prot · FX0967 · 1974-12-31 00:00:00 — Borde inte vi här i , som i så många andra sammanhang protesteratmot misshandel, tortyr och annan förnedrande behandUng och engagerat oss för enmänskligare behandling av krigsfångar, vara de första att i varje fallluiderlåta att utbilda våra officerare tiU att medverka i sådan här verksamhet? Kanske för det för långt att i den härdebatten börja ifrågasätta det meningsfulla i utbUdning; det finns ju de somanser att man inte skall tolerera någon militär utbildning alls. Detta är ett moment i utbUdningen det har jag medgivit som kräver stor varsamhet och naturligtvis också omsorg om eleverna. Men såvittjag kan se av bestämmelserna finns det där också garantier för att Nr 67 man skaU undvika onödig hårdhet idetta sammanhang. Torsdaeen den *' S'* fredens vardag skall kunna lära ut någonting om den 25 aprU1974 situation som man kan komma i i detråa och brutala kriget. Om åtgärder mot överiäggningen var härmed slutad. spekulationsverksamhetmom bostads- g 5 Qj åtgärdermot spekulationsverksamhet inom bostadssektom Herr bostadsministern ordet för att besvara i (s) i kammarens protokollför intagna fråga, nr 152, och anförde: i har frågat om jag ärberedd att låta undersöka den verksamhet som bedrivs av vissa privata företaginom bostadssektorn och vars enda syfte enligt tycks vara attspekulera i snabba ekonomiska vinster på bostadskonsumenternas bekostnad. Det är allmänt bekant att både fastighetsmarknad ochbostadsmarknad företer vissa osunda inslag, som det bör vara samhälletsuppgift att komma tiU rätta med. Jag avser härvid olika former av spekulationshandelmed saneringsmogna fastigheter samt åtgärder i anslutning tUl ombyggnad ochsanering som medför oskäligt höga kostnader för de boende. Regeringen har sinuppmärksamhet riktad på dessa företeelser samt överväger olika möjligheter attråda bot på missförhållandena. Avsikten är att om möjligt lägga fram förslagtiU åtgärder i detta syfte i den proposition om reformer av bostadspolitikensom regeringen planerar att förelägga . HerrJOHANSSONiMalmö(s): Först och främst vill jag framföra ett tack tillbostadsministern för det positiva svar han lämnat på min fråga.Bostadsministern säger i sitt svar att regeringen redan i en proposition tillhösten kommer att lägga fram förslag, syftande tUl att stoppa den osundaekonomiska spekulation som i viss utsträckning tycks förekomma påbostadsmarknaden. Det är ett för många bostadskonsumenter mycket glädjandebesked som bostadsministern lämnat. Gemensamt för den här typen av privata spekulationsföretagär att det oftast rör sig om en- eller tvåpersonsföretag och att de på några fåår skaffat sig ett betydande innehav av fastigheter 1 massmedia harpresenterats ett enmansföretag som , från noll och utannågon tidigare känd förmögenhet, förvärvat fastigheter taxerade till mer än 150miljoner kronor I ett enda köp uppgick köpeskiUingen tiU 80 mUjoner kronor Dettyder på att branschen är ganska lukrativ. De här företagen och förvaltningsbolagen köper och säljerfastigheter också sinsemeUan. Ett stort företag i branschen köpte, enligt en tidningsuppgift , en fastighet för och sålde denna fastighet för . Dagsförtjänsten var alltså hade samma fastighet köpts av ett liknande företag för något 14 Naturligtvis blir det hyresgästerna som tUl sist får betala det här Enligt min mening har de företag som berörts i frågan intenågot existensberättigande. De äger och förvaltar hus uteslutande för attförtjäna pengar så snabbt som möjligt på bostadskonsumenternas bekostnad. Detär inte i överensstämmelse med en socialt inriktad bostadspoUtik. Jag är därförtillfredsställd med att man från regeringens sida uppmärksammat den härproblematiken. Överläggningen var härmed slutad. § 6 Ang. genomförandet av invandramndervisning den 25 aprU 1974 Ang. genomförandet av invandrarundervisning Fm statsrådet erhöU ordet för att besvara herrSivert i (s) i kammarens protokoU för den 16 aprU intagnafråga, nr 148, och anförde; i har frågatmig om jag anser att de anvisningar om samarbete och om avtal meUan företag ochfackförening vid genomförande av invandrarundervisning, som imikesministernuttalat i sin föredragning av propositionen 1973, blir föUda omarbetsgivarparten ensidigt fastställer tidpunkt för invandrares ledighet ochför den ordning i vilken anställda invandrare skall få delta i undervisningen. Huvudregeln i lagen (1972:650) om rätt tiU ledighet ochlön vid deltagande i svenskundervisning för invandrare är att undervisningenskaU meddelas arbetstagaren under ordinarie arbetstid med bibehållen lön.Arbetstagare, som börjat sin första anställning här i landet före den 1 januari1973, skaU av arbetsgivaren beredas möjlighet till ledighet för att påbörjaundervisningen före utgången av . Genom kollektivavtal eller, i vissaundantagsfaU, avtal meUan arbetsgivaren och arbetstagaren kan emellertid bl. a.rätten tUl ledighet under ordinarie arbetstid begränsas samt ledighetensförläggning fram tiU närmare bestämmas. Utöver nämnda regler fann dåvarande inrikesministern intelämpligt att ange någon närmare ordning för de äldre invandrarnas rätt ochmöjlighet att delta i undervisningen. Enligt hans mening borde parterna fåmöjlighet att på varje arbetsplats själva planera utbUdningen och komma överensom lämplig förläggning av ledigheten. Han framhöll vidare vikten av samrådmellan parterna och man skall få en jämnelevtillströmning och en effektiv undervisning. Av såväl lagens text som dess förarbeten framgår såledesatt ett aktivt samarbete mellan arbetsgivaren, arbetstagaren och deimesfackliga organisation utgör en mycket viktig del av lagens konstruktion. Ipropositionen 1974, vilken godtagits av , har jag självockså framhållit nödvändigheten av samverkan och samarbete meUan parterna föratt denna lagstiftning, som omöjligen kan göras likformigt tillämpUg över helaarbetsmarknaden, skall fungera praktiskt. Mot bakgrund av det anförda blir följaktligen mitt svaratt det beskrivna handlingssättet inte kan anses svara mot lagstiftarens klartuttalade förutsättning av samarbete och samverkan meUan parterna. den 25 aprU 1974 Ang. genomförandet av invandrarundervisning HerrSIVERT i (s): Jag ber att få tacka för svaret. Vid en av de största biltillverkarnas verkstäder iStockholmstrakten har vi haft mycket allvarliga problem medinvandrarundervisningen. Vi har genom ABF fått 800 invandrare anmälda tUl denav organisationen anordnade undervisningen. Företaget godtar inte detta utanavgör nu ensidigt hur många som skall få del av undervisningen, och manförsöker också ensidigt besluta hur utbUdningen skall genomföras och genomvUken bildningsorganisation detta skall ske. Dessutom underkänner man deanställdas anmälan till ABF. Företaget omintetgör genom sitt handlande densamverkan studieförbund-fackförening-berörd medlem som det talas om 1propositionerna 1972:100 och 1973:43. Handlandet strider mot lagens anda ochdessutom mot föreskrifterna för statsbidrag tUl det fria och frivilligafolkbildningsarbetet. 1 invandrarundervisningen har vi fått uppleva mångamärkliga turer. Arbetsgivarna och företrädare för de borgerliga partierna har iolika sammanhang ridit omkring pä sin käpphäst, nämligen att det skall finnasett fritt val meUan de olika studieförbunden. Ritten på denna käpphäst har nuslutat med att man sitter grensle över den höga moralens kadaver Jag frågarstatsrådet, om en tänkbar åtgärd med anledning av det inträffade inte vore attskolöverstyrelsen endast godkänner statsbidrag tUl den lagstadgade undervisningpå betald tid som äger rum, om genomförandet av undervisningen sker efteröverenskommelse mellan fackförening och företag samt i samarbete meUanfackförening och studieförbund i enlighet med vad inrikesministrarna anvisadenär fick lagförslaget. Med genomförande menar jag då överenskommelseom hur många åt gängen som skaU vara lediga för studier, om vUka som skall varalediga vid respektive tiUfäUe samt om studietakten. Den fråga som iStockholm nu kom in på rör och inte arbetsmarknadsdepartementet.Jag kan aUtså inte direkt svara på den. Jag vet emellertid attutbildningsdepartementet ser på dessa frågor med anledning av den uppmärksamhetsom saken har väckt, bl. a. i massmedia. i (s): Jag viU bara understryka vikten av attnågonting verkligen händer här. Jag har i min hand protestskrivelser från medlemmari MetaU som har anmält sig tUl ABF men av företaget bUvit hänvisade tiUutbildning organiserad av . Jag har tidigare i denna kammareframhållit att invandrarna inte får behandlas som några kolU. De får mte bUföremål för köpslagan meUan olika organisationer, utan man bör föUa riksdagensbeslut och anvisningar när det gäUer uppläggningen av. aktiviteter för dennagrupp människor. Överläggningen var härmed slutad. § 7Föredrogs och hänvisades motionen nr 1779 tUl socialförsäkringsut- Nr 67 skottet. § 8 Föredrogs och biföUs interpeUationsframstäUningen nr74. Nedansiljans tingsrätt, m. m. § 9 Nedansiljans tingsrätt, m. m. Föredrogs justitieutskottetsbetänkande nr 9 i anledning av Kungl. Maj:ts i propositionen 1974:1 gjordaframställning om anslag för /75 tUl Byggnadsarbeten fördomstolsväsendet jämte motion. Maj:t hade i propositionen1974:1 bUaga4 () under punkten 11:2 (s. 120 och 121)föreslagit att tUl Byggnadsarbeten för domstolsväsendet /75 anvisa ett investeringsanslag av . I detta sammanhang hade behandlatsmotionen 1974:966 av m. fl. (c, fp) vari hemställts att riksdagenhos Kungl. Maj:t begärde att beslutet om upphörande av Nedansiljans domsagaskulle upphävas. A. att beträffande Nedansiljans tingsrätt ianledning av motionen 1974:966 gav Kungl. Maj:t tiU känna vad utskottet anfört om nya rikflinjer för landets indelning i domsagor, m. m., B. att beträffande medelsberäkningen med bifalltiU proposi tionen i denna del tUl Byggnadsarbeten för domstolsväsendet för /75 anvisade ett investeringsanslag av 17 000 000 kro nor. Reservation hade avgivits av frökenMattson (s), herrar Larfors (s), i (s) och (), () samt herrar NUsson i (s) och i (vpk) som ansettatt utskottet under A bort hemställa, att beträffande Nedansiljans tingsrätt skulleavslå motionen 1974:966. Fröken (): betänkande nr 9 ärföranlett av en punkt i statsverkspropositionen, i vilken Kungl. Maj:t föreslårriksdagen att anvisa ett investeringsanslag på 17 mUjoner kronor för budgetåret1974/75. 1 betänkandet behandlas också en motion av m. fl. somrör Nedansiljans domsaga. Dagen efter det vi hade slutjusterat föreliggandebetänkande kunde vi i tidningarna läsa att vi återigen får ett lottningsärendei kammaren. Förmodligen är det alldeles riktigt. Förmodligen skall man ocksåbeklaga att vi får ytterligare en lottning, eftersom det ganska allmänt ansesatt lottningarna är skadliga för anseende. Men jag vill redan nu slåfast att detta ärende är mycket mer komplicerat än så och att detta 2 protokoll 19 74. Nr 6 7- 70 den 25 aprU 1974 Nedansiljans tingsrätt, m. m. ärendesbehandling också i andra avseenden än möjligheterna till lottning måhända ärskadUg för anseende. Om man läser utskottsmajoritetens betänkande får manknappast något intryck av att vi under diskussionerna i utskottet huvudsakligenhar uppehålUt oss vid Nedansiljans domsaga. Jag tror därför att det förkammarens protokoU kan vara värdefuUt att rekapitulera vad som har framkommit. Antalet mål vid Nedansiljans tingsrätt understigerklart riksgenomsnittet och den norm på 300 mål som har satts. När man börjadediskutera en förändring av domkretsindelningen var man ganska överens om attNedansiljans tingsrätt i längden inte kunde bestå. Vid remissförfarandet sadet. o. m. representanter för kommuner i Nedansiljans domsaga att de ansåg attdomsagan inte kunde bestå. Tingsrätten har också i underremiss svaratatt man är helt medveten om att den inte kunde bestå på . Därföraccepterade man i princip att domsagokansUet drogs in. Med anledning av dessa och andra remissyttranden bestämdeKungl. Maj:t, som har fått fullmakt att se över och bedöma den nyadomkretsindelningen, att tingsrätten skuUe dras m den . Nuförhåller det sig emellertid så det har påpekats från många håll attfastighetsförhållandena i de kommuner i NedansiUan som berörs , Leksandoch är synnerligen kompUcerade. Något drastiskt men jag tror mycketiUustrativt har någon sagt, att man inte kan vända en räfsa på en jordbit utanatt komma över från en fastighet till en annan. Därför har Kungl Maj:t beslutatatt tingsrätten skall bestå till 1977, så att man får en rimlig övergångstidför att klara av de mycket besvärliga fastighetsärendena. och hennes medmotionärer tar upp detta i sinmotion. Motionärema säger också att befolkningsutveckUngen börjat vända uppåt,något som inom parentes sagt icke är helt överens om; man räknardär med att befolkningen fram skall ha sjunkit tUl ungefär 10 900personer frän att ha varit 12 434. Det är egentligen en sak som endast mycketvagt tar upp, nämligen allmänna lokaliseringsaspekter. Annars talar fruHambraeus i motionen enbart för att NedansiUans tingsrätt skall bestå, och honyrkar att hos Kungl. Maj:t skaU begära att beslutet om attNedansUjans tingsrätt skall upphöra måtte upphävas. Jag viU betona för kammarenatt de diskussioner vi fört i utskottet nästan uteslutande har rörtNedansiljans tingsrätt. TiU ärendet är självfallet kopplat det anslag som harbegärts i huvudtiteln för en tillbyggnad av och förförberedelser av en del byggnadsärenden som enligt beräkningarna skulle varaklara när sammanslagningen med har ägt rum. Därför kom vi vidett preliminärt beslut med stor och betryggande majoritet fram till att vi varberedda att avstyrka motionen. beslöt att beslutet om indragning avLjusdals tingsrätt skulle omprövas, just därför att är ettregioncentrum och att det ur lokaliseringssynpunkt bedömdes som lämpUgt att hatingsrätten kvar. Till grundför det beslutet låg inte minst det förhållandet att inrikesministern givitvissa nya riktUnjer för hur man lokaliseringspolitiskt skall se påregioncentra. Vi ansåg inte att samma skäl förelåg för ett bibehållande avNedansiljans tingsrätt. Inom parentes kan jag också säga att beslutet omindragning av fattades med att togbeslutet om det var en s. k. paketlösning. Det betyder förden bygden betydligt mer än vad en indragning av NedansiUans tingsrätt skulleinnebära för där berörda områden. Avstånden i Malungsområdet är större, ochsvårigheterna att hålla kontakt med tingsrätter på andra håll är mycketbetydande. Rätteligen borde ha varit föremål för endiskussion i stället för att Nedansiljans tingsrätt nu är det Men då vUljag också framhålla att det är jag som svarar för den reservation som tar uppresonemanget om Nedansiljans tingsrätt, eftersom man när man läserutskottsmajoritetens betänkande inte får något besked om vad utskottsmajoritetenöver huvud taget viU göra med Nedansiljans tingsrätt. Man kan ställa sig frågan: Skall tingsrätten bestå? Är detdetta utskottsmajoriteten viU eller skaU den nedläggas såsom Kungl. Maj:t enUgtsitt urspmngUga förslag hade tänkt? På dessa frågor svarar utskottsmajoriteteningenting. Den har inte ens varit så bestämd i sin uppfattning att den haransett sig vUja ge någon vägledning, då den tar ställning tiU förslaget om ettinvesteringsanslag på 17 mUjoner kronor till Falu tingsrätt.Utskottsmajoriteten anför att en viss del av detta belopp skall innehållastills vidare, men det ges inte någon som helst anvisning om vadutskottsmajoriteten vill när det gäller tingsrättens fortbestånd. Det är att här framhålla att representanterna förDalarna och för de bygder som berörs av Nedansiljans tingsrätt har absolutingenting att hämta i utskottsmajoritetens betänkande, om de hyser sammauppfattning som , nämligen att tingsrätten skaU vara kvar. Detta bör påpekas, eftersom det som sagt knappast stårnågonting om Nedansiljans tingsrätt i utskottsmajoritetens betänkande.Utskottsmajoriteten för i stället ett långt, yvigt resonemang om delokaliseringspolitiska synpunkterna. Man talar om stora regionala avvikelser ifråga om service och sysselsättning samt om svårigheterna att upprätthåUa ennaturlig gemenskap människor emellan. Man kommer in på kära käpphäst,det decentraUserade samhället. Resonemanget utmynnar i en vädjan om attriksdagen skall fatta beslut om att hos KungL Maj:t begära en översyn av deriktUnjer som antog 1969 för landets indelning i domsagor. I sambanddärmed bör upprättas en plan över de domsagoregleringar som kan återstå attgenomföra med beaktande av de aUmänt principiella synpunkter som framförs ibetänkandet. Det utskottsmajoriteten inte säger men som vi har tagitupp i vår reservation är att en gång har delegerat tUl Kungl. Maj:tatt svara för en översyn av domkretsindelningen. Denna översyn har enligt vårmening skett med den varsamhet som bör vara av nöden. Vad innebär däutskottsmajoritetens begäran? Såvitt vi reservanter kan förstå innebär de factodess begäran i klartext det kommer inte fram direkt i skrivningen och inte ide att-satser som avslutar utskottsbetänkandet -att man såsom enmisstroendeförklaring mot de överväganden som gjorts Nedansiljans tingsrätt, m. m. Nr 67 i och avjustitieministern viU att skaU T dp den återta den delegering avbeslutanderätten som gavs 1969. ?5 1 1974 hade annan åsikt änKungl. Maj:t när vi tog stäUning -------------- ---- tUl tingsrätts ifrågasatta indragning. Men då sade utskottet Nedansiljanstings- ingenting om att man var beredd att ta tiUbaka den delegering som ratt, m. m. gjort. Man förutsatte istäUet att domkretsindelningen även i fortsättningenskulle övervägas av Kungl. Jag tycker att det hade varit hederligt mot omutskottet hade klart sagt ut vad majoritetsbetänkandet innebär, och därför harvi reservanter velat fullt tydUgt ange att vi inte heller vUl återtadelegeringen av beslutanderätten. Vårt yrkande om avslag på motionen ombibehållande av NedansiUans tingsrätt är, det viU jag framhåUa, närmast enteknisk detalj. Ärendet rör sig inte längre om Nedansiljan. Det rör sig omhuruvida skall ta tillbaka en fullmakt som den en gång har givit. Maj:t uttalat att det finns anledning att låta tingsrätten beståfram till 1977 för att fastighetsärendena skall kunna slutbehandlas, och som enlogisk följd av delegationsbeslutet litar vi på att Kungl. Maj:t också ser tUlatt denna mycket svåra bit av innan tingsrätten upphör Därmed, herr talman, är jag inne på det kanskeegendomligaste i hela detta ärende. Som jag sade, har vi diskuterat medkommunalmännen i de berörda kommunerna, vi har hört lagmannen i NedansiUanstingsrätt, och vi har under alla de diskussioner i utskottet som föregåttslutjusteringen seriöst behandlat den ifrågavarande punkten istatsverkspropositionen och den motion som hänförts till behandling i sambandmed statsverkspropositionens bilaga 4. Enligt reservanternas åsikt är detdärför litet förvånande att det nya initiativinstitutet plötsligt och för osshögst överraskande har kommit tUl användning. För oss var det en helt ny tankeatt skulle hos begära en översyn vars resultatsedan skuUe föreläggas för ställningstagande. Dessa synpunkter hadeju icke förts fram tidigare. Jag är ingen grundlagsexpert, herr talman. längre fram i denna debatt att närmare beröra grundlagsaspekten. Men jagvet ändå så pass mycket som att detta nya initiativinstitut enligt kommentareroch förarbeten skaU användas med största varsamhet. Det talas också om att närett utskott använder sig av det, skall det vara en ganska stor enighet omdetta. Enigheten kring förevarande majoritetsbetänkande är sådan att ärendetkanske kommer att gå till lottning. Jag kan inte föreställa mig att någonbedömer det vara en stor och betryggande majoritet för ett initiativ. Tittar man på namnförteckningen under självautskottsbetänkandet, finner man att det väger jämt sju ledamöter har skrivit på majoritets betänkandet och sju svarar för reservationen. Det blev så därför att en ledamot, som sällade sig tiU utskottsmajoriteten med dess initiativrätt, inte var närvarande vid justeringen. Jag tror att det hade varit klokt, om , som jag hyser stor respekt för, hade tagit kontakt med partivännen innan detta utskottsbetänkande kom tUl. Formellt är det riktigt, men det är enUgt min mening ändå ganska tvivelaktigt. När 20 en gång i framtideninitiativinstitutet skall kommenteras, misstänker jag. herrtalman, att majoriteten bakom justitieutskottets betänkande 1974:9 kommer attframhållas som ett exempel på hur institutet icke skaU användas. Jag skaU nu fatta mig mycket kort och återkomma till detsom är det väsentliga i detta ärende. I vår reservation yrkas avslag påmotionen 966. Vi gör det därför att vi anser att Kungl. Maj:t liksom hittillsvarit faUet också i fortsättningen skall få behålla den delegering somriksdagen gav 1969. Vi anser att det är en så viktig fråga att den bör fådominera debatten Uksom den dominerar den majoritetshemställan som finns ijustitieutskottets betänkande nr 9. Jag ber därför, herr talman, att få yrka avslag påhemställan i betänkandet och i stället yrka bifall tiU reservationen. När detgäUer huvudärendet, Nedansiljans domsaga, viU jag tUlfoga att det är reservanterna,som behandlat ärendet seriöst. Läget är lika ovisst som tidigare efterutskottsmajoritetens betänkande. Nedansiljans tingsrätt, m. m. FruKRISTENSSON (m): Innan jag går in på att bemöta det somutskottets vice ordförande sade, skulle jag vUja komma med några allmännareflexioner beträffande det ärende som justitieutskottet behandlat i sittbetänkande nr 9. Jag tror inte att det är okänt för kammarens ledamöter attförsta lagutskottet när det tog ställning tiU reform om domkretsindelningenkände en viss tveksamhet i fråga om domstolskommitténs huvudtanke om värdet avde stora tingsrätterna. Jag påstår att denna tveksamhet inte bara omfattades avhögermän, centerpartister och folkpartister, utan även många socialdemokrater kändedå tveksamhet. När första lagutskottet tog ställning i det här ärendet, deltogjag själv i handläggningen, och jag vUl vitsorda att det fanns en allmänsträvan att fä till stånd en så bra lösning som möjligt; man borde inom ramenför Kungl. Maj:ts proposition kunna ge utrymme åt att i ökad utsträckningbibehålla de mindre tingsrätterna. Jag tycker, herr talman, att har de reformer somgenomförts när det gäller sammanslagningar av olika tingsrätter varit ganskamoderata. Några så genomgripande och vittsyftande förändringar, som i variefall domstolskommitténs majoritet tänkt sig, har inte skett. Möjligen kan mankomma med kritik på vissa punkter, men i stort sett tycker jag attreformverksamheten har bedrivits ganska försiktigt. Det är emellertid en sak, herr talman, som har förvånatnågot och det är att inte i högre grad tagit hänsyn tiUde regionalpoUtiska beslut som fattade 1972. Jag sade här i kammareni samband med debatten om att det är förvånande attinrikesdepartementet, som i en kungörelse rekommenderat olika statligamyndigheter och ämbetsverk att beakta regionalpolitiska beslut,tydligen inte ställt den rekommendationen tiU de övriga departementen föreföU ju inte att tUlräckUgt beakta de härregionalpoUtiska synpunkterna. den 25 aprU 1974 Nedansiljans tingsrätt, m. m. gällerLjusdal ansåg , som vi vet, att ett beaktande av de regionalpolitiskasynpunkterna borde få den konsekvensen att skulle bestå. Jag vet inte om jag missuppfattade utskottets viceordförande, men av hennes redovisning här föreföU det mig som om hon delade uppfattningenatt tingsrätten i skulle bestå. I själva verket var ju också därsocialdemokraterna negativt inställda tiU tanken att behåUa tingsrätten, ävenom riksdagsmajoriteten ändå följde utskottsmajoritetens förslag. Som utskottets vice ordförande sade behandlar utskottet iföre-Uggande betänkande en motion från och ochdessutom en anslagsfråga som gäller byggnadsarbeten för domstolsväsendet. Vihar i utskottet haft en hearing med företrädare för de av Nedansiljans tingsrättberörda kommunerna och jag vUl gärna vidarebefordra till kammarens ledamöterett yttrande som fäUdes av en kommunalman från . Jag tyckte att det varmycket betecknande och väldigt bra. Han sade ungefär som så, att det i och försig kan vara förståeligt att staten anser att man inte kan satsa på allaområden och kanske inte särskilt på .