prot · FX0974 · 1974-12-31 00:00:00 — Dessa ändringar i sjukvårdskungörelseninnebär att det öppnas möjligheter till en vidgad rekrytering av helt ellerdelvis specialistkompetenta läkare till allmänläkarvården. Jag har vidarevidtagit åtgärder för att dessa läkare skall beredas möjlighet tillkompletterande utbildning av betydelse för deras allmänläkarverksamhet. Ettbelopp på kommer att ställas till förfogandeför detta ändamål i enUghet med förslag därom i årets socialhuvudtitel. Påuppdrag av sjukvårdsdelegation har vidare socialstyrelsentillsatt en arbetsgrupp med uppgift att föreslå ytterligare åtgärder för enökad rekrytering till allmänläkarvården. I denna arbetsgrupp, som skall lämnaen delrapport till sjukvårdsdelegationen , ingår företrädare förLandstingsförbundet och . Syftet med de nu nämnda åtgärderna är således att redan påkort sikt få en förbättrad läkartillgång till allmänläkarvården. I det någotlängre perspektiv som läkarfördelningsprogrammet framför allt tar sikte på ärdet av grundläggande betydelse att kunna genomföra en vidareutbildning tillallmänläkare i den omfattning som programmet förutsätter. De synpunkter pådenna viktiga fråga som inhämtat frånsjukvårdshuvudmännen visar att huvudmännen genomgående är beredda att ställatjänstgöringsplatser till förfogande för allmänläkarutbildningen i enomfattning som i huvudsak överensstämmer med läkarfördelningsprogrammet. Jagfinner det också tillfredsställande att man bland yngre läkare kan spåra klaratendenser till ett ökande intresse för allmänläkarvården som framtidaverksamhetsfält. Jag kommer liksom att noga föUa utvecklingen på dettaområde, bl. a. i anslutning till det arbete med ett nyttläkarfördelningsprogram för som satts i gång genomsocialdepartementets sjukvårdsdelegation. Ang. förslag till läkarfördelningsprogramför HerrPETTERSSON i (c): Jag ber att få tacka socialministern för svaret. Interpellationenär inte framställd därför att jag tvivlar på statsrådets Ang. förslag till läkarfördelnings-program för ellerberörda myndigheters ambitioner när det gäUer att finna lämpliga former för attöka närservice och kontinuitet i hälso- och sjukvården. Nej, bakgrunden tUl mininterpellation är den verklighet som vi nu lever i, nämligen attsjukvårdshuvudmännen bygger ut den öppna vården och långtidssjukvården. Det ärde två sektorerna som sjukvårdshuvudmännen uppfattar som klara bristområden,dvs. det är där som människorna efterfrågar vård. När man då undersöker möjligheterna att rekryteravälutbildad och välmotiverad personal till dessa båda områden, så finner manatt det inte finns något annat att gå efter än den prognos som socialstyrelsenhar gjort. Och den visar att överskottet på specialistkompetenta läkare blirstörst inom specialiteterna barnsjukdomar och invärtes medicin medsubspecialiteterna kirurgi och gynekologi. Däremot kommer ett stort underskottpå specialistkompetenta läkare att finnas inom verksamhetsområdenaallmänläkarvård, långvård och rehabilitering. En beräkning för den period som läkarfördelningsprogrammetför tiden omfattar visar att överskottet på specialister inombarnmedicin, invärtes medicin, kirurgi och gynekologi ökar, medan specialistersom vi har brist på - långvård, ögonsjukvård, öronsjukvård och röntgen tydligen går mot en fortsatt bristsituation samt att underskottet påallmänläkare kraftigt ökar. Jag har undersökt litet hur det ser ut påallmänläkarsektorn. Omkring 1975 kommer det då att finnas 849 specialister,medan tiänsterna för dem då beräknas till 1 103, alltså en brist på 254specialutbildade allmänläkare. Vi skall också finna att 1977 kommer vi enligtprognosen att ha en brist som är uppe i 438 allmänläkarspecialister. Detta ärenligt min mening mycket stora tal, och statsrådet har ju också i interpellationssvareti dag klart deklarerat att ett sådant underskott är bekymmersamt och att han ärberedd att vidta speciella åtgärder. Jag instämmer i att underskottet ärbekymmersamt och vill understryka nödvändigheten av att man vidtar speciellaåtgärder. Under något kan vi räkna med att antaletläkare i stort sett kommer att fördubblas. Om prognoserna stämmer kommer det1985 att finnas ungefär dubbelt så många läkare som vi hade 1972. När människor ställer det enligt min mening mycket rimligakravet att få kontakt med en läkare i öppen vård, är det mycket svårt för osssom på det regionala planet är ansvariga - och jag tror att det blir besvärUgtockså för statsrådet - att säga att vi inte har läkare som kan ta emot i öppenvård, som vi på andra områden har ett stort överskott. Jag vill också se saken från befattningshavarnas synpunkt.Jag har studerat vad redovisat i denna fråga. Det måste välockså vara Utet besvärligt för företrädarna för att stillatigandeåse utvecklingen på detta område. Vi har välutbildade och mycketambitiöst arbetande allmänläkare. Jag tycker att litetlättvindigt har ändrat lagstiftningen för att ge allmänläkarkompetens åt läkaresom inte alls haft sin utbildning inriktad mot allmänläkarvården. Jag förstårmycket väl hur man måste ha resonerat. Man måste ha sagt sig att man i en svårsituation får lov att vidta extraordinära åtgärder. Men det faktum att man nugör det möjligt att så lättvindigt ställa om sig från ex. gynekolog till att bli allmänläkare tror jag inte kommer attbefrämja rekryteringen till eller intresset för allmänläkarutbildning.Allmänläkaren möter en mycket stor ström av människor och har ett mycket stortbehov av en bred utbUdning, om han rätt skall kunna fylla sin uppgift. Jag har uppfattat statsrådets svar som mycket positivt.Jag har förstått att statsrådet är mycket väl medveten om dessa svårigheter.Statsrådet pekar på de som enligt statsverkspropositionen skallställas till förfogande för denna omskolning eller vidareutbildning.Jag måste då, med den lilla erfarenhet som jag har, säga att ären alldeles för liten summa. Den står inte i någon rimlig proportion till denerfarenhet som vi inom de olika regionala områdena har av detta problem. Jagtror att statsrådet skall överväga att sätta in betydligt större resurser. Dettror jag helt enkelt blir nödvändigt om vi något så när skall kunna tillmötesgådet rimliga krav som medborgarna i vårt land ställer på att kunna komma ikontakt med en allmänläkare när de så önskar Jag tror att det är bådehumanitärt och ekonomiskt riktigt såväl för den enskilde som för samhället ochför sjukvårdshuvudmännen att nu allvarligt ta itu med detta problem. Jag tackarännu en gång statsrådet för svaret. Ang. förslag till läkarfördelningsprogramför HerrWACHTMEISTER i (m); i har berört en del avde problem som är förknippade med läkarfördelningsprogrammet LP 77. Men detfinns enligt min uppfattning andra och långt allvariigare problem i samband medLP 77, nämligen dem kring utspärrningen av de bortåt 1 300 specialistkompetentaunderläkarna. Skälet till att jag tagit till orda är att och jagunder den allmänna motionstiden väckt en motion nr 21 7, i vilken v' påtalardessa negativa sidor av läkarfördelningsprogrammet. Jag klargör bäst vårinställning genom att citera den sista delen av motionen. Där låter det, herrtalman, på föUande sätt: "Vi anser det vara ett utomordentligt slöseri med medicinsktkunnande och specialiserad yrkesskicklighet att överföra eller omskolakirurger, ortopeder, gynekologer, barnläkare m. fL till annan läkarverksamhet.För t. ex. allmän-läkarverksamhet saknar de i stort sett den speciellayrkesträning som anses erforderiig, som deras tjänster vidlasaretten besattes med betydligt mindre erfarna läkare, I första hand patienterna men även sjukhushuvudmännen,sjuksköterskorna och annan vårdpersonal samt inte minst de drabbade läkarnaoch deras famiUer blir lidande om LP 77 fuUföUes, Klart negativt är det även för undervisning och forskning,eftersom kraven på de kvarvarande specialisterna kommer att öka så att dedärigenom får mindre tid över för undervisning och forskning. Man kan ocksåfråga sig om inte utspärrningen strider mot bestämmelserna för behörighet tilloffentlig tjänst, där den skall givas företräde som är främst i fråga omföryänst och skicklighet. Vidare kan tilläggas att utspärrningen knappast ärförenlig med de krav man bör kunna ställa på anställningstrygghet i offentligtiänst. Det synesoss att en snabb översyn av LP 77 är absolut nödvändig. Ang. förslag till läkarfördelningsprogramför Med stödav vad som ovan anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller attsocialstyrelsen får i uppdrag att verkställa en snabbutredning syftande tillatt minska läkartilldelnings-planens (LP 77) skadeverkningar, samt att i väntan härpå uttalar att någon utspärrningav specialistkompetenta underläkare inte bör ske." Behandlingen av denna motion i socialutskottet haruppskjutits . Jag beklagar detta därför att utspärrningen av despecialistkompe-tenta underläkarna redan har påbörjats, och det hela blir alltvärre ju längre dröjsmålet blir. Jag är övertygad om att socialministern ärmedveten om de farhågor som från många andra håll än från denna talarstol haruttalats i den här frågan. Jag vill nu fråga socialministern om han är beredd attvidta några åtgärder för att rätta till de misstag som enUgt min uppfattninghar blivit begångna. Då det gäller iStaffanstorp inlägg vill jag kort och gott hänvisa honom till den debatt somjag förde här i kammaren i, vill jag minnas, december månad med riksdagsmanMolin. Där hade vi tillfälle att mycket ingående diskutera den fråga som herrWachtmeister i här ta upp. Därför skall jag inte nämnvärtförlänga debatten på den punkten. Jag vill bara säga att de frågor som gällersituationen på undervisningssjukhusen i hög grad har uppmärksammats och attåtgärder har vidtagits pä den punkten. Jag skall inte heller ge mig in på polemik, men del ärintressant att notera att i med all rätt har talat om depraktiska bekymmer som sjukvårdshuvudmännen otvivelaktigt upplever ute påfältet när det gäller att fä allmänläkare till den öppna vården. HerrWachtmeister i är egentligen inne på en motsatt linje -att manskall vara utomordentligt försiktig när det gäller att försöka få läkarnautanför sjukhusen, dvs. ut i den öppna sjukvården, men jag skall inte ta uppden frågan; till den kanske vi kan återkomma. Jag begärde emellertid främst ordet för attunderstryka några ting i anslutning till i inlägg här . Först skulle jag bara -viUa säga att det belopp på 750 000kronor som kommer att ställas till förfogande för dessaviktiga uppgifter närmast är till för att få i gång denna kursverksamhet. Dettaär det väsentliga i sammanhanget. Till dettavill jag tillägga föUande, Vi har ett mycket stort antal specialister det har i just pekat på - men ett mindre antalallmänläkare. Detta beror på att läkarutbildningen tidigare haft sådaninriktning. håller emellertid vidareutbildningen av läkare på att ställas omtill ett betydligt större antal allmänläkare. Det är delta som också har kommittill uttryck i läkarfördelningsprogrammet. Det är en både riktig och angelägenverksamhet som är på gång, och redan för att på kort sikt kunna förbättrasituationen för allmänläkare har vidtagits och planerats åtgärder som jagutförligt har redogjort för i mitt interpellationssvar. Syftet med åtgärderna är således att redan på kort sikt fåen förbättrad läkartillgång när det gäller allmänläkarvården. Detta ärangelägen verksamhet som är på gång, och redan för att på kort sikt kunnaprogrammet framför allt tar sikte på, är det av grundläggande betydelse attkunna genomföra en vidareutbildning till allmänläkare i den omfattning somprogrammet förutsätter. Jag har velat slå fast detta, eftersom jag inte troratt det mellan i och mig föreligger några skiUaktigheterpå denna punkt när det gäller målsättningen. Låt mig sedan, herr talman, tillägga att det i dagens lägeoch med sikte framstår såsom allt angelägnare att få till stånd enomfattande utbyggnad av den offentliga öppna sjukvården och därmed ökademöjligheter till närhet och kontinuitet inom den svenska hälso-och sjukvården.Den målsättningen är också statsmakterna och sjukvårdshuvudmännen helt enigaom, och här har vi en utveckling på gång ute i sjukvårdsområdena - jag kännerväl till att den också präglar det sjukvårdsområde där Uerr i Kvänumär verksam en utveckling som jag tror kommer att bli av utomordentligbetydelse för framtiden. Vi befinner oss alltså i ett läge med brist påallmänläkare, men de åtgärder som vidtas och de som planeras kommer - det ärmin livliga förhoppning - att förbättra den situation vi har för dagen. Ang. förslag till läkarfördelningsprogramför HerrWACHTMEISTER i (m); Beklagligtvis tillhörde jag inte ihöstas när statsrådet diskuterade denna fråga med - annars hade jagsäkerligen med liv och lust gett mig in i den debatten också - men det bör välinte hindra att jag tar upp de problem som ligger mig varmt om Ujärtat. Jag är medveten om att i och jaghar belyst helt olika aspekter på problemet, men jag tror inte att man hjälperlandsortslasaretten genom att ge dem läkare som inte är tillräckligt utbildade.Vi har inte väckt den här motionen för att ställa till förtret försocialministern, utan därför att vi hyser farhågor för läkarutbildningen, ochdessa farhågor delas av många, många läkare. Som exempel kan jag framhålla attsamtliga kirurgöverläkare på våra undervisningssjukhus, dvs. i ,, , , , och , i en skrivelse tillsocialdepartementet har uttalat sina stora farhågor för hur den framtidakirurgutbildningen skall bli, om utspärrningen av underläkarna fullföUes. För att bli specialistkompetent fordras fyra och ett halvtårs utbildning efter läkarexamen. Men för att förestå en kirurgklinik på ettlandsortslasarett behövs ytteriigare utbildning, som då sker vidundervisningssjukhusen. Skall man nu väsentligt förkorta denna utbildning, görman uppenbarligen en björntjänst åt de lasaretten. Det kan inte vara förenligtmed god sjukvård atl dessa lasarett inte förses med tillräckligt utbildadeläkare. En annan fråga har aktualiserats i en artikel iLäkartidningen av överläkare vid anestesi-ochintensi-wårdsavdelningen på . Han säger där att hans avdelningskall verkställa över Ang.socialstyrelsens förslag till läkarfördelningsprogram för femårsperioden1973-1977 12 000narkoserom året, och av de sex specialistkompetenta underläkare han harkommer fem att utspärras. Han kommer inte att kunna sköta sin klinik, och han avslutarsin artikel med ett Ijudligt rop på hjälp. Han uppmanar också attkomma ut till och ta del av problemen. Detta är väsentliga problem för hela svenska folket. Jagbeklagar att socialministern inte viU ta en diskussion i den här frågan.Socialministern måste vara medveten om dessa problem, och jag hoppas och trordärför att socialministern trots allt skall försöka åstadkomma en bättring. Ominte förr får vi diskutera frågan , när motionen skall behandlas. HerrPETTERSSON i (c); Det skuUe vara mycket att säga i dettasammanhang, men jag skall försöka göra mitt inlägg så kort som möjligt. Jagbedömer det vara en synnerligen angelägen fråga för den fortsatta utvecklingenav hälso- och sjukvården att man får en sådan awägning av utbildningen att deni stort sett svarar mot det behov som föreligger. Sjukvårdens huvudmän kännerverkligen av var bristområdena finns. Vi kanske har talat för mycket om den öppna vården,änskönt det är den mest angelägna och iögonfallande vården, med tanke på hurtiänsterna fördelas och vilken utbildning som är på gång. Inomlångtidssjukvården kommer det också såvitt vi kan se att under hela 1970-taletvara stor brist på läkare. I många sjukvårdsområden fördubblas antaletvårdplatser. Vi skapar fina lokaler, vi försöker att miUömässigt ge de gamlaoch sjuka det så hyggligt som möjligt. Men när det gäller läkare som ärspecialister på långtidssjukvård och rehabilitering har man inte anledning attkänna samma glädje och tillfredsställelse. Omhändertagandet är inte bra, därfinns mycket övrigt att önska. För den mängd långtidssjuka som vi har inomhemsjukvården måste ambitionen för sjukvårdens huvudmän vara att sä fort sommöjligt ge dem läkartillsyn. Det är organisatoriskt möjligt att ordnaronder bland de långtidssjuka som ligger i hemmen. Det skulle vara en storinsats medicinskt och humanitärt. Men det finns inte utbUdade läkare för detta. Jag tror inte att socialministern är okunnig om dessaförhållanden, men jag vill understryka hur angeläget det är att se till dessabristområden. Jag har förståelse för de synpunkter som tidigare framfördes ochvill gärna försöka väga in dem alla. Jag försökte också säga att jag tycker attdet är olyckligt när vi får en utbildning som inte är planerad på sådant sättatt man kan tillgodose de områden där det råder brist utan i ställetfår ta till utspärrningar och omskolning av väl utbildad arbetskraft som primärthaft en annan inriktning på sin utbildning. Finns det här någon handlingslinje? Såvitt jag kan förstågäller det atl plocka fram alla fakta och söka få en så noggrann belysning avhela detta problem som det över huvud taget är möjligt. Först och främst är detangeläget att redogör för hur tjänstetilldelningspro-grammetskall disponeras, specialitet för specialitet. Värdefullt vore naturligtvisockså att den här läkarenkäten upprepades . Jag tror att det ärnödvändigt för att få ett underlag för en fortsatt bedömning av deöverväganden som skall göras och som socialministern har aviserat. Men detär en grupp som saknas i den redovisade utredningen en grupp på inte mindreän I 500 personer. Det gäller gruppen legitimerade läkare under . Jagtycker att det vore oförsvarligt att inte vidta dessa enkla åtgärder och, närman nu skall gå djupare in på dessa frågor, skaffa sig ett mycket säkertunderlag för den framtida bedömningen, så att vi inte hamnar isamma situation som vi befinner oss i. Det är naturligtvis riktigt, herrWachtmeister i , att vi hade ett riksdagsval som medfördevissa förändringar här i kammaren. Men då det gäller den fråga herrWachtmeister tagit upp ville jag hänvisa till protokollet från den debatt somjag förde i denna kammare, eftersom det ger synpunkterpå och upplysningar i frågan. Jag antar att vi får tillfälle att återkomma tillsaken den motion som nämnde kommer ju upp till behandling ikammaren . Jag har emellertid velat slå fast att det varit intressantatt lyssna på dessa två talare - dels som talar omuniversitetssjukhusen och bekymren med utspärrningen av specialistkompetentaunderiä-kare etc, dels sjukvårdshuvudmannen i som talarom sina mycket reella bekymmer och behovet av allmänläkare ute på sjukvårdsfältet.Detta speglar några intressanta ting, bl, a. vikten av en fortsatt konstruktivoch progressiv planering inom sjukvården. Jag vill starkt betona attläkarlilldelningsprogrammet klart tar sikte på att avskaffa bristområdena.Programmet barden inriktningen. Sedan bör man inte i en sådan här debatt glömma bort någramycket grundläggande ting. Vi har steg för steg ökat utbildningenav läkare i en omfattning som väl knappast någon förtio troddevar möjlig, hade vi en intagning på 400; siffran är uppe i över 1 000, Vi får alltså ca 1 000 nya läkare - jag har velatbetona detta. Vi är inte på väg in i någon sorts fördjupad kris, utan vi är påväg in i en utveckUng där resurserna steg för steg förstärks. Det är viktigtatt komma ihåg det när man diskuterar svensk sjukvård av mot bakgrundenav de åtgärder som från samhällets sida har vidtagits i olika avseenden. Men svensk sjukvård inrymmer alltjämt många problem ochbekymmer, det skall inte döljas. Det är de problemen och bekymren vi sökerklara genom aktiva åtgärder. Jag vill bara peka på den prioritering som harskett när det gäller öppenvården och långtidsvården. i Kvänumframhöll - med all rätt - de problem som vi alUjämt har inom långtidsvården,ett område som vi nu i hög grad prioriterar. Sä skulle jag viUa understryka, iStaffanstorp, att de unga, aktiva och jag vill också säga välutbildade läkarnastjänster behövs ute på fältet , ute bland människorna, och det är viktigtatt vi inte ger avkall på den principen. Sjukvårdshuvudmännen är djuptengagerade i en stor omställning av svensk sjukvård, vars betydelse jag är heltövertygad om kommer att avsätta väsentliga resultat och i många avseendenstödja och hjälpa sjukvårdsbehövande människor i vårt land. Ang. förslag till läkarfördelningsprogramför Om förbud mot utförsel av äldre kulturföremål Slutligen ställde i några frågor.Jag skall då bara säga att man kommer att fortsätta den enkätundersökning somherr efterlyste. Därigenom kommer vi att kunna registrera uppgifterav stort värde för den framtida planeringen. Jag skall stanna här i mitt inlägg. Jag harvelat betona att vi nu sätter in åtgärder för att så långt som möjligt klaradagens bekymmer när det gäller att få fram ett tillräckligt antal allmänläkare,men berör den här frågan hela vidareutbildningen och där är det ingettvivel om vilken inriktning vi har då det gäller att få fram allmänläkare i denomfattning läkarfördelningsprogrammet förutsätter. Överläggningen var härmed slutad. §4 Om förbud mot utförsel av äldre kulturföremål Herr utbildningsminstern erhöll ordet för attbesvara () framställda interpellation, nr 45, ochanförde; har frågat mig om jag ärberedd att vidta snara åtgärder för att effektivt hindra inte önskad utförselav äldre kulturföremål, I kungörelsen (1927:129) angående förbud mot utförsel frånriket av vissa äldre kulturföremål (senast ändrad 1960:442) stadgas förbud motutförsel av vissa sädana föremål tillverkade , nämligen möbler,husgeråd, byggnader och byggnadsdelar samt till byggnader hörande fastainredningsföremål. Föremål av detta slag, som ingår i personligt bohag, fårutföras av person som flyttar till ullandel för att bosätta sig där, I övrigafall skall tillstånd för utförsel inhämtas av . Svårigheterna att enbart genom en tullbesiktning bestämmakulturföremåls ursprung kan naturiigtvis medföra att en del föremål förs ut urlandet i strid mot kungörelsen, 1 betänkandet Förbud mot utförsel av kulturföremål (SOU1964:22) lades förslag fram om förbud mot export av alster av bildkonst,konsthantverk och konstindustri, vissa skrifter och andra föremål av allmäntperson- och kulturhistoriskt intresse som nått en viss ålder, i regel . När statsmakterna tog ställning till förslagenansåg man det inte nödvändigt att införa något generellt förbud mot utförsel avkulturföremål på det sätt som föreslagits i betänkandet. Däremot ställdes fr.o. m. /66 medel till förfogande för att användas till inköp avvissa kulturföremål beträffande vilka risk föreligger att de kommer att förasut ur landet (1973/74:VIlI B 46). /66 har sammanlagt anvisats för inköp av dylika föremål. Så anvisades 1. ex. år 1973medel för inköp av den s.k. Ängsöbägaren, Huruvida denna möjlighet till statliga inköp och debestämmelser som finns i övrigt är tillräckliga för att förhindra icke önskvärdutförsel, anser jag inte möjligt att bedöma utan alt en viss utredning görs ifrågan. Enligt min mening kan det vara motiverat att göra en värdering averfarenheter- na avnuvarande regler. Denna bör, under förutsättning att bifaller vad jagförordat i propositionen 1974:28 angående inrättande av ,kunna göras av detta nya organ, som därvid bör samråda med riksantikvarieämbetetoch . Jag ber att få tacka utbildningsministern försvaret pä min interpellation. Som nämnts både i interpellationen och i svaret pådensamma gäller de nuvarande bestämmelserna med ganska betydande begränsningarutförsel av äldre föremål, huvudsakligast möbler och vissa andra bruksföremål.Men i det utredningsbetänkande som också är omnämnt i interpellationssvaretinnefattades i det då tilltänkta utförselförbudet även skrifter och liknandeföremål. Jag har fått en mängd uppgifter om enligt min uppfattning icke önskadutförsel av antikviteter av olika slag. Däribland förekommer också uppgifter omatt skrifter som vi nog gärna skulle viUa ha kvar i landet nu finns på olikahåll utomlands, 1 tidningarna såg jag att vissa handskrifter av denheliga är på vandring, att Vasabiblar lär försäUas i Förenta staternaosv.