prot · FX0997 · 1974-12-31 00:00:00 — Detta leder i sin turtill social oro, en känsla av att vara ställd utanför, och därmed försvårasytterligare möjligheterna att samla nationen. I av snabba prisstegringar är det framför alltlöntagarna och de utsatta grupperna som riskerar att drabbas. Därför ställsockså kraven att pohtiken skall utformas i samklang med de storalöntagargruppernas intressen. Det var under sådana förhåUanden naturligt för regeringenatt inbjuda de stora löntagarorganisationerna och arbetsmarknadens parter tillöverläggningar om den ekonomiska poUtiken och att fästa storvikt vid deras synpunkter. Löntagarorganisationernas synpunkter vid deöverläggningarna överensstämde väl med regeringens. Vår utgångspunkt har varitatt i ansvar för penningvärdet och stabiliteten i ekonomi och samhälle visafasthet och ansvar när det gäller de reformer vi vUl genomföra. 1 avsnabba prisstegringar kan inte vi som politiker skapa trovärdighet om vi inteär beredda att anvisa hur reformerna skall betalas. TiU grund för en effektivkamp mot inflationen och den är svår nog - måste vi lägga en stor varsamhetmed de beslut vi själva fattar. Det främsta syftet med överläggningarna på och defortsatta överläggningarna här var just att skapa en grund för en långsiktigoch handUngskraftig politik, som inte bara rymmer populära beslut om reformer,utan också mindre populära beslut om betalningen av reformer, och som harkampen mot inflationen som ledstjärna. Överläggningarna med oppositionen ledde fram till enöverenskommelse med . Det är en bra överenskommelse som bådapartierna entydigt ställt sig bakom och som tiU fullo överensstämmer med destora löntagarorganisationernas önskemål. Vi är överens om två storareformkomplex: pensionsförbättringen och skatteomläggningen. Det är ett väsentligtbesked som vi kan ge till alla våra folkpensionärer, till alla dem som vUl haen sänkt pensionsålder, tiU de unga invaliderna: riksdag kommer attgenomföra en mycket väsentlig och rejäl förbättring av era villkor. Det är också ett väsentligt besked vi kan ge till detstora flertalet medborgare i landet: Ni kommer fr, o, m, attfå en sänkning av er direkta statsskatt. Och vi har klarat finansieringen avdessa reformer. Det har således lyckats att skapa en handlingsduglig majoriteti i viktiga frågor, med kampen mot prisstegringarna somsammanbindande element. Vi är beredda att ta ansvar för en fast ekonomiskpolitik. kan inte en sådan överenskommelse om en fast ekonomiskpolitik gå in i detaljer och enskildheter. Och man kan inte förutse skiftningaroch förändringar i den ekonomiska utvecklingen . Det har hellerinte varit meningen. En överenskommelse av detta slag måste väsentligen byggapå förtroende, förvissning om att ett handslag är ett handslag mellan partiersom i övrigt helt behåller sin särprägel. Det är knappast överraskande för någon att ochmoderata samlingspartiet valde konfrontationens väg. talat mycketom samhng och har t. o. m. fört in detta ord i partinamnet. Han har anklagatoss för bristande samförståndsvilja. har själv berättat att hanaldrig velat ha annat samförstånd än borgerhgt samförstånd. Medsocialdemokratin vill han däremot ha strid och konfrontation. De mUjonerarbetare och tjänstemän och mindre inkomsttagare som stöder socialdemokratinhar ingen plats i samförståndsvärld. Det är kanske i och för siglikgiltigt för löntagarna jag tror att de bär det ganska lätt men det bordeinte vara det för . I fråga efter fråga under denna riksdag har herrBohman ställt sig vid sidan, föredragit strid framför beslut och handhng. Än engång har han bekräftat att hans tal är något av skriet från vUdmarken. I efterhand säger att han gärna vUl vara medom kompromisser. Då måste det gapa en avgrund mellan hans vilja och hansförmåga, ty i praktiken hamnar han alltid ute i en öken, isolerad, i sterUkonfrontation. förklarar att den här överenskommelsen harvi gjort därför att vi är rädda för nyval. vet mycket väl att jaginte är ett dugg rädd för nyval. Vi är rätt säkra på att vi skulle kunna vinnadet. Jag är inte rädd för nyval, men jag är rädd om nationen - det är där skiUnadenligger. Men det kanske i sin partitaktiska iver aldrig kan förstå,och det kommer jag heller inte att begära av honom. Däremot är jag förvånad över och beklagar attcenterpartiet ställt sig vid sidan av överenskommelsen. Till skUlnad från moderaternahar talat om samförstånd och också visatförmåga därtill, liksom vilja att ta politiskt ansvar. Samförstånd måste juförenas med förmåga att ta ansvar när det verkligen gäller. Man anför sorn ett skäl att pensionsålderns sänkningträder i kraft i stället . Man sökergöra gällande att det skulle spegla något slags eftergivenhet motarbetsgivarna. Det är ett dåligt argument, både sakligt och pohtiskt.Läskunnigheten är ju utbredd i landet, och var och en har kunnat läsa hursamtliga löntagarorganisationer enstämmigt begärt att få litet mera tid på sigför att klara övergångsbestämmelserna och för att kunna lägga grunden till enrörlig pensionsålder. Det står i deras remissyttranden, det står i derasoffentliga uttalanden, det sade de på , allihop! Löntagarna har mycket goda sakliga skäl för sinståndpunkt. Man skall ju komma ihåg att samtliga arbetare och tjänstemän i vårtland har förhandlat sig till en lägre pensionsålder. De har avstått från lönför att få den förmånen. Bland de förvärvsarbetande är det i huvudsakjordbrukare och företagare som inte har ordnat sänkt pensionsålder. De kräverstatens medverkan för att lösa den frågan, och det är en rimUg ståndpunkt.Detta är en angelägen reform, och vi vill gärna medverka till att kraventillmötesgås. Men solidaritet, , bygger på ömsesidig hänsyn. Ochdessa är just ett sådant uttryck för ömsesidig hänsyn för att kommafram till en lösning som på ett rimUgt sätt kan tillgodose alla gruppersönskemål. ViU man hålla samman ett land och de oUka intressen som finns, dåmåste man ha förmåga att ta sådana praktiska Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. hänsyn,och då räcker inte de stora orden. var det, som torde vara allmänt bekant, inte frågan ompensionsåldern som spräckte medverkan i en överenskommelse; det varfinansieringsfrågan. Där tycker jag faktiskt att ståndpunkt ärlitet inkonsekvent och i varje fall oklar. Socialdemokraterna och folkpartiethar lyckats skapa garantier för att de stora pensionsreformerna ochskatteomläggningen kan finansieras och därmed också kan genomföras. Förutom sänkningen av pensionsåldern bUr det mycketkraftiga förbättringar för dem som redan är pensionärer. Det blir en höjning av folkpensionens grundbelopp för allafolkpensionärer, höjda pensionstillskott för dem som inte har ATP eUer som harlåg ATP, bättre pensionsförmåner för unga invalider och andra förtidspensionärersamt en förbättring av de särskilda folkpensionsförmåner som utgår tillhandikappade i form av invaliditetsersättningar och annat. Det är ett stortkomplex. För socialdemokratin har det alltid stått klart att ensänkning av pensionsåldern aldrig får innebära att samhället sviktar i sinaåtaganden gentemot dem som redan är pensionärer är det särskUt viktigtatt vi nu kan kombinera dessa betydelsefulla reformer sänkning avpensionsåldern och förbättrade förmåner för pensionärerna. Då är det ocksåviktigt att vi kan hålla samman finansieringen av hela detta väldigareformkomplex. Börjar vi plottra, skapar vi osäkerhet och otrygghet. hävdar man på sina håll att betalningen av reformernanärmast är en konjunkturpoUtisk fråga. Men det får ju aldrig vara så attkonjunkturen får avgöra om och när vi skall betala de långsiktiga åtagandenamot pensionärerna. Rent principiellt ogillar jag starkt ett sådant betraktelsesätt.Våra pensionärer är väl den grupp i samhället vars trygghet i särskild gradberor på att samhället är berett att ge långsiktiga garantier för attsamhällsresurser sätts av för dess räkning. Vi får aldrig ens antyda attsamhällets beredvillighet att garantera pensionärernas ekonomiska och socialatrygghet är en konjunkturfråga. Pensionärerna skall ha sin trygghet, de skallha sin pension, vare sig det är dåliga tider eller goda tider. Det är oerhörtviktigt för dem att veta att så är fallet. Vill vi ge pensionärerna ekonomisktrygghet, måste vi också anvisa hur reformerna skall betalas. Däri ligger ettstort värde hos den överenskommelse som har träffats. har man från sida velat anvisa betalningför en sänkt pensionsålder genom att peka på AP-fonderna och förklara att därfinns pengar att ta. Men en del av oss minns väl debatten här om denfjärde AP-fonden. Då var det många från som talade mycket och varmt omden omsorg om pensionärernas pengar och pensionäreras framtida trygghet manborde visa i dessa sammanhang. Det var ju i och för sig högst respektabelt hade denna vilja till omsorg. Men vill man - åtminstone enligt detföreliggande betänkandet från AP-fonden för pensionsålderssänkningenta mer pengar än vad den fiärde AP-fonden totalt har fått för investeringar.Det skulle betyda mUjardbelopp som tappas av från fonderna, ochdet är klart att man från löntagarnas sida reagerat mot detta. inomcenterpartiet borde tänka sig för. Om man nu menade allvar med denna omsorg ompensionärernas trygghet när det gällde satsningar i den , somändå är räntabel osv,, så borde man visa omsorg i ännu högre grad när det gäUeratt tappa av AP-fonderna för att betala en sänkning av pensionsåldern. Nej, densänkningen skaU finansieras! Jag vUl, Uksom finansministern, tillönska envilsam sommar då han kan fundera över dessa ting intiU dess att frågorna kommerpå bord. Måhända borde han ta med gruppen upp till sig också fastdet kanske är riskabelt. En överenskommelse förutsätter att man är beredd attlyssna till varandras synpunkter. Man har ju från de ohka partiemas sida oftatalat om egenföretagarnas situation. Det har gjort, det harfolkpartiet gjort, det har gjort, I överenskommelsen mellan oss ochfolkpartiet finns det här specieUa avdraget för egenföretagare. Vi har tagitmed detta inte som en eftergift utan därför att vi tycker att det var ett kloktförslag, även om vi inte tog upp den frågan. Men på denna punkt har centernockså ställt sig vid sidan genom att inte i övriga delar ville taansvaret. Det har jag svårt att förstå klokskapen i, när man nu harhört hur sagt sig vUja omhulda egenföretagarna. Men det ärfolkpartiet och vi som kan krediteras för det här. De partipolitiska sidorna av överenskommelsen skall jaginte närmare utveckla. Jag skall nöja mig med att anföra ett citat av en mycketklok man, , som 1959 skrev följande ord - det var alltså efter1958 års båda val: "De goda råd att besinna sitt öde som i början rättfrikostigt kom partiet" - - "till del, var säkertonödiga. Ingenting brukar stimulera tankeverksamheten så kraftigt som ettnederlag i val. En första bedövande verkan blir sällan långvarig. Lika onödigaär antagligen påminnelser till de omaka segrarna att politisk framgång intealltid kan mätas efter vinster i röster och mandat. Det är inte givet atthögern får ett ökat inflytande i riksdagsarbetet eller att kanmera effektivt än förut företräda sina särskilda intressen." Så skrevalltså 1959. Kommunisterna oroar sig över de socialdemokratiskavalarbetarna, hörde jag i debatten här. Det är riktigt att desocialdemokratiska partimedlemmarna och valarbetarna under hela denna vår haften underbar kampvilja och känt medvinden för vårt parti. De har varit fulltberedda på nyval, om detta var nödvändigt. Det har ganska entydigt framgått iolika massmedia. Men, och i , desocialdemokratiska valarbetarna och partimedlemmarna har också en utprägladkänsla av ansvar för landet. Socialdemokratins profil är för de allra flesta människorhär i landet förenad med trygghet, stabilitet och vilja att ta ansvar förlandet samt att på denna grundval föra en klok reformpolitik. I ett somär så splittrat som har den profilen, den identiteten om man så vill,särskilt stort värde. Den framhävs dessutom med särskild styrka när den ställsi kontrast med splittringen på andra häll. Ochvidare: Vår profil och hela vår aktivitet i denna stora folkrörelse Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. är ju tillför att uppnå resultat som är betydelsefulla i människornas vardag. Det är denvi vUl förändra och förbättra. Och så länge vi kan genomföra huvudlinjerna avvår poUtik och så länge vi också har fullständigt stöd av de storalöntagarorganisationema är det inget fel om den kan genomföras genomöverenskommelse med ett annat parti. En sådan överenskommelse betyder heltenkelt att vi säkrar väsentliga delar och viktiga inslag i det program som vigick till val på och som valarbetarna kämpade för, t. ex. hela det storapensionskomplexet. Jag tror därför att ni oroar er alldeles i onödan. Detta är ju vårriksdagens sista arbetsdag. Iriksdagens inledning förekom många olycksprofetior med hänsyn till denbesvärliga situationen ute i världen, bl. a. oljekrisen, och med särskild hänsyntill det unika och svårbemästrade parlamentariska läget. Vi kan nu konstateraatt vårriksdagen har gjort ett gott arbete. Stora och viktiga reformer hargenomförts: grundlagen har fastställts, vi har beslutat om kriminalvårdsreformen,kulturreformen och abortlagen. Vi har genomfört stora förbättringar iarbetsmiljön, de fackUga förtroendemännens ställning har förstärkts,anställningstryggheten har förbättrats, vi har beslutat om läkarvårdsreformenoch om förbättringar för de handikappade. Vi har vidare beslutat omjättesatsningen på 80 och vi har fattat en rad beslut i syfte attförbättra kvinnornas ställning i samhället. Detta är bara en exempUfiering av vad som gjorts. Och detär ett gott och konstruktivt reformverk. Det har kunnat genomföras i avinternationell oro och internationella kriser, som med sina verkningar hardrabbat också vårt land. Denna vårriksdag har också lagt grunden till en fastekonomisk politik i syfte att bekämpa prisstegringarna. I en orolig tid har riksdag förmått visa ansvaroch handlingskraft. Det är min övertygelse att detta är till gagn förmedborgarna och för landet. HerrFÄLLDIN (c) kort genmäle: Statsministern har gjort en summering avdenna vårriksdags arbete. Jag tror att den summeringen kan behöva kompletterasmed att jag och andra talar om hur vi ser på arbetet här i under dengångna våren. Det är fullt klart att de politiska partiernas uppgift äratt söka förverkliga den politik som vi har gått ut tiU väljarna med. För vårdel är det en politik som fick ett ökat antal väljare i höstens val. Vi harenligt alla uppgifter ett ännu starkare stöd för den politiken . Det är också fullt klart att man bäst förverkUgar sinpolitik i regeringsställning - det skall man aldrig sticka under stol med. Mennär nu socialdemokraterna trots två på varandra följande och rätt betydandevalnederlag valt att stanna kvar i regeringsställning utan majoritet iriksdagen, är det närmast en självklarhet att vi har att inrikta oss på dennäst bästa metoden: att från oppositionsställning påverka poUtiken så mycketsom möjligt. 1 långa stycken har vi lyckats. Politiken i regering och riksdaghar ändrats sedan den tid då socialdemokraterna hade majoritet tillsammans medkommunisterna. Centerförslag som tidigare tvärt avvisades av regeringen och densocialdemokratiska riksdagsmajori- teten harnu beaktats eller förts stora steg närmare ett förverkligande. I en del fallhar framstegen uppnåtts genom kompromisser, i andra fall genom lottning. Vi har fått till stånd principbeslut om en allmänarbetslöshetsförsäkring, stöd till förbättring av arbetsmiljöer,rik,sdagskontroll över aktieköp i näringslivet, det har beslutats enutredning med anledning av centerkraven om rättvisa inom ATP-systemet förkorttids-anställda, för deltidsanställda, för dem som vårdar barn i hemmet ochi fråga om befrielse från ATP-avgift för äldre och handikappad arbetskraft,skall få tilläggsdirektiv i fråga om t, ex, rationaliseringsstödet,familjejordbruken och produktionsvolymen. Regeringen och socialdemokraterna harfått uppge sitt motstånd mot en omprövning av den verklighetsfrämmande jordbrukspohtiksom en riksdagsmajoritet genomdrev 1967, Beslutet om det ekonomiskastimulanspaketet med anledning av oppositionens initiativ är ocksåett exempel på att regeringen fått anpassa sin poUtik efter oppositionen. Det vore mer att säga om detta, men repUktiden tillåterinte det. Jag känner ett behov av att något belysa de påståenden ipensionsåldersfrågan och finansieringsfrågan som statsministern gjorde. Statsministern började med att säga: Känner ni i centerningen solidaritet? Är det verkligen så, att inte kan acceptera sexmånaders uppskov för att ge de stora löntagargrupperna dessa förmåner? Får jagfråga statsministern: regeringen och socialdemokraterna tagit så lätt påfrågan om allas rätt till pension att ni glömt att vi har fåttverka för denna sak ? Har ni också glömt att vi under många årsmotstånd från er arbetade för en standardsäkring åt dem som redan hade fåttpension? Har ni glömt att det tog att få er att ens utreda frågan omen sänkt pensionsålder? Det är alldeles riktigt att LO-grupperna på grund av attmajoriteten här i icke genomförde en allmän sänkning avpensionsåldern tiU var tvungna att delvis ordna det avtalsvägen. På annatsätt kunde de inte uppnå något som många i samhället tidigare hade nått. Detgår inte att bestrida. anförs och det är riktigt att man måste få tidatt ändra en del övergångsbestämmelser; det insåg man i kommittén, men man fanndär att det skulle gå. De brister som finns i STP att det inte ger kommunaltbostadstillägg vid och att det inte ger hustrutillägg rättas till fördessa grupper om man sänker den allmänna pensionsåldern till . Det kaninte vara någon nackdel för LO-kollektivet, Jag är glad över att ochjag är överens om att det kommer att ta betydande tid Innan man kan införa enrörlig pensionsålder, sä vittsyftande som den han beskrev. Men den sänkning avpensionsåldern som vi nu föreslår kan inte utgöra en belastning för dem somredan har STP! Vad sedan beträffar finansieringen slår statsministern iett fall in öppna dörrar, i ett annat fall måste han ha läst på dåligt. Tillatt böria med var det redan före Hagaöverläggningarna klart att flertaletpartier var bundna i finansieringsfrågan när det gäller de 8 mUjarder kronorsom de här två sakerna kostar. av lönesumman skulle gå till förbättradefolkpensioner och förbättringar till unga invalider. Den sänkta pensionsåldernskulle fordra av lönesumman. Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. med påomläggning av sjukförsäkringsavgiften. Var hittar statsministern stöd för attvi har rest något motstånd mot det? - Kvar pä alltsammans är då 1,8 miljarderkronor, och det är den biten som vi menar att man kan och bör hakonjunkturpolitisk synpunkt på. Men nog måste statsministern ha läst på fel!Var står det att någon centerpartist vill ta AP-fondens pengar i anspråk föratt genomföra en sänkning av pensionsåldern när det gäller folkpensionsdelen?Var står det att vi skulle ta pengar ur pensionsfonden för att klarafolkpensioneringen? HerrBOHMAN (m) kort genmäle: Det var ett rörande och hjärtevärmande talsom vi fick höra från statsministern - inte ett enda öga vartorrt. Man kände sig ung på nytt, förflyttad till den tidens skolavslutningar,när man nu hörde magister tala från sin kateder, och man kunde nästanhöra tonerna från "Den blomstertid nu kommer med lust och fägringstor" sväva i luften. Magister delade ut betyg till snälla barn och tillstygga barn. De som tycker som magistern får goda betyg. De som inte tycker sommagistern får dåliga betyg precis som det var i den gamla skolan, i detförflutnas dagar. Jag förstår att magister tyckte att det var skönt attstå här och titta ut över sina snälla och stygga barn. Lika hjärtevärmande, med samma äkta tonfall talademagistern om samförstånd och ansvar i en viss grupp och ansvarslöshet hos debråkiga ungarna. Men varför fick vi inte höra detta vid"skolavslutningar" , när magistern hade fler somhöU på sig? Varför var inte samförståndet och ansvarskänslan lika utpräglade päden tiden när socialdemokraterna och kommunisterna tillsammans satte de bråkigaungarna på plats? Var fanns de här breda lösningarna 1971, 1972 och 1973? Varfanns då de alla omfattande kompromisserna, som räddade riksdag ochdemokratin från den förödande kris som drar fram över ? Då mötte vi inteden här välvillige, snälle och betygsutdelande magistern. Det är möjligt att har förändrat sig, så attkonfrontationspolitiken har försvunnit med vinden. Men det kan också vara så,att det är konfrontationspolitikerna som försvunnit med majoriteten. Det ärmöjligt det vet bara magistern själv, om han rannsakar sina njurarordentligt. Vi fick dåliga betyg, vi dåliga barn därför att vi valdestrid, som det hette. Vi ville strid; vi svarade inte riktigt nöjaktigt påmagister Palmes fem frågoi. Nå, vadstod i de fem frågorna då? Den första innehöll - i stort sett frågan: Vill ni hatainflationen? Ja, svarade vi, lydiga och uppsträckta. Den andra frågan var: Vill ni godta skatteomläggningen?Ja, svarade vi. Det har vi redan gjort. vill vi gå litet längre och göra denbättre. - Det borde ju inte ha försämrat svaret. Vill ni betala reformerna? var den tredje frågan. Ja,svarade vi, SjälvfaUet vill vi det. Vi fickalltså tre rätt - eUer borde ha fått tre rätt på våra frågor, om det variten rättvis magister. Men vi ville inte skaffa oss fem rätt bara för Nr 97 att göramagister till freds, utan vi tänkte också på innehållet Fredaeenden Hade vi svarat som magister velat skulle det för det 3j _.: 1974 Den ekonomiska politiken, m. m. första hainneburit att vi skuUe ha förklarat att vi var beredda att avstå frånatt driva kravet på sänkta skatter i vårt land. Det hade för det andrainneburit att vi skulle ha avstått från att driva kravet på att försöka Och det hade för det tredje inneburit att viskulle godkänna att den socialdemokratiska poUtiken i stort sett Det vill vi inte, och har vi alltså fått det här underbetygetfrån vår objektiva och skickliga skollärare! Sedan gick magistern - förlåt: statsministern, ellerstatsmagistern, kanske jag borde säga in på frågan om hur reformerna skullefinansieras. Jag fick en känsla av men man bör ju inte tro sådant om enstatsminister - att statsministern inte riktigt förstod den här problematiken.Statsministern borde ha varit inne i kammaren under morgonens debatt, när violika elever debatterade med en annan lärare här, en lärare i ekonomi. Vi hadeolika meningar, finansministern och jag, men vi klarade i alla fall utbegreppen. Det har tydligen inte magister velat göra. Jag satt där i min bänk, djupt förvånad: Det är välalldeles självklart att icke någon enda i den här kammaren har velat göragällande att våra förpliktelser gentemot våra pensionärer - alltså frågan om viskall betala pensionen eller inte - skall vara beroende av om vi har goda ellerdåliga tider. Det är ju inte det som det är fråga om! Vi har inte heller gjortgällande att man skall blanda ihop konjunkturpolitik och reformpolitik. Vi harså mycket mindre gjort detta som vi har kritiserat regeringen för attregeringen har gjort precis detsamma. Ni har , 1972, 1973 och1974 föreslagit olika reformåtgärder i konjunkturstimulerande syfte utan attanvisa den totalfinansiering, den täckning, som ni nu begär att oppositionenskall redovisa. Ni har ju gjort det: 1971, 1972, 1973 och 1974; det kan intestatsministern bestrida. Men det är inte detta det gäller, utan det är fråga om påvilket sätt sådana reformer skall betalas. Man kan betala dem med ökadeskatter, men man kan också betala dem genom ökat arbete, genom att ha en lägrearbetslöshet och ökade inkomster. Man skall inte vara låst av enkrona-för-krona-filosofi. Det är det vi har opponerat oss mot, och det är detsom debatten har gällt. (vpk) kort genmäle: PoUtiken skall utformas i samklang med destora löntagarorganisationernas intressen, sade . Det fmns en stor löntagarorganisation som heterLandsorganisationen. Dess tidskrift hade i nr 9, somutkom så sent som , en ledande artikel som jag tror väl uttryckte starkauppfattningar inom det socialdemokratiska partiet. Den inleddes så här: