prot · FX0986 · 1974-12-31 00:00:00 — 1 annat fall försvåras åtkomligheten och därmedkommer också offentlighetsprincipen i kläm. Detta understryks särskilt ireservationen N, som jag anslutit mig till. Utskottet har också fortsatt granskningen av utgivningenav Svensk författningssamUng och konstaterat vissa brister. För att myndigheteroch enskilda skall ha en rimlig chans att efterfölja bestämmelserna i lagar ochförordningar är det självfallet av största vikt att författningarna kommer utav trycket innan de skall träda i kraft. Det är naturUgtvis i högstagrad otillfredsställande att - som har skett i en del fall trots tidigarepåpekanden av författningar träder i kraft innan dehar kommit ut av trycket. Inte heller är det tillfredsställande att man somskett i allt större utsträckning på grund av felaktigheter i den förstaversionen tvingas korrigera redan publicerade författningar med rättelseblad.Det skapar osäkerhet om vad som verkligen gäUer och försvårarrättstillämpningen. Utskottet framhåller också att större omsorg bör visas föratt undvika fel i författningsarbetet, och man understryker att det arbetetinte får forceras så att tilliten till den publicerade texten minskar. Det ärsåledes en välmotiverad uppmaning till ytterligare skärpning på det området. Även beträffande en del andra ärenden, där utskottetkunnat konstatera otillfredsställande praxis, har det varit möjligt attuppnå en enhällig utskottsskrivning. Detta gäller t. ex. i fråga om de spårlöstförsvunna böcker som redovisas under punkten 13, bilaga 13, i utskottetsbetänkande. Grundläggande fakta i det målet är följande. Regeringen beslötsjälv genom en förordning 1966 att de s. k. granskningsexemplar som enligtgällande tryckfrihetsförordning flyter in till det gälleri princip ett exemplar av varje tryckt skrift som framställs i riket skullevidarebefordras till det nygrundade i för att därmedverksamt bidra till den fortsatta uppbyggnaden av bibliotek. Detverkade bra och rimUgt, alldeles särskilt som de andra universitetsbibliotekeni landet sedan gammalt får biblioteksexemplar direkt från boktryckarna. Det visade sig emellertid omgående att det av regeringenförordnade systemet inte fungerade. Endast ungefär hälften av bokproduktionenhar kommit universitetsbiblioteket i till hända. En särskild benägenhetatt hamna vid sidan av den utstakade allfarvägen har böcker i prisklassen 50kronor och därutöver haft. lyckades det att med nöd och näppe pressaupp leveransen av dessa kostbara verk över 50-procents-strecket - allt dettaenligt stapeldiagrammet pä s. 278 i utskottets betänkande. Utbildningsutskottetfick ögonen på sakernas märkliga tillstånd förra året ochtyckte för sin del att det var anmärkningsvärt att Kungl. Maj;ts beslut inteefterlevs. tycker i stort sett detsamma och uppmanarKungl. Maj;t att ta de ytterligare initiativ som krävs för att få ordning påleveranserna. Man får hoppas att detta nu sker, Kungl. Maj:t till heder ochUmeå universitet till gagn. Andra fall av otillfredsställande praxis kommerytterligare att uppmärksammas i den följande debatten. Jag skall i dettainledande anförande, herr talman, endast beröra ännu ett par aspekter avgranskningsarbetet som jag anser vara av betydelse. Det varierade - enligt utskottets ordförande alltförvarierade - urval av regeringsärenden som år efter årredovisar i sitt granskningsbetänkande ger onekligen en fortlöpande, om än enstick-provsmässig inblick i hur regeringsarbetet bedrivs, hur det givnaregelsystemet tillämpas, hur regler och praxis korresponderar och iblandkolliderar. Granskningen ger således en viss insyn i och offentlighet åt detinterna arbetet i det demokratiska beslutsorgan - regeringen som annars somhelhet är det mest slutna av alla för den som inte tillhör statsrådskretseneller tjänstemannakåren i kanslihuset. Flera avsnitt i årets granskningsbetänkande fylleruppenbarligen även den funktionen. I några fall, som jag inte nu särskilt skallta upp, redovisas regeringens handlande i trängda lägen och extraordinärasituationer. Jag tänker på handläggningen av oljekrisen och bankdramat vidNorrmalmstorg även IB-affären kan kanske räknas hit. Men utöver vad som framkommit om regeringens arbete vidgranskningen av särskilda sakärenden är det naturligtvis av stort värde, ävenför utskottets egen granskning, att regeringens och departementens organisationoch verksamhetsformer mera aUmänt, helt eller delvis kartläggs med inte alltförlånga intervaller. Jag blev därför litet häpen när jag fick ettgranskningsförslag med det syftet avvisat av den socialdemokratiskamajoriteten i utskottet. Det gällde den gången, som utskottets ordförande nuockså har berört, de s. k. politiska rådgivarnas ställning och arbetsuppgifterinom departementen en fråga som socialdemokraterna av någon anledningtydligen ansåg vara besvärande. Mitt initiativ hade dock det goda med sig att utskottetbeslöt att i .nästa års granskningsbetänkande redovisa en mera allmän genomgångav departementen. Den finns nu i en omfångsrik bilaga bilaga 3 tillutskottsbetänkandet. Det är enligt min mening en mycket värdefull kartläggningsom här har gjorts. Den bör verksamt bidra till ökad kunskap omregeringsmaskineriet och den bör inte minst kunna vara en tillgång förläroboksförfattare och lärare i ämnet samhällskunskap. ordförande har utförligtuppehållit sig vid vissa delar av denna utredning. Det är uteslutet att jag härmera ingående skulle diskutera det som framkommit genomdepartementsutredningen. Det bör noteras att inte harinnefattats i undersökningen och att utskottet lovar återkomma till detta. Statsrådsberedningen och dess av allt att döma alltviktigare funktion inom regeringen behandlas mycket rapsodiskt, och jagförutsätter att utskottet återkommer även till detta organ. De av miguppmärksammade politiska rådgivarnas ställning och uppgifter behandlas mycketkortfattat. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. och detkan finnas anledning att ånyo aktualisera den frågan. Ett par grupper sakuppgifter kan dock förtjäna attsärskilt lyftas fram ur det omfattande utredningsmaterialet, eftersom de harsärskild betydelse för riksdagsarbetet. Den ena gäller vad man kan kalla dentilltagande departementaliseringen av utredningsväsendet. AvsnittetDepartementens medverkan i utredningsarbetet, på s. 129 och följande, visar attår 1973 var av samtliga i riksdagsberättelsen redovisade betänkandenutarbetade i departementen. 1964 var motsvarande procentandel 9. Det rör sig ommer än en tredubbling . Vidare framgår det att andelen departementstjänstemän iutredningarna är mycket stor. Således var departementen 1973 representerade av samtliga utredningar. 304 personer från departementen varengagerade. Det innebär naturligtvis en omfattande direktstyrning avutredningarnas verksamhet. Särskilt övergripande verkar kontrollen vara frånfinansdepartementets sida. Således hade tjänstemän i 47uppdrag i utredningar utom det egna departementets ämnesområde. har utlovat en bredare kartläggningav utredningsväsendet, och jag förutsätter att bl. a. de uppgifter som jag härfäst uppmärksamheten på tas in och värderas när utskottet återkommer med en meromfattande redovisning. Den andra gruppen sakuppgifter som jag vUl fästauppmärksamheten på gäller propositionsavlämnandet. Av tabellen pä s. 141framgår klart att de klagomål som ofta förekommit i är välberättigade. Ett stort antal propositioner avlämnas mycket sent undervårsessionen, och någon bättring kan inte skönjas. Är 1973 avlämnades såledesinte mindre än 29 propositioner under den av propositionstiden,och 19 av dessa avlämnades den sista propositionsdagen. Detta är illa nog, mendet hela förvärras ytterligare av att inte mindre än 16 propositioneravlämnades efter den ordinarie propositionstidens utgång. Vi känner alla till vilkasvårigheter det sena propositionsavlämnandet vållar både partiernaoch de enskilda riksdagsledamöterna. Det är, herr talman, uppenbart attutredningen om arbetsformer, som börjat komma i gång med sinverksamhet, inte kan undgå att ta in propositionsplaneringen ochpropositionsavlämnandet i sina överväganden, om det över huvud taget skall varamöjligt att få fram en bättre arbetsplanering och en jämnare arbetsbelastning iriksdagen. i (m): herr ordförandebeklagade att granskningsarbetet hade fått en politisk inriktning - en nyinriktning. Han talade om hackspettspolitik och annat. Därom är dock meningarnadelade. Jag läste en presentation av den här debatten, och där hette detungefär; Dechargedebatten har blivit tandlös. Jag undrar om det intestämmer Utet bättre än ordförandens beskrivning. Sedan vi införtmisstroendevotum är inte uppgiften här att pricka enskilt statsråd. Somtidigare talare har sagt är huvudsak-Uga arbeteinriktat på att studera den administrativa praxis som är rådande inomdepartementen. Men det finns självfallet också anledning attregistrera försenade, försummade och helt onödiga åtgärder från regeringenssida. Årets granskning ger en rad exempel på detta. Att ta upp sådana ärendenkallar herr ordföranden att vara efterklok, men hur i all världen skallkonstitutionsutskottet kunna agera annat än med efterklokhet? Det ligger ju isjälva begreppet granskning. Att det anmälts en rad sådana ärenden behöver intebero på att oppositionen skärpt sig över hövan, utan det kan också faktisktbero pä att regeringen har gjort motsatsen. Det är inga sensationer som presenteras , och därförblir det väl heller ingen särskilt dramatisk debatt men därom kan man förståsinte sia. Den kan ändå ha sitt intresse, och för en regering måste det ha sinbetydelse inte bara att det finns en opposition i utan också att det finnsen institution som granskar dess fögderi och, i vart fall i någon mån, hindrarfrestelser till självsvåld och godtycke. Ingen är ju fuUkomlig, inte ens ettstatsråd. Tyvärr har det blivit så, att politikern och kanske i allsynnerhet toppoUtikern lätt ger sken av att vara perfekt: han gör aldrig fel.Det hör på något sätt tiU god politisk ton att inte tillstå fel. Men naturligtvis gör alla fel . Det är förvissomänskligt att fela. Därför tycker jag det är märkligt att regeringspartietsrepresentanter i alltid uppträder som regeringens ellerenskilda regeringsledamöters försvarsadvokater. skulle man väl kunnaanmäla ett kritiskt granskningsärende. Jag vet att det tas upp ärenden av annatslag - herr ordföranden har själv initierat frågan om ersättning förpersonskada genom brott men när det gäller en kritisk granskning förekommerinte sådant från den sidan. Vid granskningsdebatterna i utskottet har detomedelbart blivit en uppdelning i en svarandesida och en kärandesida. Desocialdemokratiska ledamöterna har aldrig börjat debatten med att försöka,förstå kritikernas synpunkter. Det borde väl inte vara främmande att också sekritiskt på sina egna. Det borde vara ett samfällt konstitutionsutskott ochinte bara ett halvt utskott som granskade regeringens fögderi också i dessaenskilda frågor. Nåväl, jag skall genast erkänna att utskottet harblivit enigt i en rad punkter att göra vissa påpekanden för regeringen, även ide enskilda ärenden som herr ordföranden inte uppskattar. De 15 reservationernagäller inte alla kritiska punkter i granskningsarbetet, utan det finns en radandra, där vi som sagt har skrivit oss samman. Den skrivningen är som regelganska blek - det blir den lätt när det gäller kompromisser. Enigheten gäller iförsta hand de gamla, ständigt återkommande ärendena, t. ex. publiceringen avkonseljbeslut i förvaltningsärenden. Utskottet erinrar också om att maninte fått till stånd publicering av konseljbeslut i förvaltningsärenden enUgtde riktUnjer som utarbetats av statsrådsberedningen. Det gäller vidareutgivandet av . talare har varit inne på detockså. Här har rått besvärande förhållanden. Författningar träder ikraft innan de blivit pubUcerade, alltså innan folk vet om dem. Det ärmedborgarens plikt att känna till lagar och förordningar, men denna plikt blirju meningslös om lagen har trätt i kraft redan innan den publicerats.Information är A och O i alla sammanhang och får naturligtvis inte Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. nonchaleraspå högsta ort. har det 1973 blivit något bättre, men fortfarande harett 80-tal författningar trätt i kraft redan dagen efter det de kommit fråntrycket och fortfarande har några trätt i kraft innan de blivit publicerade.Det är helt otillfredsställande. Det är inte så märkligt att utskottet kunnatbli enigt om att så bör det inte vara. Att remissbehandlingen av för sent inkomna besvär ärganska meningslös var det naturligtvis heller inte svårt att bU överens om. Detmåste vara fullständigt onödigt med en tidsödande och kostsam remissbehandlingav besvärsärenden som av formella skäl, t. ex. för att de kommit in ,ändå inte tas upp till prövning. Det är mera underligt att sådant över huvudtaget förekommer. Och det har 1973 gällt ett stort antal sådana remisser. Detverkar som om den ena handen inte visste vad den andra handen gjorde. Det ärvisserligen en god biblisk regel, men den är inte avsedd tiUämpas iförvaltningstekniken. Vi har också blivit överens om det oriktiga i förfarandetatt dröja så länge med tillsättandet av landshövdingeposten i län.Att länet var utan chef har påtalats. Det är en försummelse sominte kan ursäktas. Den tidigare landshövdingen annonserade sin avgång nästanett år tidigare. Regeringen hade alltså god tid på sig att utse enefterträdare. Utskottet är som sagt enigt om att regeringens handläggning intevar särskUt lyckad. Jag vill också föra på tal det exempel som granskningsexemplaren som är avsedda för universitetsbibliotekoch som bara kommer fram till . Det uttalande som gjorts i detsammanhanget är utskottet också enigt om. Redan utbildningsutskottet fann deti fjol anmärkningsvärt att så stort svinn kunde uppkomma på vägen mellantryckfrihetsombuden, och universitetsbiblioteket i Umeå.Någon bättring har det inte blivit trots utbild-rangsutskottets påpekanden ochtrots att gjort en översyn av "rutinerna förkontroll av leveranserna från tryckfrihetsombuden". Det tarvas tydligennågon undersökning inom också. En stor del av betänkandet upptas av en grundlig genomgångav departementens organisation, ärendefördelning och personalutveckling. Det ären synnerligen instruktiv läsning. Sekretariatets arbete med denna publikation,bilaga 3, är verkligen berömvärt och bilagan kan rekommenderas till benägetstudium . Bland mycket annat har man anledning att lägga märke till dentilltagande ökningen av antalet konseljärenden, vilket ordföranden också fördepå tal. Trots den decentralisering av beslutsfattandet som har kommit tillstånd genom departementsutredningens initiativ och senare statsrådsberedningensåtgärder har antalet konseljärenden ökat , så att antalet nu äruppe i 28 000. Kammaren har väl anledning att vara tacksam mot utskottet föratt det inte minutiöst har granskat dessa 28 000 ärenden. I sammanhanget är detvärt att erinra om att ett väsentligt granskningsarbete kontinuerligt utförsav dagspressen, och inte sällan bringas ärenden den vägen tillkonstitutionsutskottets och andras kännedom. Man harockså anledning att fästa sig vid den snabba personalökningen Det är 91 procents ökning , Det betyderI 344 anställda under förlidet år. Däri ingår de som tidigare nämnts -sakkunniga och kommittéanställda. I den första gruppen ingår de s. k. politiskarådgivarna som hade ett och annat att säga om. Man eftersträvar att åstadkomma flexibilitet meUan de oUkasakenheterna när det gäller personalresurserna. Man har ett cirkulationssystemsom ger vederbörande tjänsteman en bredare erfarenhet, men det är också ett arrangemangsom naturligt nog kan komma i konflikt med behovet av specialisering. Det ärganska olika praxis inom departementen i vad gäUer denna flexibilitet. Det stora och dominerande enskUda arbetet undergranskningen har förstås utgjorts av den s. k. IB-affären, där oppositionen igemen stäUde sig kritisk till regeringens handläggning. Vi menar att ett snabbtingripande, inte minst med stöd av tryckfrihetsförordningen, skulle avsevärt habegränsat de skador som spionaffären nu ledde till för vårt försvar. Ärendetkommer att behandlas i nästa debattomgång. Likaledes kommer bankrånet påNorrmalmstorg att behandlas . Ärendet har fått en alldeles speciellaccentuering genom det som i går skedde på i . Bådadessa händelser bör för regeringen vara relativt pinsamma påminnelser om dekrav som reste i samband med flygplanskapningen påBuUtofta , nämligen om en utredning av det regelsystem somregeringen skuUe kunna stödja sig på när det gäller brådskande beslut i dylikakatastroflägen. Att regeringen som måste handla utan lagligt stöd ikonstitutionen är, trots den lyckade utgången, inte försvarbart. Här är ocksåutskottet enigt om att en sådan undersökning av vårt regelsystem skall kommatill stånd. Jag hänvisar för övrigt till de olikarubriker som kommer att passera i debatten. Jag vill nu bara yrka attutskottets anmälan skall läggas till handlingarna. granskningsarbete hari år varit ovanligt omfattande. Det har bl. a. lett till att en stor mängdvärdefullt faktamaterial har ställts samman i bilagoma, och jag tror att dessakan vara värdefulla studieobjekt . Utskottets ordförande var en smula irriterad över att granskningsarbetetsomfattning hade lett till ett ovanligt stort antal reservationer. Han menadeatt det var en följd av att oppositionen bedrev en illvUlig hackspetspolitik.En annan - i varje fall möjlig - förklaring till det stora antaletreservationer med kritiska synpunkter på regeringens handlande skuUe ju kunnavara regeringens handlande. Jag vet inte om det är en tanke som slagitkonstitutionsutskottets ordförande! För del har en huvudmålsättning fördechargearbetet alltid varit att se efter huruvida beslut harförverkligats i enlighet med vilja eller om regeringen i efterhandhar försökt retuschera mening. Det är naturligtvis särskUt viktigtatt en sådan granskning sker i ett läge där man som har en renminoritetsregering. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. 2 protokoll 1974. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Under tidigare är har reservanter i konstitutionsutskottetkunnat visa på hur regeringen har nonchalerat eller i efterhand ändratriksdagens beslut. Jag kan påminna om praktiktiden i socionomutbildningen ochinriktningen av länsberedningens arbete. Jag utvecklade dechargedebatt tämUgen utförligtmin syn pä dessa frågor och vill här endast göra en kort sammanfattning. Vårtstatsskick, byggt på folksuveränitetens principer och på parlamentarisk praxis,förutsätter att primat ständigt upprätthålles. Det är inte längre ivårt demokratiska statsskick möjligt för regeringen att välja meUan att följariksdagens meningsyttring eller ej. Det må gälla faktiska ändringar avpropositioner, tillkännagivanden från utskott eller utredningsönskemål. I ettparlamentariskt demokratiskt statsskick är det regeringens skyldighet att tiUseatt vilja förverkUgas. Det måste gälla aUdeles oberoende av vad mansenare avser att föreslå . Det är en huvuduppgift förkonstitutionsutskottet att tillse att regeringen verkligen gör det. Däri Ugger,som jag ser det, ett centralt inslag i det allmänna granskningsarbetet. Jag vill tillfoga att detta naturligtvis också förutsätteratt följer upp sina egna påpekanden idechargebetänkandet, så att inte regeringen struntar även i dessa riksdagensmeningsyttringar. Herr ordföranden underströk att regeringen i många fallföljer påpekandena från . Givetvis är det dåutskottsmajoritetens förslag som vinner bifall. Får jag ta ettexempel på ett påpekande från ett enhälligt konstitutionsutskott. 1971 framhöll de stora olägenhetersom anhopningen av propositioner till vissa tider innebar förriksdagens arbete. Utskottet fann detta otillfredsställande och krävde attregeringen i fortsättningen skulle beakta påpekandet vid planeringen av sittarbete. Har regeringen nu gjort det? Har den brytt sig om detta påpekande frånett enhälligt konstitutionsutskott ? Årets vårsession gerknappast bilden av en regering, som har försökt hjälpa genom attsprida propositionerna över året på ett bättre sätt. Kanske vi av regeringenkan få veta hur den har reagerat på detta uttalande frånkonstitutionsutskottet, om man nu inom regeringen intresserar sig så mycket förriksdagens arbete att man lyssnar på denna debatt. Dechargegranskningen gäller också praxis inomkanslihuset. gör utskottet - eller reservanterna iutskottet -kritiska påpekanden om nu tillämpad praxis. Jag inser att man kan hadelade meningar om vad som är lämplig praxis inom kansUhuset, men jag skuUeönska att påpekanden hade någon synlig effekt, i varjefall då utskottets framställning är enhällig. T. ex. önskemålet frän förra åretom särskilda regler för regeringens handlande i nödsituatio-ner har inte givitnågot synligt resultat. Också denna fråga gäller ytterst respekten förfolkrepresentationen, för . Får jag, herr talman, påpeka en nyhet i åretsdechargegransk-ning. sedan enkammarriksdagens tillkomst harvänsterpartiet kommunisterna deltagit i granskningsarbetet. Jag måste säga attkommunisterna här som har levt upp till rollen som densocialdemokratiska regeringens trogna vapendragare. munisternagodkänner att regeringsledamöter låter bU att diarieföra brev från AMS-chefenunder hänvisning till att breven är personUgt adresserade. Vpk godkänner attregeringen betalar ut pengar till enmansbolag utan att kontrollera bolagetsverksamhet. Kommunisterna är nöjda med att regeringen ändrar beslutom utlandsplacering av lantbruksattachéer. Vpk godkänner att regeringenförbigår upphandUngsförord-ningen för att därigenom gynna ett detsocialdemokratiska partiet närstående bolag. Och man skulle kunna fortsätta. Av 13 granskningspunkter har kommunisternakritik mot regeringen bara på en punkt, nämligen IB. Jag vUl därför avsluta medatt gratulera regeringen till att ha en så trogen och självuppoffrande bundsförvantsom kommunisternas riksdagsgrapp. (vpk): Innan kammaren debatterar de ohka ärenden somutskotts granskning av statsrådens ämbetsutövning omfattar är det tydligenkutym att de olika partiernas representanter gör en s. k. inledningsrunda. Jagskall begränsa mitt inlägg i denna runda till en fråga - IB, som är den avgjortviktigaste frågan i betänkande. Utskottet redovisade i ett pressmeddelande en statistiksom verkar imponerande. 29 sammanträden, varav 21 behandlat IB. En rad utfrågningarhar ägt rum, enbart med personer som haft ansvar för IB och dess verksamhet.Flera av de 21 sammanträdena har behandlat IB så enkelt att man enbart fattatbeslut om att bordlägga frågan till ett kommande sammanträde. Jag viU nämnadetta för att undvika att allmänheten bibringas den uppfattningen att IBgrundligt behandlats i utskottet. har till uppgift att granskastatsrådens ämbetsutövning. Den punkt som gäUer IB avser handläggningen inomregeringen och tryckfrihetsaspekten. Man kan då inte, som utskottsmajoritetengjort, från granskningen koppla bort den operativa verksamhet som IB bedrivit.De grava anklagelserna mot IB, av vilka flera är bekräftade, andra däremotfortfarande obesvarade, har av utskottets majoritet helt förbigåtts. Brott motden av deklarerade alliansfrihets- och neutralitetspolitiken, brottmot mötes-, organisations-och yttrandefriheten ar enligt utskottet frågor sominte faller under dess ansvar att granska. Vad bygger majoriteten detta beslutpå? Vad jag kan förstå, finns det ingen motivering. Det finns ingen bestämmelsesom säger att inte har att granska de nämnda anklagelserna. Det är bara att konstatera att de tre borgerliga partiernasamt socialdemokraterna i använt samma metoder somanvänts av dessa partier under hela den tid som IB-debatten pågått, nämligenatt sopa de känsliga frågorna under mattan för att på så sätt skydda deansvariga. IB;s operativa verksamhet är enligt vpk:s mening i högsta grad enkonstitutionell fråga. IB lyder under försvarsstaben, vilken i sin tur lyderunder försvarsdepartementet. Departementschef varnuvarande utrikesmmistern .