prot · FX0992 · 1974-12-31 00:00:00 — Enligt beslut vid höstriksdag träder den nyalagen om förskoleverksamhet i kraft den I juh 1975, I propositionen 1973:136 omförskoleverksamhetens utbyggnad och organisation som låg till grund förriksdagens beslut uttalades bl, a, att de problem rörande samordningen mellankommunernas, församlingarnas och de ideeUa organisationernas verksamhet som kanuppstå skall kunna lösas lokalt genom nära kontakter mellan berörda kommuner,församlingar och organisationer, I samband med riksdagsbehandlingen avpropositionen fastslog också socialutskottet i sitt av godkändabetänkande 1973:30 att det får anses ligga inom ramen för tiUsynsmyndighetensuppgifter att genom information och vägledning verka för att erforderligtsamarbete kommer till stånd på det lokala planet. , som är tiUsynsmyndighet förförskoleverksamheten, kommer att genomföra en brett upplagd information införförskolereformens ikraftträdande, I särskUda informationsblad som redan börjatges ut behandlas aktuella frågor inom förskoleverksamheten. Den fortsattainformationen kommer att ske dels genom s, k, faktablad som tar upp särskildafrågor, bl, a. utbyggnadsplanering och inskrivningen i förskolan, dels genom enmera samlad vägledande information om förskolan och dess organisation. Detligger i sakens natur att de frågor som gäller formerna för samverkan med andraorgan också kommer att omfattas av denna information från . Jag vill tacka statsrådet för svaret på minfråga. Jag noterar med tiUfredsställelse att statsrådets svar innehåller löftenom att kommunerna kommer att bli informerade, och jag tar fasta på vissapositiva formuleringar, särskilt: ", som är tiUsynsmyndighetför förskoleverksamheten, kommer att genomföra en brett upplagd informationinför förskolereformens ikraftträdande." Som bekant pågår just nu ute i kommunerna en planering förförskolans genomförande, och det är väsentligt att den livliga debatt somföregick och följde på utredningen om förskolan och som resulterade iutskottets skrivning verkUgen tränger igenom och får påverka planeringen ikommunerna. Enligt utskottets yttrande är det icke fråga om att deicke-kommuna-la förskolorna tills vidare skulle få finnas kvar för att efter enviss övergångsperiod gå upp i kommunens förskola, utan tvärtom är det angelägetatt stryka under att dessa förskolor också skall ha rätt att bestå. Som framgår på s. 16 i socialutskottets betänkande nr 30 år1973 skall kontakt etableras mellan kommunen och berörda församUngar ochorganisationer. Det naturliga är väl att kommunen tar den kontakten, vilketgivetvis inte hindrar att påstötningar kan göras från annat håU. Syftet medkontakten är att undvika en situation där konkurrens onödigtvis uppstår. Detsker onödigtvis om man är okunnig om varandras existens, omfattning ochframtidsplaner. Den positiva vUjan att i samverkan lösa de frågor som uppstårmåste visa sig i första hand genom att man kartlägger den omfattning ochkapacitet som befintUga förskolor redan har. Jag ber änen gång att få tacka statsrådet för det positiva svaret. Om bättre ersätt-ningsm öjligh eter för dem som drabbasav den s. k. sjukhussjukan Överläggningen var härmed slutad. § 6 Om bättre ersättningsmöjligheter för dem som drabbasav den s. k. sjukhussjukan Herr socialministern erhöllordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 22 majintagna fråga, nr 233, och anförde: har frågat mig om jag avser attvidta några åtgärder för att förbättra ersättningsmöjligheterna för demänniskor som drabbats av den s, k, sjukhussjukan. Sjukpenningförsäkringen reformerades som bekant genombeslut vid riksdag. Enligt de bestämmelser som gäller sedan den Ijanuari ersätter sjukpenningen av den inkomst som går förloradgenom sjukdomen. Dessa ersättningsbestämmelser gäller oavsett anledningen tillsjukdomen. Sjukförsäkringen lämnar också enligt närmare regler ersättning förvårdkostnader och resekostnader. Andra kostnader än jag här nämnt fallerutanför sjukförsäkringen. Frågan om ersättning för skada somdrabbar patient i samband med sjukvård behandlas inomLandstingsförbundet, Avsikten är att införa ett system som innebär attsjukvårdshuvudmännen åtar sig ett vidgat ersättningsansvar i sådana faU,Åtagandet skall gälla ersättning bl, a, för sveda och värk och för lyte ochstadigvarande men, I samband med dessa överväganden har ävensjukhusinfektionerna diskuterats. Enligt föreliggande förslag tillersättningsbestämmelser täcks bl, a, smitta och infektion som orsakats avläkemedel, infusionsvätska, blod eller plasma eller av icke sterUa instrament.Förslaget kommer att tasupptiU behandling vid ijuni. HerrNYHAGE (m); Jag ber att få tacka socialministern för detsvar som har givits. Det kanske inte var så positivt som jag hade hoppats attdet skuHe vara, Statsrådet hänvisar dels till sjukförsäkringen, :delstill den utredning som gjorts inom , Statsrådet-konstaterarbeträffande 11 protokoll 19 74. Nr 91 - 92 Om bättre ersättningsmöjligheter för dem som drabbas avden s. k. sjukhussjukan sjukförsäkringenatt den inte täcker alla kostnader. Sjukpenningen ersätter av inkomstenoch täcker vissa andra kostnader men inte alla kostnader som har med dennasjukdom att göra. utredning om ersättningsansvar vidbehandlingsskada kommer att omfatta endast dem som i fortsättningen drabbas avsjukdomen. Min fråga gällde dem som hade drabbats av sjukdomen. De kan såvittjag förstår av utredningen inte få någon ersättning den vägen. Det rör sig egentUgen här om två stora huvudfrågor. Denena är vad man kan göra för att försöka elimmera riskerna försjukhusinfektioner. Den andra är vUka åtgärder som kan vidtas för att ge demänniskor som har drabbats av dessa infektioner en skälig ersättning. Beträffande den första frågeställningen, som är nog såviktig, finns säkert mycket att göra, men min enkla fråga gällde ersättningsmöjligheternaför dem som har drabbats av infektionerna, och jag avstår alltså från att göranågra kommentarer vad beträffar den första frågeställningen. Det finns dock enomfattande Utteratur på området som jag gärna viU hänvisa till. Frågan gällde alltså ersättningsmöjligheterna, och svaretgav inte så mycket på den punkten. Sjukhussjukan kan leda till invaliditet, denorsakar svår värk, framför allt genom bölder, den ger psykisk smärta mångamänniskor har blivit nervvrak på grund av denna sjukdom, som de har drabbats avhelt oförskyllt. Den leder tiU förlust av arbete - många människor kan aldrigåtergå till sitt arbete sedan de fått denna sjukdom. Den leder till storakostnader genom sjukskrivning, genom utlägg för läkarbesök, förbandskostnader, kostnaderför antibiotika, tabletter mot värk och nervlugnande tabletter. Det vorerimligt med ersättning eftersom denna sjukdom är helt oförvållad av demänniskor som fått den. De har lagts in på lasarett för någon åkomma och gårdärifrån, drabbade av denna smitta. Vidare kunde många få lindring för sinasmärtor och kanske få läkta sår om de kunde resa till varmare kUmat, Men de kaninte det därför att många av dem har fått förtidspension eller är sjukpensionerade,och pensionen räcker inte tiU för sådana kostnader. Jag viU åter ställa frågan till statsrådet: intestatsrådet tänka sig att på något sätt medverka tiU att åtgärder vidtas för attde människor som oförvållat har drabbats av denna sjukdom skall få någonljusning i sin situation? Först vUl jag gärna understryka attsjukhussjukan är ett problem när den drabbar sjukhus och patienter. Frågan omhur man skall komma till rätta med de här infektionerna har varit föremål föromfattande överläggningar på medicinskt plan, och det arbetet kommersjälvfallet att fortsätta. Den primära frågan är att försöka komma tiU rättamed dessa ofta allvarliga infektioner. När det sedan gäller ersättningsfrågorna har jag klartsagt att här träder sjukförsäkringen in i de fall där den gäller. Det ärvärdefullt att nu har tagit upp frågan om att få till stånden försäkring som skall träda in och täcka kostnadema för den enskildepatienten. Så långt jag förstår täcks alla allvarligare fall av sjukhussjukan in underden föreslagna försäkringen. hade, , för inte länge sedantillfälle att diskutera en motion, redovisad i lagutskottets betänkande nr 10,Utskottet säger bl, a,; "Om det sedan ersättningssystemet genomförts ochpraktiskt prövats någon tid skulle visa sig att det ej fullt motsvararförväntningarna kan det givetvis bli aktuellt att inom ramen för en allmänöversyn av systemet ta.upp frågan om en utbyggnad av ansvarsåtagandet. "Detta uttalande gjordes med anledning av förslag tillförsäkring. Jag antar att är helt överens med mig om attdet är utomordentligt svårt att lösa dessa problem retroaktivt. Hert NYHAGE (m); Jag delar naturligtvis uppfattningen att detär svårt att bemästra dessa problem så att säga retroaktivt. Men svårigheternakan inte vara så stora att man inte har möjlighet att göra ett allvarUgt försökatt i någon form ersätta de människor som råkat ut för sjukhussjukan, kanskeinom ramen för den försäkrmg som aviserats. Det gäller ju människor somoförskyUt blivit invalidiserade, är obotUgt sjuka och inte kan få ersättningför de stora utlägg de har haft och som de fortsättningsvis kommer att ha. Naturligtvis hälsar jag med tiUfredsstäUelse att arbetetpå att komma tiU rätta med dessa infektioner fortsätter. Det är också mycketpositivt att har tagit upp den här frågan. Jag är dock intealldeles säker på att statsrådet har helt rätt när han tror att alla allvarligafall av sjukdomen kommer att täckas in under den föreslagna försäk-rmgen. Jaghoppas verkligen att statsrådet har rätt, men enligt 3.2 § sägs, att patientäger dock ej rätt tiU ersättning för behandUngsskada som orsakats av smittaeller infektion av annan orsak än att ej sterUa instrument eller ämnen såsomläkemedel, infusionsvätska, blod eller plasma använts. Såvitt jag förstår görsdet där ett väsentligt undantag, som jag tror det är viktigt att se upp med ochsom man bör försöka få tillrättalagt innan detta system kommer att träda ikraft. Min fråga tiU statsrådet gällde naturligtvis allade människor som drabbats av sjukhussjukan, men speciellt gällde den de grapperav människor som enligt förslaget till ersättningsansvar vid behandlingsskadainte synes få någon möjlighet till ersättning. På den frågan ville jag gärna fåett positivt svar från statsrådet. Även om hans svar inte var helt positivthoppas jag att denna relativt stora grupp av människor inte glöms bort isammanhanget utan att de ges en rättmätig chans att få sina önskemåltillgodosedda. Överiäggningen var härmed slutad. Om bättre ersättningsmöjligheter för dem som drabbas avden s. k. sjukhussjukan § 7 Kammaren åtskildes .