prot · FX09111 · 1974-12-31 00:00:00 — Jag ber att fl tacka statsrådet för svaret på minfråga. Tyvärr var svaret precis så negativt som jag hade anledning att befaramot bakgrund av gjorda uttalanden. Detär beklagligt att regeringen inte kan visa stöne hänsyn mot den mycket massivaopinion från hela vårt land som önskar en föriängd remisstid. Man frågar sigonekligen vad som är det reella skälet till denna brådska. Det föreligger juinget ovillkoriigt krav på att en proposition skall läggas . Däremotär det mycket väsentligare att skolstyrelserna ges möjlighet att vidtaförbättringar inom skolans område utan hinder från ansvarigt håil. Det ärmycket allvariigt när man gång efter annan i skilda sammanhang flr höra påståendenom att regeringen till varje pris skall ha genomfört och därför inte villge människorna en reell möjlighet att ge väl underbyggda synpunkter till känna. Opinionenmot den korta remisstiden kommer från bl. a. elevhåll, lärare, skolledare,målsmän, hem- och skola-organisationer, skolstyrelser, landstingensutbildningsnämnder, länsskolnämnder, politiska och andra organisationer - kortsagt alla som verkligen är berörda av intentionerna i . Likväl ställer sigregeringen kallsinnig. Detfinns ingen anledning eller möjlighet att här ta upp en SIA-debatt.Ofrånkomligt är emellertid att en lång rad kritiska synpunkter redan kommitfram - inte minst i tidningarnas insändarspalter - vilka i varje fall till endel är grundade på missförstånd och bristande kunskap om förslagens reellainnebörd. Det behövs alltså ett omfattande studium och en genomgripandediskussion innan ställningstagande kan göras till detta mycket omfattandematerial. Idet här sammanhanget vill jag gärna citera nr 44 där man har enartikel från ett diskussionsmöte med över hundratalet lärare den 14 oktober1974. Jag citerar: "Är det en tillfällighet att det under ungefär sammaperiod kommer ett antal stora skolutredningar; , SSK, MUT, BUL etc? Vad vetvi t. ex. om MUT i dagens läge? vill decentralisera besluten inom skolan,medan MUT vill binda upp undervisningen till detalj-beskrivna mål. MUT-arbetetberäknas vara avslutat under slutskedet av införandet av , är det också entillfällighet? Omvi inte kan studera alla dessa utredningar tillsammans kan vi inte heller flnågon överblick, och hur ska vi då kunna besvara remisserna? Detta gav anledning tillett samfällt krav från mötet att remisstiden för Ang.remissbehandlingen av :s betänkande Skolans arbetsmiljö, m. m. Ang.remissbehand lingen av S/A:s betänkande Skolans arbetsmiljö, m. m. SIAs betänkande måsteföriängas." Detförefaller mig vara otroligt att regeringen skulle kunna känna någontillfredsställelse med ett remissmaterial som kan vara grundat på svagt underbyggdaunderremisser. Vi som arbetar ute på fältet med skolfrågorna och vi som ärmålsmän ställer oss i varje fall klart kritiska mot och känner stor oro införåtgärder gmndade på ett sådant förfaringssätt. Jagvädjar alltså till statsrådet att släppa litet på prestigen och ta hänsyn tillden breda opinionen! Lyssna gärna på "rörelsen" - det är ett i sammanhangetutomordentligt gott råd! Fröken (): Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret på min enkla fråga. 1968års barnstugeutredning har bl. a. haft till uppgift att utreda förskole-ochfritidsverksamheten samt den allmänna fritidsverksamheten för skolbarn. Vidfullgörandet av denna uppgift är det självklart att man delvis kommit att rörasig på samma område som av behandlats t. ex. under beteckningen"en samlad skoldag". När två utredningar samarbetar med likartadeproblem är det naturiigt att man har kontakt med varandra under arbetets gång.Vad man emellertid också finner naturiigt vore att remissinstanserna skulle flmöjlighet att behandla förslagen från de båda utredningarna, då dessainnehåller flera problemställningar som kräver en allsidig belysning för skall nå en hel och samlad lösning. Nukom barnstugeutredningens betänkande , svenskafolket slår sig till ro i sommariandet, och remissförfarandet blev givetvislidande av att man av den anledningen hade svårigheter med arbetet. Remisstidenskulle frän början gå ut - så efter det attSIA-utredningen presenterat sitt betänkande att någon reell möjlighet förremissinstanserna att konfrontera uppslagen frän båda håll med varandraknappast förelåg. är remisstiden tydligen föriängd till , menåtskilliga underremissinstanser hade på sina håll insänt svar till sina överinstanserredan under september månad, vilket givetvis försvårar den reella behandlingenav frågorna. Det finns verkligen anledning till att remisstiden ytteriigaresamordnas. UtredningenBarns fritid sysslar med fritidsverksamhet för barn i åldern , medanSIA-utredningen arbetar med elever i alla åldrar, som är för ungdomsskolanaktuella. har alltså inte i önskad utsträckning kunnatbeakta möjligheterna till t. ex. aktiviteter gemensamma för yngre och äldreelever. Vidare anser barnstugeutredningen att fritid för barn och ungdom är den"icke lektionsbundna tiden av dagen, terminen, året". Detta betyderatt utredningen tar upp såväl raster, håltimmar och väntan på skolskjuts underden egentliga skoldagen som eftermiddags- och kvällsverksamheter efterlektionstid för barn och ungdomar samt heldagsomsorgen för de yngre skolbarnenjämte vissa lovaktiviteter. Också har lagt fram omfattandeförslag om gäller s. k. fria och frivilliga Jag ser detsom självklart att remissinstanserna skulle fltt möjlighet att samordna sinasvar på båda betänkandena. Omdet inte går att fl en ändring till stånd med avseende på behandlingen avbarnstugeutredningens betänkande vill jag ansluta mig till den av frågan om föriängning av remisstiden för SIA-utredning-ensbetänkande. Ett sådant förfarande skulle underiätta för remissinstanserna attockså väga in synpunkterna från utredningen fritid i sitt svar. En sästor satsning som den som förberedes för att hjälpa barn och ungdom tillrätta i samhället kräver ett samlat grepp såväl från pedagogiska och socialamyndigheter som från föräldrar, folkrörelser och andra som på ett eller annatsätt är berörda i sammanhanget. Ettpar kompletterande frågor då det är att förmoda att remissyttrandena redanavlämnats: Är statsrådet beredd att ta hänsyn till kompletterande yttrandenfrån remissinstans som tidigare avgivit yttrande angående barnstugeutredningensbetänkande Barns fritid? Hur skall de avgivna yttrandena angåendebarnstugeutredningens betänkande föras in i arbetet? Det rör sig om olikadepartement. Hen-JOSEFSON (c): Jag tackarstatsrådet för svaret på min fråga. Detvar med stor förvåning jag upptäckte vilka kommuner som anmodats inkomma medyttrande över förslag om skolans arbetsmiljö. Syftet medremissförfarandet är enligt min uppfattning att få ett så allsidigt yttrandesom möjligt frän berörda parter. Sammanlagt har, som statsrådet säger i svaret,28 kommuner beretts tillfälle att yttra sig. Det var just över urvalet jag blevförvånad. Jag har konstaterat att urvalet bland kommunerna är följande: I 16län har man utvalt antingen den största eller de två största kommunerna. I tvålän har den näst största kommunen anmodats och i ett län den största och dentredje kommunen i siorieks-ordningen. I fem län har ingen kommun anmodats,nämligen , , , och län.Utöver de här nämnda har endast tre kommuner beretts tillfälle att yttra sig,och det är , och . förslag innebär betydandeförändringar i kommunernas uppgifter på skolans område, både organisatorisktoch ekonomiskt. För att fl en bättre bild av vad vårt lands kommuner anser omdet nya förslaget som presenterar borde, enligt minuppfattning, alla kommuner eller åtminstone i förhållande till storiek allakommuntyper vara likvärdigt representerade. SIA-utredningensförslag innebär förändringar i resurstilldelningen. Det innebär betydandeolikheter vid genomförande i kommuner med koncentrerad bebyggelse och iglesbygdskommuner. Det är därför, herr talman, som jag velat ställa denna frågaoch därmed rikta uppmärksamheten på nödvändigheten av att man anmodar allakommuntyper att framföra sina synpunkter på förslag. Tillsist vill jag fråga fru statsrådet; Skulle det inte vara värdefullt att ocksåfl in yttranden från de mindre och medelstora kommunerna och ta del av derassyn på denna betydelsefulla fråga? Ang.remissbehandlingen av S/A.s betänkande Skolans arbetsmiljö, m. m. Ang.remissbehandlingen av :s betänkande Skolans arbetsmiljö, m. m. Låt mig börja med kommunerna. Det måste alltid göras ett urval, och dåär det ganska naturiigt att man vänder sig till större kommuner. Det gör man isamtliga fall. Dessutom hade man försökskommunerna att ta in i den härremissomgången. Men visst flr också små kommuner yttra sig! ,, exempelvis. Det kommer naturiigtvis också synpunkterfrän samtliga län via länsskolnämnderna. Barnstugeutredningenär inte mitt område, eftersom de remissvaren går till socialdepartementet.Sedan föriängt remisstiden till har deorganisationer som tidigare gjorde anspråk på en föriängd remisstid förklaratsig nöjda med remisstiden. Sedan är det självfallet så att vi inomsocialdepartementet och kommer att samarbeta såsom vialltid gör i kanslihuset. BeträffandeSIA är det riktigt att det bör komma till stånd en omfattande diskussion. Detär också glädjande att konstatera vilket stort intresse som har visatsutredningen. Vi har satt som remisstid, vilket är en ovanligt långtid. Man bör också ta hänsyn till att utredningens tankegångar redan tidigarevar kända genom försöksverksamhet, diskussionspromemorior och genom pressen.Vi har önskemål om att lämna en proposition 1975 för att göra politiskaställningstaganden i frågan då allmänheten diskuterar skolfrågornaså livligt som . HerrJOSEFSON (c): Det är givet att kommuner av olikastoriek skall få yttra sig, men det är en väsentlig skillnad på fördelningenmellan stora och små kommuner om det är 25 kommuner som sä att sägarepresenterar de stora i respektive län och tre som representerar de övriga.Frågan gäller inte enbart vilka som skall anmodas att yttra sig utan framförallt de olika kommunernas praktiska möjligheter att genomföra SIA-utredningensförslag. Dessa möjligheter är oerhört olika beroende på hur kommunen ser ut.Det är från den synpunkten som jag skulle vilja vädja till statsrådet attöverväga hu-mvida det inte finns möjligheter att i större utsträckning låta demindre och medelstora kommunerna få delge sina synpunkter på denna fråga. Fröken (): Det är naturiigtvis tacknämligt att man har fltt förlängd remisstidbeträffande barnstugeutredningens belänkande, men jag vill ändå hävda att detkommer att bli svårt att sammanföra synpunkterna från dessa båda utredningaroch att det därför hade varit önskvärt att remisstiden förlängts ytteriigare.Det är också möjligt att det finns remissvar som redan är utarbetade men somkanske skulle behöva fl en ny vinkling efter det att man djupare studeratSIA-utredningens förslag. Därför är jag tacksam för statsrådets löfte om ettsamarbete mellan och när detgäller samordningen av dessa remissvar. Skolstyrelsen i , vilken kommun jag representerar, fickbesked - dvs. en vecka efter det att skolan börjat - attlänsskolnämnden ville ha svar . Sedan förlängdes tiden till den 4november. Först kunde skolledarna informeras genomlänsskolnämndens försorg. Det var före den tidpunkt dåsvaret skulle vara inne hos länsskolnämnden. Lärarna kan över huvud taget intefl någon information den här vägen förrän . Jag anser inte attdet kan vara till fyllest med ett remissförfarande som går till pä det sättet. Omman läser tidningarnas insändarspalter finner man att onekligen är föremålför en mycket livlig debatt. Men oavsett vem som skriver insändarna ochoavsett vem som yttrar sig framföres genomgående det kravet att man måste fllängre tid på sig. Man måste fl tid att ordentligt sätta sig in i detta mycketstora betänkande. Inte minst och skola har hört av sig idetta sammanhang och ansett det vara rimligt att förbundet flr tid på sig attbedriva studiecirkelverksamhet omkring materialet. Det rör sig ändå om ett partusen sidor, med samtliga delbetänkanden, som skall plöjas igenom. Jagmåste alltså återigen uttala att jag inte tycker att det är så angeläget att enproposition läggs 1975 när det gäller en sä oerhört viktig fråga som denna. Detär viktigare att förankra betänkandet i folks medvetande, att människor flr tidatt ta del av betänkandet, studera det och sätta sig in i det samt ge sinasynpunkter till känna och att man mot bakgrund av sådana insikter hos svenskafolket slutligen lägger en proposition i ärendet. Jag vädjar än en gång tillstatsrådet att arbeta för att remisstiden föriängs. Ang.remissbehandlingen av SIA.s betänkande Skolans arbetsmiljö, Alla framför inte kravet på föriängd remisstid. Många säger att vimåste arbeta sä snabbt att de här reformerna, som man tycker är viktiga, snartblir genomförda. Dä kan man ju inte skjuta beslutsprocessen framför sig hurlångt som helst. Låtmig ytteriigare kommentera vår önskan att lägga proposition 1975. Det vanligaär naturiigtvis att man inte vill att förslagen skall bli föråldrade, vilketdet kan vara risk för eftersom förändringar inträffar så snabbt. Man vill ocksågärna göra de politiska bedömningarna i ett skede då debatten är igång. Detta gäller naturiigtvis för regeringspartiet när vi skriverproposition. Det måste också gälla för oppositionspartierna när de skallformera sina linjer i frågan och eventuellt skriva motioner. Attremisstiden går ut innebär ju inte att det då är slut medmöjligheterna att påverka. De skriftliga svaren kommer in till departementetvid nämnda tidpunkt, men vi har ju både öron och ögon att uppfatta vad somframförs angående utredningen fram till dess att vi fattarbeslut, och vi är naturiigtvis mycket intresserade av att ta del av dennadebatt också . Något som dessutom ärmycket viktigt är att alla kommuner så smä- Ang.remissbehandlingen av S/A.s betänkande Skolans arbetsmiljö, m. m. ningom ordentligt måste gåigenom den här utredningen därför att så mycket av den handlar om lokaltbeslutsfattande, om förslagen blir antagna såsom de nu ligger. Det gör alltsåatt det blir en ny omgång i alla kommuner för att bestämma hur verklighetenskall se ut just i den egna kommunen. Det är praktiskt taget omöjligt attinvänta alla de utredningar som pågår och tro att skolväsendet vid en tidpunktskall vara helt färdigutrett och att vi då skall fatta beslut. Så stabilt bliraldrig skolväsendet. Detta är underkastat en ständig förändring, och därförmåste vi också reformera det successivt. Det är helt otänkbart att inväntaSÖ-projektet - Målbestämning och utvärdering. Det pågår kontinueriigt påmycket lång sikt som ett led i läroplansarbetet. Det är helt omöjligt attinvänta resultatet av det arbetet. I så fall skulle vi kanske inte kunnaåstadkomma någonting . I varje fall menar inte herrNyhages partivän i utredningen att vi skulle kunna dröja så . HerrNYHAGE (m): Om man befarar att förslagen skall bli föråldrade ifall man skjuter påremissförfarandet , blir jag verkligen orolig. Detta talarsanneriigen för att man skall ligga lågt och låta människorna ordentligt sättasig in i de olika förslagen. Statsrådethänvisade också till det lokala beslutsfattandet. Det är helt klart att närkommunerna skall genomföra den av godkända SIA-propositionen - om jagflr kalla den så - är ju dessa då redan låsta till huvudintentionerna iriksdagens beslut. Det vore alltså mycket riktigare att kommunerna hade god tidpå sig att ge sina synpunkter till känna innan fattar sitt beslut. Jag kan inte begära att känna till hur ett departement fungerar, men faktiskt är det så att omremissyttranden inte kommer in förrän längre fram är det omöjligtför oss att under det året lägga fram en proposition. Och det vore synd attdröja med de politiska ställningstagandena alltför långt efter det attSIA-förslagen debatterats så kraftigt som . Det är därför som jag mycketgärna skulle vilja lägga fram propositionen - men det kan inte bliförrän pä . Det vore alltså en nackdel om den lades fram först 1976.Skulle vi göra det, så blir det genomförandeprogram som utredningen skisserathelt omöjligt. Hen- NYHAGE(m): Jaghar naturligtvis all respekt för statsrådets inställning att lägga frampropositionen 1975, och den inställningen ifrågasätter jag verkligen inte. Menjag kan inte se att det är ett så tungt vägande skäl i detta stora och mycketviktiga sammanhang att man ändå inte skulle kunna skjuta på propositionen. Denskulle ju kunna läggas fram med början 1976. Jag kan inteförstå att det skulle ställa till Det skulle snarare vara av stort värde för skol- Nr 111 politiken i det här landet - det är jag övertygad om. 31oktober 1974 Överiäggningen var härmed slutad. §16 Ang. lanthushållsskolornas verltsamhet Fm statsrådet erhöll ordet för attbesvara i (c) i kammarens protokoll för den 17 oktoberintagna fråga, nr 258, till herr utbildningsministern, och anförde: i har frågat utbildningsministern, omskolöverstyrelsen och länsskolnämnder - med beaktande av uttalande ipropositionen 82 är 1974 och utbildningsutskottets betänkande nr 1974angående lanthushällsskolornas framtida verksamhet - bör engagera sig för attbegränsa ifrågavarande skolors rekrytering och verksamhet. Enligt fastställdärendefördelning ankommer det på mig att besvara frågan. Det ankommer på ochlänsskolnämnder att, med iakttagande av vad statsmakterna uttalat, verka fören ändamålsenlig planering av skolväsendet. Myndigheterna har därvid givetvisbåde rätt och skyldighet att i fråga om enskilda studievägars dimensioneringredovisa sina synpunkter och förslag i det enskilda ärendet. Fröken (): Eftersom i inte har tillfälle att ta emotsvaret på sin fråga vill jag i hans ställe framföra ett tack till statsrådetför svaret. Konsumtionsutbildningensom den bedrivs av lanthushållsskolorna är av synnerligen stort värde ochefterfrågas av allt fier. Sökandefrekvensen till skolorna visar detta i höggrad. beslöt att lanthushållsskolornas utbildningskulle finnas kvar så länge det finns en tillfredsställande elevtillströmning.Statsrådet har ytteriigare slagit fast detta i propositionen 1974, ochett enigt utbildningsutskott har i sitt betänkande nr 29 sagt samma sak. Riksdagenhar också beslutat att den utbildning lanthushållsskolorna bedriver skallfinnas kvar sä länge elevtillgången är tillfredsställande. Jag har denuppfattningen att i aktualiserat denna fråga därför attskolöverstyrelsen och länsskolnämnden aviserat indragning av ett antalelevplatser och en skola - detta trots att elevtillgången är tillfredsställande. Nusäger statsrådet i sitt svar att det ankommer pä ochlänsskolnämnder att, med iakttagande av vad statsmakterna uttalat, verka för enändamålsenlig planering av skolväsendet. Det måste väl ändå innebära attriksdagens beslut , 1974, - att den utbildning som lanthushållsskolornabedriver skall ske i den utsträckning som efterfrågan på utbildning kräver -skall äga giltighet. Även då statsmakterna uttalar att utbildningen vid lanthushållsskolornaskall finnas kvar har naturiigtvis huvudmännen och övriga skolmyndigheteratt påsedvanligt sätt pröva omfattningen av utbildningen. Även om vi säger att enutbildning skall bedrivas inom oförändrade ramar och med oförändradeförutsättningar totalt sett i riket kan det finnas anledning att förändra denlokala och regionala dimensioneringen av en studieväg. Fastarenormer än så kan vi inte ge, utan det måste ankomma på myndigheterna att ivanlig ordning pröva omfattningen av utbildningen. FrökenPEHRSSON (c); Innebär det senaste uttalandet från statsrådet att , även om det finns sökande till en utbildning, kan stoppa dennatrots det riksdagsbeslut som föreligger? Det finns naturiigtvis i vårt land studievägar inom vilkasökandefrekvensen är högre än dimensioneringen. Vi kan aldrig komma därhän attdet exakt stämmer överens. Vad vi måste se till är att fl en ändamålsenligdimensionering, och i det arbetet väger naturiigtvis de lokala och de regionalamyndigheterna in många hänsyn. FrökenPEHRSSON (c); Sökandefrekvensen när det gäller t. ex. den nu aktuella utbildningenvisar ändå att många anser sig behöva denna utbildning och anser den varavärdefull. Jag kan inte uppfatta riksdagsbeslutet på annat sätt än att vi harstöd för att de som söker till denna utbildning också skall kunna bli antagnatill den, om platser finns tillgängliga inom det område eller den skola somansökan avser. Överiäggningenvar härmed slutad. §17 Ang. åsiktsregistrering inom lärarutbildningen erhöll ordet för att besvara fm (vpk) ikammarens protokoll för intagna fråga, nr 269, till herrutbildningsministern, och anförde; Fm har frågat chefen för , om hananser åsiktsregistrering och rapportering av vänsteranhängare inomlärarutbildningen försvarbar och, om sä inte är fallet, han vill medverka tillatt åstadkomma en ändring av berörda förhållanden. Enligt fastställdärendefördelning ankommer det på mig att besvara frågan. Åsiktsregistreringeller rapportering av vänsteranhängare av det slag nämner flrinte förekomma. Fm (vpk): Jag tackar statsrådet för svaret på min enkla fråga. Svaret är bådekort och konkret, och jag noterar att åsiktsregistrering inte flr förekomma.Låt mig dock först rent allmänt konstatera att åsiktsregistreringen förpersoner med s. k. vänstersympati fortfarande fungerar, trots alla försäkringaratt sådan inte längre förekommer. När det gäller den nu aktualiserade fråganär det mest allvariiga att det förutsätts, utan annat underlag än vetskapen omvederbörande lärares vänstersympatier, att denne inte ger en objektivundervisning. På samma sätt ifrågasätts dock inte objektiviteten hos lärare meden konstaterad borgerlig politisk uppfattning, inte ens om vederbörande lärarehar sina sympatier längst ut på högerkanten. Inom parentes vill jag tilläggaatt objektivitet väl inte avgörs av politisk uppfattning. Attlärare under alla tider rekryterats ur det borgeriiga lägret är ingenhemlighet. Vi kan bara titta på sammansättningen i , där just lärareutgör en stor andel. Den helt övervägande delen av dessa lärare finns på denborgerliga kanten. När det monopolet nu riskerar att brytas genom att ävenelever med vänstersympatier söker till läramtbildningen finns det tydligenkrafter på olika håll inom utbildningsväsendet som vill slå vakt om dettaborgeriiga monopol. Jagkonstaterar nu att statsrådet inte delar dessa monopolsträvanden.Men trots att elever med vänstersympatier flr delta i lärarutbildningen, finnsdet tydligen ganska enkla möjligheter att förhindra att utbildningen leder tillett jobb. Vilkaförsyndelser kan då åberopas då man avgör om vissa personer inte är lämpligaatt undervisa? Det verkar vara ganska oskyldiga saker. I ett fall, som gällertvå lärarkandidater, visas att de har varit kritiska till undervisningen pålärarhögskolan under lektionerna, att de har medverkat i skoltidningen och attde har deltagit i FNL-arbetet. Detta är tydligen tillräckligt som underiag föratt anklaga dem för bristande objektivitet i undervisningen. Den åsikten stödssedan av både SÖ och JO, som har behandlat och yttrat sig i ärendet. Vilken uppfattning harstatsrådet om anklagelser på så bräcklig gmnd? Eftersom det är klart för mig vilket fall fm åsyftar, kanjag nämna vad som anförts. SÖ och JO har båda ansett att det inte har skettnågot otillböriigt i läramtbildningen och att läramtbildarna inte har gjortnågot fel. Båda konstaterar emellertid att det skulle ha begåtts fel, omläramtbildarna hade sagt att lärarkandidaterna skulle vara mindre lämpligaeller borde observeras på speciellt sätt enbart på grund av åsiktstillhörighet.Så har inte skett, enligt vad som framkommit vid den undersökning som JO hargjort. Jagvill tillägga att när lärarutbildare lämnar upplysningar till handledare -vilket de gör för att i möjligaste män hjälpa lärarkandidater till rätta närvederbörande är ute under sin praktiktermin - bör lärarkandidaten själv 4 protokoll 1974. Nr 111 fl del av upplysningarna, så att han/hon kan lägga sina synpunkter på Torsdaeen den dtn. Såhade tydligen inte skett i detta fall, och det är att beklaga. Fm (vpk): Detsenaste som statsrådet säger vill jag gärna acceptera. Det är viktigt attlärarkandidaten flr information i ett sådant här fall.