prot · FX09113 · 1974-12-31 00:00:00 — HerrWijkman ger uttryck för sin indignation över en sådan omständighet som att enmänniska, som har bott i ett eget hem, under en övergångstid blir tvingad attbo i en hyreslägenhet i väntan på ett nytt eget hem och överalt en tjänstemanblir erbjuden åtta olika platser men säger alt "ingen passar mig".Jag tror att borde välja andra exempel för sin indignation - dåskulle det förmodligen vara litet lättare att respektera den. HerrGUSTAVSSON i (c): Det är rättintressant att lyssna till , särskilt för den som kommer frånett avflyttningstän, där det till 78 fram varit en ständig folkminskning. - om jag inte uppfattadehonom fel - att det i inte ser ut att bli större befolkningsökning än30 000 personer . Han jämförde därvid med de prognoser somgjordes upp . Jag måste fråga; Trodde verkligenpå de prognoserna? Och reflekterade Ni aldrig över vilka konsekvenser de i säfall skulle ha medfört för andra delar av landet? Delgår inte att komma ifrån sambandet mellan en stark koncentration tillStockholmsområdet och de svårigheter som uppstår ute i landet. Jag har hörtmoderater ute i landet, bl, a. i mitt eget län, tala om värdet avlokaliseringspolitiken. Skall vi ha en regionalpolitik som gör det möjligt förolika delar av landet att utvecklas, måste det innebära en viss slagnation istorstadsområdena, även i . Härsägs alt det behövs 40 000 nya jobb i denna region . Om man gårut till de olika länsstyrelserna och hör efter vilka problem de har när dejobbar med länsplanerna, så skall man finna att 40 000 är en liten siffra. Jagtycker inte att det som inträffat i denna region innebär någon större dramatik.Det är i stället faktiskt så att börjar komma i balans,något som också innebär att man får bättre balans ute i landet. Vadär det som säger att de statliga verken absolut skall ligga i ? Denstatliga verksamheten omfattar hela landet, och de beslut som fattas i det härhuset skall väl syfta till att gagna hela landet. Jag har aldrig tillhört demsom trott att och övriga storstadsregioners utveckling pä1960-talet var någonting ödesbestämt, utan jag trodde att denna utveckling gickatt bryta och att det var nödvändigt att göra det. Jag är därför mycketförvånad över det resonemang som här för. Om man vill ha en balansmellan de olika delarna av landet, kan man inte föra ett sådant resonemang. Ang.utflyttningen av statliga verk från Jag vill börja med i och säga att det finns ettmellanting mellan en förväntad befolkningsökning på 300 000personer och ett verkligt utfall pä ungefär 30 000 personer. Jag tror inte attherr haft tillfälle alt studera den här regionens speciella problem,men de som gjort det inser att ett län med en befolkning på 1,5 miljonerinvånare, som ökar bara med det normala födelseöverskottet, ett län somsamtidigt har en mycket sned åldersfördelning - vi har i denna region en mycketstor andel åldringar - får problem med skatteunderiaget och i många andraavseenden. Jaghar aldrig tillhört dem som ansett alt borde expandera och breda utsig som en stor blaffa och dra åt sig sysselsättningstillfallen och människorfrån en stor del av . Men del finns alltså ett mellanting mellanen mycket hög nivå och en mycket låg, otillräcklig nivå. Det är dendiskussionen jag för, - ingenting annat! Det är alltså dendramatiska nedskärningen av prognoserna som gör att Nr 113 samtliga planerare i den här regionen funderar över - så det knakar - Tisdaeenden "" " ' framtiden skall få debet ochkredit att gå ihop och hur man '" '""" lösa problemen med sysselsättningen. bagatelliserar behovet av 40 000 nya jobb. Ang. utflyttningenemellertid gjort myckel noggranna prognoser och gäll ut till kommuner av statliga verk från och statliga verk och frågat: Hur myckel kommer ni i erarespektive förvaltningar alt öka sysselsättningen i den härregionen? gäll ut till näringslivetoch försökt få fram bedömningar. Jag är medveten om att detta kan svänga, mensom det ser ut får man kanske fram av de här jobben, resten ärett glapp som skall täckas, och redan nu har vi stor tjänstemannaarbetslöshet. Jagvore väl, , en utomordentligt dålig representant i förden här regionen om jag inte tog upp dessa problem utan enbart talade om Växjösproblem. Del är rikligt att vi skall ha regional balans, men jag har hela tidensagt att jag inte tror på den här utflytlningen som ett verksamt medel för attge Växjöregionen och andra regioner en verkligt stabil grund att stå på.Utfiyttningen kan innebära plus i kanten för vissa delar av landet, del skallinte förnekas. Men att detta totaliter skulle vara en framsynt regionalpolitikhar jag svårt att inse. Min nästa fråga är hurmycket mer vill flytta ut. Det finns ju fortfarande en del verkoch myndigheter kvar här, om nu detta är en patentmedicin - ett Columbi ägg -för dessa problems lösning. Jag visade inte någon indignation, herr statsråd,när jag talade om SPN och att anvisningarna i många fall drabbat samma person.Jag bara upplyste statsrådet om hur det låg till, för av statsrådets inläggframgick att statsrådet trodde att detta hade gällt så många personer. Det varalltså ett antal anvisningar och de som fått 7-8 anvisningar har sannolikt iflertalet fall tagit ett av de anvisade jobben. Del tycker jag verkar rimligtatt anta. Siffrorna visar bara balansen, 700 som har fått jobb kontra 2 500 somstår i kö, och hur svårt SPN kommer att få det. Delta är ett problem som vitillsammans, även vi som motsatte oss utlokaliseringen, självfallet måste försökaklara. Vi skall försöka uppfylla det löfte som statsmakterna gav alt irimligaste män ge dem möjlighet att stanna som inte vill flytta med. Tillsist, herr statsråd: borde vara överens på någon punkt. Jag håller medstatsrådet i fråga om lokalerna. Jag har bara litet svårt att acceptera att delskulle bli 100 procents fördyring om lokalerna byggs i jämfört medövriga delar av landet. Sä stora skillnader har jag aldrig hört talas om förut.Alt det är skillnad är jag väl medveten om. HerrGUSTAVSSON i (c): alt födelseöverskottet i regionen inte är tillräckligt utan all del måste ske en inflyttning från 80 andra områden. Tror inte att det dåblir problem i andra områden om inte dessaområden ens får behålla sitt födelseöverskott, områden som redan har drabbatshårt av en folkflyttning? Jag har inte bagatelliserat behovet av 40 000 jobbutan jag har ställt dem i relation till hur del ser ut i andra delar av landet. Tillslut vill jag fråga: Vilken målsättning har och moderatasamlingspartiet när det gäller regionalpolitiken? HerrWUKMAN (m): Jag skall fatta mig mycket kort. Det är inte så att folk plötsligt ulanorsak har slutat flytta in till . Orsaken är naturiigtvis attsysselsättningen har stagnerat mycket kraftigt. Grundproblemet för mig är intehur många invånare som finns här utan att de som finns här och de som växer upphär - alltså de som utgör födelseöverskottet - skall fä jobb.Del är vad problemet i första hand gäller. Att vi därutöver har en starksnedbelastning i åldersfördelningen är ytterligare ett problem. Jag har intetotalsiffran för befolkningsutvecklingen för landet som helheti huvudet. Men den här regionen har ett större nettoutflöde av folk iaktiv ålder än övriga landet, vilket skapar problem, Utlokaliseringen av 10 000tjäns-lemannajobb, speciellt i ett läge där ijänstemannaarbetslösheten har enständigt stigande kurva, lägger naturiigtvis ytterligare problem på dentidigare bördan. Förlåt mig, jag tror inte tiden räcker till. Vi skall inte besvärakammaren med en principdeklaration om mitt partis inställning tillregionalpolitiken. Vi lämnade en partimoiion till årets riksdag där del slårmyckel om detta. Del går inte alt lösa problemen med en utflytlning av statligaverk. Det krävs en mångfald åtgärder, det är medveten om. Ominstruktionerför mötesverksamhet vid militära förband Överiäggningenvar härmed slutad. § 6 Ominstruktioner för mötesverksamhet vid militära förband Herrförsvarsministern erhöll ordet för att besvara i (c) framställda interpellation, nr 114, och anförde; i har frågat mig om jag är beredd alt medverka tillatt klara instruktioner ges i fråga om mötesverksamhel vid militära förband. Efterönskemål från bl. a. de politiska ungdomsförbunden och den värnpliktigaarbetsgruppen utfärdade jag i är bestämmelser om bl. a,mötesverksamhel vid militära förband. Enligt dessa bestämmelser skall lokaltillhandahållas i omedelbar när-hel av förbandet. Lokal fårockså upplåtas inom förbandet i den mån Nr 113 så kan ske med hänsyn till arbets- och lokalförhållanden. Tisdaeenden "" annan som denne utser anvisar lokal. Tankenbakom bestämmelserna är att det lämpligaste lokalalternativet skallkunna väljas från fall till fall. Det avgörande skall inte vara om Om instruktionerför lokalen ligger inom eller utom förbandet, utan om den uppfyller kravenmötesverksamhet pä rimligt gångavstånd och i övrigt är lämplig med hänsyntill de lokala vid militära föi-band förutsättningarna. Del innebär inte attlokal i första hand skall anvisas utanför förbandet. Debestämmelser som utfärdats om mötesverksamhet, spridning av skrifter,affischering m. m. gäller på försök. Om avsikten med bestämmelserna, och somhär relaterats vad gäller mötesverksamhel, inte förverkligas kommerbestämmelserna att ändras. HerrBJÖRK i (c); Jag ber förstalt få tacka statsrådet för ett snabbt svar. Mininterpellation var föranledd av den debatt som har uppstått efter det attförsvarsministern förklarat sig beredd all på försök genomföra viss mötesverksamhet.Detta skedde efter önskemål från de politiska ungdomsförbunden samt efter kravsom framfördes vid värnpliktskonferensen. Motivet var enligt försvarsministernalt man skulle ge de möjlighet alt på ettvanligt demokratiskt sätt ta upp den debatt som vissa grupper underanonymitetens täckmantel bedriver på förbanden. Detsom sedan hände var att överbefälhavaren i ett handbrev till förbandschefernasade att "det är min bestämda uppfattning alt lokalupp-lätelse inom förbandeninte skall ske". Man har t. o. m. gått så långt alt därest man inte kanfinna en lokal i närheten av förbandet, skall delta förhållande anmälas tillförsvarsgrenschefen så att centrala åtgärder kan vidtas. Jagär medveten om att en del är tveksamma till denna mötesverksamhet. Det ärdärför viktigt att slå fast att del inte får bli något motsatsförhållandemellan de värnpliktigas krav på medinfiytande och den anställda personalensberättigade krav pä ökad hänsyn till deras speciella arbetsförhållanden. Delfinns en risk att de bestämmelser som tillämpas och som innebär att man intesläpper in de politiska ungdomsförbunden på förbanden gynnar de grupper som utei samhället inte har någon som helst förankring. Jag tror nämligen inte kan vara emot den form av propaganda som dessa grupper bedriver ochsamtidigt ställa de politiska ungdomsförbunden utanför kasernområdet. Ettsådant förhållande tror jag missgynnar de ungdomsförbund som vill föra ensaklig debatt. Jag tror också att vi harett extra stort ansvar här, eftersom den allmänna rösträttsåldern snartkommer att sänkas ytterligare ett antal årsklasser. Därför bör det också liggai samhällets intresse att stimulera en politisk debatt bland just de häråldersgrupperna. 82 I interpellationen har jag framhållit att dennareform inte får bli en Tyvärr hardet kanske blivit så genom de begränsningar som skett pä grund av deanvisningar som utfärdats. Man frågar sig naturiigtvis, med den utformning sombestämmelserna nu fått, vad det egentligen är som är försöksverksamhet. Delenda nya man kan finna är att försvaret bekostar lokalhyran. Jag tyckerdessutom alt det är konstigt att man kan urvattna en reform på detta sätt,trots att försvarsministern verkar ha haft en klart positiv inställning tilldessa frågor. Jag vill därför slutligen fråga försvarsministern: Vad är det egentligen som är nytt i den härverksamheten, med den utformning som den nu har fått ute pä förbanden? Anser försvarsministern att de anvisningar somförbandscheferna har fått till fullo överensstämmer med den uppfattning somförsvarsministern har i den här frågan? Ominstruktionerför mötesverksamhet vid militära förband Självfallet skall de bestämmelser gälla som är utfärdade. Även omöverbefälhavaren skulle ha en annan mening - den må vara bestämd eller inte -skall de utfärdade bestämmelserna tillämpas. Överbefälhavaren har väl för sindel funnit att det skulle vara lämpligt att börja på ett vad han vill anseförsiktigt sätt och undvika att få in verksamheten innanför kaserngrindarna. Nuhar det emellertid i många fall visat sig att de värnpliktiga föredragit attanvända en lokal utanför förbandet. Ofta finns det soldalhem som ligger ianslutning till regementet - men alltså inte innanför kaserngrindarna - därman kan erbjuda bättre lokaler än dem som kan ställas till förfogande inomkasernområdet och som ibland kan bestå av t. ex. en lektionssal uppe på vinden. Jagbetonar alltså att vad som är viktigt här är att de värnpliktiga som ärpolitiskt intresserade skall ha möjlighet att ordna möten och kostnadsfritt fåtillgång till lokal härför. Bestämmelserna är självfallet mycket diskuterade.Jag vet att det finns en hel del militär personal som frågar sig: Hur kommerdelta att gä? Men jag liksom de politiska ungdomsförbunden har den bestämdameningen att vi bör, av mänga skäl, se till att de värnpliktiga kan föra enpolitisk debatt då de är tvingade alt vistas pä annan ort änhemorten. gäller det bara att de politiska ungdomsförbunden och inte minstde som är representerade här i verkligen ser till att man utnyttjardenna möjlighet att bedriva sådan mötesverksamhel som tydligen både och jag önskar skall komma till stånd. Iövrigt har jag inte någon kommentar att göra. Vi har utfärdat bestämmelsernapå försök för att utröna hur sådan här verksamhet uppfattas. Bestämmelsernahar därigenom inte fått den tvingande karaktär som definitivt utfärdadebestämmelser skulle ha fått. Jag tycker inte det är något fel att stå öppen försådana här försök om det finns anledning att misstänka att ifrågavarandemötesverksamhet inte skulle fungera på ett riktigt sätt. Jag är emellertidövertygad om att det kommer att bli Nr 113 ett positivt resultat av den, och vi får väl anledning alt följa uppdel Skullede här bestämmelserna inte leda till del avsedda resultatet får vi ju,som jag har sagt i mitt svar, återkomma till frågan. mötesverksamhet HerrBJÖRK i (c); vid militära förband Herr talman! Jag delarförsvarsministerns åsikt att det vid många förband finns lokaler utanför demilitära områdena som är både bättre och trivsammare än lokalerna innanförgrindarna. Det harjagju också påpekat i min interpellation. Samtidigtvill jag tolka vad försvarsministern nu har anfört så att han är beredd attompröva ifrågavarande bestämmelser om de inte får ett positivt utfall. Vi fårväl hoppas att de politiska ungdomsförbunden försöker utnyttja de möjlighetersom nu finns. Överläggningenvar härmed slutad. §7 Föredrogs, men bordlades åter justitieutskottets betänkanden nr 21, 24, 25och 27-29. §8 Interpellation nr 148 ang. inskränkningar i SJ:s verksamhet inom Kronobergslän Ordetlämnades på begäran till i (c), som yttrade; har genom irafikdistrikt den 29 oktober 1974för kännedom meddelat sju kommuner i att verket har för avsiktall med giltighet fr. o. m. företa avsevärda trafikförändringarvid 16 stationer. Innebörden i dessa förändringarärbl. a. attvagnslast-och/eller styckegodstrafiken läggs ned. De stationer som berörs ärGrimslöv och Lidnäs i kommun. Tjugosjö i kommun, iLjungby kommun, , och i kommun, ,, och i kommun, och i Åsedakommun samt Diö, och i Älmhulls kommun. Beslutetom nedläggningarna har inte föregåtts av överiäggningar med vare siglänsstyrelsen, vederbörande kommun eller de anställda. Med hänsyn till debetydande negativa konsekvenser som blir följden såväl för befolkning ochnäringsliv som för de personer som är sysselsatta vid stationerna måste delbetraktas som ett minimikrav all SJ i god lid informerar parterna och ger dessamöjligheter att inkomma med synpunkter. Enligtmin mening måste målsättningen vara att så långt möjligt bi behålla stationerna. Det finns anledning erinra om att trafikutskottet un- 84 der framhöll alt järnvägarna även iframtiden måste spela en betydande roll för bådegods- och persontransporter. anslöt sig till denna uppfattning. godkända betänkandet från trafikutskottet underströks vidare attuppkommande frågor om nedläggningar av järnvägar och indragningar av stationerbör ses i ett mera långsiktigt perspektiv. Del borde få ankomma pä dentrafikpolitiska utredningen att lägga fram förslag angående järnvägarnasframlida roll. Medhänvisning till det anförda anhåller jag om kammarens medgivande alt till herrkommunikationsministern ställa följande frågor: uppmärksammat att SJ utan att överiägga med ,vederbörande kommuner eller berörd personal beslutat genomgripandeinskränkningar i verksamheten vid 16 stationer i ? ifrågavarande åtgärder vara i överensstämmelse med de intentionersom gav ullryck ät? att åtgärderna föregriper förestående ställningstaganden till denregionala trafikplaneringen? § 9 Interpellationnr 149 om förbud mot amatörboxning Ordet lämnades på begärantill (), somyttrade: När genom alt antaga propositionen 118 beslöt att denprofessionella boxningen skulle förbjudas skedde detta av tre skäl; demedicinska skadeverkningarna, boxningens förråande inverkan på publiken och deosunda ekonomiska intressen som ansågs göra sig gällande inom yrkesboxningen.Propositionen utgick från att den ogynnsamma inverkan boxning har på publiken ilika grad gällde amatör- och proffsboxning. I fråga om de medicinskaskadeverkningarna fastslogs i regeringsförslaget att dessa är"allvarligare än man tidigare haft anledning räkna med". Skadornainom yrkesboxningen bedömdes vara svårare än inom amatörboxningen, men om densenare uttalades att den "från medicinsk synpunkt kan godtassom sportgren i sin nuvarande form". Amatörboxningenfick något som kan liknas vid en villkorlig frigiv- ning. Villkoren bestod av sexton punkter, utformade av en nordisk medi cinsk expertkommitté. Kommittén liksom den medicinska expertis som kom till tals i remissbehandlingen framhöll alt "samtliga föreskrifter är betydelsefulla och att del bör vara ett minimikrav att de till fullo genom förs för att boxningen skall kunna tillåtas". Departementschefen för klarade sig kunna underiäta att "f n." lägga fram förslag om förbud mot amalörboxning under förutsättning att de nämnda säkerhetsföre skrifterna följdes. Han tillade att "denna ståndpunkt bör dock omprövas om den nämnda förutsättningen inte uppfylls ". Detkan nu klart konstateras att amatörboxningen i vårt land inte på något somhelst avgörande sätt förändrats . De uppställdasäkerhetsföreskrifterna har i stort sett icke respekterats. Punkten 2 stadgaratt del bör vara minst en veckas uppehåll mellan varje match. Del kandokumenteras att boxare tävlat i samma vecka och att boxare t. o.m. boxats två matcher . Dettorde icke förekomma att boxare - enligt punkt 10 - avslängs"efter mångahårda slag". Ej heller att boxare som "deltagit i ett stort antalhårda matcher (även under träning)" avslängs från allt vidare deltagande ilävlingsboxning (punkt 12). Ringgolvet har veterligen inte förändrats och så ejheller boxhandskarna eller boxningshjälmen (punkterna 13, 14 och 15). Detmåhända allvarligaste avsteget från iakttagandet av de säkerhetsföreskriftersom enligt regeringsförslagel skulle utgöra förutsättningen föramatörboxningens tillåtlighet gäller punkten 1: "Den nedre åldersgränsenför tävlande bör höjas till för amatörer." Denna bestämmelsehar direkt saboterats av , som initierat s. k. knatteboxningarmed deltagande av pojkar . För att kringgå bestämmelsenkallar man matcherna mellan dessa småpojkar uppvisningsmatcher. Nuförhåller det sig dock ovedersägligen så att hjärnan inte reagerar annorlundaför slag mot huvudet för att slagväxlingen kallas uppvisning i stället förtävling - samma synpunkt skall givetvis läggas pä slagväxling under träning.Alt detta också varit departementschefens mening framgår klart av flerauttalanden i propositionen. Detframgår som helt obestridligt att de förutsättningar som föreliggerenligt propositionen 1969 skulle inom regeringen aktualisera frågan omförbud mot amatörboxning. Ytterligareett par synpunkter skall anföras som motiv för att förbudet mot yrkesboxningockså bör omfatta amatörversionen. Det främsta skälet för förbud mot denprofessionella boxningen var de medicinska skadeverkningarna. Det vill synassom om den medicinska expertisen i själva verket är relativt enig omuppfattningen att amatörboxningen är väl så farlig som yrkesboxningen. Del ärinte slagens hårdhetsgrad som är avgörande för skadefrekvensen eller skadansmer eller mindre allvarliga karaktär. Antalet slag - även relativt lättaresådana - spelar en större roll. Att amatörboxare gemenligen boxas betydligtoftare än yrkesboxare kan inte med fog bestridas av någon. Amatörboxarenshjärna utsattes sålunda för större skaderisker än yrkesboxarens. (Detta betydergivetvis också att förbud mot proffsboxning är alt inskrida på ett alltför sentstadium eftersom yrkesboxaren börjat sin karriär som amatör). Dennabedömning kommer till uttryck i flera av remissvaren på departementspromemorian1969. Uppfattningen framföres också i en redaktionell artikel i den engelskatidskriften (10.11.1973), betraktad som världens mest anseddaläkartidning. Det framstår därför som en logisk oformlighel och enintellektuell fadäs att proffsboxningen är förbjuden under det attamatörboxningen understöds med statliga medel. Detkanske främsta kriteriet pä en god lagstiftning är otvivelaktigt att sammahandling, oavsett av vem den utföres, bedöms lika i rättsligt avseende. Denlagstiftning vi nu har i fråga om boxning tillgodoser inte detta elementärakrav. Om en yrkesboxare, eller en f d. sådan, mättar slag i en boxningsring moten motståndare förskyller han därigenom straff - böter eller fängelse. Om enamalörboxare gör exakt detsamma uppmuntras han genom stöd av skattemedel. Dennaskillnad i den rättsliga bedömningen framstår som direkt anstöllig. Boxningens tillskyndareuppger sig arbeta för alt den s. k. knock-outen - den ene matchdellagarens försättande i medvetslösttillstånd helt inom reglernas ram - skall försvinna (de erkänner dockmotvilligt att det är knock-outerna som drar publik till boxningsgalorna).Vissa medicinska experter har förordat att amalörboxningen skall tillåtasendast under förutsättning att slag mot huvudet förbjudes i reglerna. Dettaskulle tillgodose boxningsledarnas uttryckta önskemål om eliminering avknock-outslagen utan att del väsentliga för boxningsutövningen i övrigt skullepåverkas eller förändras. Synpunkten har ett särskilt intresse på grund av delförhållandel att kulturutskott i sitt betänkande nr 1974 synesuttala sympatier för en dylik förändring av boxningsreglerna - utskottets talesman vid debatten i kammaren den 30oktober 1974 uraktlåt dock att trots upprepade förfrågningar ge till kännanågon mening på denna punkt. Medåberopande av det anförda hemställer jag om tillstånd all till herrjustitieministern framställa följande frågor: Anser statsrådet att förutsättningar för enomprövning av frågan om förbud mot amatörboxning nu föreligger i enlighet medvad som uttalades i propositionen 1969? Om det är riktigt, som den medicinska expertisenkonstaterat, att amatörboxning medicinskt sett är fariigare än yrkesboxning,kan det då försvaras alt den förra alltjämt är tillåten? Bör samma handling, oavsett av vem den utföres,bedömas lika av rättsordningen? Vill statsrådet verka för att - om amatörboxningenalltjämt skall vara tillåten - den förutsättningen för dess tillåtlighetinföres att slag mot huvudet förklaras regelvidriga? Denna anhållan bordlades. § 10 Anmäldes ochbordlades Kungl. Maj:ls skrivelse och propositioner Nr131 med redogörelse för verksamheten inom underår 1973 Nr 156 med förslag omsänkning av sjömansskatten, m. m. Nr159 med förslag om ändrade regler för räntor enligt uppbördsförordningen(1953:272), m. m. Nr160 angående föriängd tillämpning av allmänna prisregleringslagen (1956:236)