prot · FX09109 · 1974-12-31 00:00:00 — Det är ju på del sättet, i , atl vad ni föreslår i erreservation och således vill att vi skall rösta för är ett krav på utredning.Eftersom vi inom och menar atl en sädan endasi kan ha somföljd att en lösning av sakfrågan fördröjs, vill vi inte gå med pä deltautredningskrav. verkar del på som om dettautredningskrav har tillkommit närmast av ett misstag. Det är mycket märkligt,eftersom det som framförs i motion och i reservationens kläm ärjust detta utredningskrav. Jag vill än en gäng konstatera att intepä något sätt kunnat anföra skäl för att det behövs en utredning i denna fräga. i (fp): Del mesta är redan sagt i denna fråga, och en del har sagts Men vi kanväl ändå enas om att det snart är dags att fråga i ochmoderaterna hur de kommer att ställa sig . Kommer dåfortfarande att yrka pä utredning av dessa frägor eller är han beredd attstödja del textförslag som vi var överens om är 1973? i (m): Jag och moderata samlingspartiet kommer självfallet att vara bereddaatt stödja ett förslag som ansluter sig till de principer jag här talat för. Dessutom,herr talman, är det väl ett något märkligt resonemang att utredningar alltidskulle fördröja ärenden. Bara röstade ochcentern i denna kammare för ett utredningsförslag i en författningsfråga,nämligen när det gällde den kvinnliga tronföljden, trots att del i detavseendet fanns förslag till lagtext, som direkt kunde haantagits, av moderata samlingspartiet. Dä var det och somville förhala genom utredningskrav. Den beskrivningen gäller åtminstone om mannu anser att utredningar alltid förhalar en fråga. Det kan ju faktiskt ocksåvara så att en utredning leder till atl en fråga faller framåt. HerrFISKESJÖ (c): Jag vill påminna i om atl aldrig har biträttnågot konkret lagförslag i vad gäller kvinnlig tronföljd. Vi krävde även 1973utredning i denna fråga, och det är det kravet som vi stär kvar vid. Men det ärannoriunda med den fråga som vi nu behandlar. Vi hade ett konkretlagförslag som även , förmodar jag, röstade för i kammaren i sambandmed behandlingen av förfaltningsfrågan. Men är det uppenbariigen så, att vifrån centem och inte kan förvänta och dennespartibröders stöd när vi lägger fram 1973 ärs förslag till 1975 ärs riksdag.Det beklagar jag, eftersom och moderata samlingspartiet dä kommeratt ha varit med om att omöjliggöra ett snabbt förverkligande av möjlighetertill folkomröstningar i grundlagsfrågor, Överiäggningenvar härmed slutad. Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels reservationen av hertBjörck i och , och förklarades den förta propositionen varamed övervägande ja besvarad. Sedan i begärt voteringupplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill atl kammarenbifaller hemställan i betänkandet nr 42 röslarja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen av i Vidomröstning genom uppresning förklarades flertalet av kammarens ledamöter haröstat för ja-propositionen. Dä i begärde rösträkningverkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gav följanderesultat: Föredrogs betänkande nr 43med anledning av motion om ledamotsantal. I detta betänkande behandlades motionen 1974:261 avhert m, fl. (m) vari - såvitt avsåg hemställan punkten d - hemställtsatt hos Kungl, Maj:t skulle anhålla om utredning och förslag rörandegmnd-lagsändringar i enlighet med de i motionen föreslagna riktlinjerna i frågaom sänkning av antalet ordinarie riksdagsledamöter till 299, Utskottet hemställde att skulle avslåmotionen 1974:261, såvitt avsåg hemställan punkten de. Reservation hade avgivits av hen i (m) och () som ansett att utskottet bort hemställa, attriksdagen med bifall till motionen 1974:261, sävitt avsåg hemställan punkten d,hos Kungl. Maj:t skulle anhålla om utredning och förslag beträffande sänkningav ledamotsantal i enlighet med vad reservanterna förordat. Tillbetänkandet hade fogats ett särskilt yttrande av i (fp). i (m): Det höga ledamotsantalet i enkammarriksdagen blev redan när fråganförst diskuterades föremål för stark tveksamhet frän en rad håll. Inte minstfrän moderata samlingspartiets sida uttryckte vi starka farhågor för att enkammare med 350 ledamöter skulle orsaka svårigheter rent ar-betsmässigt sett.Den utveckling som vi har haft av arbetet i enkammaren har pä sä gott som allapunkter givit kritikerna rätt. Införandetav ett suppleantsystem medförde en ytteriigare ökning av antaletledamöter, I stället för att försöka begränsa antalet ledamöter i kammaren harvi gått den rakt motsatta vägen, Plenitiden har ökat mycket starkt jämfört medvad som var förhållandet i den gamla tvåkammarriksdagen. Detta har inneburitökade svårigheter för riksdagsledamöterna att hålla kontakt med väljareoch olika intressegmpper. Ensänkning av ledamotsantalet löser naturiigtvis inte alla de problem som är förhanden i den nuvarande enkammarriksdagen. En del av de tingen ses ju också överi den utredning som just nu arbetar med frågan om arbetsformer. Ensänkning av antalet ledamöter skulle dock vara ett steg i rätt riktning. Manbör, herr talman, ocksä hälla i minnet att vi jämfört med många andra länderhar en inflation i antalet riksdagsmän i så måtto att vi har elt stort antalriksdagsledamöter i förhållande till folkmängden. Delta kan naturiigtvis inågon mån förklaras och försvaras med att vi i vårt land har att ta hänsyn tillstora avstånd. Dessa avstånd har emellertid i praktiken blivit mindre under desenaste decennierna. Genom kommunikationernas förbättring är möjligheterna förriksdagsledamöterna att hälla kontakt med sin valkrets rentkommunikationsmässigt nu betydligt större än bara pä , Mot denbakgrunden är en sänkning av antalet ledamöter till 299 befogad. Med denna motion förhäller det sig som med den föregående att denväcktes under den allmänna motionstiden och sakbehandlas . Jag hoppas därmedatt vi kan slippa upprepa den något onyttiga debatt om utredning och liknandesom vi hade när vi diskuterade det tidigare betänkandet. Jagber, herr talman, att fö yrka bifall till den reservation som av de moderataledamöterna är fogad till utskottets betänkande. HertLINDAHL i (fp): Den här debatten riskerar pä sätt och vis all bli ett eko av den föregående.Jag skall därför försöka korta ned mitt anförande så mycket som möjligt, Isakfrågan instämmer jag i myckel av del som i hade alt säga.Men här gäller exakt samma skäl som i den tidigare frågan att man inte skallbörja motionera och söka ändra en grundlag innan den vunnit tillämpning. Härgäller ocksä samma argument att en utredning inte på något sätt för fråganframåt. Därför kommer jag att ta samma ställning i den här frågan som i dentidigare, dvs, att avstå från att rösta, HertBJÖRCK i (m) kort genmäle: Jag vill bara säga till iHamburgsund att gmnd-lagen i detta avseende har varil i tillämpning i nästanfyra är. Vi har sedan enkammarriksdagen infördes haft ledamotsanlalel 350, såerfarenheter har vi sanneriigen. i (fp) kort genmäle: Här är det ju inte bara fråga om erfarenheter - det är ocksä fräga omnär den nya grundlagen i praktiken träder i tillämpning, alltså den lag som viantog . Del är dock denna lag som ändringarna kommer att gälla och inteden gamla, så det principiella skälet kvarstår trots allt. i (m)kort genmäle: Den nya grundlagen kommer ju i detta avseende inte att innebära nägrasom helst förändringar som påverkar vårt ståndpunktstagande. HerrJOHANSSON i (s): Del har pägått en dialog mellan dem som vill reduceraledamotsantalet och dem som vill bevara det nuvarande antalet ledamöter. Å enasidan har stått , som i vissa fall fått stöd av folkpartister, åandra sidan har stått socialdemokrater, centerpartister, och - såvittjag förstått - flertalet folkpartister. Jag skulle tro att den dialogen kommeratl fortsätta sä länge det finns moderater här i kammaren. Närmin värderade bänkkamrat i i sitt särskilda yttrandeskriver att han "har för avsikt atl till nästa års riksdag framläggakonkreta förslag lill lösning av den i motionen berörda frågan" vill jagendast uttala den förhoppningen, att han skall vara ganska ensam inomfolkpartiet om denna ståndpunkt, så att ordet "jag" för en verkliginnebörd. Iövrigt anser jag att utvecklingen har bekräftat rikligheten av uppfattningenatl vi skall ha en slor riksdag. Sedan vi första gängen behandlade denna frägahar vj mött allt starkare krav pä att det skall finnas kontakt mellan väljareoch valda. En stor riksdag innebär atl det finns fiera som kan uppehålla dennakontakt. De kan ge information om riksdagsbesluten, och de kan framför alltlyssna till vad väljarna har för uppfattning. Motdetla kommer säkeriigen i all göra den invändningen, att omdet vore färre ledamöter här skulle dessa kunna besöka sina valkretsar mer änsom nu är fallet. Det är möjligt att det skulle förhålla sig på det sättet. Menman kan organisera arbetet här i , såvitt jag förstår, sä att del blirhelt möjligt för de 349 att uppehålla goda kontakter med väljare ochorganisationer. arbetar en utredning med detla. Vi bör nuavvakta vilka åtgärder den kan föreslå för alt förbättra de arbetslekniskamöjligheterna för oss här i . Sedanvill jag på en punkt ge räll, nämligen när han förklarar all iförhällande till många andra länders pariament är det ett stort antal ledamöteri den svenska . Här finns det en svensk tradition, och jag skulle troatl åtminstone känner en stark respekt för traditionen. Emellertidverkar det som om han mera kände respekt för den moderata traditionen atl viljareducera antalet ledamöter. De moderater som tänker djupt konservativt, som harrespekt för den tradition som de ofta framträder som vårdare av, borde i detlafall verkligen slå vakt om de 349 ledamöterna. 1varje fall vill jag hävda att det vore helt felaktigt att nu reducera antaletriksdagsledamöter, när man frän olika häll med rätta kräver att kontaktenmellan väljare och valda skall byggas ut och förstärkas. Det vore ett beslulsom hell slrede mol detta. De arbetslekniska arrangemangen bör vi själva kunnalösa. Med delta yrkar jag bifalltill utskottets hemställan. Frågan hur många vi skall vara i del här huset har varit uppe tillbehandling i ett par omgångar, senast i samband med besluten om den nyagrundlagen, då bestämde antalet ledamöter till 349. Jag har också itidigare debatter utföriigt motiverat varför jag har gått emot förslag omdrastiska sänkningar av antalet ledamöter, och jag skall nu inte dra allaargumenten en gäng lill utan inskränka mig till nägra korta reflexioner. Jaganser att det frän allmänna demokratiska och politiska synpunkter är angeläget,att antalet ledamöter i är så stort att vi frän sävälregionalpolitiska som partipolitiska synpunkter för en rimlig representation iriksdagen frän olika delar av vårt land. En drastisk nedskärning av antaletledamöter skulle medföra att vissa ytmässigt stora delar av vårt land fick ettmycket litet antal representanter i och atl även röstmässigtförhållandevis stora partier i flera län inte alls skulle bli representerade.Detla tror jag skulle vara till skada för den mera allmänna kontakten mellanallmänhet och riksdag och även för den partipolitiska verksamheten och debattenule i regionerna. Man klagar ju redan nu över att avståndet mellan väljare ochvalda är för stort och att det är svårt för riksdagsledamöterna alt hinna fyllasina i och för sig självklara uppgifter hemma i valkretsarna. Jagtror inte pä de skäl som man helt allmänt anför för ett lägre ledamotstal. Omvi vore färre skulle arbetsbördan i lätta, menar man. Vi skulle dåbli mindre bundna till och och fö mera tid över tillkontaktskapande och allmänt utåtriktad verksamhet. Enligt min mening är deltroliga i stället all det skulle bli precis tvärtom. Vi skulle ju hell allmäntbli färre att dela pä de politiska uppgifter som under alla omständighetermåste skötas och som alla är ganska ense om att pariamentariker bör ta på sig.Detta gäller inte bara arbetet i utskott och kammare samt i allaolika organ. Det gäller också arbetet i partigrupper och partikommitiéer samtinte minst i statliga utredningar, i verkstyrelser och nämnder av allehandaslag. Och det gäller också den utåtriktade verksamheten. Inteens i mera inskränkt bemärkelse skulle, tror jag, en nedskärning av antaletriksdagsledamöter med låt oss säga 50 ge någon påtagligt förbättradarbetssituation här i huset. Möjligen skulle vi fö ett något mindre antalmotioner, men inte ens det är jag säker pä. Och vad som är väsentligt frånarbetssynpunkl är att antalet sakärenden med ganska stor säkerhet inte skulleminska. De olika partierna i skulle säkeriigen föra fram sina förslagoch åsikter i motioner och debatter precis i samma omfatlning som . Den endaförändringen skulle bli att de kvarvarande fick en ännu hårdarearbetsbelastning än vi nu har. Heltallmänt är det min mening, att det är bra för en demokrati atl det i samhälletfinns förhållandevis mänga människor på olika nivåer som ägnar sig åt politiksom förtroendevalda. Det ger breda kontaktytor och ökar allmänhetensmöjligheter till påverkan, inflytande och ansvarsutkrävande. Alternativet äratt allt större delar av den reella politiska makten läggs pä organisationerna och påbyråkratin. Vadjag här sagt innebär inle att jag anser att arbetsformer är i alloidealiska, även om jag kanske tycker att kritiken i många avseenden skjuteröver eller vid sidan om mälet. Ett pariament kan aldrig bli ett kontor som mankommer till kl. 9.00 och lämnar . Men jag är övertygad om atlarbetsförhållandena kan ändras, så att de bättre än nu blir anpassade till devarierande och specifika uppgifter som riksdagsledamöterna har att fylla.Riksdagen har som bekant ocksä tillsatt en utredning som har att grubbla överde här frågorna. Men det är en sak för sig som inte har något direkt sambandmed frågan om antalet ledamöter i . Jag ber altfå yrka bifall lill utskottets hemställan. i (m): Vi är självfallet alla överens om att de enskilda riksdagsledamöternasmöjligheter att hålla god kontakt med väljare, organisationer och andra skallförbättras och förstärkas. Jag ställer mig emellertid tvivlande lill om dettasker genom att har ett stort antal ledamöter. Skulle man fullföljaden tankegången är det ingenting som säger att det skulle räcka med 350ledamöter. Då borde man måhända gä ännu längre. 350, eller 349 som del kommeratl bli, är ocksä en hell godtyckligt vald siffra. Det finns ingenting som sägeratt just 350 ledamöter skulle vara det ideala för att uppnå goda kontaktermellan oss som är riksdagsledamöter och väljarna och andra intressegrupper.Att det blivit 350 beror bl. a. på olika tillfälligheter. Jag ifrågasätter omden utveckling vi har i med en i stort sett ständigt ökad plenitid ären lycklig utveckling och om den verkligen möjliggör för riksdagsledamöternaatt fylla de närkontaktfunktioner som vi bevisligen har. Sedanvill jag till i säga att jag förvisso i mångaavseenden slår vakt om traditionerna, dock med del förbehållet att jag brukarnöja mig med att slå vakt om s. k, goda traditioner. Jag anser det inte varanågon god tradition att ha ett så stort ledamolsantal som vi har . Jag vill ännu en gäng yrka bifall lillden reservation som är fogad till utskottets betänkande. iTrollhättan (s): När jag talade om traditioner var det för att pä det sättet möjligen fönägon kontakt i debatten med , Men tydligen räknar inte demokratiska traditionerna här i med ett stort antal ledamöter iriksdagen till de goda traditionerna. Detär klart att man alltid kan ironisera över det antal som fastställs. Del ärinte alltid sä rationellt framräknat. Del ger mig anledning att fräga herrBjörck vilka rationella grunder det finns för att välja just 299, Om vi är 349,dä är del 50 fier som kan hålla kontakt med väljarna i , Sedan kan mannaturiigtvis inle utan vidare öka riksdagsledamöternas antal undan för undan,och ingen har heller begärt det. hänsyn all la. Antalet förbli en avvägning mellan ä ena sidan behovet all ha många som kan hälla kontaktmed människorna utanför och ä andra sidan möjlighetema för riksdagenatt arbeta pä ett rationellt sätt. Jag påslår inle atl 349 är ell rationelltframräknat tal, men jag måste säga att det skulle vara felaktigt om den svenskariksdagen som svar på de krav som just nu från sä mänga häll ställs pä ökadekontakter mellan väljare och valda reducerade antalet ledamöter. HerrBJÖRCK i (m): Jag är ledsen om jag inte riktigt förstod resonemangnär det gällde traditionerna. Det förhållandet alt vi tidigare haft väldigtmånga ledamöter i - del rörde sig tidigare om 384 ledamöter fördeladepä två kamrar - är väl knappast i och för sig någon garanti för att del var engod demokratisk tradition. Skulle vi dra konsekvenserna av del resonemangetborde snarare den gamla fyrståndsriksdagen motsvara ideal, fanns det verkligen goda möjligheter, åtminstone för vissa grupper, attuppfylla kriteriet väldigt mänga ledamöter. Det är naturiigtvis pä det sättet att demokratiförutsätter effektivitet. Jag är, liksom moderata samlingspartiet, övertygad omalt en sänkning av ledamotsanlalel skulle innebära ökad effektivitet iriksdagsarbetet. Det är därför vi har fastnat för att föreslå en sänkning ochföreslagit siffran 299, Självfallet kan man också där resonera om huruvidajust det är del exakt lämpliga antalet - det vet vi ingenting om, av del enkla skäletatt del inle finns någol lal som är exakt lämpligt och som uppfyller alla krav. Bara elt parkommentarer ylleriigare! Jagtror all den debatt som förs om antalet ledamöter i i och för sig gören viss skada. När det framställs krav om en sänkning av antalet ledamöterunderstryker nämligen dessa krav en del vulgämppfattningar som finns ute isamhället om den politiska verksamheten och som jag tycker all vi i riksdagenbör ha som en gemensam uppgifl alt bemöta. Man får gärna det intrycket när kravframställs om en sänkning av antalet ledamöter, atl del här i skullefinnas ett stort antal ledamöter som bara går omkring och säsar och inte görnågon nytta alls, I själva verket är det ju sä, att del här i huset under storadelar av dygnet sjuder av verksamhet frän källarplanet och upp till tolftevåningen. Vi finns inte alltid i kammaren, men vi verkar i alla möjliga andrasammanhang, där vi fyller uppgifter som vi enligt min mening bör fylla. Delsägs vidare alt det av arbetslekniska skäl borde vara rimligt atl skära nedantalet ledamöter. De som säger det har inte pä något sätt bestyrkt rikligheteni sina påståenden, I våra grannländer har man i förhällande lill befolkningenungefär samma ledamotsantal i sina pariament som vi har här i , fastänpariamenten där numerärt är mindre än vår riksdag. Och i våra grannländerfinner vi ungefär samma arbetsförhållanden som dem som råder i vårt land.Den grundläggande faktorn när det gäller arbetsbördan är inte antaletledamöter i och för sig, utan det är antalet sakärenden som pariamenlet haratt ta ställning till och antalet politiska partier i pariamenlet. Varje partikänner i de flesta frägor behov av att markera sina ståndpunkter, och ju flerpartier det finns desto fler tunga motioner blir det och desto fier inlägg görsi olika debatter. Däremot har enligt min mening antalet ledamöter inte särskiltstor betydelse för arbetsbelastningen. HerrBJÖRCK i (m): Ingen har någonsin ifrågasatt att det här huset sjuder av aktivitet,men det är just det, herr talman, som faktiskt kan förorsaka att arbetsbördanblir oerhört tung och att effektiviteten därmed kanske inte alltid blir sä högsom man skulle önska. HerrJOHANSSON i (s): Fär jag först konstatera alt den svenska fyrståndsriksdagen var djuptodemokratisk. Det bör nog ocksä i kunna instämma i. Sedanvi däremot fött en demokratisk ordning i riksdag har vi haft ett stortantal ledamöter. Det är det jag menar med den demokratiska traditionen, och detvar i vakthållningen kring denna tradition som jag hade hoppats att även herrBjörck skulle delta. Jagvill gärna instämma med i att det sjuder av politiskt liv i dettahus, men jag kan inte se att den effektiviteten lider av att vi är 350ledamöter här. Det återstår för och andra moderater att visa atteffektiviteten skulle öka genom att man sänker antalet ledamöter. Det ledet ibeviskedjan saknar vi , Överiäggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs pä bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av hert i och , ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr i begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller hemställan i betänkandet nr 43 röstarja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen av i Vidomröstning genom uppresning förklarades flertalet av kammarens ledamöter haröstat för ja-propositionen. Då i begärde rösträkningverkställdes votering med omröstningsappat. Denna omröstning gav följanderesultat: Nr 109 Ja - 262 Onsdagenden 'j ~ '*' "" ' ' den s. k. 4-pro- § 9 Avskaffande av den s. k. 4-procentsregeIn vid val till till betänkande nr 44 med anledning av motioner om avskaffande avden s. k. 4-procentsregeln vid val till . Idetta betänkande behandlades motionerna 1974:56av hert m. fl. (vpk) vari hemställts att hos regeringenskulle anhålla om förslag angående slopande av 4-procents-spärren samt 1974:350av m. fl. (vpk) vari - sävitt nu var i fråga - hemställts omkompletterande direktiv till fri- och rättighetsutredning (Ju1973:19) att utarbeta förslag om slopande av 4-procentsspärren vidriksdagsmannaval. Utskottet hemställde att skulle avslåmotionerna 1974:56 och 1974:350, den sistnämnda såvitt nu var i fråga. Reservation hade avgivits av (vpk)som ansett att utskottet bort hemställa, att med bifall till motionerna 1974:56och 1974:350, den senare såvitt nu var i fråga, hos regeringen skulle anhållaom förslag angående slopande av den i 3 kap, 7 § andra stycket regeringsformenintagna 4-procentsregeln, (vpk): Rösträtten har inte alltid varit självklar i värt land. Länge var densom bekant inkomstgraderad. Vidare hade vi en vallag som var synneriigenorättvis. Mindre partier missgynnades genom att de måste ha väsentligt fleraröster per mandat än större partier. Grundlagsändringen 1968-1969 tog bort devärsta orättvisorna i detta avseende, genom systemet med tilläggsmandat förfördelning partierna emellan. Faktumär dock att vi nu har en åsiktsgradering. Rösterna har olika värde. Den röstsom lägges pä ett parti som inte när av väljarna har inte samma värdesom den röst som lägges pä ett parti som överskrider detta procenttal. Partierunder blir nämligen helt orepresenterade i . Tröskeleffektenav denna spärt blir att ett parti av väljarna blir helt utanriksdagsrepresentation medan ett parti för 14 mandat, Idet senaste riksdagsvalet deltog mer än 5 160 000 väljare. Det innebär att ettparti skulle kunna samla över 200 000 väljare utan att för den skull bli representerat iriksdagen, beroende på att man inle uppnår av väljarna. Om flerapartier närmar sig men inte när detla tal skulle det kunna innebäraatt flera hundra tusen väljare blir orepresenterade. Detta är en orimligbestämmelse som måste bort. Ju förr dess bättre. Vänsterpartietkommunisterna har krävt slopande av 4-procentsspärren, De övriga partiernaville inte ens rubba på denna orimliga spärr när förslaget till ny grundlagantogs. Tyvärr visar de heller inte nu nägon benägenhet alt ändra ståndpunkt. Detär något av ödets ironi att det parti - - som hårdast drev kravetom 4-procentsspärren , nu för egen del hamnat snubblandenära den gräns man ville sätta mot andra partier. Detkan för övrigt noteras att ett av de partier som dä ville stängaute med denna spärr, nämligen kds, nu tydligen undersöker möjligheterna attmanipulera sig förbi spärren genom att utnyttja den av vpk påtalade svagheten ilagen att partiers namn inte är skyddade. Viden tidigare riksdagsbehandling av vpk-kravet om slopande av 4-procentsspärrenantyddes från socialdemokratiskt häll att just denna höga gräns var ettresultat av en kompromiss i grundlagsarbetet , Man måste dåfråga sig om kompromissen skall bestå i all framtid. Frågan har varit uppe tillupprepade behandlingar.