prot · FX0991 · 1974-12-31 00:00:00 — Det är med visstUlfredsställelse som jag kan notera att argumenten i årets utskottsbetänkandeär mindre demagogiska. Men, herr talman, det blir i sak inte bättre för att manväljer en annan argumentering. Problemet kvarstår i stort sett oförändrat.Visserligen föreslås en viss uppjustering av bidraget med ,men det räcker inte för att mer än marginellt göra något åt den urholkning avbidragsdelens värde som skett alltsedan starten. Vi skulle behöva en uppräkningsom vore mer än fyra gånger så stor för att återställa värdet. Slutsatsen avutskottets förslag kan inte rimhgen bli någon annan än att skuldbördanfortfarande kommer att upplevas som besvärande för dagens och morgondagensstudentårgångar. Också fortsättningsvis kommer de här grupperna attdiskrimineras jämfört med vad som gällde . skriver utskottet - och det var fröken såstolt över - att det är angeläget att bidragsdelen mera regelbundet omprövasoch anpassas till förändringar i penningvärdet. Ja, det får man verkligenhoppas. Det har tagit att göra den blygsamma uppräkning som man i dagkommer med, och det får förutsättas att det inte skall ta Uka tillnästa tiUfäUe. Med dagens inflationstakt kommer nämUgen bidraget i så fall attnärma sig nollstrecket, och det kan väl ingen vara Man kan naturligtvis anföra statsfinansiella skäl när manavvisar förslaget om en bidragshöjning. Det har man gjort nu , och det tycker jag att akademikergrupperna och alla dagens studerandeskaU observera - det betyder nämligen att just de sätts på undantag.På det studiesociala fältet i övrigt har man justerat upp bidrag efter bidragbetydligt mera regelbundet, även om man inte heller där har gått in för endirekt värdesäkring. Dessutom är det angeläget att lätta skuldbördan för dessagrupper, som sannerligen inte har det lätt på arbetsmarknaden ochknappast heller får det . Det är ju inte , herr talman, som de här pengarnaskall betalas. Totalsumman är oförändrad, vare sig man stöder utskottet ellerreservationen 2 - det är först , dvs. då lånen skall betalas, somstaten kommer att märka en lägre återbetalning än vad som skulle bUfallet om en uppräkning av bidragsdelen inte företogs. skall i debatten om ekonomin dessutom noteras attstaten i själva verket fått betydligt lägre kostnader för helastudiemedelssystemet under en följd av år än vad man räknat med. Det faktum attendast av studenterna utnyttjar systemet visar på detta.Därtill kan man lägga att de frivilliga återbetalningarna ökat kraftigt underde . Det gör naturligtvis att studiemedelsfonden är väsentligtstörre än vad man förutsett. Jag viU , herr talman, uttrycka min förvåningöver att representanter inte velat följa med på förslaget att höjabidraget och också värdesäkra det. T. o. m. värdesäkringen har man alltsåsläppt för den mycket luddiga formuleringen i utskottsbetänkandet. Vad har manför säkerhet för att man får den gradvisa, regelbundna uppjusteringen? För att verkUgen komma någon vart när det gäller attreducera studenternas skuldbörda och därmed negativismen hos stora gruppermot systemet måste man ta vissa kostnader och därmed också vissa beslut. Vihar kommit en bit på väg, det skall erkännas. Socialdemokraterna är medpå att vi reellt avskaffar de oförmånliga indexlånen. Därmed har också en delav skuldbördan lyfts bort. Det som återstår är en höjning av bidraget. Varken centerneller socialdemokraterna vUl i det avseendet ta konsekvensen fullt ut, utan manhamnar i en halvmesyr, som knappast av låntagarna och studenterna kan uppfattassom någonting annat. Men, herr talman, vi har kommit en bit på väg mot ettrimligt och riktigt studiesocialt system, och jag tror att de återståendeskönhetsfläckarna främst i fråga om bidragsdelens storlek och värdesäkring -kommer att avhjälpas . Den tidigare kompakta ovUjan hos regeringspartiet att överhuvud taget erkänna bristerna i studiemedelssystemet är borta. Man skriver i själva verket under något av en dödsdom för indexlånen, och detta trotsatt man bara hårt försvarade och stödde systemet. Jag troratt utvecklingen kommer att gå i samma riktning när det gäller bidragsdelen. förhoppningen ber jag att få yrka bifall tiU reservationen 2 iutskottsbetänkandet. Övriga reservationer som företetts av moderater kommer fruSundberg senare att argumentera för. HerrHYLTANDER (fp); Nr 91 När 1964 fattade beslut omstudiemedelssy- Tjejg j stemet knöts stora förhoppningar tUl detta. Det skulle bidra tUl att skapa en jämnare socialrekrytermg till högre utbUdning. Det skuUe vidare tiUförsäkra de studerande ekonomisktrygghet och göra det möjligt för dem att upprätthålla enrimUg ekonomisk standard. Det skulle ge ekonomisk trygghet även efter studietiden.Reglerna för återbetalningen utformades så att den inte skuUe verka alltförbetungande på den enskildes ekonomi. Det skullevara lättöverskådligt och lättadministrerat. På snart sagt samtliga dessa punkter har förhoppningarnakommit på skam. har det bhvit alltmer uppenbart attstudiemedelssystemet har påtagliga brister och inte uppfyller de krav som börställas på ett effektivt studiestöd: Det erbjuder av allt att döma inte tiUräckUgt stora trygghetsgarantierför att de studerande skall våga ådra sig stora studieskulder i en osäkerarbetsmarknadssituation, vUket återspeglas i att utnyttjandet av studiemedelminskat kraftigt genom att allt fler studerande valt attfinansiera sina studier på annat sätt än genom studiemedel. Det utgående studiemedelsbeloppet upplevs somotillräckligt för att kunna klara försörjningen och upprätthåUa en rimligstandard. Ett stort antal studerande förvärvsarbetar därför vid sidan avstudierna. Av undersökningar som genomförts av 1968 årsutbildningsutredning framgår att den sociala snedrekryteringen tiU universitetoch högskolor är mycket markant och att studiemedelssystemetförmodligen inte haft någon större rekryteringsutjämnande effekt. Med bästa vilja i världen kan man inte heller påstå attstudiemedelssystemet är lättöverskådligt. Dess innersta sanning torde tvärtomvara förborgad för alla utom ett fåtal invigda. Det förefaller för de flestavara en ogenomtränglig snårskog. De här bristerna har vi nu under ett par års tid pekat påfrån sida. Enligt vår mening är de av så djupgående natur att enförutsättningslös översyn av det studiesociala stödet på eftergymnasial nivåframstår som helt nödvändig. En sådan översyn är så mycket mera naturlig somkommittén för studiestöd åt vuxna (SVUX) aviserat ett förslag tiU hösten, vUketsjälvfallet måste få konsekvenser för nuvarande studiestödsformer. Det ärdärför glädjande att ett enigt utskott kunnat samla sig kring att kräva enallsidig och förutsättningslös utredning om det studiesociala stödet påeftergymnasial nivå och även vad beträffar sjukförsäkringsfrågan förstuderande. Men låt mig utfärda en varning. Att man nu tillsätter enny utredning på det studiesociala området får inte tas till intäkt för attskjuta upp en rad angelägna förbättringar. Bristerna i studiemedelssystemet ärväl kända och väl kartlagda, och mina två företrädare i talarstolen har varitinne på den saken. Inte mindre än fem utredningar har behandlat ohka aspekterav det studiesociala stödet och lagt fram en lång rad förslag. En hel delav dessa måste kunna genomföras tämUgen och jag återkommer straxtill några av de mest angelägna. Ätt än en gång avstå från att förbättrastudiemedelssystemet med hänvisning till kommande utredning vore att svika deförhoppningar som ett redan långvarigt utredningsarbete har lett till. Folkpartietsuppfattningar därför; Korrigera de mest påtagliga bristerna istudiemedelssystemet och låt utredningsarbetet framför allt avse grundläggandeprincipfrågor. Man måste söka finna en bred lösning och åstadkomma en smidigtillämpning. De mest angelägna förbättringarna av studiemedelssystemetgäller bidragsdelen, totalbeloppets storlek, återbetalningsreglerna ochreglerna för inkomstprövningen. Vid studiemedelssystemets införande utgjorde och den återbetalningspUktiga delen av totalbeloppet.Eftersom endast återbetalningsdelen är indexreglerad har emellertidrelationerna mellan lån och bidrag förändrats avsevärt . förslag kommer bidragsdelen att utgöra avstudiemedelsbeloppet, medan lånedelen således ökar till . Medrätta har de studerande betraktat det som ett sviket löfte när statsmakternatillåtit en sådan urholkning av bidragsdelen. En konsekvens har bUvit att skuldsättningen för destuderande ökat i och med studiemedelsreformen. har tidigare häråskåd-ningsmässigt med eget exempel gett en bild av detta. Skuldsättningenkommer dessutom att bli större för dem som påbörjar eftergymnasiala studier1974 än för dem som började med sådana studier . Studiemedelssystemet ärsåledes inte bara ogynnsammare i skuldsättningshänseende än tidigarestödformer - det blir också aUtmer ogynnsamt. Enligt mening är det angeläget att återställaden ursprungliga relationen mellan lån och bidrag i studiemedelssystemet.Bidragsdelen bör nu höjas så att den utgör av totalbeloppet ochsamtidigt indexregleras för att undvika en ny urholkning. 1 samband därmed bör de studerande som inte erhåUit ettstudiebidrag motsvarande av studiemedelsbeloppet underförutsättning att de varit berättigade till fullt studiestöd kompenserasgenom en avskrivning på studieskulden, så att uppburet bidrag tillsammans medavskrivet belopp utgör av uppburna medel. En uppjustering av det totala studiemedelsbeloppetföreslogs av studiemedelsutredning . Tanken avvisades dock av utbildningsministern under protester bl. a. från oss i . Skälen för en höjning av totalbeloppet är lika starka i årsom . Trots indexregleringen har det uppenbarligen skett enrealvärdeförsämring av studiemedlen genom pris-och hyresstegringar.Redan det är ett skäl för att höja totalbeloppet. Men det är också rimUgt genom återkommande justeringar av totalbeloppet gör de studerandedelaktiga av den allmänna standardstegringen. Den uppfattningen gav redan denstudiesociala utredningen under nuvarande statsministerns ledning uttryck för. Till de frågor som bör prövas av en eventuell utredninghör om nuvarande system med återbetalning i fast penningvärde skall bibehållas eller om ett mer renodlat lån-ränte-system skall införas. Avsevärda Nr 91förbättringar av återbetalningsreglerna kan emellertid - som Tisdaeen den föreslagit i motion till 1972 och riksdagar åstadkommasredan 28 mai 1974 inom ramenför nuvarande system, bl. a. genom höjning av avgiftsgränsen ---- ; ochändring av reglerna för beräkning av den s. k. jämförelseräntan. Vi 'titaieociait stoa noterar med tiUfredsställelse att dessa två förslag, som tidigareavvisats av riksdagsmajoriteten, nu återfinns i den proposition som vi nudiskuterar. 1 vad g'äller den föreslagna konstruktionen avmakeprövning vid återbetalning av studiemedel är emellertid propositionenmycket otillfredsställande. Den medför att gifta, sammanboende ogifta medgemensamma barn och personer som har varit gifta och sammanbor har väsentligtsämre trygghetsregler än övriga. Den kategori som drabbas speciellt hårt ärfamiljer där båda makama har låga inkomster. Makeprövningen vid återbetalningbör därför utformas så, att de ekonomiskt svaga skall erhåUa samma trygghetoavsett civilstånd, att ingen makeprövning skall förekomma förlåginkomsttagare, samt att ingen inkomst och del av inkomst skall kunna utgöranågon del av avgiftsunderlag för mer än en studiemedelsavgift. reduceras studiemedelsbeloppet förheltidsstuderande med två tredjedelar av den del av inkomsten som för terminenöverstiger av basbeloppet. För deltidsstuderande gäller reduceringenden del av inkomsten som överstiger av basbeloppet. Skälet tiUdenna fribeloppsgräns är framför allt att den studerande skall kunna bereda sigförsörjning under ferierna genom förvärvsarbete, utan att detta verkarreducerande på studiemedelsbeloppet. Som studiemedelsutredning framhållit framstår enjustering av fribeloppsgränsen som motiverad av flera skäl. Det gäller inteminst hänsynen till de äldre elever som överförts från studiehjälpssystemettill studiemedelssystemet. En stor del av denna grupp är personer som redan harvarit eller är ute i förvärvsarbetet och dessutom har större ekonomiskaåtaganden än vanliga ungdomsstuderande. Relativt höga förvärvsinkomster underferietid, eller t. o. m. vid sidan av studierna, är inte ovanliga för dessastuderande. Det är nödvändigt för dem att klara försörjningen. Dessutom gälldeför dessa elever tidigare - vid inkomstprövning av rätt tiU studielån fördenna grupp att hänsyn togs till inkomst som den studerande hade enbart understudietiden. Inkomster av t. ex. feriearbete verkade således inte reducerandepå studielänet. Låt mig ytterligare knyta an till situationen för devuxenstuderande. De senaste årens insatser på vuxenutbildningens område har iförsta hand gäUt själva utbildningsutbudet. Däremot har mycket småförbättringar skett i vad gäller det studiesociala stödet till vuxenstuderande.Samtidigt är det mycket påtagligt att de flesta hinder som möter devuxenstuderande just har sin grund i sociala och ekonomiska problem av olikaslag. Det kanske största hindret för en kraftig expansion avvuxenutbild ningen är att det fortfarande inte finns något studiestöd som är direkt anpassat efter de vuxenstuderandes förutsättningar. Den som förvärvsar betar , kanske bildat familj etc, har i allmänhet hunnit skaffa sig en rad fasta utgifter som finns oavsett om man förvärvsarbetar eller ägnar sig åt studier. Frågan om hur det ekonomiska studiestödet skall utformashar utretts inom ramen för kommittén för studiestöd åtvuxna (SVUX). som förflutit har kommittén producerat enambitiös och intressant debattpromemoria, som pekar på en rad möjligheter attlösa studiefinansieringen för vuxna, men kommittén har ännu inte framlagt någraförslag. Enligt vår mening är detta att beklaga. De förbättrmgar som gjorts ivad gäller utbildningsutbudet vinner full effekt först när det finns ettekonomiskt studiestöd som är anpassat efter de vuxenstuderandes behov ochförutsättningar. Det är därför enligt vår mening nu nödvändigt att denstudiefinansiella delen av SVUX;s arbete avslutas så fort som möjligt och attförslag föreläggs . I avvaktan på detta tycker jag det är angelägetatt undanröja den uppseendeväckande orättvisan mellan dem som på deltidstuderar vid universitet och högskolor respektive deltar i kommunalvuxenutbildning. I det förra fallet kan det studiesociala stödet utgå både iform av bidrag och återbetalningspliktiga medel men i det senare fallet enbarti form av återbetalningspliktiga medel. I all sin enkelhet framstår den a-wägningensom en symbol för den hittillsvarande njuggheten i studiesocialt avseende motde vuxenstuderande. Med detta vUl jag yrka bifall till allareservationer i socialförsäkringsutskottets betänkande nr 19 där mitt namnförekommer och i övrigt tiU utskottets hemstäUan. (vpk): Studerandeantalet inom olika skolformer harunder ökat kraftigt. Den tekniska utvecklingen ställer alltstörre krav på kunnande och specialisering inom såväl industri som administration.Utan att ha utbildning utöver är det svårt att få varaktiga ochkvalificerade arbeten. I propositionen 14 föreslås en del förbättringar påstudiestödets område. Detta är positivt men inte tillräckligt. Framför alltundanröjs inte det uppenbara missförhållandet att den enskUde tvingasskuldsätta sig för att finansiera sina studier. I studiemedelssystemet finnsfortfarande den tanken inbakad att utbildning skall ses som ett privilegium.De studerande tvingas leva på lån. De stora studieskulderna och svårigheternaatt klara uppehället drabbar framför allt de studerande frånarbetarklassen. De måste antingen leva i mycket knappa ekonomiskaomständigheter eller förvärvsarbeta vid sidan av studierna. Detta påverkarvalet av studieväg och kan dessutom leda till studiemisslyckanden. Det befästeroch förstärker också den sociala klasskiktningen tUl utbildningar som är långa,sammanhållna och mera kvalificerande. Studiemedelssystemet har vidare fått karaktären av ettutspärrnings-system. Studerande som inte klarar den ökade takten och stressen iutbildningssystemet tvingas avbryta sina studier av ekonomiska skäl. Resultatetblir ofta en halvfärdig utbildning och höga studieskulder. En ökad satsning påstudie- och yrkesorientering samt en ökad kurativ verksamhet är nödvändig menlöser inte de grundläggande problemen. Klarar jag av mina studieskulder? Denfrågan är central i den verklighet som möter studerandegenerationen.Arbetslöshet, dåligt betalda arbetenoch ekonomisk otrygghet är en bister realitet även för de Nr 91studerande. Ovanpå detta ligger studieskulderna. Det är inte ovanligt med Tisdaeen den studieskulder på och mer. Och dessa skulder måstebetalas oberoende av om man hamnar som lagerarbetare eller som kirurg. Studietidenmedför ekonomiska uppoffringar, speciellt kännbara för ungdomar från arbetarhemoch för vuxenstuderande. Studiemedelssystemet tillgodoser i sin nuvarandeutformning inte rimliga rättvisekrav. De senast kända undersökningarna visaratt bara en av tio ungdomar frän socialgrupp 3 går till högskoleutbildning motåtta av tio från socialgrupp 1. Trots att utbildningssektorn på senare årexpanderat starkt förefaller utbUdning utöver grundskola och gymnasium irealiteten inte vara tillgänglig för ekonomiskt och i studiehänseendeeftersatta grupper. Givetvis har den sociala snedvridningen också andraorsaker, t. ex. brist på studietradition och studievana i föräldrahemmet.Dessutom uppvisar arbetarhemmen en helt annan yrkestradition. Men ingen kanförneka att de studiesociala frågorna spelar en mycket viktig roll. Den studiesociala politiken måste läggas om. För att densociala snedrekryteringen skall kunna brytas måste en helt ny grundsyn präglade studiesociala frågorna. Att studera skall inte innebära att man hamnar i ensämre position än den som arbetar. JämstäUdheten kan främjas genom attstudielön införs för alla studerande. Studielönen bör vara anpassad tiU denallmänna lönenivån och vara lika för alla studerande. Kravet på studielön harvänsterpartiet kommunisterna rest och senast vid årets riksdag imotionen 205, där vi kräver en utredning om införande av studielön. Införande av studielön får stor betydelse inte bara förtraditioneUt högskolestuderande utan än mer för de vuxenstuderande i ett systemmed återkommande utbUdning. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall tillreservationen 11 i socialförsäkringsutskottets betänkande nr 19. Studiemedlen utgår med maximalt 140 procentav basbeloppet för ett läsår . Detta maximibelopp för studiemedelhar utgjort samma andel av basbeloppet alltsedan den studiesociala reformen1964. De studerande har, trots indexregleringen, fått vidkännasstandardförsämringar framför allt . Matpriserna ochbostadskostnaderna har ökat i betydligt snabbare takt än studiemedlen. Detta ärenligt vår mening otUlfredsstäUande, och i motionen 1755 från vänsterpartietkommunisterna framförs kravet på en höjning av studiemedlen tiU avbasbeloppet per termin eUer . En sådan höjning skulle bättretillförsäkra de studerande en rimlig levnadsstandard. Utskottet avstyrker bifall till vår motion i denna del medhänvisning tUl att bidragsdelen i föreliggande proposition föreslås öka från till 2 000 per är. Jag kommer senare att kommentera denna ökning. Dessutom anför utskottet att väsentliga förbättringar föreslås, i vad gäller återbetalningsreglerna i studiemedelssystemet. Utskottet pekar också på att förslaget i motionen 1755 medför utgiftsökningar för staten. Det senare torde vara obestridligt. Men i detta fall är det fråga om prioritering av samhällets resurser, och kommunisterna menar att rejäla resurser skall sättas in på det studiesociala området för 121 attavhjälpa de brister jag tidigare anfört. De två övriga argumenten för avslag förefaller inte varatungt vägande, och det torde vara överflödigt att kommentera dem. Med det nuanförda yrkar jag bifall till reservationen I. Studiemedlen består av studiebidrag ochåterbetalningspliktiga studiemedel. I propositionen föreslås attstudiebidraget för ett läsår höjs från til! Ursprungligen utgjorde studiemedlens bidragsdel avtotalbeloppet. Bidragsdelen har inte varit indexreglerad. Detta har medfört attbidragsdelen ständigt har minskat och är nere i . Lånedelenär alltså uppe i mot när systemet infördes. Närbidragsdelen uppjusteras från till motsvarar den 18procent av totalbeloppet, dvs. Eftersom bidraget inteföreslås bli värdesäkrat kommer det med den snabba penningvärdeförsämring vinu har att efter ungefär åter vara nere i . Denbidragshöjning som föreslås kan ses som en tiUfällig uppbromsning i denfortgående urholkningen av studiebidragets värde. Lånedelen av studiemedlenkommer att fortsätta att växa och därmed skuldsättningen. Många motioner för fram kraven på en 25-procentigbidragsdel och på värdesäkring av bidragsdelen, däribland vpk-motionen 1755. Många organisationer och myndigheter kräver detsamma, t.ex. SÖ, VRO, , teknologerna och sjuksköterskornas elevorganisationer. SFSskriver i sitt remissvar på promemoria Återbetalningav studiemedel följande: "Vi anser det välmotiverat att bidragsdelenåterställs till sin ursprungliga andel av de maximala studiemedlen. "Vidare anförs: "Ett absolut minimikrav är att bidragsdelen indexregleraspå samma sätt som övriga komponenter i studiemedelssystemet. SFS vill i dettasammanhang påminna om de konsekvenser för den sociala snedrekryteringen tiUhögre utbUdning som den alltmer ökande skuldbördan kan förväntas leda till. Dethar från statsmakternas sida framförts önskemål om en bredaresocial rekrytering till högre utbildning. Denna målsättning delas helt av SFS.Som emellertid studiemedelsutredning påtalat har den ökandeskuldbördan, som till viss del beror på den gradvis avtrappade bidragsdelen,på ett allvarligt sätt motverkat denna målsättning. Ungdomar från lägresocialgrupper och studieovana hem har visat sig ha större betänkligheter motden större skuldbördan som en högre utbildning medför. Inte minst mot dennabakgrund förefaller det SFS vara synnerligen angeläget och rimligt att kräva enindexreglering samt ett återställande av den ursprungliga bidragsandelen." kommunisterna delar SFS:s åsikter och anseratt bidragsdelen bör höjas till i första hand av studiemedelsbeloppetsamt indexregleras. Studielön kan införas via successiva höjningar avbidragsdelen. De argument som utskottet åberopar för avslag på motionen1755 är nästan desamma som för avslaget när det gällde maximibeloppet, nämligendels att fastställande av bidragets storlek är en statsfinansiell fråga, delsatt de nu förslagna återbetalningsreglerna medför betydande materiellaförbättringar, dels att den av antagna prioriteringen avvuxenutbUdningen ekonomiskt skulle förhindra en uppräkning av bidragsdelen. Utskottet medger att bidragsdelens andel av studiemedlensuccessivt minskat och att detta har medfört en i motsvarande mån ökadåterbetalningsskyldighet för de studerande. En uppräkning tUl en 25-procentigbidragsdel beräknas kosta . Jag tror att det är väl användapengar, och jag anser inte att satsningen på vuxenutbildningen skulle stå imotsättning tUl studiesociala åtgärder. När det gäller motiv för avslagsyrkandet i fråga omvärdesäkringen av bidragsdelen erinrar utskottet om att vid fleratillfällen gett uttryck åt den uppfattningen, att höjningen av studiebidragetinom studiemedelssystemet bör vara beroende av särskilda riksdagsbeslut.Utskottet anser att bör vidhålla denna uppfattning men vill samtidigtunderstryka angelägenheten av att regelbundna omprövningar görs och attbidragen anpassas till de förändringar som sker i penningvärdet. Vore det då inte klokare att på en gång värdebeständiga åtminstoneden 25-procentiga bidragsdelen? I annat fall torde en uppjustering vara attvänta redan vid nästa års riksdag. Härmed,herr talman, yrkar jag bifall tUl reservationen 2. Barntillägget utgör av basbeloppet och utgår iform av återbetalningspliktiga studiemedel. Enligt den principiella synen, attsamhället skall svara för merparten av barnkostnaderna, bör barntillägget utgåi form av icke återbetalningspliktiga studiemedel.