prot · FX0950 · 1974-12-31 00:00:00 — 1många kommuner har mycket gjorts för dessa människor och för derasorganisation. I andra kommuner har intresset tyvärr varit mindre, ja, i vissafall har inställningen varit mycket negativ. och fritidsbyar harinte stora ekonomiska resurser. Förbundets verksamhet är i hög grad lovvärd.Jag ber atl få påpeka att det tidigare förekommit politiska framstötar för attden här organisationen och dessa människor skulle få någon form av stöd. För tio årsedan väcktes socialdemokratiska motioner bl. a. av iStockholm. Men har då inte majoriteten i utskottet utformat en positivskrivning, undrar kanske någon. Visst är det i någon mån positivt, men ur minsynpunkt inte tillräckligt. Därför vädjar jag till kammarens ledamöter attstödja reservationen 5. Jag kommer så till reservationen 6. Antag att det bredviden fastighet i enskild ägo i ett bostadskvarter ligger en fastighet som ägs avkommunen och som är i behov av sanering. Bristerna i fastigheten kan vara tillmen för bruksvärdet, för miljön i området, vilket kan leda till en försämradförvaltningsekonomi. Vi anser att den enskilde fastighetsägaren på något sätt,genom en lagändring i saneringslagen, skall kunna påkalla åtgärd. Observera attden motion som är väckt av m. fl., som pekar på detta problem,har blivit tillstyrkt till hälften, dvs. när det är en kommun som önskarpåkalla åtgärd för att få en sådan här sanering till stånd. Jag yrkar såledesbifall till reservationen 6. Reservationen 7 gäller besparingar på förslagsanslagentill bostadssty-relsen och till länsbostadsnämnden, vilket jag yrkar bifalltill. Reservation 8 a är en föUdreservation. Den som har bespetsat sig på en störrebostadspolitisk debatt blir nog en smula besviken. Kanske de övriga talarna påtalarlistan startar en sådan debatt. Jag skulle bara viUa avsluta mitt inläggmed att påminna om att vi moderater år har kritiserat densocialdemokratiska bostadspoUtiken. Vi har pekat på kostnadsproblemen deoerhörda kostnadsstegringarna , på bristerna i bostadsmiljön, på att man intehar tillgodosett efterfrågan på småhus. Vi har pekat på föUderna av att så gottsom helt strypa konkurrensen inom denna samhällssektor och vi har kritiseratden oerhörda bostadsbyråkratin. har vi kunnat studeraresultaten. Den socialdemokratiska bostadspolitiken Uar kapitalt misslyckats. Ickeminst de tomma bostäderna är ett uttryck för detta. Vi påpekar också detta iett särskilt yttrande där vi skriver: "Möjligheterna att beviUa lån förhyresförluster och även ytterst bevilja eftergift av lånebeloppen bör enligtvår mening användas endast dä synnerligen speciella skäl talar därför. Har enfelaktig bedömning giorts bör det ekonomiska ansvaret regelmässigt utkrävas ivanlig ordning," Jag har framställt en interpellation ganska , såbostadsministern har inte haft möjligUel att besvara den . Jag haremellertid ställt frågan om vilka grunder man går efter då man skall bedömadessa låneansökningar. Vi skall veta att föreligger ansökningarom eftergift av hyresförlustlån på sammanlagt 45 miUoner kronor. Det är inte litetpengar som i så fall skattebetalarna den här vägen skall stå för. Jag villockså påminna om att regeringen ändå har gjort den ena reträtten efter denandra . annonseras en bostadspolitisk reform som vi skall taställning till . De olika bostadsutredningarna har i all hast lagt framsina förslag, som skall bli ett beslutsunderlag för regering och riksdag.Förslagen skall nu remissinstanserna runt om i landet yttra sig om, och i höstskall det enligt bostadsministem bli en reform - om nu bostadsministern lyckasklamra sig kvar på taburetten till dess; vi får se. Anslag för bostadsbyggande, m. m. Anslag för bostadsbyggande, m. m Den misslyckade socialdemokratiska bostadspolitiken skallalltså reformeras. Det är inte utan att det är litet komiskt. Att döma av detUlla jag har hunnit ta del av i de framlagda förslagen blir det intemycket nytt. Det ser inte ut att bli vad man kallar en reform, om vi skallfölja de förslagen. Men det nya kanske sker i kanslihuset. Vi får väl se, frutalman! HerrCLAESON (vpk): kommunisternas inställning ochförslag då det gäller bostadspolitiken grundar sig på vad som borde varasjälvklart för alla som säger sig värna om den enskilda människans rättigheter,nämligen en god bostad till ett skäligt pris som en social rättighet - på sammasätt som rätten till utbildning, rätten till sjuk- och åldringsvård och rättentill arbete. Bostaden får inte vara en handelsvara som är föremål förspekulations-och vinstintressen. Genom att göra slut på profitintressena i allaled, genom samhällsingripanden då det gäller kapital, mark, byggnadsmaterial,privat byggande och privat ägande av flerfamiljshus kan man sänkabostadskostnaderna på kapitalets bekostnad. Situationen på bostadsmarknaden är minst sagt oroande, ochdet förtjänar att erinras om detta. En halv miUon hushåll är trångbodda. Överen halv miljon lägenheter är omoderna och saknar bad eller dusch. En kvartsmiUon lägenheter saknar centralvärme. Hundratusentals människor saknar en egenbostad. som vi kan notera dessa stora och allvarUgabrister är tiotusentals byggnadsarbetare arbetslösa trots att omkring 25 000välutbildade byggnadsarbetare de senaste fyra fem åren har tvingats att lämnayrket. En kraftig nedskärning av bostadsbyggandet innebär storarisker, om man vill undvika en framtida bostadsbrist och dålig beredskap förbostadsbyggandet. Trångboddheten och bostadsbristen måste avskaffas genomett fortsatt högt bostadsbyggande och hyressänkningar. En omfattande saneringav det äldre bostadsbeståndet måste genomföras på villkor som gör det möjligtför hyresgästerna att bo kvar i sina lägenheter även efter en upprustning. Några av de viktigaste krav som vpk ställer i fråga ombostadspolitiken är i korthet: ett allmänt hyresstopp, hyressänkningar - framförallt i nyproduktionen -, mera mark för samhällsbyggandet i kommunernas ägo,cement- och lättbetongindustrins förstatligande, statlig totalfinansiering avbostadsbyggandet och dess föUdinvesteringar, bostadssanering på hyresgästernasvillkor. Ett genomförande av dessa krav ger förutsättningar förlägre hyra, för bättre bostadsmiUöer, högt och jämnt bostadsbyggande,avskaffande av bostadsbrist, trångboddhet och undermåliga lägenheter samt enjämn sysselsättning för byggnadsarbetarna. Våra ställningstaganden och förslag i devpk-motioner som behandlas i civilutskottets betänkande nr 14, liksom ivpk-resei-vatio-nerna till betänkandet, grundar sig på vad jag nu har sagt.Alla olika delproblemdå det gäller bostadspolitiken hänger mer eller mindre samman, och jag hardärför ansett det motiverat att något kommentera även frågor som kanske intedirekt kan hänföras till innehållet i betänkandet. På tre punkter i föreliggande betänkande har jag anförtreservationer. Det gäller villkoren för markförvärvslån, utbetalningen avtomträttslån och anslaget till markförvärvslån. Gemensamt för de tre reservationerna och vpk-motionen 1583är att det påvisas att nuvarande bestämmelser är otillfredsställande, attföreslaget anslag för markförvärvslån är otillräckUgt mot bakgrund av deekonomiska svårigheter många kommuner har och att det skuUe få stor betydelseför deras möjligheter att bedriva en aktiv markpolitik. I statsverkspropositionen föreslås att anslaget tilllånefonden för kommunala markförvärv ökas från 100 till 125 miUoner kronor förkommande budgetår, och civilutskottets majoritet föreslår också detta. Eftersomdet anslag som anvisas för nästa budgetår skall användas för lån som avserförvärv av både exploaterings- och saneringsfastigheter, är denna ökning i ochför sig otillräcklig med hänsyn till nuvarande beräknade anspråk. Till detta kan läggas att betydUgt högre anslag behövs fören riktig markberedskap för samhälls- och bostadsbyggandet, attmarkpolitiska utredningen i samband med inrättandet av fonden beräknat atllånebehovet 1974 skulle komma alt uppgå till 200 miUoner kronor och attbostadsstyrelsen anser att ett anslag på 210 miUoner kronor erfordras. Klart är att om den av beslutade vidgningen avlångivningen till fastigheter i saneringsområden och den ökade satsningen påsaneringsverksamheten skall få någon verklig betydelse för denna, liksom församhällsplanering och plangenomförande, är det nödvändigt att anslaget tilllånefonden ökas väsentligt. Då det gäller lånereglerna för markförvärvslånföreslog vi kommunisternas sida även vid fjolårets riksdagatt lånetiden för markförvärvslån skulle utsträckas från tio till ochtiden för amorteringsfrihet från två till . Det är naturligtvis viktigtatt villkoren för markförvärvslån är sådana att de stimulerar kommunerna tillnya kommunala markförvärv och att det ges möjlighet att behålla marken . 1 många kommuner, som böriat sitt budgetarbete förnästa år, är säkerligen den kommunala markberedskapen inte särskild god. Medhänsyn till de svårigheter man har och med hänsyn till bl. a. lånevillkorensnuvarande utformning anser man sig nog ändå inte i någon större utsträckningkunna satsa på en sådan utbyggnad av markreserver, saneringsverksamhet ochsamhällsplanering som skulle vara motiverad av hänsyn till kommunens framtid. Därmed vill jag övergå till att med några ord beröraförslaget om tidigareläggning av utbetalningarna av tomträttslån. Vi har återkommit till detta förslag, som tidigare ocksåförts fram av saneringsutredningen. Då utskottsmajoriteten nu avstyrkerförslaget om att tomträttslån skall betalas ut året efter det att preliminärtbeslut om Anslag för bostadsbyggande, m. m. Anslag för bostadsbyggande, m. m. bostadslånmeddelats, gör man det med hänvisning till dess budgetkonsekvenser. Man hänvisaräven till de förhandlingar som förts mellan delegationen förbostadsfinansiering och kreditinstituten. Enligt uppgift skall kreditinstitutennu ha åtagit sig att tillhandahålla krediter till kommunerna förtomträttsmark. Jag är ganska tveksam inför hur detta kommer att fungera medtanke på hur det har varit då det gällerkreditinstitutens vUlighet att medverka vid avlyft av byggnadskreditiv ifärdigställda fastigheter inom nyproduktionen. De tillfälliga anspråk på lånemedel som ett bifall tillmotionsförslaget skulle medföra är som sägs i reservationen 4 överkomliga;de skulle medföra en engångsutgiftsutökning med ca förnästa budgetår. Det är väl använda pengar, då man därigenom skulle öka användningenav tomträttsinstitutet och upplåtelser från kommunernas sida av mark mottomträtt. Kommunerna skulle inte längre i lika stor utsträckning tvingas avståfrån tomträttsförfarandet. Flera viktiga skäl kan alltså anföras för att beslutbör fattas i enlighet med motionen 1583 och reservationen 4, så att denföreslagna tidigare utbetalningen av tomträttslån kan ske. Jag yrkar bifall till reservationerna 3, 4 och8 b vid civilutskottets betänkande nr 14. HerrSTRÖMBERG i (fp); kom frågan om våra bostäderåter att stå i centrum. Ännu mer aktuell blev bostadspoUtiken . Det finnskanske därför många som är förvånade över att det har rått så få meningsskiUaktigheteri utskottet, men detta har sin förklaring. kommer att få taställning till hela bostadspolitiken, och då har vi tillgång till inte bara deolika utredningarna utan ocksä till remissyttranden och det eventuella nyamaterial som kan komma fram. Mot denna bakgrund är det från mina utgångspunkterrimligt att den stora diskussionen får tas . Då har alla haft tillfälleatt sätta sig in i det omfattande materialet, och då finns förutsättningarnaför en grundlig genomgång av hela bostadspolitiken. tas ändå en rad viktiga beslut. Men många av dessaär en nödvändig förutsättning för att hela det stora samhällsmaskineri somfinns runt bostadsbyggandet skaU kunna fungera. Verk och myndigheter måste anslag, och ramar måste finnas för bostadsbyggandet även efter . Att nu inte har några reservationer betyderinte att i allt accepterar regeringens bostadspolitik, men dendiskussionen skall vi ta . har varit uppe och talat om demarksociaUstiska partierna. Uppenbarligen hör också dit liksomcentern. Men, , det handlar inte alls om marksocialism. Dethandlar i stället om att genom lagar och ekonomiska förutsättningar ge kommunernamöjligheter att förvärva den mark som behövs för att kunna planera bättre ochhålla nere byggnadskostnaderna. Att pressa byggnadskostnaderna och få en godplanering kallar för marksocia- Nuär socialism ett fult ord i ' mun, men hur skall vi kunna pressabostadskostnaderna om vi inte får använda detta vapen? fick vi ca 1 300 sidor bostadsutredning. NuvUljag bara lämna några kommentarer kring vissa väsentliga frågor. I en socialdemokratisk reservation i den s. k.bostadsskattekommittén föreslås sådana ändringar som skulle göra det dyrare attbo i småhus. Jag tycker att detta är ett helt felaktigt förslag. En sak vet vinämligen om människors bostadsönskemål; de flesta viU bo i ett egethem. Dennaklart uttalade önskan måste samhället, dvs. vi politiker, acceptera. Skulle vigenom ytteriigare skattepålagor göra det ännu dyrare att bo i småhus utestängervi stora grupper, t. ex. många barnfamiUer, från denna boendeform. Det voreenligt min uppfattning en helt felaktig politik. I stället måste vi strävaefter att ge alla dem som vill bo i ett småhus möjligheter att göra detta. Vifår söka oss fram på vägar som minskar kontantinsatsen i småhus till ett mycketlågt belopp eller helt tar bort den. finns på många ställenmöjligheten att hyra ett småhus. Denna boendeform bör nu kunna utvidgas. Oftahar de s. k. småhusen byggts ganska stora. Detta har lett till att ensamståendeoch små famiUer har haft svårt att finna ett tillräckligt litet småhus. Vimåste troligen här styra denna del av byggandet, så att vi får större variationpå ytorna i husen. Om jag nu säger att vi inte skall göra det sämre för demsom bor i småhus utan i stället se till att ännu flera får den bostad deönskar, så är jag dock medveten om att vi måste skapa rimliga hyreskostnaderför dem som bor i hyreshus eller i fastigheter med bostadsrätt. Av vad jaghittills sett av utredningarna drar jag den slutsatsen att ett avdragssystemförefaller vara en framkomlig väg, men konstruktionen måste bli enkel, Grundtanken bakom bostadspolitiken måste vara attmänniskor skall få bo där de själva vill. Då måste konsekvensen bli att vi integör det svårare att bo i småhus. Orättvisorna måste utjämnas genom att vi gördet bättre för dem som har det besvärligt, inte genom att vi gör det sämre fördem som har det bra. kommer vi ändå inte att kunna motverka vissa höjningari boendekostnaderna. Den kostnadsdel som är kvar när kapitalkostnaden är bortahotar att stiga. OUepriserna har medfört en mycket besvärlig situation förmånga. Främst de som redan betalar så höga boendekostnader att de knappast harnågra marginaler drabbas hårt. Hit hör t. ex. många barnfamiljer som köptegnahem. vet man dessutom att taxeringsvärdena går upp kraftigt. Dåstiger automatiskt boendekostnaderna i många egnahem. Jag tror att det, innanman höjer taxeringsvärdena alltför kraftigt, finns anledning för departementetatt närmare analysera konsekvenserna därav. Slutligen, fru talman, finns det anledning att i denna denförsta bostadsdebatten vid årets riksdag uttala en tillfredsställelse över attregeringen nu föUt det goda råd som civilutskottet tidigare givit, då utskottetpåtalat att det gamla var alldeles för otympligt. Situationen på bostadsmarknaden visar med alltydlighet att ett speciellt bostadsdepartement behövs. Arbetsuppgifterna ärstora, viktiga och krävande. Anslag för bostadsbyggande, m. m. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan. Anslag för bostadsbyggande, m. m. () kort genmäle: i säger med anledningav mitt inlägg att det här inte handlar om marksocialism. Han säger vidare attdet handlar om lagar och ekonomiska förutsättningar för att skaffa kommunernamark. Om nu och jag kan vara överens på den punkten att dessamarkförvärv bör begränsas, då kan jag instämma med honom i att det inte handlarom marksocialism. Men om dessa stora anslag till denna markförvärvslånefondtillstyrks och man med det syftar till ett kommunalt markmonopol, då menar jag,, att det verkligen handlar om marksocialism. Den typen avmarksocialism protesterar både jag och mina kolleger i den moderatariksdagsgruppen mot. i (fp) kort genmäle: De relativt sett ganska blygsamma summor somstår till förfogande gör det inte möjligt att skapa något slags kommunaltägande av all mark. Det handlar helt enkelt bara om att ge kommunerna möjlighetatt skaffa den mark de behöver, varken mer eller mindre. () kort genmäle: I tidigare debatterUksom har jag sagt att jag är helt medveten om att kommunerna då och dåmåste göra markförvärv för gemensamma ändamål i samhället. Men dessamarkförvärv är icke så omfattande att det behövs en särskildmarkförvärvslånefond till vilken anslås så stora pengar som det här är frågaom. Detta måste syfta till att kommunerna skall ha monopol på mark, äga såmycket mark som möjligt i samhället. Det är skillnaden mellan min och herrStrömbergs uppfattning. Jag tycker det är synd att vi inte kan vara överens omden andra linjen som säger nej till kommunalt markmonopol. Som övriga talare redan har sagt ärbostadsbetänkandet inte likt vad det brukar vara. Dess omfattning ärbetydligt mindre beroende på att vi skjuter de svåra frågorna till ett senareavgörande. Jag skall inte - som en del av dem som talat före mig - kommenterade utredningar vi fått och inte heller göra någonprogramförklaring för mitt parti. Jag skall begränsa mig till att tala förutskottet. Jag kan hålla med om att det finns sammamönster i detta betänkande som vi fann när vi för ett par veckor sedandiskuterade markfrågorna. Det finns en stor majoritet, men partierna tillvänster och höger har delvis avvikande meningar. Jag skall begränsa mig tillatt kommentera reservationerna. Räntan på amorteringspliktiga tilläggslån har diskuteratsvarie år sedan 1 967. De flesta har väl varit ense om att det i och för siginte finns några sakskäl att ha lägre ränta på just dessa lån, vilkenuppfattning vi i andra sammanhang än må ha om räntenivån i allmänhet.Kärnfrågan har hela tidenvarit tolkningen av låneavtalets innebörd. Det är klart att vi därvidlag kan haoUka meningar, men är nu ensamma om sin ståndpunkt, och detta fårses som bakgrund till de många tidigare riksdagsprövningarna. Vi får också tahänsyn till att dessa lån blir mindre och mindre genom amorteringarna. Jagtycker inte att detta är en fråga av så centralt intresse. På marksidan har vi de gamla åsiktskombinationerna, och vihar här hört ett replikskifte mellan och herrStrömberg. vill inte på något sätt stödja kommunala markförvärv medstatslån, medan vpk vUl ge ett större och bättre stöd. Genom riksdagensinställning till de markpolitiska frågorna har vi väl redan gett ett svar påden moderata reservationen 2 och dess formella föUdreservation 8 a. Vpk-reservationen 3 är av något annorlunda karaktär. Detligger i sakens natur att längre amorteringstid och längre amorteringsfrihet ärbättre för kommunerna som låntagare. Också här får vi dock komma ihåg vUkaambitioner har godkänt. har inte godkänt en långtidsplanför marksocialisering. Den har däremot godkänt att kommunerna bör ha enmarkreserv för uppåt byggande. Det som fällt avgörandet iavstyrkande riktning är endast att dessa frågor hänger ihop med dem som skallbehandlas . Kanske borde vara tacksam för den skrivning somgjorts, men jag vill självfaUet understryka att den inte innehåller några somhelst utfästelser I fråga om tomträttslån vidhåller sin meningfrån att vi skall ha en engångskostnad på över en halv miljard för attfå tidigare utbetalningar av lånen. Som utskottet redovisar i betänkandet finnsdet nu ett åtagande från kreditinstituten att också ta fram dessa krediter. Påså sätt är motionen tUlgodosedd i fråga om kreditvolym, och det var ju dettamotionen gällde. Också bortsett från detta åtagande måste frågasig om just den här förändringen är den mest angelägna för den statligakreditsektorn just . Frågan om koloniträdgårdarna har tagits upp i den moderatareservationen 5. Utskottet har behandlat två motioner i ämnet, en om enparlamentarisk utredning för att skapa statliga normer, en om ett kontant stödtill riksorganisationen. Alla i utskottet har varit ense om attkoloniträdgårdsrörelsen är värd att främja vi har då tänkt på idéinnehålletsom sådant. Vi har också varit ense om att statliga normer inte är det som bästtjänar detta syfte. Det är snarare en fråga om spridning av idéer och godalösningar syfte måste ju bl. a. vara att sprida upplysningi sådana frågor till de kommunala beslutsfattarna. Om man vill förmedlakunskaper och förslag till goda lösningar är det enklast att göra detta direkttill beslutsfattarna när det gäller den kommunala planeringen. Därför har viförordat att planverket skall ta på sig uppgiften att förmedla erfarenheter pådetta område. Vi tror att det är en bättre åtgärd, en åtgärd som är värd meraän åtgärden att ge riksorganisationen ett bidrag på ; jag ärövertygad om att detta utskottsmajoritetens förslag betyder mycket mera än detanslag som pläderar för Det är ett förslag som jag också kananföra principiella erinringar emot. Reservationen6 svarar mot ett av två yrkanden i en motion som herr Anslag för bostadsbyggande, m. m. 11 protokoll 1974. Anslag för bostadsbyggande, m. m. Reservationens begränsning beror på att när detgäller det ena yrkandet har fått inte bara socialdemokraterna som i ettannat sammanhang för sedan - utan hela utskottet med sig. Därigenombegär ett enigt utskott att man skall pröva möjligheterna att få tUl ståndtvångssanering på begäran av ägaren av en grannfastighet. Den del av motionen som vi inte är överens om och somreservationen sålunda gäller rör frågan, om tvångsåtgärder skall kunna vidtasäven mot stat och kommun - det måste då främst gälla kommun. De principer viförra året fattade beslut om går ut på att kommunen skall ha ledningsansvaret.Detta ansvar innebär också rätt att bedöma i vilken ordning åtgärderna börvidtas. Om nu reservationen skulle bifallas fick det till föUd att hyresnämndenmåste ta upp planeringsavgöranden, alltså rena lämplighetsbeslut. Skall dessasedan kunna överklagas blir situationen något märkUg. Jag vill verkligen inte bestrida att kommunerna reagerarmycket olika i dessa frågor och att det kan finnas fastighetsägare som medrätta tycker att deras grannfastighet borde prioriteras. Men de kan då takontakter i kommunen, och jag förutsätter att de gör det. I regel är det intefråga om några motstridiga intressen, och problemet bör därför kunna lösas.Även fastighetsägarföreningen bör trycka på, och det förutsätter jag att ocksåhyresgästerna gör. Vidare lär arbeta med typförslag tUl hurkommunerna skaU förfara i detta planeringsarbete. Jag tror därför att motionärernakan se framtiden an med tillförsikt. Slutligen vill i reservationen 7 krympaanslagen tUl och länsbostadsnämnd. Motiven är väl ytterst tycker illa om det statliga lånesystemet över huvud taget. Det är närmastsjälvklart att vi först mäste ha ett beslut om den fortsatta bostadspolitiken.Därefter får vi anpassa administrationen efter målen. uttalade att vi självfallet inteskall skapa byråkratiska regler för reglernas egen skull. Reglerna skall juvara medel för att åstadkomma någonting. Utskottet var också självkritiskt ochpåpekade att bör leva upp till detta och inte begära statliga regleri det ena eller andra onödiga syftet. I det här sammanhanget får jag också påminna om attutskottet enhälligt begärt att gränserna mellan statens och kommunens ansvarskall tas upp. Vi har i första hand hänvisat till länsberedningen, men det är ioch för sig naturligt om detta följs upp i en mer detaUerad översyn. Behovet aven sådan avgörs inte minst av de nya bostadspolitiska riktlinjernas innehåll.Vi får också ett ökande behov av att förhindra en alltför stor boskillnad iförhållande till planverket. Dubbla normer för samma sak är bara förvirrande.Också på denna punkt tror jag att man kan hysa förhoppningar om att längre framfå diskutera det här som sakfrågor och inte bara - vilket kanske är fallet - som symboler.