prot · FX0943 · 1974-12-31 00:00:00 — påpekade att utrikesnämnden borde hasammankallats sedan ambassadör hade varit hos mig och gjort ettpåpekande om att man misstänkte att det hade förekommit olovlig underrättelseverksamhet.Det var inte fråga om protest, vilket uttryckligen framhölls. Man ville attdessa uppgifter skulle hållas högst sekreta det var en hälsning från Finlandspresident. Jag bedömde inte detta påpekande så att det var nödvändigt attomedelbart sammankalla utrikesnämnden. Det kan finnas andra bedömningar, mendetta var den bedömning som regeringen gjorde. Jag kan förstå att oppositionen har behov av att oftare fåinformationer från regeringen i utrikespolitiska frågor och att den anser attutrikesnämnden inte skall sammankallas bara när det plötsligt har häntnågonting. Därför skall vi gärna överväga den tanke som jag tyckte , nämUgen att man kanske borde ha tätare sammankomster. Vi skallöverväga den frågan och ta upp den i resonemang med ledarna för de andrapartierna. Men jag vill erinra om att informationen från regeringen tillpartiledarna samt tiU ledamöterna av utrikesutskottet och utrikesnämnden ärganska omfattande. kan när som helst kalla tiU sig expertereller regeringsledamöter för att få information i en fråga. Vi skickar numeraut mer material till nämnden och utskottets ledamöter . Och dessutomhar vi denna något informella grupp som sammanträder tämligen regelbundet,nämligen statsministerns sammankomst med partiernas ledare. HerrANTONSSON (c): Det nordiska samarbetet diskuteras ganskasällan i den svenska jämfört med vad fallet är i de övriga nordiskaländernas parlament. J.ig vUl därför knyta några reflexioner till dettasamarbete. Det finns en del som menar att det nordiska samarbetetavsatt aUtför blygsamma resultat under de mer än fiugo år som Nordiska rådetarbetat. Man pekar då ofta på att vissa stora nordiska planer inte kunnatgenomföras. Dit hör tanken på ett nordiskt försvarsförbund som aktualiseradesomedelbart efter slut. Dit hör också planerna på en nordisktullunion och NORDEK-planen som inte blev verklighet. Jag hör inte till dem som menar att det är en svaghet attde nordiska länderna valt skilda lösningar för sin försvars- ochsäkerhetspolitik. Tvärtom, de nordiska ländernas säkerhetspolitik bildar i dagett naturligt mönster som svarar mot varje lands nationella intressen men somsamtidigt - och det skall vi inte glömma bort - gagnar hela den nordiskaländerkretsen. Det är naturligt att och valt att samarbeta medNATO. Lika naturligt är det att och valt neutralitetens väg.Jag är övertygad om att det är en styrka att det finns två länder iNordvästeuropa som valt neutralitetens väg. Det innebär att det finns ettneutralt länderområde mellan de två militärpolitiska blocken dessa möts intevid en geografisk gräns. Detta faktum har helt säkert varit en avspännandefaktor i vår del av . I fråga om det ekonomiska samarbetet har ländergenom tullawecklingen inom EFTA:s ram i stort sett uppnått vad som avsågs medNORDF"K-planen. Tullavvecklingen är nu helt genomförd, och det positivadäri framgår bl. a. av att den nordiska samhandeln fördubblats ochgått snabbare än utvecklingen av vår handel med övriga länder. Vi kan ocksånotera ett positivt och utvidgat industripolitiskt samarbete främst mellanFinland, och . Det nordiska samarbetet under de arbetat har avsatt många positiva resultat. Jag tror inte attdet finns någon annan krets av länder i världen som är så nära förbundna medvarandra i ett positivt samarbete som just länder. Som resultat av arbete vUl jag peka påupprättandet av den fria nordiska arbetsmarknaden, den nordiskasocialkonventionen, passfriheten, som utrikesministern var inne på, ochlagharmonise-ringen på en lång rad områden. Som bekant har 22:a sessions första samUngnyligen ägt rum här i nya , och vi har enligt min mening uppnåtten rad betydelsefulla resultat. , som reglerar det nordiska samarbetet,föreslås bli utökat med artiklar som avser mUjövårdskonventionen mellanDanmark, , och , vilken kommer att behandlas av vårriksdagen.Denna överenskommelse, som tillkommit på initiativ, ärutomordentligt betydelsefull. Konventionen innehåller regler om ömsesidigthänsynstagande vid prövning av tillåtligheten av mUjöskadlig verksamhet.Vederbörande myndigheter i varje land är vidare enligt konventionen skyldigaatt vid sådan prövning jämställa grannländernas miljöskyddsintressen med motsvarandeintressen i det egna landet. Helsingforsavtaletföreslås också bli kompletterat med en artikel, som Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt stadgaratt största möjliga offentlighet skall iakttagas i det nordiska samarbetet. Detär också enligt min mening ett viktigt tUlägg, som möjliggör största möjligainsyn i vårt gemensamma arbete och som skapar möjlighet för de nationellaparlamenten att värdera och kontrollera det nordiska samarbetet. Av andra rekommendationer som antogs och vilka kanintressera kammarens ledamöter viU jag mycket kort peka på så skilda områdensom förbud mot alkoholreklam, tryggande av sjuka människors patienters -rättssäkerhet, obligatorisk användning av säkerhetsbälte, samordning av villkorför exportkrediter i öst-västhandeln och företagsdemokrati i gemensammanordiska företag. Jag har nämnt sä skUda områden för att visa att vårt arbetespänner över ett vidsträckt fält. Energikrisen kom inte oväntat att domineraStockholmssessionens generaldebatt. 1 mitt inledningsanförande vid sessionenframhöll jag att nordiskt samarbete när det gäller energifrågorna förefallerbåde önskvärt och nödvändigt. Vi är ju små länder - det vet vi. Var för sigväger vi ganska lätt i kampen om tillgången tUl energi. Men tillsammans skullevi däremot kunna bilda ett inflytelserikt block. TUlsammans skulle vi dessutomi utbyte mot energiprodukter kunna tiUföra producentländerna både värdefulla varoroch tjänster. Jag finner det motiverat att regeringarna forcerar arbetetpå att infria en rekommendation som antog vid sin Oslosession1973 om att utreda förutsättningarna för ingående av en nordisk energipolitisköverenskommelse. Jag tror att det är fel att uppskjuta ställningstagandet tUldenna fråga, vilket regeringarna tycks göra, om man får troministerrådsberättelsen . Det är inte tillfredsställande, särskilt mot denbakgrund som vi har fått . Det är inget tvivel om att energifrågorna kommer att intaen framträdande plats i det nordiska samarbetet . Denorska oljefyndigheterna öppnar nya perspektiv och nya möjligheter tillsamarbete mellan och vårt eget land. Att det finns en positiv vilja attsöka åstadkomma samnordiska lösningar framgick av en rad intressanta inlägg somgjordes under Stockholmssessionen av de fyra statsministiar som då varnärvarande och deltog i debatten. väcktes inte mindre än tremedlemsförslag om energisamarbete. Det är säkert bekant för kammarens ledamöter attministerrådet, dvs. regeringarna, presenterade ett s. k.handlingsprogram för nordiskt samarbete som spänner över vida fält:näringspolitik, regionalpolitik och miljöpolitik. Detta förslag förs nu vidareoch kommer att utmynna i en rad konkreta projekt. Från parlamentarikerhåll ärvi tacksamma för regeringarnas aktivitet på detta område. Ett ämnesområde, som jag tycker är särskiltviktigt, är regionalpoUtiken. Regeringarna har tillsatt en ämbetsmannakommittéför regionalpokitik och har dessutom igångsatt en rad utredningsprojekt. Ensamordning av de regionalpolitiska medlen bör vara målet för en stegvisutvecklad harmonisering av regionalpolitiken i de nordiska länderna. Även omjag är positiv tiU dessa initiativ anser jag att det måste betecknas som enallvarlig brist att ministerrådet inte har vidtagit några åtgärder för att frånbörjan förse det regionalpolitiska samarbetet med ekonomiska resurserpå samma sätt som man gjort när det gäller det industrieUa och teknologiskasamarbetet i . Av detta skäl har jag tagit initiativet till ettmedlemsförslag som avser upprättandet av en regionalpolitisk fond förNordkalotten, som kanske är det område i som brottas med de störstaproblemen. Avsikten med fonden är vittsyftande. Den förutsätter ettövergripande regionalpolitiskt program. Fondens medel skuUe enligt förslagetanvändas för åtgärder som skulle utgöra delar av ett långsiktigt program och entotal utvecklingsplan för . Om erfarenheterna från ett sådantsamarbete skulle bedömas vara positiva, bör det nordiska regionalpolitiskasamarbetet också kunna utvidgas att omfatta andra regioner. Rent generellt är det önskvärt att man så långt möjligteftersträvar att uppnå enhetlighet i utformningen av de enskilda ländernasstödåtgärder på detta område. Det nordiska samarbete som bedrivs är av stor betydelse för våra länders medborgare, det har jagförsökt visa genom detta inlägg. Som allt politiskt arbete är det ettvardagsarbete, som endast i undantagsfall skapar stora rubriker. Dess syfte är att steg för steg föra våra länder närmarevarandra, att undanröja orättvisor och att skapa en bättre framtid för de 22mUjoner människor som utgör befolkning. Det är av dessa skäl som jag velat säga några ord omNordiska rådets verksamhet. Får jag här gå över tiU att knyta några korta reflexionertUl ett annat betydelsefullt samarbetsområde, nämligen relationerna ochutvecklingen inom EG. Det behöver inte sägas att det är självklart för vårtland att vi ser på utvecklingen inom de europeiska gemenskaperna med utomordentligtstort intresse. Huvuddelen av vår handel sker fortfarande med EG-länderna.Såvitt vi nu kan bedöma fungerar vår uppgörelse med EG-ländernatillfredsställande. Jag vill slå fast detta därför att alla i denna kammarevet att farhågor uttalades från mycket stora delar av det svenska näringslivet föratt det skuUe bli en stagnation i vår handel och i vår ekonomiska utveckling omvi icke fick medlemskap i . Dessa farhågor har visat sig icke befogade.Jag noterar att man nu från industrihåll tvärtom förefaUer ganska nöjd medresultatet av frihandelsavtalet. Vårt samarbete med kan nu utvecklas på dengrund som vårt handelsavtal och vår fasta neutralitetspolitik utgör. Utvecklingen inom är föremålför många kritiska kommentarer. Man konstaterar från många håll att devittsyftande planerna på en fortsatt snabb integration inte kunnat uppfyllas.Man konstaterar vidare att inte stått rycken när det gällt attsolidariskt bemästra de svårigheter som bl. a. energikrisen skapat. Och visst kan man peka på misslyckanden; den gemensammainflationsbekämpningen har inte avsatt några märkligare resultat, valutafrågornainom är fortfarande olösta, bara för att ta några exempel. Detvisar sig också att när energikrisen kom fick solidariteten inom EG vika för denationella intressena. Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Men jag tror ändå att man skall vara litet försiktig närman nu försöker att nästan dödförklara samarbetet på grund av det som har häntpå . På en lång rad områden - låt mig bara nämna socialpolitikenoch miljö- och forskningspolitik som exempel har rådet antagitaktionsprogram, som visserligen kan ses som något av tidtabeller men som ändå ihögsta grad vittnar om att det hos alla medlemsstater finns en stark vilja tillfortsatt samarbete. Jag tror att de som sä starkt ifrågasätter EG:smöjligheter till fortsatt integration gör det från en utgångspunkt som frånbörjan innebar aUtför högt ställda förväntningar. Jag hör till dem som intehade så stora förväntningar på utvecklingen inom EG, och det är därför jag kansäga att jag tror att man från skilda håll har bedömt möjligheterna alltföroptimistiskt ifrån början. Den snabba integrationstakten under EG:s första åroch de långtgående målsättningarna var i och för sig goda skäl för en sådanbedömning. EG;s utveckling har emellertid snarare medfört svårigheter än varitstimulans åt integrationsarbetet. De problem som vi ser i är inte typiska justför dem. Vi möter Uknande samarbetsproblem inom många andra internationellaorgan och organisationer. Vi kan väl slå fast att tendensen att se om sitt eget husblir mer påtaglig i då de ekonomiska problemen är extra stora och dåframtiden mot bakgrund av exempelvis energikrisen ter sig särskilt osäker. Föratt komma vidare krävs bl. a. stabila regeringsförhällanden, och vi vet att denparlamentariska situationen både här i och framför allt i mångavästeuropeiska länder, som det här samarbetet angår, inte varit sådan attstarka majoritetsregeringar kunnat arbeta med mera långsiktiga mål. Inom ramen, herr talman, för avspänningspolitiken i Europahar sonderingar pågått mellan och den östeuropeiskahandelssammanslutningen om samarbete. Motsvarande kontakter har tagitsmellan de stora internationella fackliga organisationerna i öst och väst. Detfinns all anledning att hälsa dessa vidgade kontakter eller försök till vidgadekontakter med tillfredsställelse. Självfallet vet vi att det finns många hinder attövervinna innan dessa sonderingar kommer att avsätta några mera påtagligapositiva resultat. Men jag är angelägen att betona hur viktigt det är att sökaslå bryggor förbi den gamla järnridån för att kunna upprätta, ellersnarare återupprätta, vidgat samarbete i . I den min kan bidra till denna broslagning bör visjälvfallet göra det. Det faktum att vi inte är och inte viU vara fullvärdigamedlemmar i ställer oss inte utanför det europeiska samarbetet. Tvärtom harvi nu som tidigare ett ansvar för att inom det europeiska samarbetets ram bidratill en utveckling som garanterar en fortsatt fredlig utveckling i vår del avvärlden. Det här har varit en mycket fridsam debatt,präglad av en bred enighet. Mitt syfte är heller inte att på något sättpolemisera mot president och hans utmärkta inlägg här. debattenfick ett något abrupt slut. Jag skulle till den vilja foga några anmärkningar ikanten. Eftersom inte besvarade utrikesministerns sista replikskall jag inte ta upp direkt vad denne där sade. använde uttrycket provokation. Det är ettgammalt nyckelord i kommunistisk ideologi, kan man säga. Därför vUl jag uttalaatt om man ur den synpunkten skall tala om provokation i samband med Sverigeoch och IB-affären, skulle jag närmast vilja beteckna det som en s. k.maoistisk eller en s k. kineskommunistisk provokation i syfte att skada de godaförbindelserna mellan och , mellan och ochmöjligen - det kan jag inte överblicka -mellan och . Densom har studerat de senaste dagarnas diplomatiska reaktioner kan ju konstateraatt den provokationen har misslyckats och att de goda förbindelserna mellanhär berörda länder består, och det tycker jag pä sitt sätt är intressant ochviktigt. var i sitt anförande betydligt meradämpad än han varit tidigare, och det är tUlfredsstäUande. o. m. ut att behöver ett försvar och en underrättelsetjänst och attdet alltid varit hans utgångspunkt. Då bör man inte vara alltför indignerad, omdet faktum kommer fram att sådan underrättelsetjänst pågår. kom det upp en man tiU mittkontor och talade om att han var agent, som hade sänts till framförallt för att spionera på det socialdemokratiska partiet i aUmänhet och minperson i synnerhet. tyckte han emellertid av en rad olika skäl inte om attvara agent, och därför hade han beslutat att komma upp direkt på det här sättettill mitt kontor och överlämna sig tUl sitt främsta offer. Jag vill gärnabekänna att det var en litet överraskande och ovanlig situation, men viundersökte saken efter bästa förmåga och fann att de uppgifter mannen lämnadevar korrekta. Detta har ju föranlett en och annan intressant upplysning,men jag har icke gjort en stor offentlig historia av detta. Sådant förekommer.Men jag såg icke heller med indignation fördöma detta anslag. En av de två saker jag har diskuterat i samband med vårarelationer till har gällt den båt som bunkrade i . Denna händelsehar man från finskt håll reagerat mot. Jag har offentligt sagt att detförekommer mycket av sådan här internationell signalspaning på internationelltvatten utanför våra egna kuster. Det finns många båtar med sådan verksamhet.Ibland kommer de in i svensk hamn för att bunkra och det känner vi till. Men vihar inte gjort något speciellt nummer av det. Därför var det ju inte heller såkonstigt om en svensk båt, som bedrev internationell signalspaning, gick inoch bunkrade i ett annat land. Men jag har sagt mig att om den finskaregeringen anser detta olämpligt, är det olämpligt även för den svenskaregeringen, och det skall icke vidare förekomma. Jag tycker dock återigen att indignationär litet överdriven. Varför blir han inte indignerad å våra vägnar i så fall,och varför påstår han att har utnyttjat territorium förspionageverksamhet riktad mot en tredje makt? Det är ju icke en svenskståndpunkt. Det finns inga belägg för detta. Vi är överens om att det Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt finnsfakta, vars tolkning man kan tvista om, men detta är inte en svensk ståndpunkt.Det kan icke vara en svensk ståndpunkt, om vi inte får fram bevis för attsådant skett. Varför påstår då detta? Det har självfallet i den här debatten förekommit mycketav överord och obevisade påståenden. Jag skaU gärna erkänna att det måste varasvårt för massmedia att sköta en sådan här affär, där så lätt sensationsryktensprider sig och där det är omöjligt att publicera alla fakta. Men det finnsockså en svårighet för de ansvariga, eftersom man icke kan tala om aUting somgäller saken. Jag är oerhört fjärran ifrån att uttala några aUmännafördömanden av massmedia de söker göra sitt jobb men det är ett visst slagsjournalistik som jag inte tycker om. Det är en journalistik där man anser detall right att publicera rykten utan reservationer och utan källkritik och där manblinkar förstulet till publiken och säger: Visserligen är det inte bevisat attde ansvariga ljuger, men vi kan ta för givet att så är faUet. Det har ju förekommit något slags egendomlig pingpong överÅlands hav . Först publiceras uppgifter i omspionlandstig-ningar med CIA, radiosändare i Sälla, undersökningar av privatlivoch allt möjligt sådant. De dementeras genom offentliga utredningar, och så ärde borta. publiceras de i finsk press. 1 Finlandkänner man inte tiU dementierna och utredningarna om felaktiga påståenden. Såstudsar uppgifterna tillbaka över och publiceras i svensk press somfräscha nyheter och sanningar. En stor tidning i hade en karta,direkt tagen ur en kommunistisk tidning i , med alla de här gamlapåståendena om IB som har dementerats hur som helst; det är juoffentligt utrett att de är felaktiga. Pingpongen har fungerat. Minnet vararkanske inte alltid . Mot dettareagerar jag. Framför allt har jag med indignation reagerat mot den typav beskyllningar som framförts mot utrikesminister. Det har varitalltför lätt att bara hålla fram en mikrofon eller ställa en spalt tillförfogande fik den som vill gapa: ljuger! har det bevisats att detta är fel. Utrikesministern hari varje särskilt fall så långt det varit möjligt redovisat vad som finns attredovisa. Han har gjort det här, han har gjort det för de finska myndigheterna.Några påståenden om att någon skulle ha talat osanning har ingen ansvarig frånFinland framfört icke . Dessa påståenden vill jag med denstörsta skärpa visa tillbaka. Jag konstaterar med glädje att trots den kampanj sombedrivits förblir det goda grannskapsförhållandet mellan och Finlandoförändrat gott och förtroendet för svensk neutralitetspolitik lika oförändratgott. (vpk) kort genmäle: I det engelska underhuset lär det vara sä,att man måste fånga talmannens öga för att fä ordet. Det är inte riktigt likasvårt här, men att jag inte gick upp i replik efter utrikesministernsföregående anförande berodde inte på att jag inte hade någonting att anmärkamot vad han sade. Jag tillåter mig att strax ta upp några av de saker jag villeinvända mot i hans anförande. Statsministern sade här att påståendena om IB:s verksamhet att den skulle ha varit ett brott mot den alliansfria politiken osv. - var enmaoistisk provokation. Ja, om det vore så enkelt, så skulle vi väl alla varatillfredsställda. Tyvärr tror jag inte att det är så enkelt som statsministernhär ville framställa det. Vad jag sade i mitt anförande om IB-frågan var precissamma saker som jag har sagt sedan dessa förhållanden blottades. Jag var intemera dämpad än tidigare utan använde precis samma formuleringar och ställdesamma krav, och dem står jag fast vid. Utrikesministern sade i sitt inlägg att jag hade anförthela av beskyllningar, som hade visat sig vara oriktiga, om lB;s verksamhetoch därmed skadat den alliansfria politiken. Jag begränsade mig till IB;sverksamhet när det gällde två områden. Jag tog upp förhållandet till konflikten i MellerstaÖstern, då jag ansåg att IB icke följt vad som överensstämde med en alliansfrikurs, och jag anförde en rad saker. Det gällde agenter till arabländerna,rapporter om den palestinska befrielserörelsen, rapporter från en sjökapten omförhållanden i egyptiska hamnar, att IB-agenter stod på vakt utanför enarabambassad medan spioner från den andra sidan genomförde en undersökning där.Såvitt jag vet har detta inte vederlagts utan bekräftats av vad som har kommitfram sedan påståendena första gången gjordes. När det gällde de brott mot den alliansfria politiken somägt rum i anförde jag endast två saker. Det var precis desamma somutrikesministern själv anförde, nämligen båten med avlyssningsmateriel som haropererat i den finländska skärgården och de flygningar över som haravslöjats. Det har icke bestritts att personal från IB medföljde på dessaflygningar. Man kan då fråga sig; Varför medföljer personal från IB på sådanaflygningar enligt bestämda rutter över , om icke i underrättelsesyfte?Eller är rekreationsmöjligheterna för IB-personalen möjligen så små att man måstetillgripa sådana här privatutflykter för att roa sig? Jag tror inte det. Också utrikesministern säger att det finns fakta när detgäller dessa bägge saker. Jag tycker att de är tillräckliga de är grava ochallvarliga. Jag tar fasta på statsministerns deklaration och jag tror attutrikesministern har sagt detsamma att eftersom man frän finländsk sida harinlagt gensaga och tycker att vad som har förekommit är olämpligt, så skall manpå svensk sida se till att det icke upprepas. Det tycker jag är bra, för dettafår icke upprepas. Det är utan tvivel så att det har skadat förbindelsernamellan och . Jag tror inte att man får bagatellisera den här frågan -en konsekvent alliansfri politik förutsätter att den får slå igenom på allaområden och måste vara övergripande. För oss är det självfallet attförsvarspolitiken måste underordnas denna målsättning, och detsamma måstegivetvis gälla underrättelseverksamhet som militärmakten bedriver. Den får ickebedrivas på ett sådant sätt att det kan uppkomma frågetecken beträffande denalliansfria kurs som skall följa enligt den mening som enöverväldigande folkmajoritet har, för då leker man med alliansfriakurs. Sådana agenter som gör det bedriver en brottslig politik mot vårt land. Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Man säger nu att frågan om IB och är utagerad. Jaghoppas att den skall bU det, men den blir det inte enbart genom att herrarKekkonen och träffas. Den blir det endast genom att garanti skapas motett återupprepande av den verksamhet från IB:s sida som vållat skada förförbindelserna mellan och . Och jag vill upprepa att fortfarande återstår det att göraden genomgripande undersökning av IB:s hela verksamhet som har krävts inte baraav vårt parti utan av många andra organisationer även av fackligasammanslutningar - och som gått ut på att man bör tillsätta enfempartikommission för att undersöka IB;s hela verksamhet. Jag upprepar alltsådet kravet till statsministern. Att döma av inledningen till ville han antingen inte höra på eller också hörde han inte på. Jagsade ju aldrig att debatten om IB varit en maoistisk provokation, för där finnsmiinga inlägg som innebär en seriös debatt och samhällskritik, utan jag sadeatt kampanjen när det gäller förbindelserna mellan och var attbetrakta som en maoistisk provokation, enligt den typ av ideologisk förkunnelsesom man använder på kommunistisk sida.