prot · FX09114 · 1974-12-31 00:00:00 — Man kan lätt räkna ut hurmycket det skulle behövas i momshöjning för alt klara en räkning på 8 miljarderkronor, som kommunerna tydligen ställer ut. Entusiasmenför skattehöjningar här i brukar inte vara det mest utmärkande dragetför borgeriiga politiker. Däremot finns så gott som alltid en benägenhet altdriva en skaltesänkningslinje ~ det är ju del klassiska vapnet gentemot osssocialdemokrater. Men då bortser de borgerliga politikerna från att man därmedhelt lar bort eller minskar möjligheterna till statsbidrag till kommunerna. Jaghar verkligen personlig erfarenhet av detta sedan jag under den senastevintern satt dagar och nätter och diskuterade med hur många procent momsenskulle sänkas och under hur lång lid - 6 månader eller - den lägremomsen skulle gälla. Jagtror mig inte vara alldeles ensam, när jag vågar påslå all en genomgripandeskaltereform måste komma till stånd, särskilt om en ifrågasatt successivövergång till beskattning "närmare produktionen" av förbrukning avenergi och vissa råvaror kommer alt förverkligas. Efterdel alt jag gjorde mitt lilla inlägg i vår landstingsdebatt har även positivatongångar framkommit. Jag noterar med tillfredsställelse att LO:s lidskriftFackföreningsrörelsen i sitt senaste nummer förordat en mera långsiktig ochgenomgripande förändring av skattesystemet, inbegripet kommunalskatterna. Av demer än 40 statliga utredningar som under är upptagna iårets riksdagsberättelse kan man påslå alt bortåt en tredjedel sysslar medskatteproblem. I vissa fall är det detaljfrågor som måste utredas för sig, menfiera stora utredningar - dit vill jag också räkna den kommunalekonomiskautredningen - har sig förelagda direktiv som verkligen tangerar varandra. I den s. k.Hagauppgörelsen sägs bl. a. följande; "Isamband med övervägandena om en varaktig skattereform börfö-relagsskalleutredningen pröva möjligheterna alt förskjuta beskattningen frånlöneandelen i företagens kostnader till deras förbrukning av energi ocheventuellt även knappa råvaror." Mångaav dem som talar om en beskattning av produktionen menar säkertnågot mera. De ser nog en framkomlig väg vara alt beskatta produktionen i sådanomfattning alt den direkta beskattningen av fysiska personer successivt skullekunna minska och i det långa perspektivet kanske helt försvinna. Denproduktionsskatten jämte konsumiionsskatter skulle bli den dominerandeinkomstkällan för samhället. Dethär är sannerligen ett komplicerat spörsmål. Men jag tror att kommervi fram till den situationen - det kan ta längre eller - att vimåste göra ett försök. Försöka duger, heter del. Jag tror att ett försök ocksåkommer att bli nödvändigt. Attkommunernas självbestämmanderätt skulle försvinna om huvudparten av kommunensinkomster skulle utgöras av statsmedel är en överdrift. Kommunerna skulle dåerhålla en klumpsumma och kan med denna och andra inkomster mera självständigtän nu klara sina uppgifter. Man kan också tänka sig en begränsning av denkommunala beskattningsrätten, alt kommunerna skulla ha rätt alt la ut skatterför att finansiera del som de själva kallar den fria sektorn, medan det som mani kommunerna anser är helt styrt av staten också skulle kunna finansieras viastatsbidrag. Klartär att en verksamhet enligt gällande lagstiftning måste finnas i varje kommun,men i övrigt borde ett sammanhållet skattesystem därutöver ge den kommunalasektorn möjligheter att påla sig uppgifter utan alltför mångadetaljföreskrifter från statsmakterna och centrala ämbetsverk. Del är alltsåraka motsatsen till vad kritiker velat göra gällande, t. ex. de som i allasammanhang talar om decentralisering och lokalsamhällen - vad nu detsistnämnda är för någonting! Omstaten skall utöva beskattningsrätten och sedan transferera pengar tilllandsting och kommuner, kommer en bättre långtidsplanering än den nuvarande attkrävas. måste se till den totala effekten av reformer och beslut,alltså även hur reformerna påverkar den kommunala ekonomin. För närvarandebrister del väl emellanåt i de avseendena, men måste också kommuneroch landsting, när de fattar sina beslut, se hur besluten passar in i helheten,i relation till samhällets Det blirohållbart i längden, om den kommunala sektorn, som , med jämna mellanrumskall komma till staten med "efterräkningar." Förden som är intresserad av dessa spörsmål kan jag nämna alt kommunalekonomiskautredningen som ett andra delbetänkande troligen kommer alt presentera enkatalog över alla statsbidrag, små och stora, i många fall meddetaljföreskrifter som i hög grad begränsar kommunernas handlingsfrihet. Vikommer att där fullfölja ett arbete som har varit regeringens ,nämligen att söka rensa bort så myckel som möjligt av delaljföreskrifter. Somkammarens ledamöter förmodligen väl känner till, utgör skatterna ca hälften avkommunernas inkomster. Statsbidragen utgör , och resten är övrigainkomster, av vilka avgifter utgör en betydande del. Av nalionalbudgeten föråret framgår att redovisningen av kommunernas skatteinkomster skiljer sig frånnationalräkenskaperna på så sätt att bland skatterna har inräknats deskatleborlfallsbidrag som staten fr. o. m. 1973 betalar till kommunerna somkompensation för effekterna av skattereform. Nationalbudgetförfattarnahar ansett alt en sådan redovisning är alt föredra, eftersom den enligt derasmening ger en mera rättvisande bild av såväl skatternas som statsbidragensutveckling. Jag delar inte den meningen. Ävenom man talar om skatteinkomster och inte kommunalskatteinkomster, måste detenligt min uppfattning vara rikligare att hänföra skatteborifallsbidragen tillposten statsbidrag, ty det är just vad det är fråga om. Ju större dessa bidragblir, desto viktigare är det att vi renodlar begreppen skatt enligtkommunalskatlelagen och bidrag till kommunerna från staten, finansierade genomde olika inkomstkällor staten har. Närfinansministern i direktiven till kommunalekonomiska utredningen redogjordeför utvecklingen beträffande statens bidragsgivning till kommunerna, anfördehan att vid 1950-talels början svarade bidragen för icke fullt av dekommunala inkomsterna. hade den andelen vuxit till inemot 30 procent.Finansministern ville emellertid påpeka alt en väsentlig del av uppgångenberott på bidragen till kommunerna i anledning av ortsavdragsreform.Det är ett liknande förhållande nu när del gäller skattebortfallsbidragen medanledning av skallereform. Räkna in dem i fortsättningen blandstatsbidragen, för där hör de hemma! Så var det med den s. k. brandfacklan i skattedebalten. Jag väckte heltoavsiktligt en debatt som måhända kom för tidigt, men att en del av minafunderingar kommer alt las upp till allsidig prövning , därom ärjag övertygad. Herrförste vice talmannen tillkännagav att anslag utfärdats om sammanträdetsfortsättande . I riksdagsdebatten för någon vecka sedan om den kommunala demokratinställde ett antal frågor som förutsattes bli besvarade vid dettatillfälle. har också anknutit till dessa frågor, och jag villgärna redovisa några synpunkter i anslutning härtill. Iolika sammanhang och även här i kammaren har jag deklarerat att frågan om hurman fördjupar demokratin i kommunerna är en av de viktigaste kommunala frågornai framtiden. Den kommunsiruktur som tillkommit genom kommunindelningsreformenutgör enligt min mening en garanti för all medborgarna skall kunna ta ansvaretför viktiga samhällsfrågor genom kommunala beslut. Kommuner har skapats medgoda möjligheter all aktivt medverka i regionalpolitiken och med större kraftän tidigare hävda medborgarnas krav och intressen. Men formerna förmedborgarnas infiytande måste ständigt ses över i kommunerna, och det skerockså i stor utsträckning. Del är en uppgift för utredningen om den kommunalademokratin att göra en mer samlad översyn av dessa frågor. Lägelär ingalunda det att utredningens arbete har utgjort ett hinder för denkommunala demokratins fördjupning. Tvärtom har del redan i många kommunertagits lovvärda initiativ, där uppslagen säkert har hämtats fråndelbetänkanden och rapporter som den statliga utredningen publicerat. HerrHelén har tagit fram några av de delfrågor som utredningen om den kommunalademokratin arbetar med. Det gäller t. ex. sådana frågor som lokala råd,kommundelsråd, folkomröstning, styrelser vid kommunala institutioneroch boendedemokrali. De är alla aktuella i den kommunala debatten. Delär tillfredsställande att vi har fått en bred diskussion om dekom-munaldemokraliska frågorna. Del rör sig här om svåra och såväsentliga frågor all alla goda uppslag bör prövas seriöst. När del gällermöjligheterna att få till stånd en vidgad medverkan kan man tänka sig mångaolika vägar. Enåtgärd och sannolikt den viktigaste är alt förbättra arbetsförutsättningarnaför de politiska partiernas och folkrörelsernas lokala föreningar. Andrauppslag som diskuterats är att inrätta lokala distriklsnämnder även inom andrasektorer än de sociala. Inrättandetav övergripande kommundelsorgan, s. k. kommundelsråd, har diskuterats i olikasammanhang. I några kommuner har man inrättat sådana organ. Men man kan tänkasig flera olika alternativ med avseende på organens uppgifter och befogenheter. Enannan intressant idé är all man inrättar lokala nämnder för olika kommunala institutioneroch anläggningar. Syftet med del skulle vara att ge ett stort antal människorett direkt inflytande över en praktiskt betonad del av den kommunalaverksamheten. Ett antal kommuner har också påbörjat försöksverksamhet på dettaområde. Utredningenom den kommunala demokratin prövar dessa och andra vägar som syftar till attfördjupa den kommunala demokratin. Förslag kommer all framläggas i utredningenshuvudbetänkande . Och som jag tidigare redovisatkommer förslag i anledning därav att föreläggas vårriksdag. Väljarnakommer alltså såsom begärt att få besked till valrörelse. Motden bakgrunden kan jag inte finna skäl till att nu binder sig förolika åtgärder i detalj. Det kan inte vara en lämplig behandling av denutredning som fått uppdraget att överväga dessa frågor och heller inte av deremissinstanser som sedan skall yttra sig över utredningens förslag. Sedanvill jag också varna för tron att det här skulle finnas några enkla lösningarsom i ett slag skulle medverka till alt fördjupa den kommunala demokratin.Någon trollformel av det slaget tror jag inte att vi skall vänta oss att finna.Del är därför värdefullt om man i kommunerna kan pröva sig fram på olika vägarför alt rädda medborgarnas inflytande. Det kommer att krävas ett tålmodigt ochengagerat arbete. Detbör vidare vara vår strävan all skapa sådana lösningar som inte tvingarkommunerna in i vissa arbetsformer. De lokala förutsättningarna växlar, och delmåste man ta hänsyn till. Denviktigaste frågan i detta sammanhang är hur vi skall få de s. k.informationssvaga grupperna att medverka mera. Det finns tecken som tyder påalt det i det moderna industrisamhället finns en utslölnings-mekanism, somskapar nya skikt bland medborgarna. Vi talar om de utstötta, de ulanförståendeoch menar dä grupper som har en sämre social situation och en sämre standard änövriga grupper. Men karakteristiskt för dessa grupper är också att de saknarmedinflytande över sin dagliga miljö. Om man räknar in dem som inte deltar ipolitiska aktiviteter eller i annan samhällelig verksamhet, kan en mycket stordel av medborgarna tyvärr betraktas som ulanförstående. Detfinns de som tycks mena alt demokratins problem till stor del har alt göra medaktionsgrupper och byalag. Det finns även de som ser dessa grupper som ett hotmot demokratin. kan grupper av det här slaget naturligtvis upplevas sombesvärande om det är fråga om en snäv intressebevakning från grupper som redanär gynnade. Men under benämningen aktionsgrupper återfinner vi också mångaidealistiskt arbetande, ungdomar och andra, som sett som sin uppgift all göraoss uppmärksamma på miljöriskerna i industrisamhället. Oavsett vilkabe-vekelsegrunder som ligger bakom är det naturligt att de förtroendevaldaställer upp och lyssnar. Alla skall ha möjligheter all framföra sina synpunkteri en demokrati. Del ankommer sedan på de förtroendevalda att göra ensammanvägning av synpunkterna. Ur demokratisk synvinkel beslår svårigheterna iatt de som återfinns i dessa grupper i många fall är de som redan har godaförutsättningar att göra sig hörda. Där återfinns ofta de som har lätt för attuttrycka sig i tal och skrift, de som vet hur man agerar politiskt gentemotbeslutsfattarna. Därför är del ytterst angeläget att vi också fårfram synpunkter från dem som inte reagerar spontant. Jag menar att detta isjälva verket är en kärnfråga för den kommunala demokratin. Delär klart att man genom administrativa och organisatoriska lösningar allmäntsett kan utvidga insynen och den kommunala debatten. De möjligheterna skall vinaturligtvis ta till vara. Men när del gäller problemet att finna vägar för de"informationssvaga" måste vi främst satsa på de politiska partiernaoch andra folkrörelser. Vihar i värt land fördelen av att ha levande folkrörelser som pä basplanet nårut till en myckel stor del av medborgarna. Genom att stimulerafolkrörelsearbetet ytteriigare skulle vi kunna få många flera att medverka isamhällsarbetet. I folkrörelserna sammantaget finns en enorm resurs när detgäller att fördjupa demokratin i vårt land. Samhällets åtgärder bör alltsåanpassas så att man tar till vara del engagemang för en idé och en målsättningsom där finns. Personligen anser jag också att vi måste pröva om intefolkrörelserna i större utsträckning skulle kunna ansvara för uppgifter somunder i hög grad kommit alt handhas av kommunerna. Eftermånga års verksamhet inom folkrörelserna vet jag hur mycket tid och vilkauppoffringar människor är beredda alt göra för en idé som de tror på. Jag ärsäker på att andra som har anknytning till folkrörelserna, oavsett vilka de är,har samma erfarenhet. Under har vi dock kunnat iakttahur uppgifter som tidigare till stor del sköttes av folkrörelserna har förtsöver på samhällets organ. har det naturligtvis funnits rationellaskäl för en sådan ordning. Men jag menar att vi nog bör överväga om detta är enönskvärd utveckling. För egen del skulle jag gärna se all vi gav folkrörelsernaett ökat ansvar, för därmed skulle vi väsentligt också förstärka den kommunalademokratin. Medhänsyn till det stora intresse som alla partier visar för de kommunalademokralifrågorna tror jag att vi kan utgå ifrån alt vi gemensamt inför 1976skall kunna ta ett rejält steg mot en fördjupad demokrati. Ett stegsom innebär alt vi ger kommunerna ökade möjligheter att pröva olika former förall skapa kontakt mellan väljare och förtroendevalda. Men ett steg som ocksåinnebär att vi förstärker den kommunala demokratins lokala förankring, prövaråtgärder för att ge de informationssvaga grupperna delaktighet när del gälleratt lösa kommunala uppgifter och där vi alla lar ansvaret för en vitaliseringav den representativa demokratin genom en ökad parliakiivitet i kommuner ochute i olika kommundelar. Jag förutsätter att vi också skall kunna samlas kringåtgärder, som bygger vidare på den starka folkrörelseiradition vi har i vårtland. Viär beredda, , att seriöst pröva varje konkret förslag som syftar fördjupning av den kommunala demokratin. 1 den prövningen skall vi ocksålägga in omsorgen om vår representativa demokrati och en effektiv kommunalorganisation. Det är bra all vi alla är beredda att arbeta för enfördjupning av den kommunala demokratin. Den är inte dålig, men det är önskvärtatt den kunde bli bättre. HerrHELÉN (fp) kort genmäle; Jag är naturligtvis glad över att kommunministern har tagit detta tillfälletill en debatt i ett viktigt ämne. Jag är också glad över alt talmannen hargjort del möjligt, trots att det inte föreligger någon formell interpellation. Detär ett myckel diplomatiskt svar som kommunminisiern har lämnat, och hanbehåller egentligen en nästan fullständig handlingsfrihet. Jag kan förslå omdet ansvariga statsrådet inte ens med en viljeyttring vill föregripa ensittande utredning som sorlerar under honom själv. Del gör emellertid att jagfortfarande känner mig en aning osäker om hur energiskt statsrådet kommer alldriva den här frågan. Om jag inte kände mig övertygad om att statsrådetsupplevelser i det idoga småländska vardagsarbetet har gett honom en känsla föratt saker och ting skall hända, skulle jag kanske vara litet mera orolig. Menjag tror all dessa konkreta upplevelser på ett litet kommunalkontor och även ien större gör att kommunminisiern verkligen harklar!försig hur fariigt del är att många människor i en allt större kommun - det ärju sådana del är fråga om nu - verkligen upplever sig stå på avstånd från deverkliga beslutsfattarna utan alt ha en chans till påverkan när det gäller sinegen vardag. Jaglitar alltså tills vidare mera på den goda karaktären hos kommun-ministern änpå vad han här har sagt. Det är nämligen tydligt all hans lidtabell är sådanatt ett riksdagsbeslut kommer myckel sent och gör del svårt alt i 1976 årsvalrörelse till fullo behandla dessa frågor i deras praktiska tillämpning. Jagfattar det ändå så - jag hoppas alt jag inte har tolkat kommunministern fel -alt det är meningen att partierna t. ex. valrörelse skall kunna gåut med direkta handlingsprogram för avgränsade kommundelar och då också kunnatala om för medborgarna alt de under den kommande valperioden själva får varamed om att välja människor som skall kunna ta ställning till detta handlingsprogramsförverkligande i den egna kommundelen. Jag hoppas alt åtminstone en sådanviljeyttring kan komma utan alt den strider mot etiketten i utredningsarbetet. Sedandelar jag helt kommunminisierns uppfattning alt del inte finns någontrollformel, ingen enkel lösning som med ett slag gör alt alla medborgare i enkommun känner att de kan vara med och bestämma. De lokala förutsättningarna ikommuner som består av åtta till tio gamla, mindre kommuner avviker ju starktfrån förutsättningarna i tälortskom-muner som och , vilkamycket länge har haft flera hundra tusen medborgare. Men del är framför allt idessa jättestora kommuner som det är så angeläget att kunna göra någonting. Nuhar man i tvingats gå vägen över kommundelsråd, som är utsedda avfullmäktige, i stället för att låta medborgarna själva få välja dessa. hoppas att kommunminisierni princip anser det vara bättre med di-rektvalda företrädare. Då finge man juockså ett uttryck för den politiska viljan och sammansättningen i respektivekommundel. Det är nämligen inte alls säkert att den överensstämmer med vad somgäller i den stora kommunens fullmäktige. Jagöverlåter åt , som kommer efter mig pä talarlistan, att mera i detaljgå igenom hur detta tidsmässigt skall kunna så att både utredningen,remissinstanserna och kan la ställning. Jag hoppas bara att denenigheten kommer ut ur den här debatten att del finns en vilja alt la bort detförbud som har gjort det omöjligt att i praktiken förverkliga den kommunalademokrati som består i att människorna själva i direkta val får välja sinaföreträdare även till råd, som bara svarar för den egna kommundelen och intehar ett fullständigt bud-gelmässigt ansvar. Jag är naturligtvis glad över alt litar på min karaktär ochjag hoppas att det skall visa sig vara en tillräckligt god garanti.Tidsplaneringen i detta sammanhang behöver inte föranleda några allvarligahinder. Den tidsplanering som jag redogjort för går ju ett steg längre än vadherr frågade efter i sitt anförande. frågade om man kunderäkna med att förslagen kom fram i så god lid att partierna och väljarna i 1976års valrörelse vet all de kommer att ha rätt att direktvälja kommundelsråd. Mandatperioden börjar ju först . Jagsträvar alltså inte efter att försvåra den här reformen men jag tror att detkrävs för att genomföra den. Närdet gäller den konkreta frågan om hade tolkat mig rätt beträffandeförutsättningen för att direkt få välja ledamöter i t. ex. kommundelsråd, somjag förmodar att menar, sä vill jag inte inta någon ståndpunkt förnärvarande. Det vill jag inte göra därför alt själv vid så mångatillfällen har hävdat att del är mycket viktigt alt vi i de här frågorna intebara går ut och talar om vår vilja utan också ger substans åt det vi talar om,att vi verkligen vidtar åtgärder för alt förbättra den kommunala demokratin. Dåjag av lång erfarenhet vet hur komplicerade dessa frågor är från både praktiskoch rättslig synpunkt och hur svårt det är att över huvud taget hittalösningar som på ett vettigt sätt stämmer med den representativa demokrati somvi har, vore del oriktigt av mig alt ta ståndpunkt innan utredningen om denkommunala demokratin har penetrerat dessa utomordentligt besvärligafrågeställningar. Jaghar försäkrat , och vill gärna göra det om igen, att jag är bereddatt noga pröva varje seriöst förslag ulan några som helst bindningar i förväg.Detta är en så pass svår fråga alt det är anledning att pröva varje seriöstuppslag, men vi behöver ha del omfattande material som denna ambitiösautredning arbetar fram, innan vi lar ställning i några detaljer. Den moderna debatten kring den representativa demokratin utgår fråniakttagelsen alt många människor inte är nöjda med sina möjligheter tillpåverkan. Många av deras frågor kommer aldrig upp till debatt i samband medvalen och partierna formulerar därför inte alternativ som stämmer med derasåsikter. Politikerna tycks tala ett annat språk än deras och sysslar med andrafrågor än deras. Hos dessa människor har - menar man - spritt sig enkänsla av maktlöshet eller, som kommunminisiern uttryckte del,utanförstående. Förmånga människor framstår också politikerna som alltför upptagna av varandra.Man tycker att de ägnar för mycket tid åt inbördes bevakning. Politiken gersken av all vara ett tekniskt spel med bristande kontakt med verkligheten. Dåligger också tanken nära till hands att det även i en demokrati kan bildas enstyrande elit som inte företräder folket ulan bara sig själv. Den tanken ärnaturiigtvis orättvis mot alla dem som sliter hårt i det politiskavardagsarbetet och som lar ett personligt ansvar. Men trots del är tankenfarlig för själva demokratin. Och det är mot denna bakgrund som vi liberalerhar rest kravet på närdemokrati. Under det sammanfattande begreppetnärdemokrati har vi under de senaste fem sex åren arbetat för en förnyelse ochen komplettering av den representativa demokratin. Vårtkrav på närdemokrati har ibland mötts av argumentet all det är ett hot mot denuvarande partiorganisationerna och därmed också ett hot mot den representativademokratin, eftersom partier är ett nödvändigt inslag i ett representativtpolitiskt system. Alltfler inser väl nu att det argumentet är ett fariigt misstag. Demokratininnehöll ju ursprungligen framförallt kravet på allas medverkan isamhällsarbetet, och just kravet på allas deltagande har varit centralt i denliberala demokratisynen. Om del representativa systemet leder till altdeltagandet i det politiska arbetet minskar, då måste det representativasystemet reformeras. Del är alltså för liberaler ingen motsägelse all denrepresentativa demokratin måste kompletteras med nya former, när människorsdellagande i politiken minskar eller när känslan av utanförstående ökar. Påvad sätt kan då den representativa demokratin kompletteras? En möjlighet är attförändra den politiska debatten, låta debatten komma tidigare, ge störreoffentlighet åt interna diskussioner och avgöranden, öka möjligheterna tillinsyn. Jag tror alt ordet insyn är ett nyckelord när det gäller att vitaliserademokratin. Här finns myckel att göra. Vi har frågan om de offentligaulskotlsutfrågningarna, där del alltjämt är oförklarligt varför man just iSverige är så rädd för alt låta allmänheten få följa de synpunkter som experteroch företrädare för olika grupper framför i t. ex. utskott. Mendet är också fråga om ökad insyn och ökad offentlighet i kanslihuset, i kommunalanämnder och styrelser och i statliga och kommunala bolag. har årefter år här i fört fram konkreta förslag om en bättremedborgeriig insyn i olika offentliga organ, t. ex. de kommunala bolagen. Dessaförslag har regelbundet avvisats.