prot · FX0942 · 1974-12-31 00:00:00 — Den geross möjligheter att gå in i direkta förhandlingar och söka framtvinga vUlkor ianslutning till sådant överlåtande som här har förekommit. Man kan säga att detär en utvidgad möjlighet för samhället, en möjlighet som också erbjudertillfälle att med representanter för de anställda gå in i reelladiskussionei" om vad man kan göra för att ge samhället och de anställdainflytande över den framtida utvecklingen., Jag är djupt besviken över att företagen inte har svaratmot den förhoppning som jag hade då det gällde styrelserepresentationen för deanställda, nämligen att de skall var likaberättigade i styrelserna. harnågra flagranta fall inträffat, där man inte har underrättat de anställdasrepresentanter. Det nödvändiggör att vi drar slutsatser av vad som harförevarit och att vi får överväga om vi skall ändra författningen på vilketsätt är vi ännu inte klara över. Och vad jag talar om i mitt svar är just möjligheten attöka de anställdas och även samhällets inflytande vid företagsöverlåtelser. Detär möjligt, säger jag, att vi får pröva andra vägar än att bara skriva in dendirekta förpliktelsen att lämna underrättelse också tUl representanterna för deanställda. Det är ett övervägande som kan leda fram till övervakning ellerkontroll av fusioner i kombination med anmälan från köpare och säljare isamband med den överlåtelse som jag här har talat om. Det betyder ju inte attjag utesluter en ändring av lagstiftningen för att den vägen framtvinga sådanabesked - det är alltså en skyldighet för företagen att se till att deanställdas representanter underrättas i likhet med övriga styrelseledamöter. Jag tycker att det är ganska rimligt att vi först serlitet aUmänt på bolagslagstiftningen och så kanske går något steg längre. är litet grand förvånad över att vi sägeratt i vissa fall kan multinationella företag erbjuda en teknik som vi inte harhär i landet men som vi genom deras engagemang kan få tillgång till. Ja, det ärså, , att även om svenska företag, svenska tekniker och svenskaforskare är duktiga kan vi inte begära att de skall behärska allt i dennavärld. Det finns vissa större även s. k. multinationella företag inom vUkaman har patent och har en teknU: som sträcker sig längre än de Det är typiskt i fråga om glasverk; floattillverkningen ärett utländskt patent. Detta patent ägs inte av Saint-Gobain utan av ett annatmultinationellt företag som heter . Förhållandet är emellertid detatt det franska företaget har köpt patenträtten för några länder,dock inte de skandinaviska. Floattillverkningen ger för råglasframstäUningen en sådankapacitet att man beräknar att det inte behövs mer än ett verk för denskandinaviska marknaden, och då är man hänvisad tiU att gå in i diskussioner omvem eUer vilka som skall bygga detta. Skall det bli det företag som harpatenträtten - alltså eller är det rimligt att Saint-Gobain ikontrakt med glasverk får denna möjlighet? Detta kan vi i och för sig inte lägga oss i det ärförhandlingsfrågor. Men vi har här öppnat vissa möjligheter. Vi tror att denkapacitet som Saint-Gobain nu har, i ett direkt samarbete med glasverkav större omfattning än tidigare, kan erbjuda möjligheter för ochkanske för hela att tUlgodogöra sig den teknik det gäUer. Det fårvi väl se framöver. Vad vi nu har möjligheter till är att närmare följaföretaget och dess utveckling också genom en styrelserepresentation somtillsammans med de anstäUdas representanter är ett icke obetydligt inslag i detnya glasverk. Men låt mig återvända till iStockholm. Varken i mitt interpellationssvar eller i annat sammanhang har jagförsökt vifta bort debatten omkring de multinationella företagen. Jag ser dendebatten som utomordentligt angelägen. Det har vi ju också visat genom deinitiativ vi tagit till utredningar och arbetsgrupper, som sysslar med attförsöka åstadkomma en kartläggning av både de multinationeUa företagenskaraktär och de olägenheter som sådana företag i vissa sammanhang självfalletkan föra med sig. Men vi skall inte glömma att också en rad svenska företagbetraktas som multinationella. som.de bygger upp verksamheter i en radländer utanför vårt eget lands gränser får ju deras aktiviteter en meravidlyftig omfattning än den som inskränker sig till produktion i vårt egetland. Och även sådana företags verksamheter har vi anledning att följa och setill att inte heller de gör något som kan betraktas som övergrepp i de länderdär de är lokaliserade. Jag menar att det finns all anledning att uppmärksammadet förhåUandet att multinationella företag inte bara är någonting som drabbaross från andra håll. Även svenska företag finner det ibland med hänsyn tillproduktion och marknadsföring angeläget att bygga upp aktiviteter på olikaplatser på jorden. Och i och för sig är detta ganska rimligt. Men vi skall geakt på möjligheterna att spela mellan olika länder. måste,menar jag, respektera exempelvis de vUlkor som arbetskraften har i vårt land ivad gäller facklig anslutning, aUmänna arbetsvUlkor osv. När företagen kännersig trängda av krav som går längre än de multinationella företagens - som intehar sitt huvudkontor i vårt land och pressade av villkor som de inte behöverkänna av i andra länder, så kan företagen givetvis i vissa situationer frestasatt flytta över aktiviteterna helt eller delvis. I något fall har det ocksåinträffat att man direkt har lagt ner produktionen i värt land och flyttat öververksam- Om minskat beroende av multinationella företag, m. m. Om minskat beroende av multinationella företag, m. m. heten tillett annat land. Därmed får vi naturligtvis bekymmer med den arbetskraft somtidigare var sysselsatt i företaget. En rad sådana omständigheter har vi anledning att följaupp och försöka åstadkomma en gardering mot. Vi har verkligen fullgod anledningatt följa upp dessa problem och se vilka åtgärder vi skall vidta. Det bör viockså göra i internationellt samarbete. Liksom man på fackligt håll harinternationella överläggningar kring dessa problem finns det all anledning attmellan nationerna försöka kartlägga hela denna fråga och vidta de åtgärder somär nödvändiga för att förhindra övergrepp eller överexploatering från demiUtinationella företagens sida. Låt mig sedan gå över till frågan om oljesituationen.Givetvis har vi dragit erfarenheter av den energikris som vi varit inne i. Mentill i och andra vill jag säga, att även om vi i höstasblev överraskade av de åtgärder som vidtogs i anslutning till kriget iMellersta Östern var vi ju ändå medvetna om att vi förr eller senare skullekomma att ställas inför problem när det gäller energiförsörjningen. Varförtillskapade vi energiprognosutredningen? Jo, det gjorde vi därför att vi varinförstådda med att en del av naturtillgångarna trots allt är begränsade och attvi därför bör undersöka vad som kan komma att inträffa. På vilket sätt skall vimöta problemen? Hur beroende är vi av oljan för vår energiförsörjning? Är det en utbyggnad av vattenkraften, är det en fortsattutbyggnad av kärnkraften? Finns det möjligheter att inom vårt eget land utvinnaenergi som kan ersätta en del av det underlag för energiproduktionen som viimporterar från andra länder? Allt detta ingår det i energiprognosutredningensuppdrag att undersöka. Jag vill gärna säga också till i attEPU enligt generalsekreteraren har lagt ut ett uppdrag för att få belyst vUkaförutsättningar som måste vara uppfyllda och vilka krav som ställs på samhälletför att energikonsumtionen skall kunna hållas på dagens nivå, dvs. i ettO-procentläge jag förmodar att det O-procentsalternativ som innebär just att man frågar sig: Vad inträffar i vårt land om vistannar vid dagens energikonsumtion? säger att vi inte har vidtagit några åtgärder,att energikrisen gått oss spårlöst förbi. Då det gäller den skogsindustriellavidareutvecklingen har vi vid bedömningen av i vilken omfattning vi kan medgekoncessioner och därmed också betydande investeringar i denna processindustritagit hänsyn till både sysselsättningsskälen och energikonsumtionen. Det ärklart att ett industriområde som tar i anspråk av den totalaenergiförbrukningen inom industrin är ett så konsumtionsomfattande område attdet är nödvändigt att med uppmärksamhet följa den vidare utbyggnaden av det.Jag kan tänka mig att vi kommer att få föra motsvarande diskussioner på andraområden. Genom de pågående utredningarna försöker vi få ett bättre underlag fören bedömning . Detta underlag måste vi ha för att kunna presentera ett energiprogram för framtiden. Jag kan inte tänkamig annat än att också i skulle vara intresserad av att vifår fram ett sådant underlag. Detta säger jag också till . "lohansson i . Detär en av de uppgifter utredningen har. Så kommer jag till våra aktiviteter på oljans ochpetrokemins område. i tror inte på ettförstatligande. i har en annan uppfattning. Vi får välrespektera bådas mening. har i ett svar till i decemberdeklarerat att när de allmänna ransonerings- och förfogandelagarna trätt ikraft skulle enligt hans mening det instrument finnas som behövs för att i enkrissituation reglera handeln och förbrukningen av olja inom landet. "Motdenna bakgrund är ett förstatligande av den inhemska oljehandeln inteaktuellt", sade . Jag har sagt ungefär motsvarande tiU herrSvensson i . Det betyder inte att vi är inaktiva. Jag har redovisat attvi genomför en förstudie för en utbyggnad av raffinaderikapaciteten. Jag harklart angivit att vi är av den uppfattningen att staten måste engagera sigväsentligt mer i fråga om oljehanteringen i landet. Jag sade iinterpellationssvaret att jag anser att samhället bör ha ett fastare grepp omoljeförsörjningen, och så angav jag att staten är engagerad i projektering. Jagsade också att vi för att långsiktigt trygga landets försörjning av olja harvarit och är i direkta förbindelser med oljeproducerande länder. Det gällerflera länder. Vi för förhandlingar med både om olja och naturgas- inte minst naturgas, eftersom det är ett betydande projekt som kräverrördragningar från gränsen mellan och till svensktområde. Vi har varit i direkt kontakt med norska regeringen och med norskamyndigheter och fört diskussioner om både olja och naturgas. Vi har haftöverläggningar med och ett par andra av de oljeproducerande länderna. Vikommer att fortsätta en sådan kontaktverksamhet. Vi måste ha möjligheter att införskaffa den olja som vibehöver i landet. Innan vi bygger ut raffinaderier, innan vi går längre, måstevi ha oljan. Det ger i och för sig ingenting att bygga raffinaderier. Först närvi har olja kan vi benytta oss av raffinaderierna och bygga ut den petrokemiskaindustrin, vilket också är planerat. Det här är en avvägningsfråga: Vilkaaktiviteter skaU vi gå in för? Jag går tillbaka till oljehanteringen, och jag skall gärna- i likhet med förre statsministern säga att jag beklagar attvi inte 1948- 1949 tog ett aktivare ställningstagande i fråga omoljehanteringen, dvs. gick över på ett förstatligande. Det är bara att noteraatt så inte skedde, men jag tror att det hade varit mycket bra om vi hade gjortdet. är frågan; Hur gör vi i fortsättningen? Vi kan gå successivt fram ochefter hand komma in för att delta i konkurrensen på den svenska marknaden - i vilkenstorleksordning får vi diskutera -om vi också får möjligheter attskaffa den erforderliga oljan. När i bryter staven över densocialdemokratiska regeringen för dess politik är det ingenting nytt för i dag.Jag har lyssnat till honom vid åtskilliga tillfällen, och jag har gjort denlilla stillsamma reflexionen att här står en företrädare för ett parti somuppenbarligen har lyckats påverka opinionen i vårt demokratiska samhälle.Åtminstone talar i som om kommunisternarepresenterade en så stor del av den svenska opinionen att man ocksåhar Otn minskat beroende av multinationella företag, m. m. Om minskat beroende av multinationella företag, m. m. möjligheteratt föra en politik i överensstämmelse med de uttalanden man gör. Vi är lyhörda för rekommendationer och uppslag, men vi harsom uppgift att försöka lägga vår politik så att den också svarar mot vadmedborgarna önskar och så att vi har medborgarna med oss när det gäller attgenomföra politiken. Det är på den punkten som kommunisterna harmisslyckats misslyckats med att vinna så stor del av den svenska opinionenatt man på ett mer påtagligt sätt skulle kunna påverka den politiskautvecklingen. ställs vi inför avvägningsfrågor, där sannerligen intesamhället är inaktivt, där samhället måste svara för åtskUligt av det kapitalsom skall investeras i den framtida industrin. Vårt förslag om ämnesstålverk iLuleå innebär en sådan investering av så utomordentligt stor omfattning attvi ser det så, att enbart samhället kan svara för uppgiften. Om vi skulle komma fram till en uppgörelse medSovjetunionen om naturgas kommer det vet vi enbart rörledningarna attkosta omkring 3 mUjarder kronor. Skulle vi desslikes komma till någon form avuppgörelse med norrmännen tror jag att jag vågar säga att kostnaderna kommer attuppgå tUl minst samma belopp. Vi har dessutom i förlängningen en utbyggnad avden petrokemiska industrin. vet vi inte exakt vad det kostar, men vi vetatt om vi får tUlgång till låt oss säga norsk naturgas, kanske norsk olja,skulle vi kunna forcera en utbyggnad av petrokemisk industri, vilket kräveråtskilliga hundratal miljoner. Här är det ju också fråga om en avvägning med avseende påhur vi skall göra våra insatser. Det gäller kapital, personliga och mänskligaansträngningar som skall till för att föra utvecklingen vidare. Därför gör videnna avvägning, och därför är vi beredda att gå in i oljehanteringen med dekonsekvenser och kostnader som det kommer att medföra, även om vi inte ärberedda att försöka förstatliga hela oljehanteringen. Jag tror att den stora breda opinionen - inte minst densom i anser att han vänder sig till opinionen inom svenskarbetarrörelse, inom socialdemokratin och den fackliga rörelsen, har förståelseför den här politiken. Det är den successiva politikens väg. Den tar steg försteg i en utveckling mot längre gående demokrati och ett ökat samhälleligtinflytande också på det ekonomiska området, och det inflytandet sträcker sig nuockså in på det område som gäller vår energiförsöijning. Vi står sannerligeninte passiva och avvaktande, vi söker att bedriva en aktiv politik som vi ocksåhoppas har ett tillräckligt underlag i folkopinionen för att kunna genomföras. Avvägningsfrågorär alltså ingenting nytt. Sedan kommer jag också till den fråga som iStockholm har ställt; Kan vi gå in någonstans i ledet, i fråga områoljehanteringen, från råvara till konsument, exempelvis genom inköpsmonopoleller motsvarande? Ja, jag har väl egentligen gett mitt svar, nämligen att viär beredda att gå in här. Vi har en arbetsgrupp som har direkta kontakter medde oljeproducerande länderna. Vi har överläggningar med korporationen och OK,vi har intresse för att överlägga med de kommuner som är intresserade avoljeinköp, och vi kommer att presentera förslag till lösningar avde här frågorna. inte gårin för ett direkt inköpsmonopol men lyckas att åstadkomma avtal med deoljeproducerande länderna som t. ex. ger oss möjligheter att svara för entredjedel av oljeförsörjningen i vårt land skulle jag betrakta det som ettbetydande framsteg. Jag skulle också mycket väl kunna tänka mig att staten dåtill att börja med i minst motsvarande grad satsar på en raffinaderikapacitet. Vi får alltså avvakta det besked som vi kan få fram viautredningarna och som kan leda till ett längre gående samhällsinflytande överdenna viktiga del av oljehanteringen. Jag skall inte ta upp detta om privatbilismen med herrSvensson i , dvs. detta att vi avvecklade regleringarna och gav möjlighetför människorna tUl fritt konsumtionsval också i fråga om olja och bensin. Vianser att det är en frihet för konsumtion som vi vill slå vakt omi Vi får dåockså bedöma möjligheterna att kunna tillgodose de önskemål som man harhärvidlag. Jag har mycket noga följt och jag försöker så långt detär möjligt att följa utvecklingen i . Jag har med visstillfredsställelse kunnat notera en ökad förståelse och ökad uppmärksamhet närdet gäUer medborgarnas intresse för ökad privat konsumtion. Jag har kunnatkonstatera att flera bedömare av politik och framsteg har kommittUl ungefär samma slutsats som jag, att utvecklingen har gått mycket snabbtframåt. Jag läser i Volvochefen bok att han efter sina mångabesök och kontakter har den uppfattningen att konsumtionsstandarden iSovjetunionen nu ligger efter vår. Men det är ett litet avstånd, och detbetyder en kolossalt snabb utveckling i under inte minst desenaste tio åren. Jag har själv kunnat bedöma detta, eftersom jag första gångengjorde ett besök och sedan har gjort åtskilliga besök tio a tolv årdärefter. Jag ser detta som glädjande från flera synpunkter. Men jag iakttar också att den privata konsumtionen avdrivmedel till bUar har varit i ständig tillväxt i , och 1972inträffade, efter vad jag kunnat utläsa, det att oljekonsumtionen överstegökningen i produktionen av oljeprodukter. Konsumtionen går alltså nu med en betydandefart. Det är tecken, förmenar jag, på ökad grad av frihet åt konsumenternaockså på områden där man inom tidigare varit ytterst återhållsam. Det är alltså ingenting nytt om vi försöker tUlgodoseönskemål som medborgarna i vårt land har och har haft. Jag har barai mitt interpellationssvar gjort den noteringen, att den prisförändring -stigande priser på dessa varor som inträffat är både för den privatamedborgaren i vårt land och för industrierna av en sådan art och karaktär att iden ligger ett incitament till en större försiktighet i användandet av de härvarorna och att man därmed kan förvänta sig en begränsning. Men vi stannar intevid det, utan vi har en rad utredningar som också inom trafikpolitiken skall geoss ett underlag för att bedöma vilka vägar vi skall gå för att förstärkakollektivtrafikens möjligheter i konkurrensen med bl. a. privatbilism. Om minskat beroende av multinationella företag, m. m. Om minskat beroende av multinationella företag, m. m. HerrLORENTZON (vpk); Industriministern har naturligtvis rätt närhan säger att de svenska ingenjörerna inte behärskar all utvecklingsteknik. Menvi skall väl ändå vara på det klara med att det finns vissa områden där svenskingenjörsvetenskap är långt framme och där dessa multinationella företag ärsärskilt intresserade. Äv de uppgifter som industriministern lämnade framgår attSaint-Gobain nu har blivit ägare till glasverk. Därav kan man få denuppfattningen att det har givits en viss garanti för att glastiUverkningen nukan fortsätta i . Jag noterar naturligtvis industriministerns svar på defrågor som jag i mitt tidigare inlägg ställde angåendesysselsättningsgarantier, nämligen att regeringen har fått sådana garantier avSaint-Gobain och att man, om sysselsättningen vid glasbruken skulle läggas ned,skaU svara för annan sysselsättning. Jag skulle tro att detta i och för sig verkar rogivande påde anställda i , och vi hoppas naturligtvis att dessa uppgifter ocksåskall hålla . är det så att man i är särskilt orolig,eftersom i detta samhälle, som har 6 000 invånare och cirka 3 200yrkesverksamma, 1 600 arbetar direkt åt de två multinationella företagen påplatsen. Resten av de yrkesverksamma är indirekt beroende av dessa tvåindustrier. Saint-Gobain exempelvis är det mest multinationeUaföretaget i . Koncernen omsätter ochkontrollerar omkring I 500 företag i och . ITT - det andramult:inationella företaget i - ligger trea på de multinationellajättarnas s. k. särskilda lista och räknar med omkring 700 000 anställda i 70länder. Detta företag är som bekant ökänt bland de anställda ochfackföreningsfolket överaUt ute i världen där det har sin verksamhet. Det talasbåde om mutor och om korruption. ITT låg bakom kuppen mot i , och dessnamn figurerar i Watergateaffären. Det är alltså dylika företag som är etablerade i Emmaboda.Tar de i en viss given situation någon hänsyn tiU det lilla regeringeller till folket i ? Det är sådana synpunkter som måste in isammanhanget när dylika frågor behandlas. Det sysselsättningsprogram som ligger till grund för densysselsättningsutredning som skall tillsättas förutsätter enligttidningsuppgifter att det måste till 400 000 nya anställningar för att vi skall klara en hygglig sysselsättning i landet. De flestaav dessa nya arbeten måste komma på den offentliga sektorn. Detta kan dock inteske utan en ökad export. En utbyggnad av industrin blir aUtså helt avgörandeför möjligheten att öka samhällets tjänster. Vi kan inte leva bara på attpyssla om varandra. Men en ökad export från vårt land och en utbyggnad avindustrin i måste framför allt bygga på en utvecklad teknik och en heltny teknik. Oron i detta fall beror på att man köper teknik från utlandet avdessa multinationella företag för att, som man tror, ha en viss garanti någramånader eller framåt för sysselsättningen. Sedan får vi se vad ,somkommer efteråt! är det ju så att dessa multinationella jättar ärintresserade av den nya teknik de kan upptäcka litet varstans i vår värld. Deär naturligtvis också intresserade av vissa marknader. Batakoncernen var ju påsin tid intresserad härav också där gällde det sysselsättningen, även om denhelt försvann. Sedan tog man den franska marknaden och försäljningskedjan. Detansåg man vara den stora frågan i det fallet. i (c): Bara en kort kommentar till vad som sagts omgränsdragningen mellan dessa frågor. Min nyfikenhet gjorde faktiskt att jaginte kunde låta bli att läsa svaret till , eftersom det omnämns isvaret till mig. När det sedan gäller frågan om teknologi i utländsk ellersvensk ägo skall jag inte lägga mig så mycket i den debatt somindustriministern fört med på den punkten. Jag tror emellertidatt det är viktigt att konstatera att styrelserepresentation bara räcker tillinsyn, om ens det, i dessa sammanhang. Jag anser dessutom att det vore farligtom vi fick för mycket av det längst gående samarbetet - ägarsamarbetet. Därförmåste kontrollen över multinationella företag ta sig andra former. Det är minkommentar till denna del av svaret. Jag påstår inte att industriministern har viftat bortdebatten om MNF. Jag riktar mig på den punkten tUl bl. a. en del av det svenskanäringslivets företrädare, som tycker att det här är en orättyis debatt. Vadjag vill påpeka är helt enkelt att den s. k. oljekrisen har visat att det är ennödvändig debatt. Beträffande gränsdragningen mellan svenskdominerade ochutlandsdominerade MNF tycker jag inte man skaU göra någon skillnad i principannat än på det sättet att i allmänhet har större möjligheter attpåverka det svenskdominerade företaget eftersom det har större verksamhet iSverige än det utlandsdominerade och i allmänhet har sitt huvudkontor här. När det gäller nolltillväxtalternativet var det bra attdet direkt sades ifrån att detta skall undersökas. Jag har inte hört dettidigare och hälsar det med tillfredsställelse. har man barasagt att det är onödigt eftersom det är orealistiskt. Vad jag önskar utöverdetta är att man skulle säga att det inte heller är orealistiskt och att vi ivarje fall har mycket att lära från en undersökning av ett sådant alternativ. Vad sedan gäller förstatligandedebatten har jag aldrigansett att förstatligande är något självändamål man kan ofta uppnå sammasyfte på annat sätt. Det är det jag tycker man skall eftersträva isammanhanget; åtminstone bör man undersöka om det är möjligt. Jag tror att detfinns sådana möjligheter - vi får väl se när aktiviteterna åt olika håll harbörjat ge konkreta resultat. Jag skall inte kommentera detta mer utan baratacka för det ytterligare svaret beträffande vilka åtgärder som industriministernanser att man bör pröva på den punkten. TUl sist vUl jag säga att det är viktigt att vi päinformationssidan skärper oss beträffande MNF i aUmänhet så att vi inte likaoförberett hamnar i en ohållbar och svår situation som vi gjorde . a. det som den förstärkta informationsverksamheten om multinatio- Om minskat beroende av multinationella företag, m. m. Om minskat beroende av multinationella företag, m. m. nella företag bör syfta till. Det kan även på andra sektorer komma obehagligaöverraskningar som det gäller att bevaka.