prot · FX09132 · 1974-12-31 00:00:00 — Jag skall inte gä närmare in pädet, men jag vill nämna att de hopplösa fallen inte kom för senl; de kom baraför att få reda på all svensk sjukvård inte kan hjälpa dem. I del sammanhangelfrågade jag: Är den högsta instansen så till vida all man, närden sagl sitt, inte får söka andra vägar och andra medel? Vidarevill jag framhålla atl del här inte är en polilisk fråga. Om socialminislernhade läst tidningarna i kanske han inte hade velat göra den polilisk angelägenhet. Kvarstår min fråga: Har expertgruppen haft konlakl med de tvä personer som TVvisal upp inför svensk allmänhel och som pä dt myckel trovärdigt säll kundelala om all de hade fält uppleva verklighelen all della naluriäkemedel hjälpldem? Delär min förhoppning all vi på någol säll skall kunna finna en lösning pä delproblem som vi här diskulerar. När i Skärstad säger att riksdagsmännen representerarfolket ute i värt land gör han elt rikligl konstaterande. Vi här i representerar svenska folkel. Men vi har också, iSkärstad, dl ansvar. Jag vill herr talman, sedan jag lyssnat på senaste inlägg, understryka: Vi har också elt ansvar, vi somuppträder i riksdag. HerrLolhigius säger alt det är vikligl all - om jag har förstått honom rätt - fåden här frågan från bordet. Vi måste hitta lösningar. Jag vill säga till herrLolhigius, som är engagerad i fråga om THX, att han har sill ansvar. Jag harsagt det redan lidigare, och jag vill upprepa del: Tillse all ni - i slällelför all stå här i och direkl eller indirekl kriiisera myndigheier ochforskare - aktivt verkar för all della medel kommer under prövning i denordning som gäller enligl vår läkemedelslagstiftning! Då kan ni göra eninsats. Del är lill er uppmaningen går. Ni kan här göra en insals. Jag villslryka under denna min uppmaning. Fleratalare, herr lalman, har frågal om jag vill medverka lill en, som man säger,mera posiiiv behandling av THX-preparalet. Jag har klart deklarerat alt jaganser den läkemedelslagsliftning som vi har vara bra och all jag ställer mighelt bakom den. Det inlressanla är, alt såvill jag vel herrar Lolhigius,i Skärslad och Gernandl själva har varit med vid denna lagstiftningsuiformning genom beslutet här i 1970. Jag kan icke erinra mig all herrarnapå någon punkl då hade invändningar. Fårjag dessutom tillägga all de frågor som har riktats till mig i denna deballmåste bottna i någon sorts föreställning om all regeringen skulle kunna ingripamol socialslyrelsens slällningslagande. På del vill jag svara all vi harsjälvständiga ämbetsverk i vårt land och inget ministerstyre. Regeringen kaninte och får inte påverka ell ämbetsverk i en fråga, där ämbeisverkel tagitslällning. Del är socialslyrelsens skyldighet all enligl sin insirukiion lillseall lagar och beslämmelser pä del nu akluella områdei följs. Vi harenläkemedelslagsliftning som bygger pä den principen att läkemedlen skall prövasefter en fastställd ordning. Det måste gälla för alla. Vi har alltså enlagstiftning pä området, och vi måste se lill att den verkligen följs.Lagstiftningen skall respekteras ända tills den ändras, och del är i så fallSveriges riksdag som skall göra del. Del är inte något speciellt för det härområdet, utan del gäller för alla områden i vårt samhällsliv. Jag lycker altdet egentligen inte skulle vara nödvändigl alt påpeka en sådan självklar sak. Vidarevill jag säga lill atl jag inte anser del lämpligl all gå in påen närmare diskussion om ell enskilt preparat. Varie enskilt preparat måslebedömas mot bakgrunden av den lagstiftning som vi har. 1 vad gäller del s. k.THX-preparaiet har velerinär-medicine doktor samma rättigheter ochskyldigheter som andra. Det innebär alt han har precis - jag vill upprepa delför - samma möjligheler och samma räll all på sedvanligt sällanmäla preparatet för undersökning och kontroll. Inhemska läkemedelsfabrikermåste liksom utländska underkasla sig i kravei på att få sina läkemedel prövadeoch kontrollerade. Vår läkemedelslagsliftning anger hett klara principer ochriktlinjer härvidlag. HerrLolhigius är lydligen okunnig om vad vetenskap och beprövad erfarenhei är. Jagvill dä upplysa honom om att vetenskap och beprövad erfarenhei är densammanlagda kunskap som finns vid varie enskild lidpunkl. Den fårsocialsiyrelsen inledet av enbart genom en arbetsgrupp. harlillgång inte bara lill vetenskapliga råd i alla länkbara ämnen ulan också lillall expertis som finns hos vetenskapliga institutioner och ute i det praktiskaarbetet. Dessutom följer man, helt naturligt, direkt och genom sådana experterden internationella utvecklingen och forskningen. Dettaför mig, fru talman, över till några upplysande kommentarer belräffandeförhållandena här hemma och ute i världen. har länge tillhörtföregångsländerna i fråga om läkemedelslagstiftningen, men behovet av eneffektiv läkemedelskontroll uppmärksammas nu alltmer utomlands. Sålunda harVärldshälsoorganisationen uttalat sig angående kvalitet, säkerhet ocheffektivitet hos läkemedel. De nordiska länderna har alla en fungerande,effektiv läkemedelskontroll. Den norska och den danska läkemedelskontrollen äri vissa avseenden strängare än den svens- Ang.rätten att använda vissa s. k. naturläkemedel, m. m. Nr 132 ka. Det gäller bl. a. beträffande homeopatiska medel. den kontrollennyligen förstärkts,och täkemedelskoniroll föranstaltas inte 2 december1974 endast vid registrering av nya läkemedel utan också beträffande redan I har den federala regeringen ny- Ang. rätten att ligenutarbetat ett förslag till täkemedelskonlroll med ungefär samma använda vissa s. k. inriklning som den svenska. I första hand skall man prövaläkemedel naturläkemedel, som anmäls för nyregistrering, men man avser också all la uppkontroll _ ffj av redan registrerade specialiteter. I dellasammanhang anförs alt vissa läkemedel av typenhomeopatiska medel och naturläkemedel skall få försäljas enligl den gamla tagenunder en övergångstid, men en plan avses bli fastställd för kontroll också avdessa läkemedel. Med andra ord söker man ule i världen följa de avVärldshälsoorganisationen och principerna pä del härvikliga områdei. Jagvill slutligen, fru talman, lill säga all jag inte vet atl någramyndigheier har ingripit på del område som han med slor emfas lalar om. Jag harsagl all de medicinska beslämmelserna självfallel mäste gälla. Men om vidiskulerar de förebyggande ålgärderna och om vi lar upp hela inrikiningen avsjukvärden, som jag har gjort här , sä kan vi konstatera den allt starkareinriktningen pä alt åsladkomma en breddad aktivitet just i vad gäller deförebyggande insatserna. Nalurliglvisär det en fråga som gäller oss alla, hur vi individuellt vill utforma i. ex.vår kost och vår fysiska aktivitet. Där finns inga tvingande föreskrifter, menjag vilt erinra om all har startat en omfattandeupplysningskampanj för bällre kostvanor och ökad motion, en kampanj som förövrigl skall fortsätta under hela 1970-talel. Det sker alltså mycket på det härområdei. Friskvården röner en alll siörre uppmärksamhel då del gäller deförebyggande insatserna. Här är mänga sjukvårdshuvudmän engagerade. Omdel är de förebyggande ålgärderna på hälso- och sjukvårdsområdet som herrGernandl vill diskutera, då tror jag inte all del skall finnas några direktaskiljelinjer i den principiella synen. Men del är möjligi all del är andra linghan syftar på, och i så fall får han väl förklara sig bällre än vad hanhittills har gjort. Under della anförande övertog vicelalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. HenROMANUS (fp): Vi diskulerar nu ett myckel svårt område, som vi har behandlat tidigarehär i kammaren och som också socialuiskotiet har ägnat åtskillig uppmärksamhel. När man sitter och lyssnartitt den här diskussionen är del ålskilliga spörsmål som anmäler sig.Jag skulle därför vilja rikta några frågor, i första hand titt dem somhär har interpellerat och ställt enkla frågor till socialministern.Åtskilligt av del som sagls är svårt all lolka. 30 Den första frågan är: Hur anser ni atl den svenskaläkemedelskonlrollen bör vara utformad? Vi hari dag en restriktiv täkemedelskonlroll. Inte fullt 3 000 preparat ärregistrerade hos oss, medan man i andra länder har många, mänga fier. Enföredragande frän nämnde i socialulskolld som exempel dl landsom har 25 000 preparal. Anser ni all del är bra atl vi har en restriktivläkemedelsprövning? Eller tror ni att de länder som har 10 000, 20 000 eller 25000 preparat har en bättre hälsositualion än värt land, alt den som blir sjukdär ärbällre ställd genom att del finns dessa tusentals och äler tusentalsmediciner atl välja bland? i Skärslad frågade: Skall svenskar behöva åka utomlands för allskaffa sig en medicin som de vill ha? Ja, del är uppenbart alt sä länge vi intehär i tillåter så mänga mediciner som man tillåter i andra tänder, såmäste den åka utomlands som vill ha en sådan medicin som finns någonannanslans, och som inte är tillåten i . Men min motfråga lill blir då: Anser han alt bara därför all ell läkemedel har godkänts iell annal land, så skall del också få försäljas i ? Det måste ju blislutsatsen av hans fråga. Belyder del alltså all vi kan lägga ned vår egentäkemedelskonlroll och säga, all så fort ell medel är godkänt i något annatland, skall man ha räll all köpa del också i ? Omjag får lolka de inlägg som har gjoris här, så lycks del ändå råda enighet omall man inte fär försälja sådana läkemedel som har skadliga verkningar ellerbiverkningar som står i orimligl förhällande lill den positiva effekien. Däreser sig nästa fråga: Måste man inte styrka på någol säll all del inte finnsbiverkningar? Skatt del räcka med att man säger alt det här läkemedlet haranvänts , och del har inte upptäckts några biverkningar. Eller inäsleman presentera några fakta som stöder den uppfattningen? Jag vill rikta denfrågan särskilt lill med anledning av hans inlägg. Räcker detmed atl man säger att här finns en grupp läkare som har använt medlet, och dehar inte upptäckt några biverkningar? Eller mäste man förebringa någon form avuiredning innan del kan anses all delta är klarlagt? Vi vet ju all man harupptäckt biverkningar hos vissa läkemedel som har använts . Försl eflerläng tid och myckel systematiska forskningar uppläckte man biverkningarna, somkunde vara allvarliga. Näslafråga: Om vi är ense om alt man inte fär saluföra sädana medel som harbiverkningar, skall man då få saluföra allting såsom läkemedel som inte harnågra skadliga effekter? Etter skall man vara tvungen atl visa alt de också haren posiiiv verkan? Hurtror ni att det skulle gå i , vad tror ni all vi skulle få förutveckling om vi sade all del räcker med all visa atl ett läkemedel inte harnågra skadliga verkningar? Sedan kan man påstå att det har en viss posiiivverkan för atl bota en sjukdom,- men det behöver man inte styrka. Om man barafär någon patient som tror på medlet, skall man få sälja del sedan. Ang.rätten att använda vissa s. k. naturläkemedel, m. m. Ang.rätten alt använda vissa s. k. naturläkemedel, m. m. Hurtror ni all den svenska läkemedelsmarknaden skulle se ut efler dl lag? Tror niinte som jag, all del skulle vara stor risk för all del uppträdde räll myckelav ogenerad marknadsföring? Frågandärefter blir: Hur ställer ni er till marknadsföringslagen, som ju gäller allavaror? Man får inte sälja en målarfärg och påslå all den har vissaegenskaper, ulan atl kunna styrka det. Skall man då fä sälja ett medel påhälsoomrädd och påstå atl del har vissa effekter utan all styrka del? Skall viattlså vara mera kriliska när del gäller reklam omkring produkier som vianvänder lill våra bilar, våra hus osv. än vad vi är när del gäller saluförandeav produkier som människor använder för sin hälsa?. Eller acceplerar ni altmarknadsföringslagens principer skall gälla också på detta område, och alt manalltså måste kunna styrka vad man säger när man saluför en medicin? HerrGernandl sade atl man bör rensa ul del som är okunnigt och dåligt inom vad hankallar för den fria vårdsektorn, och behälla del värdefulla. Dä skulle jagvilja fråga : Vem skall rensa ul del som är okunnigt och dåligtoch avgöra vad som är det värdefulla som skall behållas? Vi kan vät inte gärnagöra det här i - vi är ju inte kompetenta - ulan del måsle vara någonannan som skall göra det. Om jag inte missförstod måste del varanågon myndighet som skall rensa ut detta och behålla del värdefulla - del varväl det som framförde krav pä. Då är frågan bara: Vem skall göradel? Jag skall också be atl fåla upp THX-frågan. Omhar fallal räll, har ulredningen gått till sä alt veterinär själv harvall ut ell antal fall som han lagt fram för expertgruppen -de fall som hananser vara de mesl positiva - för all visa verkan hos THX när del gäller treväsentliga sjukdomar. Gruppen har inte funnii styrkt effekt i något av fallen. i Skärstad sade att den här frågan har varit under diskussion i 14är, och del är alltså så atl under dessa har icke veterinär inågot enda fall kunnal presentera styrkta effekter - t. ex. all THX skutte hahaft effekt mot cancer - som har accepterats av etter någraandra experter. i Skärslad kan väl inte på fullt allvar mena atlen redogörelse som elt par människor lämnar i TV - hur övertygade de själva änär - skulle kunna tas som ett vetenskapligt bevis för effekien mot någonsjukdom. Om dd gäller exempelvis cancer måsle man väl undersöka hurcancersvulsten har utvecklats för all det skall vara ett vetenskapligt bevis.Det kan man inte göra genom alt personer framträder i TV och lalar om hur desjälva uppfattar saken. Även om del i och för sig har ell värde all lyssna tillmänniskor, kan man inte uttala sig om ell preparats medicinska effekl pä delsättet. Denfråga som jag då sl;äller mig är: Vad beror det på, all man inte har kunnal fåfram någon sådan här styrkt effekt? Jag kan inte tro all socialminislern,och denna expertgrupp - ja, över huvud lagd hela den svenskaläkarkåren - inie är besjälade av en slark önskan att finna ett medel motcancer. Del beror säkert inte på ointresse eller på alt man är så negaliv lillveterinär och THX-preparalet, alt man inte vill upptäcka medletseffekt mol cancer, ulan det beror i slället på all man inte har sell någrasådana effekter. Jag förutsätter atl den svenska läkarkåren i gemen ärintresserad av all finna varie medel mol cancer som kan upptäckas, eftersomcancer är en av våra slörsla folksjukdomar. Tror inte ni precis som jag, svenska läkarkåren och de svenska myndighderna är posilivl iniresserade avall få fram eu medel mol cancer - om del finns ell sådani? Närman inie lyckals fä fram ell enda fall där man kunnal slyrka au THX haft effektmol cancer är del elt tecken pä att medlet inte har någon sådan effekt. Jag ärsjälv inte läkare och vågar därför inte uttala mig bestämt, men det kan juförhålla sig på del sällel. Och lill dess att någon har lyckats bevisa medletseffektivitet måste man ställa sig skeptisk. Mankan nalurliglvis fråga om del är räll mol patienterna all vägra dem tillgångtill THX-medlet. Men man kan också ställa frågan om del är räll all fortsättaatt skapa föreställningen alt dl vissl medel kan bola cancer, alltså alt ingemänniskor sådana förhoppningar, som gör dem psykologiskt beroende av ett medel.Är det räll handlal mol människorna au göra på del sället? Enannan fråga som jag också vill ställa är denna: Hur skall en utredning gå lillför all den skall kunna anses tillfredsställande? Är del inte tillfredsställandeatl har fån ta fram de fall som han själv anser vara de bäsla?Jag undrar om del inte är så att hur myckel man än ulreder, kommer herrSandberg ändå inte all vara tillfredsställd med någon utredning förrän denbevisar att THX har effekl. Jag är rädd för att del ligger till på del sällel.Och dä är ju situationen ganska hopplös. I så fall har vi ell olösligt problem. Omman har en forskare som är så bergfast i sin tro på sill egel medel alt haninte acceplerar några andra forskningsresultat än all medlet har effekt - delär ju mycket mänskligl att ha den inställningen, om man är forskare - så spelardel ingen roll hur många utredningar som tillsätts eller hur utredningarnaarbetar. Då får vi ändå inte frågan avgjord, som sade, sä längeandra experter inte kommer fram till del av honom önskade resultatet. Vidareär del givetvis så, vilket vi väl alla är på det klara med, att även om ettmedel inte har någon styrkt effekl på t. ex. cancer, sä kan man ändå fä människoralt tro det, inte av ond vilja utan därför all det finns en mängd effekter somverkar ät det hälld. Det är t. ex. mycket möjligt all preparatet har en allmäntuppiggande effekl. Människor är ju experter på hur de själva känner sig. Detkan de lata om bällre än någon annan. Däremot kan de inte uttala sig om hur eneventuell tumör utvecklar sig. Men om medlet haren uppiggande effekl anser sigpatienten ha blivit bällre. 3 protokoll 1974. Ang.rätten att använda vissa s. k. naturläkemedel, m. m. Nr 132 Vidare finns del psykologiska faktorer som kan verka i samma riktning. Måndaeenden " " '°' mängd människor tror pä ett vissl medel, så är det läll 2december 1974 ' överföra den tron till andra. Och är frågan, som ocksåsocial- --------------- ministern var inne pä, hur vi bör falla vår uppgift. Även jag har varit Ang. rätten att ikontakt med åtskilliga människor som haft den uppfattningen all de använda vissa s. k. blivithjälpta med olika medel, som inte är registrerade som läkemedel. naturläkemedel, S, faitar del också som en av mina uppgifter alt föra fram demän- j fyj niskornas synpunkier i sådana här sammanhang. Mendet hör också lill våra uppgifter all förmänniskorna förklara motiven lill de beslut som har fallats här i . Socialminislernsade alt har samma räll som andra all anmäla sill preparal förregislrering och få del pröval i riklig ordning. Ja, del är sani. Men jag Irorinie all del räcker - och jag skall sluta med en fråga till socialministern omdet - att konstatera della. Den här diskussionen handlar nämligen inteväsentligen om rättigheter, ulan den handlar om vilkarättigheter de mänga lusen människor har, som tror på della preparal. Jag trortyvärr inte all vi kan hoppas på att kommer atl låla underkastamedlet en objektiv prövning. Erfarenheterna ger inte anledning lillstora förhoppningar i den vägen. Frågan är då vilken slutsals man skall dra avdelta. Atlfiera lusen människor anser sig vara beroende av vissa preparat som inie ärregisirerade, är någol som både socialminislern och måsle la hänsynlill och notera som ell faklum. Man kan inte vifta bort problemel med all sägaall har formell räll all få sitt preparal registrerat. Del faklumall denna utredning gjoris lyder pä att man inie har viflal borl problemet. Mendet är också uppenbart alt problemet kvarstår även efler ulredningen.Expertgruppen har bara undersökt medlets effekt pä tre åkommor och integenerelll. Denhär reaktionen från allmänheten - framför allt kanske i men jag trordet gäller människor från hela landel - fär inte behandlas på ell såopsykologiskt säll, all man ger intryck av all myndigheterna inte vill lyssnapä dessa människor. Det intrycket har de fått, , närsocialstyrelsen har givit dem för all framföra sina problem. Jagvel atl den som kommer oanmäld riskerar alt få och kanske inteens del. Men då kan man på ta inilialiv lill en ny sammankomst,man kan vara positiv i slällel för hårt avvisande. Jag vill underslryka allsocialsiyrelsen verkligen har ell ansvar för della. Jagiror all man måsle vidla yllerligare ålgärder, och del här är dl akui problem. Visserligen är socialslyrelsens läkemedelsavdelning redan hån irängd av sina arbdsuppgifler. Man har vänldider pä över ivå år för all regislrera läkemedel som har slyrkia, posiiiva effekier. Säller man in resurser på della medel, som inte har några vdenskapligl styrkta ef fekter, riskerar man naturligtvis atl väntetiderna för de andra medlen 4 blir ännu längre. Menjag tror ändå atl man måsle göra någonling för alt visa all man är beredd attytterligare pröva medlets effekl, kanske på andra åkommor. Man kan inte baraspela bollen tillbaka till dem som här har ställt frågor och till veterinärSandberg. Därav kommer inte myckel, är jag rädd. Dä blir det bara enkonfrontation mellan ell anlal lusen människor och den officiella svenskahälsovården, och del är ingenting som vi kan önska. Härfinns försl och främsi en speciell grupp, och del är de - de ulgör givetvisinte en majoritet, utan della är en mindre grupp - som har fått besked om attläkarna kan hjälpa dem med deras åkomma. Alt för deras del göra detmöjligt all använda elt medel som de tror pä, även om del inte har styrkteffekl, borde väl inte vara otänkbart. Manborde också ta det här fenomenet lill utgångspunkt för frågan, hur vi renlallmänt skall göra den svenska sjukvården mera mänsklig, hur vi skall kunna geläkare och annan personal mera lid att lyssna på patienterna i lugn och ro, såalt man inte fär den känsla som många lyvärr har , nämligen all svensksjukvård lägger för slor vikt vid den kroppsliga behandlingen, hög effektivitetoch hög leknisk utveckling, men alt den på grund av alltför täta läkarbylen m.m. inte tillräckligt tillgodoser de mänskliga synpunkterna. Del trorjag är enallmän slutsals som man kan dra. Jag vill alltså sluta mill anförande med allfråga socialministern: ni inte att - antingen inom departementet ellerinom - ta något ytterligare inilialiv för all komma lill rätlamed probelmel med de många tusen människor, som anser sig behöva de härläkemedlen? Ang.rätten att använda vissa s. k. naturläkemedel, m. m. i Skärstad(c): I den deball där socialminislern själv skölie försvarel verkade hanganska irängd mol slutet. Han sade: När jag hör i Skärstad måste jagsäga atl vi skall känna ansvar också. Då skutte jag vilja säga att mänga somstår bakom mig har bett mig att ställa denna fråga lill socialminislern. Delfinns många människor i värt land som har fått den domen när de sökt vår godasjukvård, all de är hopplösa fall och all läkarna inte kan hjälpa dem längre -är del dä så, alt är högsia instans och au del inte finnsnågon rättighet för dem alt söka andra vägar och andra medel? Jag har frågal omdessa människor måsle fara utomlands för att få lillgång till preparal som harverkat positivt på dem, och jag har frågal om expertgruppen har undersökt detvå fall som förekommil i TV. Del är vad jag har frågat lidigare. vill jagfråga: Anser socialminislern alt jag inte känner samma ansvar somsocialminislern när jag ställer sådana frågor här i ? Jaghoppas all TV lyssnar lill detta och hakar pä så alt vi kan få en konfrontationmellan socialministern och de där båda människorna. Kanske liberalen ,som har ställt så många frägor i den här inlerpellationsdebatten, ocksåfinge sitta med på ett hörn och fråga. Då kanske vi kunde få klarhet på denpunkten. Nr 132 Hen (): Måndaeen den "talman! Del var inlressanl all höra i den här de- Han upplrädde ungefär som en vice socialminisler med sina frå- geslällningar lill oss inierpellanier - och det har han naturligtvis full Ang. rätten att räuali göra - men han slällde dem logiski och klart, och därför finns använda vissa s. k. delockså möjlighei au ge svar på dem. naturläkemedel ''''" J8 vända mig lill herr socialminislern, som sade au j .-j jag är okunnig om vad velenskap och beprövad erfarenhei är. har redan sagl i mininledning all detta är ett svårt ämnesområde, där jag är okunnig. Jagbehöver lära mig mera om del, men jag ifrågasätter ändå myckel av del somhänder ute pä fältet. Vikan dä gå till några av de frågor som har ställt. Han frågade, hurläkemedelskontrollen och läkemedelslagsliftningen skall vara ulformade. På denfrågan vill jag svara delsamma som kom fram lill i sinslulplädering, nämligen atl del är fråga om en tolkning. Jag kan inte förståall del inte skulle vara möjligt för alt la någol initiativ förall lösa den frågan. nämner jag Paspal igen. Socialminislern vill intediskuiera ell särskill preparal, säger han, men han har ju diskuterat THX. Taginilialiv lill att föra ul detta medel på fältet! Se till all verkligaundersökningar görs! Lät läkarna få använda medlet så all man efler derasjournaler kan bedöma verkningarna! Intervjua dem som fär THX och följ derassituation under flera äri