prot · FX0989 · 1974-12-31 00:00:00 — För företagare med större delen avkapitalet bundet i fastigheter, byggnader och mark, innebär förslaget intenågon nämnvärd lindring i beskattningen. Detta gör att man inte kan anse atthär föreslagna åtgärder är tUlräckliga, därest man verkligen vill bevara ochskapa förutsättningar för vidareutveckling av de mindre och medelstoraföretagens verksamhet. Från har i motion krävts att hos Kungl.Maj;t begär tilläggsdirektiv tUl företagsskatteberedningen beträffande ändraderegler för beskattningen av familjeföretag i syfte att underlätta generationsväxlingeni sådana företag. Liknande motioner har väckts från andra Kapitalbeskattningen av familjeföretag, m. m. 6 protokoll 1974. Kapitalbeskattningen av familjeföretag, m. m. partier.Och som jag sade har också finansministern vid skUda tillfällen uttalatsin uppskattning av vad dessa företag uträttar även om man skulle önskat attdenna uppfattning mera framträtt i propositionen. Utskottet har också, och det ser jag med särskUdtillfredsställelse, enhälligt instämt i nämnda motionsyrkande och begärtatt frågan om kapitalbeskattningen för mindre och medelstora företagare blirföremål för förnyat utredningsarbete i syfte att underlätta generationsväxlingar. En annan fråga som också tagits upp i centermotion ärkravet på att de nya reglerna om lagervärderingar skall gälla inte bara vidarvs- och förmögenhetsbeskattningen utan också vid gåvobeskattningen. Enligtcenterns uppfattning, som också vunnit utskottets bifall, bör de nya reglernagälla också vid gåvobeskattningen, därest gåvan omfattar hel förvärvskälla. Förmånga företagare framstår det som angeläget att själva bidra till att genomföraen generationsväxling. Därför anser vi att samma regler bör gälla vid gåvo- somvid arvsbeskattningen när det gäller hel förvärvskälla, och utskottet begär nuatt Kungl. Maj:t framlägger förslag härom tUl årets höstriksdag. Inflationen gör att det ständigt automatiskt sker enskärpning av kapitalbeskattningen. För att något motverka denna så föreslås enhöjning av det fria grundbeloppet och även en viss ändring i de olikabeskattningsskikten. Jag vUl avsluta detta mitt anförande med attuttala min tillfredsställelse över att utskottet kunnat enas i så väsentligafrågor som här behandlats, och jag tar det som ett uttryck för att vi bådeuppskattar den verksamhet som bedrivs i de mindre och medelstora företagen ochär angelägna om att behålla och skapa förutsättningar för deras verksamhetockså i fortsättningen. Därför är det angeläget att frågan om kapitalbeskattningenoch generationsväxlingen i familjeföretag blir föremål för ny utredning och attett nytt förslag framläggs i enlighet med de riktlinjer som utskottet dragitupp. Jag ber att få yrka bifall tUl utskottets hemställan. Det är glädjande att utskottets samtligaledamöter kunnat enas om en positiv skrivning när det gäUer problemen vidgenerationsväxlingar inom mindre och medelstora företag. Företagsskatteberedningenskall nu få tilläggsdirektiv att försöka underlätta dessa övergångar, som oftaär av stor betydelse för företagens fortsatta verksamhet såsom självständiga enheteroch ofta också för anstäUnings-tryggheten för de många som arbetar i företag avdenna storleksordning. Såsom en dellösning i sammanhanget har folkpartietföreslagit att den arvsskatt som enligt nuvarande lag skall uttagas i ställetavsattes med äganderätt tiU de anställda i form av aktier, arbetstagarfondeller liknande och att staten alltså avstår ifrågavarande arvsskatt. Utöver att underlätta generationsväxlingar i mindre ochmedelstora företag och utöver att trygga sysselsättningen för de anställdaskulle folkpartiförslaget medföra en rimligare ägarfördelning med den efterskänktaarvsskatten till de anställda samt en spridning av realförmögen- heten ivårt land, vUken som bekant är koncentrerad till ett fåtal. Det hade funnits anledning för utskottet att särskiltunderstryka denna metod, såsom jag säger i särskUda yttrandet nr 2, men jagutgår ifrån att företagsskatteberedningen beaktar den berörda tankegången i sinprövning av olika alternativ. I skatteutskottets betänkande 1974:38 behandlas också deolika arvsskatteförhållanden som råder för och de friatrossamfunden. En person testamenterar till och tillSvenska missionsförbundet vardera att användas inom respektivesamfunds mission i ett av länder. De båda kyrkorna arbetar där medungefär samma metoder: mission, skola, barna- och mödravård osv. , som är ett statligt centralorgan, är befriad från arvsskatt påbeloppet, medan får betala arvsskatt. Exemplet kanräcka såsom Ulustration tiU hur orimUgt förhållandet är. Det är glädjande att förutom tidigare avcenterpartiet och moderata samlingspartiet nu även rönt förståelse för sininställning tUl problemet från socialdemokraternas sida. Utskottets samtligaledamöter har enats om att frågan bör bli "föremål för prövning antingenhos utredningen eller hos Kungl. Maj;t när föreningsskatteutredningens resultatföreligger". Man kanske inte skall begära mera i dagens läge avsocialdemokraterna än ett uttalande att frågan skall prövas, men det bordevarit möjligt för utskottets ledamöter att tiUägga att en mera jämlik avvägningi arvsskattesammanhang ter sig rimlig. Så har inte blivit fallet, men iavvaktan på att den prövning som utskottet förordar kommer till stånd har jagnöjt mig med ett särskilt yttrande. Med det sagda ber jag att få yrka bifall tillutskottets hemställan. Kapitalbeskattningen av familjeföretag, m. m. Under detta anförande övertog fra tredje vice talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. HerrISRAELSSON (vpk): I anledning av propositionen 1974:98 har avlämnatsvpk-motionen 1974:1839 vUken behandlas i nu förevarande betänkande frånskatteutskottet. I motionen har vi två yrkanden. I yrkande nr 1 går vi emothöjningen av gränserna för uttag av förmögenhetsskatt från fysiska ochjuridiska personer och kräver att dessa skall ligga kvar på nuvarande nivå. Iyrkande nr 2, som gäller beskattningen av kungahuset, kräver vi meralångtgående förändringar än vad propositionen föreslår. Vi kräver där att sammaregler skall gälla för alla medborgare i fråga om såväl inkomst- somförmögenhetsskatt, vilket betyder att dessa regler också skall gälla förkungahuset. Vad först gäUer gränserna för uttag av statligförmögenhetsskatt så anförs i propositionen att en höjning av gränserna ärmotiverad med hänsyn tiU förändringen i penningvärdet och att hänsyn skaU tastill förväntade höjningar av fastigheternas taxeringsvärden i samband med 1975års allmänna fastighetstaxering. I vad gäller fysiska personer föreslåsgränsen för uttag av statlig förmögenhetsskatt höjd från nuvarande Kapitalbeskattningen av familjeföretag, m. m. 150 000tiU och i vad gäller juridiska personer från nuvarande 5 000 tiU15 . I motionen 1839 anför vi att vi inte för vår del kangodtaga de i propositionen anförda skälen tUl höjning av gränserna för uttag avstatlig förmögenhetsskatt. kommunisterna har vid ett flertaltUlfäUen, som ett led i finansieringen av viktiga fördelningspolitiskareformer, föreslagit en skärpning av förmögenhetsbeskattningen med särskUdbetoning på de stora förmögenheterna. Vi menar att förmögenhetsbeskattningenmåste tas upp i sin helhet med inriktning på en sådan skärpning. Mot bakgrund avdenna allmänna inställning finner vi inte att bärande skäl föreligger för attnu vidtaga denna begränsade ändring, som innebär ett skattebortfaU, i ställetför en motiverad inkomstförstärkning från beskattning av kapital. Vad sedan gäller skattereglerna för kungahuset så kan vimed tiUfredsställelse konstatera att propositionen här har anslutit sig tillden socialdemokratiske reservantens mening i kapitalskatteberedningen ochföreslår att kungahusets befrielse från skatt på inkomst av kapital samt dess tullförmånerslopas. Detta är, som vi ser det, ett steg i rätt riktning. Har man dengrundinställningen att medlemmarna av kungahuset så länge som detta hus finnskvar skall behandlas lika som alla andra medborgare i ekonomiskt hänseende äremellertid den i propositionen föreslagna förändringen endast en dellösning.Det är en dellösning därför att man inte också föreslår inkomstbeskattning avkungahusets inkomster i form av anslag från staten. I motionen föreslår vi attkungahusets skattefrihet i fråga om också anslaget från staten skall avskaffasoch således all särbehandling av kungahuset särbehandling som har formen avprivUegier - skall upphöra. Som skäl för att kungahusets anslag från statenfortfarande skall vara skattefritt anförs att dess storlek är beräknat medhänsyn till denna skattefrihet. I propositionen 98 anför föredragandestatsrådet på s. 65: "Av praktiska skäl bör detta anslag inte beskattas.Vid bestämmande av anslagets storlek bör prövas i vad mån kompensation börlämnas för den ekonomiska försämring för kungahusets medlemmar som blir följdenav att skatte- och tullförmånerna avskaffas." Detta sätt att resoneraförefaller mig ologiskt. Man är i ena fallet beredd att göra en förändring ochkompensera dess konsekvenser, men inte i det andra fallet. kommunisterna är, i likhet medvad socialdemokratiska partiet säger sig vara, ett parti som av principiellaskäl vill avskaffa monarkin och införa republik. I konsekvens härmed brukarockså partiet till varje års vårriksdag motionera om övergång till republik. Nuhar vi ännu så länge monarki. Men att vi har det behöver enligt vår mening inteinnebära att kungahuset skall särbehandlas i skattemässigt eller annathänseende. Tvärtom talar jämlikhetsskäl för att någon sådan särbehandling inteskall få förekomma. I konsekvens med denna vår inställning yrkar jag, frutalman, bifall till motionen 1839. HerrWÄRNBERG (s): betänkande nr 38 är, somredan förut harpåpekats här, en kompromissprodukt, där jag hävdar att ingen har behövt göravåld på sina principieUa åsikter. Socialdemokraterna tyckte nog att propositionen 98 varrätt väl avvägd och man hade utan vidare kunnat tUlstyrka propositionen medendast några små formeUa ändringar. Å andra sidan har utskottsmajoriteten alltid uttalat sinvälvilja mot landets näringsliv, och man har också uttalat sin vilja att hakvar den företagsamhet som bedrivs av landets familjeföretagare. Man har velathjälpa tUl så länge inte priset härför har varit skatteflykt eller opåkalladelättnader i förhåUande tUl andra grupper skattskyldiga. Mot denna bakgrund har det således inte varit särskUtsvårt för skatteutskottets socialdemokrater att gå med på vissa justeringar avpropositionen beträffande de mindre och medelstora famUjeföretagensskatteproblem vid generationsväxlingar. föreslår normalt inte att riksdagenskriver tUl Kungl. Maj:t och ger tUl känna saker och ting utan att en klarviljeyttring föreligger. Och det anser utskottet att det gör i detta fall.Därför begär man hos Kungl. Maj:t förslag till sådana bestämmelser beträffandegåvoskatten att generationsväxlingar bör kunna ske medan den äldre generationenär i livet, dvs. att förmögenhetsvärderingen vid gåva bör vara densamma som vidberäkningen av arvsskatt. Utskottet är dock medvetet om att skatteflyktsriskerföreligger och förutsätter därför att vissa spärrar måste finnas, och bl. a.har utskottet pekat på att en begränsning kan ske på så sätt att enförutsättning för den lindrigare förmögenhetsberäkningen endast bör föreliggaom gåvan avser hela den aktuella förvärvskällan. De begärda tilläggsdirektiven tiU företagsskatteberedningen,som utskottet också vill ha en skrivelse till Kungl. Maj;t om, ansåg en del avoss vara helt onödiga, enär en utredning med så vittgående uppgifter påföretagsbeskattningens område som det här är fråga om knappast kan gå förbigenerationsväxlingsproblemen. Men när man från motionärernas sida har velat geutredningen en kanske något mera formell grund att stå på, och motionärernaockså fick stöd av många ledamöter i utskottet, finns det knappast något skälför utskottet att motsätta sig den beställning som är föreslagen. Jag tror inte man kan säga att det uttalande som utskottetgjort i fråga om målsättningen, nämligen att underlätta generationsväxlingarnainom famUjeföretagen, på något sätt strider mot de intentioner som finns inomföretagsskatteberedningen. Utskottet har vidare, som här påpekats, också ändratnågot på propositionens förslag till omfattningen av enprocentsskiktet för förmögenhetsbeskattningen.Det kan givetvis vara en bedömningsfråga huruvida penningvärdesförändringarnaoch den därmed sammanhängande höjningen av taxeringsvärdena skall anses varakompenserade genom att skattepliktsgränsen höjs från 150 000 tUl 200 000 kronoreller om också vissa justeringar behövs längre upp i skalan för att förhindraskatteskärpningar ytterligare ett stycke upp bland förmögenheterna. Utskottet har vid sin bedömning stannat för att enytterligare justering varit påkallad och utökat enprocentsskiktet från en övre gräns på Kapitalbeskattningen av familjeföretag, m. m. Kapitalbeskattningen av familjeföretag, m. m. 250 000kronor, som propositionen föreslagit, . Detta är ettmellanting meUan propositionens förslag och förslag i olika motioner. På dettasätt inträffar den reella skatteskärpningen på grund avpenningvärdesförändringen och höjningen av fastighetstaxeringsvärdena någotlängre upp på förmögenhetsskalan. De punkter som jag berört avser de reellaändringar som företagits i propositionens förslag. Utskottet som helhet harinte kunnat acceptera några längre gående ändringar som ett flertal motionäreryrkat på. Jag uppfattar denna enighet som ett ansvarstagande från oppositionenssida, och jag vill uttala min uppskattning därav. Jag kan tUl nöds förstå de särskUda yttranden somavgivits, men jag är mån om att understryka, att i den mån tolkningar gjortsutöver vad som står i betänkandet så får det stå för författarnas egen del. Idet avseendet vänder jag mig mot både och i ,som lägger in mera i detta betänkande än vad som står i det. säger att alla motioner med beaktande skallöverlämnas till företagsskatteberedningen. Det tror jag inte står någonstans ibetänkandet. Jag tror inte heller att det står att man gjort någon viljeyttringnär det gäller arvsskatterna för de religiösa samfunden, utan det är bara frågaom en prövning. Vad den skall resultera i överlämnar man med varm hand åtKungl. Maj:t eller någon utredning att bedöma. Utskottet som sådant har intehaft någon åsikt om vad den prövningen skall leda till. tog i sitt inlägg upp frågan om anledningentill att så många små och medelstora familjeföretag nedlagts eller försåltstill större företag inom eller utom landet. Han ansåg att det skett i en ickeacceptabel omfattning. Jag tror att drog den något förhastadeslutsatsen att kapitalskatterna är den allt överskuggande orsaken till dessaförsäljningar eller nedläggningar. Jag har försökt skapa mig en någorlunda klar föreställningom detta problem, men jag har inte alls blivit lika övertygad som herrMagnusson om att detta är orsaken till nedläggningarna eller försäljningarna.Lika ofta och kanske t. o. m. oftare kan orsaken vara något annat. Kanske harman exempelvis på grund av den hyggliga företagsbeskattning som vi har intevarit vUlig att betala de kraftigt upplagrade skatteskulder som man ådragit sigutan funnit det bättre att sälja företaget och med det skatteskulderna. Ettannat skäl kan vara att man fått så höga bud från något företag, som vUl köpaundan en besvärlig konkurrent, att man knappast kunnat motstå detta. Ett tredjeskäl kan vara att det inte finns någon succession inom famUjen. Ett fjärde skälkan vara att andra arvtagare försöker få ut sin del i företaget, vilket gördetta mindre likviditetskraftigt. Det finns alltså en hel serie av skäl till sådanaförsäljningar, och jag tror knappt att man kan säga att företagsskatterna ärden enda eller ens den stora orsaken till att dessa försäljningar sker. I denmån de beror på alltför ogynnsamma kapitalskatter har redan fåttlöfte om att ansträngningar skall göras för att undanröja problemen så långt detnu går för att inte skapa nya, som exempelvis kan vara skatteflykt ellerojämnheter i förhållande till andra skattskyldiga. Det är självklart att utfaUet av dessa nya regler nu måsteföljas, men att ha två paraUella system, som önskar, för attnågon skulle undgå en eventuell liten skatteskärpning kan väl knappast varaändamålsenligt, aUra helst som det gamla systemet ju också starkt harkritiserats. På en punkt föreligger en reservation, nämligen när detgäller kungahusets beskattning. Med den starka känsla som hyser förkungahusets privUegier är det begripligt, att man inte kunnat offra sinståndpunkt i denna fråga i något kompromisspaket. Och ingen har begärt detheUer. För den som har läst skatteutskottets betänkanden ochlikaså hört utskottets ordförandes uttalande i kammaren framståremellertid propositionen på denna punkt närmast som en bestäUning fränskatteutskottets majoritet. Årets utskottsmajoritet, som består av alla ledamöter utommoderaterna, delar inte reservanternas farhågor för att kungahuset inte skallkunna sköta sina statsrättsliga uppdrag, om privata förmögenheter beläggs medvanliga skatter av olika slag liksom om tuUfriheten avskaffas. Ersättningen föratt vara statsöverhuvud betalas ju i stället med det s. k. apanaget,och såväl i propositionen som i utskottsbetänkandet har understrukits att dettaskall ligga på en sådan nivå att det motsvarar de utgifter som är förknippademed uppdrag som åvUar kungahuset. I den delen tycker utskottet, att det ärpraktiskt att apanaget fortfarande ligger utanför beskattningen. Huvuddelen avdetta anslag används till omkostnader, och utskottet anser därför att det ärtämUgen likgiltigt om det betraktas som ett omkostnadsanslag eller som enlöneförmån, då det under alla omständigheter måste ligga på en sådan nettonivåatt det täcker kostnaderna. Apanagets storlek bestäms ju också av riksdagenefter prövning. Utskottsmajoriteten anser det dock principiellt stötandeatt privata inkomster av kapital och det kan vara fråga om betydandeinkomster skall beskattas på annat sätt för kungahusets medlemmar än för allaandra medborgare i ett demokratiskt land. Så långt trodde jag att vi hadekommit i fråga om jämUkhet, att kungen inte är något annat än en vanligmänniska, som i ett demokratiskt land sköter ett uppdrag som statsöverhuvud. Samma principiella resonemang som utskottet här har förtgäller naturligtvis också förmögenhets-, arvs- och gåvoskatter liksom tullaroch punktskatter. Det har inget att göra med vUken form av statsskick vi harhär i landet utan är en anpassning tiU det demokratiska samhället medavskaffande av ekonomiska privilegier. I vpk;s motion fanns, som sade, tvåförslag: dels att skattepliktsgränsen skall ligga kvar på den nuvarande nivån,dels att också kungahusets apanage skall beskattas. De här två tankarna trorjag att jag redan har bemött, men låt mig därutöver säga att vänsterpartietkommunisterna räknar in idrottsföreningar, nykterhetsloger, politiskaföreningar och ideella organisationer i stort bland storkapitalet, som inteskall få någon sänkt förmögenhetsskatt utan skall behålla skattepliktsgränsenvid , en gräns som fastställdes . Kapitalbeskattningen av familjeföretag, m. m. Kapitalbeskattningen av familjeföretag, m. m. huvudsakligendet som kommunisternas motion i den delen innebär: ideellaorganisationer skall icke få skattepliktsgränsen höjd. Rent principiellt skulle jag vidare vUja säga, attkapitalskatter som är större än tiUväxten inte får användas tUl löpandekonsumtion. Jag har en känsla av att kommunisterna just är uteefter det, och det betyder inte bara att man vUl minska de rikas förmögenhet,utan man vUl också underminera landets framtida välstånd. Konfiskatoriska kapitalskatter som används tUl investeringari samhällets regi innebär i regel ingen fara för landets välstånd möjligenkan man tvingas att bygga upp en Berlinmur för att få de förmögna kvar men omman äter upp dessa skatter, då är jag allvarligt oroad för landets framtid. Ochdet är ju det som kommunisterna föreslår. Med detta ber jag att få yrka bifall tillskatteutskottets hemställan i dess helhet. i (m) kort genmäle; sade att förslaget beträffandeKonungens beskattning skuUe vara en beställning från . Det är ju heltfelaktigt att påstå detta. Varje gång som denna fråga har varit uppe tiUbehandling har beslutat ett rent avslag på de föreliggandemotionerna. Så sent som under föregående års riksdag var en liknande motionuppe, och den avslogs på utskottets förslag. Motionären begärde t. o. m.votering, och visserligen gav den ett utslag som innebar att motionen -förvånansvärt nog stöddes av många ledamöter av kammaren, men att påstå attriksdagen har beställt ett sådant här förslag är helt felaktigt. Det lönar sig väl inte att diskutera mer om det här, utanjag ber att få hänvisa tUl min motivering i huvudanförandet, där jag sade attKonungen har en särställning och därför bör vara skattefri. Fördenskull kan jaginte för min del godta de jämlikhetskrav som har gjort sig tUltolk för. (vpk) kort genmäle; tog upp våra förslag omkapitalbeskattningen och menade att vi i fortsättningen vUl beskatta ocksåidrottsföreningar, ideella föreningar osv., om de har litet pengar. Det kanskekan bli så i vissa, speciella fall, men vad vi främst har velat peka på i dethär sammanhanget är att vi inte vill ha en sådan begränsad ändring avkapitalbeskattningen. Vi tycker att den gamla skatteplikfsgränsen kan liggakvar i avvaktan på att vi får en stor reglering av hela kapitalbeskattningen;det är alltså det som vi är ute efter. De absoluta tal som förmögenhetsskattenför dessa föreningar uppgår till torde vara obetydliga. Sedan talar om att vi måste vara försiktigaså att vi inte får en så hård kapitalbeskattning här i landet att kapitalägarnager sig i väg och vi kanske måste bygga en mur för att ha dem kvar här. Jagtror att det är överdrivna farhågor. Det har visat sig att klimatet förkapitalägarna här i landet ännu så länge i alla fall varit så pass företagsvänligtatt det har gjorts mycket goda vinster på senare är. Det finns för resten ännuinget nytt förslag om en genomgripande förändring av kapitalbeskattningen. Detär ett sådant som vi vUl ha för att komma åt de stora förmögenheterna och få inlitet mera skatt av dem. () kort genmäle: Jag kan inte erinra mig att jag har sagt attriksdagen har gjort någon beställning. Jag har sagt att skatteutskottetsmajoritet har uttalat sig på sådant sätt att det måste tolkas som enbeställning. Även om skatteutskottet har avstyrkt motionerna , hardet ändå uttalat sitt principiella gillande av dem det kan man inte kommaifrån. När det gäller beskattningen av idrottsföreningarna så ärdet just den typen av föreningar som drabbas om man, som vUl,vägrar att höja skattepliktsgränsen. Det är nämligen de ideellaorganisationerna som har den låga gränsen. Sedan finns det några stiftelser somkan ha den, men för dem spelar detta ingen som helst roU, medan det för landetstusentals föreningar har mycket stor betydelse om skattepliktsgränsen är 5 000eller . Sedan har jag inte haft några särskUt stora farhågor föratt vi skuUe behöva bygga någon mur det sade jag mera som en liten inskjutensats. Däremot vågar jag påstå att om man äter upp kapitalskatter, om mananvänder dem tUl konsumtion, då är det allvarligt. Och det är det somvänsterpartiet kommunisterna har velat göra ett flertal gånger. Man vUl ha såpass kraftiga kapitalskatter att det innebär att man minskar kapitalet, ochpengarna skall man i stället använda tiU sådana saker som i huvudsak ärkonsumtion. Kapitalbeskattningen av familjeföretag, m. m. FruTROEDSSON (m); Det råder inget tvivel om att den för landetviktigaste frågan när det gäller kapitalbeskattningen är familjeföretagensarvs- och förmögenhetsbeskattning. Den frågan har förhoppningsvis genomutskottets i det avseendet enhäUiga betänkande förts ett steg närmare entillfredsställande lösning. Jag ber att få yrka bifall tUl utskottetshemställan i detta avseende, och jag hoppas att frågan snart skall lösas. Men en fråga som inte har blivit tillfredsställande löstgenom propositionen 98 eller genom utskottsbetänkandet är sambeskattningen aväkta makar vid förmögenhetsbeskattning.