prot · FX0914 · 1974-12-31 00:00:00 — Produktionsspecialisering, utbildningssamverkan mellan exempelvisEskilstuna och , de utlokaliserade verkens kontaktbehov med ,kulturutbytesresor och andra rekreationsinriktade resor och många andra skältalar för en sådan ökning. Mitt anförande är i detta avseende både ettkomplement tiU vad som framförts i en motion och ett försök att driva på ochkonkretisera debatten om framtidsmiljön. Visst finns även i mitt hjärta en liten kammare förhembygdsegoism. Visst ser jag i skisserad utveckling av det kommunikationsmedelsom här har berörts ett medel för utveckling av min hembygd liksom för enutjämning och ett tillgängliggörande av tillgångar i , men jag vUlkraftigt markera att jag inte är någon kverulant mot storstaden. Det harnämligen pratats så oändligt mycket kvalificerat nonsens om storstadensvidrigheter och landsortens alla välsignelser att jag verkligen vill distanseramig från den sömngångarmentahteten. är inte paradiset men inte heller helvetet påjorden. styresmän har förmått ge huvudstaden mänga goda kvaliteter.De särskilda skönhetsvärden som högre makter skapat har i stor utsträckningtillvaratagits med varsamhet och skicklighet, och greppet på svårakommunikationsfrågor är verkligen beundransvärt. 1 den här storstaden går detbra att leva, och många kommer att göra det. De industrisysselsatta bör gesökade möjligheter därtill, då ett allsidigt försörjningsunderlag är angelägetför storstaden lika väl som för den landsort som med förväntan motserutlokalisering av statlig förvaltning. Lika väl som landsortsborbör få lättare att komma till storstaden bör stockholmarna få lättare att medkollektiva transportmedel komma ur den och ut i för rekreation ochfritidsliv. Väg- och brofrågorna i och de problem sompositionen såsom genomfartslän för med sig har behandlats så utförligt i densocialdemokratiska Sörmlandsmotionen att jag direkt från de tankar som byggt påutveckling av järnvägstrafik går över till att avslutningsvis helt kort beröraluftfartsfrågan. Litet varstans i länen runt har gjorts försökmed lokala flygplatser. Vad det gäller reguljär inrikes personbefordran harförsöken inte varit alltför framgångsrika. De lokala undertagen har varit försmå. En flygplats med ett rimligt utbud av förbindelser måste bygga på ett Därför går även i detta avseende mina förhoppningar iriktning mot ett samarbete mellan och de inre delarna av . I vad gäller flygplatsfråga måste det sombekant snart hända något. Enligt planerna skall trafiken på läggas ned1978, och att försöka skjuta detta vore verkligen inte rätt mot demånga människor som lider av olägenheterna av att ha en stor flygplats inne isin bostadsmiljö. Att helt bygga på är oacceptabelt för den del avMälardalsområdet som ligger söder om . Kommunerna där skulle då tvingassöka sig samman för att lösa sin flygplatsfråga på annat sätt. Därför är detrationellare att för inrikesluftfarten bygga en "Stockholmssödra airport", betjänande såväl luftburna inrikes och kanskenordiska förbindelser som motsvarande behov för inom rimligt avstånd liggandelandsort, innefattande ingalunda betydelselösa städer. Jag hoppas att denutredning som leds av generaldirektör och som väl snart skallkomma med ett betänkande skall kunna ge underlag till en snabb handläggning avdenna fråga. En någorlunda snar och positiv lösning av senast berördflygplatsfråga - och ännu mera en ofördröjd start av den spårbundna snabbtrafikrunt som jag ägnat större delen av mitt anförande - vore verkligen enutvecklingsstimulans i linje med nutidens krav och framtidens behov. En omedelbar förutsättning för att nå målsättningar somUgger i perspektivet är självfallet att dagens problem kan lösas på bästa sätt.Därför hoppas jag att kommande utskottsarbete skall visa att det går att vinnabred uppslutning omkring huvudtankarna i statsverkspropositionen och kring destimulansåtgärder som regeringen har anmält. Vårt land har under det senaste halvsekletutvecklats från ett land där stora grupper levde i armod, knapphet ochotrygghet tiU ett välfärdssamhälle med hög materiell standard. Vi har varitförskonade från svåra kriser i form av krig och farsoter. Vi har haft och haren god tillgång på råvaror, värdefulla mätt även med internationella mått. Vihar haft och har ett gott tekniskt kunnande. Under de här årtiondena har ettsocialt trygghetssystem införts, byggt på solidaritet mellan olika grupper isamhället - ett trygghetssystem som har beslutats i stor politisk enighet även om det är långt ifrån fulländat. Detta är den ljusa bilden av vårtsamhälle. är det dock många som ifrågasätter om vi harutnyttjat vårt goda utgångsläge på bästa möjliga sätt. Den senaste krisen energikrisen som många här har berört har visat hur oerhört beroende viär av omvärlden, hur sårbart vårt samhälle är. Vi kan göra jämförelser med den tidav kris som vi upplevde under det . Då hade vi i mångaavseenden en bättre beredskap för en avspärrning än vad vi har . visar med all önskvärd tydlighet utvecklingen att vihar blivit mer beroende av omvärlden och inte minst de stora multinationellaföretagen. Man blir verkligen fundersam, när man ser hur litet vi här iriksdagen vi som är valda av det svenska folket och har fått dess förtroende i långa styckenkan göra när de stora jättarna i världen som har de finansiella möjligheternadrar åt svångremmen. Detta visar hur sårbara vi egentligen är. Det finns också tecken på att människor inte uppleverdagens välfärd som alltigenom positiv och trygg. Vi mäter med det gängseinternationella måttet, bruttonationalprodukten, hur hög vår välfärd är, ochdet visar att vi ligger på en mycket hög internationell nivå. Men trots dettaupplever många en otillfredsställelse i tillvaron. Denna otillfredsställelsetar sig uttryck i kontaktlöshet, ensamhet och oro, otrygghet i enotillfredsställande arbetsmiljö och i boendemiljön, vUka inte alltid är som deborde vara. Vad människor eftersträvar är andra former av livskvalitet än baramateriell standard, vilken naturligtvis också är viktig. Den går att mäta iekonomiska och tekniska termer, och det gör vi när vi uttrycker den i BNP. Vihar dock fått ett annat tänkande, och då måste vi också skaffa andra mått attmäta med, där vi kan mäta just livskvalitet -utifrån en totalsyn på miljön ochlivssituationen. Hur har vi egentligen med våra goda utgångsmöjligheterhamnat i det här läget? Ja, en av de viktigaste orsakerna tUl detta ärurbaniseringen i samhället. Den har i vårt land lett tiU en stark koncentrationav bebyggelse och näringsliv tUl vissa delar av landet. Det är ett fenomen somfinns överallt i hela världen. Koncentrationen har i många andra länder gåttmycket längre än här i vårt land, det är jag vUlig att medge, men det är ingenursäkt för oss. På ett tidigt stadium borde man ha insett vilka konsekvenserdetta för med sig. Vi har i alltid kämpat motkoncentrationspolitiken, vi har arbetat för ett decentraliserat samhälle ochkommer att så göra även . Det är ännu viktigare , inte bara närdet gäller bebyggelse och näringsliv, utan också när det gällerdecentralisering av makt i olika former. Vi måste målmedvetet utveckla vårtsamhälle mot en mer decentraliserad struktur. Mycket av vår sårbarhet beror påatt vi bor så koncentrerat som vi gör . Koncentrationssamhället är, föratt ta ett exempel, det mest energikrävande. Vi får svårigheter att utnyttjavårt lands alla positiva tillgångar och fördelar. Den poUtik som den socialdemokratiska regeringen har gåtti spetsen för har lett till den här koncentrationen. Man har drivit enhalvhjärtad regionalpolitik, som inte har lett till utveckling av alla delar avvårt land utan i vissa delar till en mera långsam avveckling. I centerpartietarbetar vi för en positiv utveckling i alla delar av landet. Det är mot denbakgrunden som vi i en partimotion har krävt att de regionalpolitiska åtgärdersom har vidtagits skall utvärderas så att vi får klart för oss vad dehar betytt både socialt och ekonomiskt för individen och för samhället. Då stårvi på en bättre grund för det fortsatta arbetet med regionalpolitiken. Arbetsmarknadspolitiken har spelat ,en stor roll under desenaste årtiondena. Den har varit en del av både näringspolitiken och regionalpolitiken,men vi måste konstatera att den starkt expansiva arbetsmarknadspolitiken ärkonstruerad för den situation som vi hade , då vi hade brist påarbetskraft. har vi brist på arbetstillfällen. De välmotiverade kraven på bättre arbetsmiljö, den förändrade energisituationenoch en högre regionalpolitisk ambition, som samhället enligt vår mening bör ha,motiverar en genomgripande utvärdering och översyn av arbetsmarknadspolitiken.Vi vill därmed inte säga att inte den inriktning den har haft har haftbetydelse för många människor, med beredskapsarbeten, arbetsmarknadsutbildningoch skyddad sysselsättning, för att ta några exempel. Vi har stått bakom denarbetsmarknadspolitik som har bedrivits. Men måste vi dockfråga oss: Är detta vad människor vill ha? Är detta vad samhället egentligenbehöver? har det gjorts undersökningar som visar att det församhället och för individerna blivit mycket ringa vinster både rent materielltoch när det gäller människans livssituation vid de om.flytt-ningar i samhälletsom har skett inom arbetsmarknadspolitikens ram. Vi vill därför ha en ordentligutvärdering också av arbetsmarknadspolitiken, en bakgrund för att kunna utformaden för det framtida samhället och inte för 1960-talet, det samhälle vi lämnatbakom oss. För framtiden gäller det att ge alla som vill och kanarbeta sysselsättning och att ge dem möjlighet att få sysselsättning på den ortdär de vUl bo och arbeta, i en mUjö där man känner sig hemma. Det gäller attöka människors valfrihet, och då måste vi också söka få en differentieradarbetsmarknad i hela landet. Inte minst gäller detta om de många kvinnor somviU ut på arbetsmarknaden skall få en rimlig chans till ett arbete på sinhemort eller i närheten av den. Detsamma gäller ungdomar som vill stanna kvar isin hembygd efter en avslutad utbildning. Enda möjligheten är att vi stimulerarfram ett differentierat näringsliv över hela vårt land. Då ökar vivalmöjligheterna för alla människor oavsett kön och ålder. De regionalpolitiska, de näringspolitiska och dearbetsmarknadspolitiska strävandena måste gå ut på att garantera valfrihet isysselsättning, utbildning och boende. På det sättet kan vi också ökamänniskors välfärd. Det stora tekniska kunnande som vi har måste kunnaanvändas på ett annat sätt än . Det måste kunna användas för attutveckla en annan typ av välfärd och livskvalitet. Våra kunniga tekniker måste fåpröva andra alternativ, forska på andra områden än hittUls inte minst gällerdet energipolitikens område och skapa alternativ underordnade viktigamiljökrav. Den här krisen har visat att det finns ett otal uppslag som är värdaatt vidareutveckla, att utforska och utvärdera. Tipsen finns där, idéerna finnsdär, det gäller bara att ta tekniker och forskare i samhällets tjänst i ökadutsträckning för att öka vår välfärd, livskvaliteten, och inte låta finansiellaoch andra krafter styra utvecklingen på viktiga områden. Jag har goda förhoppningar om att vi skall kunna öka vårvälfärd utan allvarliga miljökonsekvenser med kanske en annan typ av tillväxtän , och det behöver inte vara en tillbakagång som många påstår, enåtergång tUl åldriga brukningsmetoder. Det är inte från min sida jag trorinte heller från andras ett hemfallande åt romantiska föreställningar omgamla tider som inte har någon förankring i verkligheten. Det finns godamöjligheter att utveckla ett annat välfärdssamhälle eller ge vårtvälfärdssamhälle annan inriktning än vad det har , ett samhälle där mantar till vara människornas egna önskemål om hur deras miljö skall utformas,vilken typ av arbete de vill ha, där vi kan satsa på en god arbetsmiljö, enarbetstid som ger möjlighet för samvaro med familj, gemenskap i boendemiljön,ökad medmänsklighet i vårt samhälle, men också ett samhälle som underordnar sigde ekologiska lagarna, där vi inte missbrukar utan brukar våra naturresurser,där vi lämnar till en efterkommande generation ett väl förvaltat arv. Den decentralistiska samhällsstruktur som arbetarför ger enligt vår mening de bästa förutsättningarna för en sådanvälfärdsutveck-Ung. Jag vill tUl i säga attmänniskor i både storstäder och i glesbygd får genom de förslag vi har lagtfram sina berättigade krav på en positiv Hvsmiljö tillgodosedda. Jag villbetona att det inte i våra förslag ligger någon storstadsfientlighet ellernågot förakt för stadsbor och att vi inte vill skapa ett motsatsförhållandemellan stad och land. Tvärtom vill jag starkt understryka allas beroende avvarandra. Även en stadsbo upplever sin miljö som en hembygd,precis som man gör i glesbygden. Och stadsbons krav på en god utveckling är Ukaberättigade som någon annans. Med en decentraliserad struktur och en balans i utvecklingentillgodoser vi alla dessa intressen. För att kunna ge ett faktiskt innehåll åtbegreppen livskvalitet och välfärd måste man, som framgår av vad jag tidigaresagt, se till individens totala situation i samhället. En av de grundläggande komponenterna i ettvälfärdssamhälle måste aUtid vara att alla människor skaU garanteras enekonomisk grundtrygghet. Finns inte den är det svårt att tUlgodogöra sig andraväsentliga hvsvärden. Det socialförsäkrings- och bidragssystem som vi efter handbyggt upp i vårt land har syftat till att ge en viss ekonomisk trygghet i allalivets skiften. I stort fyller det väl också denna funktion. Det har dockpåvisats, bl. a. genom de undersökningar som låginkomstutredningen gjort, attsystemet är behäftat med brister. De sammantagna effekterna av skatter och bidrag är oftastsvåra att få grepp om. Systemet är i många delar så oöverskådligt att individenhar svårt att veta vilka rättmätiga krav han eller hon kan ställa på samhälletsstöd. Även för de myndigheter och tjänstemän som skall handlägga olikabidragsärenden har den bristande samordningen vållat svårigheter. Genom att överblicken försvåras blir också kontrollenbesvärlig, och systemet inbjuder till missbruk. Därmed kan medborgarnasförtroende för systemet allvarligt undergrävas. Om man skall komma till rättamed dessa svagheter är det nödvändigt med en ökad samordning mellan de olikaskatte- och bidragssystemen. Man måste också finna ett enkelt fungerandetrygghetssystem där inga individer eller grupper ställs utanför. Vi har i motioner från pekat på dennaproblematik och krävt att en parlamentarisk utredning skall tillsättas för attutreda frågan om ett enhetligt grundtrygghetssystem med bredaste möjligasamordning av socialförsäkringar och socialpolitiska bidrag med sikte på engaranterad minimiinkomst. Jag vill understryka det angelägna i att en sådanutredning blir tillsatt. HerrKRÖNMARK (m); Den del av remissdebatten som redan förevarithar i vissa avseenden varit ganska förbryllande. Det är i och för sig rättnaturligt, eftersom dagens situation i riksdag är tämligen unik. Dennaförsamling upplever ju nu ett parlamentariskt jämviktsläge med styrkerelationerna175 mot 175, och bara det ger anledning tiU vissa speciella hänsynstaganden ochskapar vissa speciella stämningar. När man ovanpå detta får en plötsligförändring i fråga om de samhällsekonomiska förutsättningarna genom denenergikris som har uppstått blir situationen verkligen egenartad och speciell.Det speciella har varit att vi har fått vetskap om vadvår regering avser att föreslå för åtgärder. I en sådan här situation hade det verkligen varit av nödenatt vi hade haft en stark och handlingskraftig regering. Det är visserligen ettbehov som föreligger i alla lägen, men i synnerhet i den situation vi har , med inflytelser som vi inte själva kan råda över utan som beror påhandlingar från andra staters sida, behövs det verkligen en kraftfuU ledning avlandets affärer. Av regeringens företrädare , herr statsministernPalme, fick vi höra i stort sett det tal har brukat hålla iremissdebatterna . Det var variationer på samma tema, där herrPalme som vanligt ganska kort beaktade dagens aktuella svårigheter och istället fokuserade intresset tiU problem och lösningar som ligger betydligtlängre fram i tiden. Vi noterar med tillfredsställelse att regeringen dock, efterdet att oppositionen lagt sina förslag, kommer med förslag till åtgärder. Menvi hörde också hur här frenetiskt avvisade generella medel. Enligtsocialistisk uppfattning har man inte den tiUtron tUl människorna att man genomatt ge dem en generell stimulans kan påverka utvecklingen i den riktning manvUl, utan man har större tilltro till sin egen förmåga i kanslihuset attdirigera de ekonomiska krafterna. Landets situation är ju också unik i det avseendet att vihar det högsta skattetrycket i världen. Det gör paradoxalt nog att vårasvårigheter att bemästra den samhällsekonomiska situationen faktiskt är ännustörre, eftersom det knappast finns några vare sig ekonomiska, politiska ellermateriella möjligheter att höja skattetrycket för att den vägen ge staten ochsamhället resurser att gripa in och klara problemen, utan man måste delvistillgripa andra medel. fick vi ett beslut om en skatteomläggning. Detinnebar en sänkning av skattetrycket på fysiska personer i vad gäller den direktaskatten. En medelinkomsttagare i landet skulle alltså betala I 500 kronormindre i skatt. Detta var ingen skattesänkning utan som sagt enskatteomläggning, men avsikten bakom den åtgärden var i alla fall att manskulle öka människornas disponibla inkomster och återställa köpkraften hoslönerna till den nivå som de hade . Tittar man påstatistiken, så finner man ju att för flertalet människor, oavsett om man harhaft nominella löneökningar, har den disponibla inkomsten sjunkit, och framförallt har köpkraften gått ned. Dettabeslut hälsades givetvis med tillfredsställelse i alla läger. dag kan vibara kallt konstatera att effekten av den direkta skattesänkningen redan ärborta till stor del genom de kraftiga prishöjningar vi har haft . Och om det till äventyrs skulle vara någonting kvar av effekten, så vetvi att den mycket snabbt kommer att ätas upp av exempelvis de prishöjningar somskedde förliden natt. Då vore det ju en logisk åtgärd att konsekvent följa sammaprinciper som man hade och återställa människornasköpkraft genom att göra justeringar i fråga om skatterna. Därvidlag finns detvå principiella möjligheterna, nämligen att göra någonting åt den direktaskatten eller att angripa problemet med mervärdeskatten. Jag är den förste att erkänna att det finns praktiskasvårigheter om man väljer vägen med den direkta skatten, även om det inte allsär omöjligt. Rationella skäl talar i och för sig för att man då går den enklarevägen, nämligen via mervärdeskatten, som ju är ett smidigt instrument attanvända i konjunkturpolitiskt syfte. talar om att om man gick den vägen ochsänkte mervärdeskatten, så skuUe det liksom vara ett definitivt beslut så attdet inte sedan föreligger möjligheter att höja denna skatt. Jag skall erkännaatt visst finns det vissa svårigheter, men det går dock. Om man avkonjunkturskäl skulle behöva höja mervärdeskatten, så kan man jugöra det som man exempelvis genom en skattereform i fråga om dendirekta skatten ger motsvarande lättnader. Det behöver inte bU en påfrestningför de enskilda skattebetalarna om man gör detta på ett förnuftigt sätt. Det paket som regeringen mycket knapphändigt harpresenterat vet vi ju alldeles för litet om för att kunna uttala några klarauppfattningar. Men jag skulle i alla fall vilja göra några reflexioner ochnågra anteckningar i marginalen med anledning av vad som har aviserats i frågaom priset på livsmedel och jordbruksprodukter. Jag tror det finns anledning att i denna allmänpolitiskadebatt återigen slå fast att i fråga om livsmedelsförsörjningen i det härlandet och i fråga om det svenska jordbrukets förhållanden råder det enhelt annan situation än exempelvis . Vi har fått en helt annanbUd i fråga om världsmarknaden på livsmedel, där läget är att haren lägre prisnivå på livsmedel än vad man har i andra länder. Och det stöd somenligt anslag på jordbrukshuvudtiteln rent formellt utgår till det svenskajordbruket är inte längre i egentlig mening något jordbruksstöd utan ettrent stöd tUl de svenska konsumenterna. Det utgör inte något slagsmellanskillnad för att ge jordbrukarna den inkomstnivå som de är berättigadetill och i viss mån är garanterade, utan det har faktiskt det senaste åretfungerat som en buffert enbart till de svenska konsumenternas förmån. De anslag som utgår till jordbruket är i ochför sig betydande, och kommer regeringen och skall öka anslagen med 1miljard kronor. Vi finner emellertid att 300 miljoner av dessa anslag skallanvändas för att begränsa prishöjningar, föranledda av ett nytt jordbruksavtal det jordbruksavtal nämligen som skall träda i kraft innevarandeår. Detta stöd avser alltså realprisförbättringar för vissajordbruksprodukter. Därmed skulle man med fog kunna säga att ur stimulanspaketetkan man plocka bort 300 miljoner som egentUgen inte hör till stimulanspaketetutan är pengar som redan i viss mån aviserats och skall ingå i den reguljärabudgeten. Den här summan skall innebära en kompensation förden fortsatta inflationen men lämnar i stort sett bara kompensation för hälftenav inflationsökningarna , om man förutsätter eninflationtakt på . Och jag tror att de flesta kan hålla med mig omatt är lågt räknat; det verkliga kompensationsbeloppet torde varadet dubbla. När det gäller de övriga 700 miljonerna som enligt detkortfattade pressmeddelandet skall tas i anspråk för att efter den 1 aprilsänka priserna på vissa livsmedel tydligen kött och mejeriprodukter kan detju vara två avsikter med detta: dels att man vill öka konsumtionen avlivsmedel, dels att man vUl lämna ett vidgat utrymme åt annan privatkonsumtion.Ser vi på för- och nackdelar med förslaget finner vi att för jordbruket kundedet vara en fördel om det blir en ökad konsumtion av inhemska livsmedel. Det ärju förmånligt för den näringen. På kort sikt kan åtgärderna dessutom ha denfördelen att jordbruket får realprisökningar. Men nackdelarna kan bli betydande. sade ju att de här åtgärderna är i stort sett av den naturen att de aldrig kan tastillbaka, och detta innebär att jordbruksnäringen blir mera beroende av dessakonsumentsubventioner. Om landet skulle råka i en besvärlig ekonomisk situationoch få svårigheter att via budgetmedel svara för alla åtaganden, så blir alltsåjordbruket och konsumentsubventionerna en bricka i budgetspelet. Och det kan påsikt innebära att vi får realprissänkningar i stället. Man kan i detta fallkonstatera att vi utan någon som helst utredning och utan formellt beslut iriksdagen eller i något annat organ är på väg in i ett helt nytt prissystem förjordbrukets produkter. Vi har en jordbruksutredning som arbetar och somenligt sina direktiv skall pröva utformningen av ett kommande prissystem. Mankan med fog säga att den utredningen i det avseendet har blivit överspeladgenom regeringens åtgärder . Det är från principiell synpunkttvivelaktigt, om detta på lång sikt är en lycklig väg för den svenskajordbruksnäringen. Dagens situation när det gäller priserna på världsmarknadenkommer givetvis att förändras, men jag är tämligen övertygad om att deförhållanden som rådde och aldrigkommer tillbaka. Vi får helt säkert aldrig möjligheter att - som man tidigaretrodde och i viss utsträckning också gjorde köpa billiga livsmedel utifrån.Därför blir vi tvungna att producera så mycket vi kan här i landet. Den nya situationen på energiområdet drabbar ocksåjordbruksnäringen i mycket hög grad, därför att dragkraften i jordbruket i dagär och inom överskådlig framtid kommer att vara beroende av oljan, och ingenkan med säkerhet säga var den framtida prisnivån på oljeenergin kommer att ligga.Men allt talar för att oljan i varje fall inte kommer att bli billigare. Vi vetatt den billigaste produktionsfaktorn inom jordbruket, nämligengödselmedlen, är en produkt som kommer fram efter en utomordentligtenergislukande process, och det gör att handelsgödselmedleni framtiden kommer att kosta betydligt mer än de gör .