prot · FX0967 · 1974-12-31 00:00:00 — Men en helt annan sak är attstaten tar bort funktioner som finns inom området när vi nu verkligen vUl slåvakt om och se tiU att vi åtminstone inte får en negativ trend utan i ställetförsöker vända den. Man nämnde också och det står kanske litet i motsättningtUl det som fröken sade förut att befolkningsutvecklingen i dessabygder glädjande nog äntUgen böriat vända uppåt. Därför är man väldigt oroligför att en bortflyttning av en funktion kommer att få en negativ effekt, somman helst vill undvika. Innan jag går in på de slutsatser som utskottet kommitfram till i detta ärende tror jag att jag skall bemöta något av det som frökenMattson sade. Beträffande frågan om detta kommer att bli ettlottningsärende eller inte så tycker jag att det är ointressant att uppeUållasig vid det i detta skede. Debatten får ju faktiskt avgöra hur kammarensledamöter kommer att ställa sig. Jag tycker inte, fröken , att det kananses vara skadligt för anseende om vi tar större hänsyn tUlregionalpolitiken. Utskottsmajoriteten strävar ju efter att ocksä pådetta område skall ta konsekvenserna av den ökande förståelsen för vikten avhänsyn till de regionalpoUtiska aspekterna. Det kan inte vara skadligt attockså vi riksdagsmän en och annan gång inser och erkänner att vi är påverkadeav utveckUngen. Jag vUl också klart säga ifrån att utskottsmajoriteten försin del inte gör någon självständig bedömning av hur det kommer att bli medNedansiljans tingsrätt. Vi vill alltså icke och jag bestrider bestämt frökenMattsons påstående här ingripa i Kungl. Maj :ts av oss delegeradebeslutanderätt. Däremot vill jag påstå att reservanterna just gör detta. Jag vill fästa kammarens ledamöters uppmärksamhet på enformulering i reservationen: "Enligt utskottets mening har deregionalpoUtiska synpunkterna alltså inte sådan tyngd att de beträffande fråganom bibehållande av Nedansiljans tingsrätt motiverar ett annat ställningstagan- de än detKungl. Maj'.t stannat för." Jag viU understryka detta och påvisa att ifallreservationen skulle vinna här i kammaren måste det betyda att Kungl. Maj:t,även om man aldrig så gärna skulle vUja behåUa Nedansiljans tingsrätt, skullekänna sig förhindrad att göra det eftersom då har uttalat sig för attnågot annat ställningstagande än det Kungl. Maj;t hittiUs har träffat inte börkomma i fråga. Fröken säger att diskussionerna i utskottet nästanuteslutande har rört Nedansiljans tingsrätt. Jag viU gentemot det ändåframhåUa och det vet ju fröken så väl att utskottet får successivtolika propåer från olika kommuner och företrädare för olika tingsrätter, därman uttalar stora bekymmer över planerade eller redan beslutade men ejverkställda sammanläggningar av tingsrätterna. Även om vi kanske inte fårsådana kontakter i samma utsträckning som departementet tror jag attjustitieministern känner igen sin egen situation vid aUa de kontakter somjustitiedepartementet får med ohka berörda kommuner Och visst kan man haförståelse för att de känner oro och visst kommer man väl till slut tiU detstadiet då man säger sig att det måste vara fel av oss att ta ställning tiUvarje konkret fråga för sig. Har inte tiden nu kommit då vi ändå bör se frågani ett störte sammanhang, se vad som återstår att göra och få en plan över hurman i departementet tänker sig att fortsatta sammanslagningar skaU äga rum och hurman i departementet vUl tolka det ökade hänsynstagande tiU de regionalpoUtiskaaspekterna som vi här i verkligen vUl understryka att man bör ta ochsom är en konsekvens av regionalpoUtiska beslut. Det är dethänsynstagandet som vi viU ta och dä bör vi ta det ju förr dess heUre. Vidare säger fröken att utskottsmajoriteten förett långt och yvigt resonemang om regionalpoUtiken, att vi tar centerpartietsgamla välkända formuleringar i vår mun och talar om det decentraliseradesamhället. Det är litet farligt med de här poUtiska slagorden, men visst kanväl många av oss ha sympatier för tanken på ett decentraUserat samhälle, det måvara centerpartister eUer socialdemokrater eller moderater eUer företrädareför vUket parti som helst. Att utveckUngen måste gå mot en ökad spridning avfunktioner och en ökad decentralisering tror jag att åtminstone många av ossverkligen känner starkt för. När det gäller , fröken , var detinte så att ändrade ett av Kungl. Maj:t fattat beslut, utanriksdagsbeslutet innebar att vi i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställde om enomprövning av det beslut som fattades tidigare. fattade alltså ickeett nytt beslut utan den bara hemställde att Kungl. Maj:t skulle ompröva sitttidigare beslut, och det är ju en väsentlig skillnad. påstår utskottets vice ordförande attutskottsmajoriteten vUl frånhända Kungl. I självaverket är det ju precis tvärtom. Vi vUl göra så som det var förutsatt i 1969års beslut. Där sades det nämligen: "Om ändring i ovan angivna riktlinjerframdeles finnes motiverad bör frågan härom underställas riksdagensprövning." Och säger utskottsmajoriteten att ett ökat hänsynstagandetiU de regionalpolitiska synpunkterna leder till att "en översyn börgöras av riktUnjer" och "i samband därmed bör upprättas enplan över de domsagoregleringar som kan återstå att genomföra vid ett beaktandeav den 25 aprU 1974 Nedansiljans tingsrätt, m. m. den 25 aprU 1974 Nedansiljans tingsrätt, m. m. vadutskottet ovan anfört". Utskottsmajoritetens ställningstagande är således helt ilinje med det beslut som fattades beträffande det sätt på vUket de härfrågorna . Utskottets vice ordförande gjorde vidare ett som jagtycker kraftigt angrepp mot utskottsmajoriteten när det gäUde vissa formaUa.Jag vill framhåUa att frågan humvida utskottets initiativrätt var tiUämplig idetta spörsmål inte diskuterades på allvar i justitieutskottet. Detifrågasattes icke av utskottets vice ordförande eller av andra som stod bakomreservationen, att det inte skulle vara korrekt att framföra förslaget. Jagskulle viUa ställa en fråga till fröken : Om det som har blivitmajoritetsförslaget skuUe ha presenterats i en reservation, skulle också dåkritik ha framförts från utskottets vice ordförande innebärande att förfarandetvar statsrättsligt felaktigt, dvs. att det var fråga om ett initiativ, somnaturUgtvis i så fall inte heller får föras fram reservationsvis? Nej, det är inte fråga om något utslag av utskottetsinitiativrätt. Utskottsmajoritetens förslag är ett sätt att lösa den konkreta fråganom Nedansiljans domsaga utan att utskottet och frånhänder Kungl.Maj:t den beslutanderätt som vi menar skall Ugga hos departementet. Jag vill också klart säga ifrån att den skrivning somutskottsmajoriteten presenterade icke kan ha varit överraskande för deledamöter av utskottet som står för reservationen. Det skulle ju inte havarit något problem att ajoumera våra överläggningar och få tUl stånd ett nyttsammanträde, där förslaget till skrivning ytterligare kunnat diskuteras. Jag kanskeför egen del får säga att jag är litet förvånad över att det inte gick att fåenighet i denna fråga. Jag tror mig veta att det även hos socialdemokraterna iutskottet firms vissa sympatier för ett ökat hänsynstagande tiUregionalpolitiken. I varie faU uppfattade jag statsrådet sånär Ni var närvarande i utskottet jag tror att det var i samband meddiskussionen om - att också Ni själv böriar bli tveksam omvärdet av de stora tingsrätterna och om huruvida man skall fortsätta på deninslagna vägen. Jag tycker, som jag sagt förut, att man kan högaktapoUtiker som har mod och förmåga att delvis tänka om och att även redovisa denya uppfattningar man kommer fram till. Det är ju inte säkert att man årenigenom behäller exakt samma uppfattningar Det framstår åtminstone för mig ochjag tror för många - som klart nödvändigt att vi i vårt politiska arbete tarstörre hänsyn tUl decentraliseringsaspekten och till regionalpolitiskasträvanden än vad vi har gjort fömt. Jag skulle med det anförda vilja yrka bifaUtUl utskottets hemställan. Jag vill återigen understryka, att om reservationenvinner bifall, kommer det de facto att innebära att beslutet beträffandeNedansiljans tingsrätt icke kommer att kunna rivas upp. Fröken () kort genmäle: Fm sade att hon har ett intryckav att Kungl. Maj:t när det gäller Nedansiljans domsaga inte tagit hänsyn tillriktlinjerna för regionalpolitiken. Ja, det är väl ganska självklart att man inte kundegöra det, med tanke på att beslutet om Nedansiljans domsaga fattades 1970 medande nämnda riktlinjerna inte tiUkom förrän två till . Däremot menarvi reservanter att Kungl. Maj:ts beslut att skjuta denna fråga fram tiU 1977innebär, att man också kan vara beredd att behålla NedansiUans tingsrätt ännulängre, om så skulle behövas. Jag bör kanske i detta sammanhang också upprepa vad jagsade tidigare, nämligen att reservanterna icke viU att Kungl. Maj:t skaUfråntas delegationsmöjligheten. Jag tycker att situationen kan bli ganska besvärandeom man en gäng lämnar en delegering och sedan med anledning av motioner kräveromprövning på punkt efter punkt. Jag undrar om majoriteten tänkt sig att viskuUe ha en ny stor principdebatt om domkretsindelningen, ifall dess förslaggår igenom. På talarlisten ser jag att justitieministern snart kommer att svarapå en interpeUation av , och jag antar att den debatten kommer attgälla just domkretsindelningen. Jag vill tUl sist betona att vi hyser fulltförtroende för de överväganden som görs i Kungl. Under deförberedande debatterna före det slutliga ställningstagandet har vi ickenärmare diskuterat att kräva en översyn och en redovisning för . Detär det kravet som vi i reservationen starkt vänder oss emot. den 25 aprU 1974 Nedansiljans tingsrätt, m. m. FruKRISTENSSON (m) kort genmäle: Det är riktigt som fröken säger, attKungl. Maj:ts beslut beträffande Nedansiljans tingsrätt fattades 1970, innanriksdagen tog det regionalpoUtiska beslutet, men därefter gjorde berördakommuner uppvaktningar och begärde att Kungl. Maj:t skulle ompröva sitt beslut.Med anledning av de framställningarna fattade Kungl. Maj:t ett nytt beslut iapril 1973, som innebar att det gamla beslutet skulle kvarstå. fattadeju sitt regionalpoUtiska beslut, och om hadetagit intryck av det, kunde man i varje fall ha haft möjlighet att rätta tillsaken. Eftersom fröken med en viss envishet återkommermed sitt påstående att utskottsmajoriteten försöker frånhända Kungl. Maj:tbeslutanderätten i de här frågorna, vill jag stäUa en fråga: Var står det imajoritetens skrivning? Fröken () kort genmäle: Jag ber att mycket kort få citerautskottsmajoriteten. Den skriver att "en översyn bör göras av 1969 årsriktlinjer för landets indelning i domsagor och att i samband därmed börupprättas en plan över de domsagoregleringar som kan återstå att genomföra vidett beaktande av vad utskottet ovan anfört. Riktlinjerna och planen börutarbetas av Kungl. Maj:t och utan dröjsmål föreläggas ." Det vore väldigt glädjande om jag nu kunde fatta fruKristenssons förtydligande så, att det bara är en diskussion man önskar här iriksdagen och att man inte mera aUmänt - inte bara som hittUls med anledning avmotioner - vill göra någon hemställan. EmeUertid är det möjligt att denna översyn redan är gjordi . Vi vet ingenting om detta, och jag tror att det för den 25 aprU 1974 Nedansiljans tingsrätt, m. m. Ang. domkretsindelningen i län ärendetsfortsatta behandUng skulle vara ganska värdefullt att höra vUka synpunkterjustitieministern, som är närmast ansvarig, har att anlägga på den storafrågan. () kort genmäle: Om det är rätt som utskottet vice ordförandesäger, att den här översynen redan är gjord, frågar jag mig: Varför har då intejustitieutskottet fått någon redovisning av vad departementet håUer på med? Jagskall emeUertid inte ytterligare förlänga debatten, för det är naturligtvisangeläget för oss alla att fä höra statsrådets mening i de här frågorna. På tal om delegering av beslutanderätten viU jagunderstryka det som jag sade inledningsvis, nämligen att 1969 årsriksdagsbeslut innebar att om det skulle föreslås någon ändring i de riktlinjersom då beslutades beträffande domsagoregleringen, skuUe förslaget understäUasriksdagens prövning. Utskottets majoritet menar nu att det måste ske en vissmodifiering av dessa riktUnjer med ökat hänsynstagande tUl de regionalpoUtiskasynpunkterna. När ett sådant förslag har utarbetats i departementet, viU vi hadet tillbaka med stöd av det beslut som fattade 1969 angåendehandläggningsordningen. Jag kan inte anse, herr talman, annat än att vi är ivår fuUa rätt att göra detta, och det gäUer här inte ett återtagande avdelegeringen beträffande beslut i konkreta faU. Herr förste vice talmannen anmälde att fröken att tiU protokoUet få antecknat att hon inte ägde rätt tUl ytterligarereplik. Herr justitieministern , som meddelat att han isamband med behandlingen av detta ärende ämnade besvara () den 22februari framställda interpeUation, nr 38, angående domkretsindelningen i Uppsalalän, erhöll ordet och anförde: Innan jag besvarar skuUe jag bara viUa säga en sak till , som härhar kritiserat att vi i inte skulle ha beaktat 1972 årsregionalpolitiska beslut. Kanske då vänligen ville notera detförhållandet att sedan 1972 års regionalpolitiska beslut fattades har vi icke ijustitiedepartementet beslutat om någon domkretssammanläggning. Jag ber nu att få besvara interpellationangående domkretsindelningen i län. har frågat om jag är beredd att medverka tillatt läns norra domkrets får bestå och att därvid prövas möjlighetentill en förläggning av läns norra tingsrätts kansli till . Efter förslag i proposition 1969:44 beslöt år1969 riktlinjer för en översyn av rikets indelning i domkretsar Riksdagenbeslöt att en domkrets regelmässigt borde vara så stor att den beredersysselsättning åt minst tre lagfarna domare. uttalade dock samtidigtatt principen borde tUlämpas med stor försiktighet. Enligt meningborde en domstol med tvä domare behållas om den är så belägen att en indragningav domstolen skulle påtagligt försämra den rättssökande allmänhetens krav påservice eller eUest medföra väsentliga olägenheter förenskilda eller för det allmänna. I detta sammanhang betonade särskUtatt domsagokansli i centralort så långt möjligt borde bibehållas. Skälen förbibehållande av ett domsagokansli kunde undantagsvis vara så starka att demotiverade ett bibehållande av en domkrets som ger arbete för endast en domare. I propositionen 1972:111 angående regionalpolitiskthandUngspro-gram erinrade regeringen bl. a. om de av antagnariktlinjerna för den framtida domkretsindelningen. Det pekades vidare på ettförslag i länsprogrammet för län att läns norra tingsrätt, somhar kansU i , skulle finnas kvar men att tingsrättens kansli skulleflyttas tiU . Häremot framhölls av departementschefen att regeringenredan år 1970 fattat beslut om att läns norra tingsrätt skuUe upphörasenast och domsagan därvid förenas med domkretsen förUppsala tingsrätt. Tillräckligt starka skäl för att frångå den tidigarebedömningen i vad avsåg domkretsindelningen i län ansågs avdepartementschefen inte ha framkommit. Propositionen godtogs i denna del av enenhäUig riksdag. 1969 om den framtidadomkretsindelningen har genom oUka beslut av regeringen antalet domkretsarminskat från 137 tiU 101 . Inte i någotav dessa fall har ort som är regionalt centrum tvingats att avstå fråndomstolskansli om i orten funnits tingsrätt som givit sysselsättning åt minsttvå domare. I några faU har domstolskansli inrättats på ort där sådant kansliinte funnits tidigare. Av de nuvarande tingsrätterna har ungefär hälften endasttvå ordinarie domare. uppfattning om behovet att behålla domstolarnamed två domare har regeringen i hög grad beaktat. Till förhållandevis stor delhar minskningen av antalet domstolar skett genom att domstolar med kansli påsamma ort har sammanslagits. Enligt föreliggande beslut av regeringen skaU länsnorra tingsrätt upphöra senast den och tingsrättens domkrets dåförenas med domsaga. 1 en framställning tUl harlänsstyrelsen i län hemställt att beslutet om indragning av Uppsalaläns norra tingsrätt ändras och att denna tingsrätt bibehålls i oförändradomfattning. anser att tingsrättens kansU bör förläggas tUl . Med anledning av framställning kommer detinom att övervägas om det kan befinnas lämpligt att ändraföreliggande beslut om den judiciella indelningen i län. 1 awaktan påresultatet av detta utredningsarbete kommer givetvis föreliggande beslut ej attverkställas. 1 likhet med vad som gäller för läns norratingsrätt föreligger beslut av regeringen om indragningar av vissa andradomstolar i landet. Det gäUer domstolar i , , ochLeksand. Enligt min uppfattning föreUgger ej .skäl tiU ändring avdet beslut som innebär att två domstolar med kansli i slås samman. När det gäller domstolarna i , och Leksandämnar jag i likhet med vad jag anfört beträffande läns norra tingsrättlåta domkretsfrågorna bU föremål för ytterUgare överväganden inom den 25 aprU 1974 Nedansiljans tingsrätt, m. m. Ang. domkretsindelningen i län den 25 aprU 1974 Nedansiljans tingsrätt, m. m. Ang. domkretsindelningen i län Bortsett från de domkretsregleringar som jag nu har angettär några domstolsindragningar inte aktuella. I sammanhanget vill jag ocksä ta upp frågan om polis- ochåklagardi-striktsindelningen. Som ledamöter väl kännertUl är det inte bara på domstolssidan som indelningsändringar har varitaktuella. 1972 fattade ett principbeslut om en minskning av antaletpolis- och åklagardistrikt. överlät åt regeringen att besluta om deenskilda distriktssammanläggningarna i fråga om polisdistrikten. I fråga om denregionala polisorganisationen gjorde det principuttalandet att länmed ett eller två poUsdistrikt borde sammanläggas med angränsande län tiU ettregionalt verksamhetsområde i polisiärt hänseende. Sådana sammanläggningarskuUe dock beslutas av . Regeringen har beslutat om sammanläggning avpolisdistrikt i ett fall och om sammanläggning av åklagardistrikt i tre fall.Anledningen till att fler beslut om sammanläggningar inte har fattats under dedrygt som har gått efter principbeslut är främst den mycketnegativa inställningen till distriktssammanläggningar både från ortsbefolkningenoch från anställda vid myndigheter i de aktueUa distrikten. Det är väl bekant för ledamöter att inovember avslog ett förslag av regeringen om sammanläggning avJämtlands län och tiU ett regionalt verksamhetsområde ipolisiärt Uänseende. visade genom detta beslut att den inte varberedd att fullfölja det principbeslut om den regionala polisorganisationensom den fattade 1972. Mot bakgrund av de omständigheter som jag nu nämnt harregeringen funnit att sammanläggningar av polis- eUer åklagardistrikt bör skemed större grad av restriktivitet än vad som tidigare förutsetts och föregås avytterUgare utredning ocU prövning. HerrHJORTH (s): interpellation ansåg jag detytterst angeläget att läns norra domkrets får bibehållas. Med hänsyntUl såväl folkmängd som arbetsvolym finns underlag för detta, förklarade jag.Domkretsen har 50 000 invånare, och det finns många domkretsar som har ettmindre befolkningsunderlag. Om man slår ihop läns norra tingsrätt medUppsala tingsrätt får man en domkrets på bortåt 200 000 invånare och med ettalltför stort geografiskt område. Brottsutvecklingen, som visar en nedåtgående trend förriket i dess helhet, visar en motsatt trend i Tierps polisdistrikt, vars områdesammanfaller med den norra domsagan. Arbetsbördan för åklagarmyndigheten iTierp och antalet brottmål i tingsrätten kan därför inte förväntas nedgå. Som stöd för min fråga tiU justitieministern åberopade jagockså de uttalanden som i olika sammanhang gjorts om vikten av att gränsernaför rättsväsendets olika verksamhetsområden sammanfaller. En sammanläggning avUppsala läns norra domkrets med domkrets skulle innebära att sambandetmeUan rättsväsendets oUka verksamheter bröts. Enindragning av läns norra tingsrätt skuUe därför inte gagnarättsväsendets verksamhet. säger justitieministern i sitt interpellationssvar, somjag ber att få tacka för, att man inom departementet är beredd att överväga enändring av beslutet om den judiciella indelningen i län. Jag ärsjälvfaUet mycket nöjd med det beskedet, som inger mig en stark förhoppning omatt vi i län får behålla den norra domkretsen. Att regeringen ocksåanser att sammanläggningar av poUs-och åklagardistrikt skaU göras med störregrad av restriktivitet ser jag som en garanti för att såväl poUs-somäklagardistrikten i kommer att bibehållas. Jag tolkar justitieministerns svar så att han också ärberedd att pröva förslaget om att flytta ut läns norra tingsrättskansli tiU , som ligger centralt till i området och är regionalt centrumför den norra länsdelen. Enligt den plan för rikets regionala utveckling somriksdagen har antagit skall ju till förläggas bl. a. administrativverksamhet och mer kvaUficerad service. Från länsmyndighetens sida har manockså på oUka sätt strävat efter att göra till basort för utvecklingen inorra . Ett led i denna utveckling vore att dit förlägga tingsrättenskansU. Det rör sig visserligen bara om 16 personer, men det skulle ändå utgöraett välkommet tUlskott tUl den differentierade sysselsättning som maneftersträvar. Ugger i servicehänseende bland de fem sämsta avregionala centra i landet. Folkmängdsutvecklingen är heller intetiUfredsställande, och i fråga om yrken med stor andel högutbildade samt närdet gäller inkomstnivån ligger man också dåligt tUl i jämförelse med riketsövriga regionala centra. Av interpellationssvaret framgår att inte någon ortsom är regionalt centrum har tvingats avstå från domstolskansli, om det i ortenhar funnits tingsrätt som givit sysselsättning åt minst två domare. harvisserligen inte någon tingsrätt, men som jag nämnt finns det starka skälför att ge för den norra domsagan. Det skulle vara till fördelför såväl den dömande instansen som för polis- och åklagarmyndigheten samt förden allmänhet som berörs. Jag hyser därför goda förhoppningar om attjustitieministern tiUmötesgår de önskemål som finns i denna fråga i Uppsalalän. den 25 aprU 1974 Nedansiljans tingsrätt, m. m. Ang. domkretsindelningen i län FmKRISTENSSON (m) kort genmäle: Det är nästan så att också jag känner migfrestad att tacka för svaret. Jag tycker att det var ett utomordentligt svar pådenna interpellation; jag uppfattar det ungefär som ett halvt svar på utskottsmajoritetensfråga till herr statsrådet. Visserligen har vi inte fått klart besked om hurstatsrådet tänker göra med de nämnda tingsrätterna i , ochLeksand, men såvitt jag förstår är det ändå ett halvt tillmötesgående, när herrstatsrådet säger att dessa frågor skall bli föremål för ytterligareöverväganden inom . Jag vill än en gång understryka attjag verkligen uppskattar att herr statsrådet nu säger sig viUa ompröva tidigarebeslut. Det styrker mig i den uppfattning som jag tycker att vi bibringades ijustitieutskottet, nämligen att justitieministern själv innerst inne egentligeninte är så särskUt road av dessa sammanläggningsärenden. den 25 aprU 1974 Nedansiljans tingsrätt, m. m. Ang. domkretsindelningen i län Som statsrådet själv sade måste en konsekvens av enomprövning bli att man också omprövar polis- ochåklagardistriktsorganisationen. Jag noterar där att statsrådet verkligen klartsäger ifrån att man måste ta ökad hänsyn till synpunkterna från bådeortsbefolkningen och de anställda vid myndigheter i de aktueUa distrikten. Detär just det vi också tycker att man skall göra när det gäUer tingsrätterna. Men i början av sin replik till mig sade herr statsrådetnågonting som kanske inte var alldeles invändningsfritt. Justitieministern sadeatt departementet efter 1972 inte fattat beslut om några sammanläggningar. Menman fattade ett nytt beslut beträffande NedansiUans tingsrätt, och iseptember 1973 fattade departementet också beslut om tingsrätten i Ljusdal.Även om dessa var förnyade beslut var det ändå ett beslutsfattande. Utskottets vice ordförande rådde mig att ta kontakt medherr för att klara ut problemen med initiativrätten. Jag skulle idetta sammanhang viUa säga att mig förefaller det som om det hade varit kloktav socialdemokraterna i utskottet att ta kontakt med departementet innan degjorde sitt ställningstagande i utskottet.