande och efterlyser positiva reaktioner från bl.a. statsmakternas sida, dels upprepar man nu i direkt form uppfattningen, attfamiljelagssakkunnigas arbete bör innefatta en granskning även av dehomosexuellas familjerättsliga problem. förstärkning av betänkandet . Vi noterar detta och skall återkomma ifrågan. Hert i (s); Jag konstaterar först att iMalmö och utskottets majoritet är eniga i många grunduppfattningar. Vi är enigaom att vi inte skall göra några minoriteter tiU syndabockar, som sig. Vi är också eniga om att vi inte skall bedriva någon hets mot dehomosexuella. Nej, i stället skall vårt arbete här i kännetecknas aven vilja att hjälpa denna grupp. Men det behövs mängder av upplysning tillmånga, många människor för att komma bort från det som kallar förvalhänthet och främlingskap inför de homosexuella. Jag kan också ge herrSvensson erkännandet att det var bra att vpk kom med sin motion närlagutskottet behandlade samlevnadsfrågor. gjorde ju då,som också har framhållits, ett mycket långt gående uttalande om dehomosexuellas samboende. Vad vi däremot inte är eniga om är sättet för detfortsatta utredningsarbetet. Motionärerna önskar en fuUständig kartläggning avalla upptänkliga problem för den här grappen av människor och förslag tillåtgärder. Jag är inte övertygad om att det är det rätta sättet att hjälpa dennagrupp: att hålla fram den tiU en sådan offentlig belysning som det skulleinnebära att göra en sådan kartläggning. Jag tror att vi med målsättningen atthjälpa dessa människor måste arbeta här i för att på ett mycketnaturligt sätt anpassa dem till samhället och få majoriteten av medborgarna attinse att det här är en grupp som skall betraktas precis som alla andramänniskor. Det är utifrån den grunduppfattningen som lagutskottet gjorde sittuttalande , och vi betraktar det som en vinst att det redan nu pågårtvå mycket betydelsefulla utredningar, bl. a. om sexualupplysningen ochundervisningen i skolorna och om bestämmelserna i . Jag vUl dessutom understryka vad utskottet nu säger islutet av sitt uttalande , nämligen att familjelagssakkunniga knappast kanundgå att beakta de homosexuellas familjerättsliga problem. Det är en ny klarvUjeyttring från lagutskottets sida att utredningen verkligen skall ta itu meddet här problemet. Mitt bedömande är att utredningen knappast kan imdgå attgöra det efter vad utskottet nu har skrivit. Vad vi också bör hålla i minnet är att lagutskottetsuttalande från om utredningar i lämpliga sammanhang kvarstår, ochutskottet har ingen anledning att på något sätt ta tiUbaka vad det då yttrade.Och utskottet kommer mot den bakgrunden att även i fortsättningen bevaka de härfrågorna. Skulle komma tillbaka med motioner i olika sammanhangsom faller under lagutskottets kompetens, så kommer vi med mycket stortintresse att behandla dem även i fortsättningen och utifrån den principiella uppfattningjag här har försökt återge. Jag ber att få yrka bifaU tUl utskottets hemställan. HerrSVENSSON i (vpk) kort genmäle: Jag viU korrigera utskottets talesman på en liten punkt. Det är inte så att vi viU ha en fullständig kartläggning,en jätteutredning av det traditionella svenska snittet. Jag kan håUa med omatt det skulle vara att låsa hela frågan, kanske . Vad vi syftartUl är en bredare sammanfattning av problematiken, en rapport som på ett brasätt sammanfattar vetenskapens ståndpunkt, den sociala situationen ochproblematiken på området. Det finns ett mönster för en sådan rapport som gerpositiva erfarenheter. Det kommer från som i mångt och mycketframstår som ett föregångsland just på det här området. I samband med att mandär utredde frågan om ändringar i straffbestämmelserna för sexuellt umgängegjorde man en sammanfattande rapport, där man publicerade vetenskapliga medicinska, psykiatriska och andra ståndpunkter i fråga om homosexualitet.Denna rapport med sitt material har haft en mycket stor betydelse både förmyndigheter och för den allmänna opinionen i , och det föresvävadeoss att man också i vårt land utan alltför stor tidsutdräkt kunde göra en sådanmer aUmän och sammanfattande rapport över de homosexuellas situation medförslag tUI ohka konkreta åtgärder. Därmed inte sagt att man skulle ta in aUaspecialproblem i rapporten, det är naturligtvis inte nödvändigt. Men den skuUevara något att publicera och sätta i händerna på allmänheten, på skolfolk, påtjänste- och ämbetsmän osv. Jag tror det vore en väg att effektivare och snabbare fåfram resultat än den väg som utskottet föreslår, även om jag givetvis äröverens med utskottet om den allmänna grundinstäUningen till problemet. Detfinns anledning att med särskild glädje notera den förnyade viljeyttringen frånriksdagens sida att problemen skall tas upp av famUjelagssakkunniga. Det ärbra, då kan vi kanske i fortsättningen sUppa den sortens brev från justitiedepartementetsom säger att man inte är intresserad av att låta famUjelagssakkunniga ta uppdessa frågor. i (s) kort genmäle; Det är klart att enfullständig rapport över alla problem som dessa människor har att brottas medkunde fylla en viss uppgift. Men problemen är redan väl kända förriksdagsledamöterna, för utskotten och för många andra människor, och det ärbättre att vi på avsnitt efter avsnitt koncentrerar oss på konkreta åtgärderför att försöka lösa dem så snabbt som möjligt. HerrROMANUS (fp): För tids vinnande skall jag inte fördjupa migi sakfrågan. Jag kan i stort sett instämma i vad i sagt närdet gäller synen på de homosexuella. Men jag vill på en punkt anmäla en någotavvikande mening. gjorde en anspelning på det en partipolitisk vinkling om man så vill - som skulle kunna tolkas som att hanhade den uppfattningen, att det i kommuniststaterna skulle råda större toleransgentemot homosexuella. Jag undrar om det är fallet. Även om jag anser att det från liberal ideologiskutgångspunkt är särskilt naturligt att vara på sin vakt mot diskriminering avminoriteter, tror jag vi måste erkänna, att det inte heUer är någon partifrågai den svenska . Från den tid och jag har tillhörtriksdagen vUl jag minnas, att det första initiativet i frågan kom från ,som är moderat ledamot från . Det kan vi gott notera som enliten påminnelse om vår dödlighet. Jag delar uppfattning att lagutskottetsuttalande var ett stort framsteg, och att det nu gäUer att diskuterahur man skaU se till, att den attityden också tränger igenom i det verkligaUvet. De utredningar som utskottet här pekar på anser jag vara värdefulla, ochjag hoppas att de kommer att ge resultat. Men jag vUl också ansluta mig till önskemålet att få enmer samlad översyn av de homosexuellas situation och problem, kanske framförallt just en utförlig och vetenskapligt underbyggd presentation av den syn påhomosexualitet som vi är ense om. Jag tror precis som i har haft en positiv effekt i HoUand och att vi skuUe kunnauppnå liknande resultat i med en sådan utredning. Den skulle hellerinte behöva bli särskilt tidsödande. Därför kommer jag att stödjareservationen. De homosexuellas fam iljerättsliga ställning I detta anförande instämde i (fp). i (vpk) kort genmäle: Till ; Jag påpekade bara det kändafaktum att hetsen mot homosexuella har ingått som en integrerande del i ohkafascistiserande rörelser och regimers attacker mot ohka minoriteter, som de harvelat göra till syndabockar. Så gjorde exempelvis både och . När det gäller de socialistiskaländerna skall det väl öppet och ärligt konstateras att där råder en ganskaoenhetlig form av lagstiftning. Men det har hänt ganska mycket progressivtunder . Rent generellt har man där kanske inte heller såextrema exempel på diskriminerande lagstiftning som i , även om jagskall erkänna att det finns skrämmande exempel också på den sidan. Tyvärr ärmoraliserande byråkrater sig lika världen över. FrökenELIASSON (c); Jag vUl helt kort säga att det när det gällersamlevnadsfrågorna i stort finns många skäl att ägna uppmärksamhet åt dehomosexuellas situation. En samlad belysning av den frågan skulle vara avvärde, både för den allmänna upplysningen om homosexualitet och de homosexuellaoch för reformarbetet på olika områden. Som jag ser det är det orealistiskt attför närvarande räkna med att ens de väsentligare delfrågorna kan komma attbeaktas pä ett tiUfredsställande sätt i pågående utredningsarbete. Jag kommer därför att stödja reservationen tilllagutskottets betänkande. Överläggningen var härmed slutad. Tjänstgöring i internationellt biståndsarbete somalternativ till värn-plik ts tjän s tgöring och vapenfri tjänst Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av , och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan i Malmöbegärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den Som vill att kammaren bifaller lagutskottetshemställan i betänkandet nr 4 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinnernej har kammaren bifallit reservationen av . Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat; §12 Föredrogs försvarsutskottets betänkanden Nr 5 med anledning av motion angående utbildningen avvapenfria tjänstepliktiga i barn- och ungdomsverksamhet Nr 6 med anledning av motion om avveckling avdrivmedelsransoneringen Kammaren biföll vad utskottet i dessa betänkandenhemställt. § 13 Tjänstgöring i internationellt biståndsarbete somalternativ till värnpliktstjänstgöring och vapenfri tjänst Föredrogs försvarsutskottetsbetänkande nr 7 med anledning av motion om tjänstgöring i internationelltbiståndsarbete som alternativ till värnpliktstjänstgöring och vapenfri tjänst. I detta betänkande behandlades motionen nr 1974:1286 avherr i m. fl. (fp) vari hemställts att hos Kungl.Maj:t begärde förslag angående tjänstgöring i internationellt biståndsarbetesom alternativ till värnpliktstjänstgöring och vapenfri tjänst. Utskottethemställde att skulle avslå motionen 1974:1286. i (fp): Bara några korta meningar i det ärende som nuför behandlas av . Vi motionärer menar atttjänstgöring i internationellt biståndsarbete skulle kunna bli ett braalternativ till värnpliktstjänstgöring och vapenfri tjänst här hemma. Dettaskulle självfallet ske efter prövning och i lämpliga former inom avstatsmakterna fastställda ramar. Önskemålet är av gammalt datum och synes få enallt större uppslutning, framför allt inom de grupper som skullekunna utnyttja denna alternativa tjänstgöringsmöjlighet, dvs. de värnpliktigaoch den unga generationen. Men denna tanke har ett gott stöd även inom vårafolkrörelser, och vi kan hänvisa till att liknande system finns i påflera håll. säger nu Uksom tidigare nej till dettaönskemål och anför även att utvecklingsländerna enbart skulle efterfrågakvalificerad biståndspersonal med god skolunderbyggnad och lång yrkeserfarenhet.Naturligtvis är det riktigt att biståndsländerna vUl ha kvalificerad personal,men det finns behov också av andra arbetsinsatser, och vi skulle kunna påminnaom många olika biståndsprojekt. Jag vill erinra om det som ungdom har hållit på med i . Man hardär borrat ungefär I 000 brunnar, och många av dem som deltagit i den uppgiftenhar inte varit experter i strängt formell mening men de har ändå medverkat tillatt utföra ett fredskårsarbete av imponerande mått. Det avgörande i denna fråga är om man kan och vUl tänkasig acceptera ett undantag från kravet på traditionell värnpliktstjänstgöringeller vapenfri tjänst i .