prot · FX0938 · 1974-12-31 00:00:00 — Beträffande den japanska ekonomin, en av de storaekonomierna i världen, räknade man med en direkt produktionsminskning på ca 5procent. I talade man i slutet på föregående år om en ekonomiskstagnation i bästa fall någon procent i ekonomisk tillväxt. Jag nämner detta för att redovisa uppfattningen i de härtre ekonomiskt ledande nationerna i den industrialiserade världen. Och vårtUlla land, med dess avancerade industristruktur, är - som det harsagts i debatten här så intensivt beroende av hurdan utvecklingen ärute i den övriga industrialiserade.världen. Vi hade "experter" här hemma som sjöng sammavisa och annonserade en stark ökning av arbetslösheten under första kvartalet1974, dvs. den period för vilken vi kan avläsa utvecklingen. , som jag räknar in bland de relativt seriösa nyhetsförmedlarna iekonomiska frågor, kunde med åberopande av EG-kommissionensrapport förtälja oss att i oljekrisens spår skuUe följa den svåraste ekonomiskakris som erfarit . Som allmänsammanfattning redovisade uppfattningar som kort och gottkan uttryckas sä; Det är över huvud taget omöjligt att i det här läget ha någonuppfattning om hur den ekonomiska utvecklingen ter sig. Kommentarerna som gjordes och prognoserna som ställdes för1974 vid det tillfället var tiUkomna i en uppjagad stämning. Det hade varit felatt dra praktiska politiska ekonomiska slutsatser av denallmänna debatt som då pågick runt om i landet. Regeringen drog i stället depolitiska konsekvenserna och avstod från att ställa prognoser, underströknödvändigheten av att hålla en beredskap för alla eventualiteter ochannonserade att det var vår avsikt att komma tillbaka till när lägetkunde överblickas bättre. hade läget i någon månstabiliserats. Vi ansåg oss därför kunna komma tillbaka till den 30januari och servera ett som det heter stimulanspaket omfattande 2,8 miljarder.Det stimulanspaketet presenterades i remissdebatten, och efter kompletteringari finansutskottet ligger det färdigt för beslut. När vi , efter statsverkspropositionensframläggande, försöker bedöma utvecklingen vågar vi utan att varaöverdrivna optimister se läget väsentligt ljusare än vad som var möjligt . De alltför dystra prognoser som cirkulerade i debatten i sambandmed att vi lade fram statsverkspropositionen var, det vågar jag säga, isedvanlig ordning överdramatiserade i vad gäller oljekrisens verkningar ochkonsekvenser. Man kan ju fråga sig varför det i regel dras överdrivnaslutsatser och varför aUvarliga problem överdramatiseras. Jag har funderat överdet , och jag tror att sanningen till stor del ligger däri attdenna form av ekonomisk spådomskonst och klokskap alltid väcker en förförfattaren mycket smickrande uppmärksamhet i tidningar och massmedia och attdet därför ligger så nära till hands att Nr 38 dramatisera och överdramatisera.Den logiska slutsatsen blir därför: Ta Onsdaeenden ekonomiska prognoser som ställs iuppjagade stämningslägen med vissa 13 mars1974 reservationer! Bind inte politiken för hårt till dessa löst grundade ,----------------- uppfattningarom framtiden! vågar vi säga att problemen på tillförselsidanbeträffande den viktiga oljan i stort sett är bemästrade, delvis på grund avatt situationen har tvingat nationerna till bättre hushållning och störreomsorg med denna för produktionen så viktiga råvara. Prisstegringen på oljanser ut att ha kulminerat. Beträffande eldningsolja och tung olja liggerprisnivån någonstans mitt emellan priset före krisen och toppriset , detta enligt Rotterdamnoteringen i febmari månad . Enreservation skall emellertid göras, nämligen den att Rotterdamnoteringen intealltid är representativ. Man skall väl inte hysa någon överdriven optimism ornoljekrisens utveckling, men det var heller inte riktigt att ge uttryck för denpessimism som präglade debatten . Situationen har utvecklat sig så att en lugnare och merarealistisk bedömning av den ekonomiska framtiden nu kan göra sig hörd. För våregen del räknar vi med en sådan utveckling under 1 974 - sedan somjag hoppas har accepterat det föreliggande förslaget från finansutskottet att vi får en tillväxt i ekonomin på mellan , kanske närmare detsistnämnda procenttalet. För generellt har man fråndecemberprognosens plus minus noU nu värderat upp sig tOI ett antagande om entillväxttakt pä mellan . Är 1974 bör för vår del i avseende påBNP-ökningen bli ett än både 1972 och 1973 - naturiigtvis, det viUjag gärna understryka, på bekostnad av vår valutareserv. Dess bättre äremellertid den av sådan omfattning att vi med bibehåUet lugn kan tåla enåderlåtning. Att vi genom det lagda stimulansförslaget till låterstatskassan fylla på den köpkraft som elimineras av de höjda oljepriserna är enåtgärd som kan försvaras med hänvisning till vår goda bytesbalans och vårtstarka valutaläge. Som det har sagts under debatten tidigare är vi somnation relat;ivt ensamma om att i stor politisk enighet anse oss i dagens läge- jag understryker det - kunna praktisera en ekonomisk politik som är följsamgentemot de traditionella ekonomiska läroböckerna. Jag vill säga några ord om sysselsättningsutvecklingenbaserad på den allra färskaste statistik vi nu kan ta fram. Den har spelat roU i dagens debatt och jag återkommer säkerligen till den frågan litetlängre fram i mitt anförande. Vi fick under gårdagen siffrorna från , dvs. De ger vid handen att vi hade 25 000 färre arbetslösa än . Jag brukar ibland säga att i absoluta tal bör man ta denna statistik med reservation. Men eftersom den utförs pä samma premisser och med samma teknU; och år är den en ganska sanningsenlig redovisning av tendenserna i utvecklingen. Vad som är ännu mer intressant är då att vi hade ca 70 000 fler människor i arbete och sysselsättning än vi hade . Logiken bjuder då också 70 - och så verifieras av statistiken att det s. k. latenta arbetskraftutbudet Förutom den här statistiken har vi den reguljära räkningenpå arbetsmarknadsverkets förmedlingar. Om man lägger samman antalet lediga,obesatta platser och antalet arbetslösa - båda är ett uttryck för hursysselsättningen utvecklar sig - finner man att läget i febraari månad vardet, att vi hade 20 000 fler platser eller 20 000 färre arbetslösa, vilket mannu vill kalla det för. Om jag skall vara korrekt kan jag säga att hälftenankommer på ökningen av antalet obesatta platser, hälften på nedgången avantalet arbetslösa. Den totala skillnaden är alltså i runt tal 20 000. Detta anger en utveckling som väl följer resultatet avAKU-under-sökningen och verifierar att det; trots oljekrisen , glädjande nog finns en klar tendens till ökad efterfrågan på arbetskraftoch att vi är inne i en konjunktur som pekar klart uppåt. Prisstegringen när det gäller olja beräknades kosta detsvenska folkhushållet ca . Ingen kan med tillfredsställandeexakthet fixera den summan. Den är betingad av den fortsatta prisutvecklingenpå oljeprodukter och av prisutvecklingen på den svenska exportproduktionen.Kammarens ledamöter kan slå upp tidningarnas handelssidor och där läsa omvad som är på väg i fråga om massaexporten. Man får ett bestämt intryck av attprisstegringen på vissa väsentliga, tunga, svenska exportprodukter sanneriigeninte har kulminerat utan kommer att fortsätta under innevarande år. När manskall bedöma hur mycket vi tappar på grund av prisstegringen pä oljan måste mansom en faktor räkna med våra egna ökade exportinkomster. Vidare får manundersöka hur importprisstegririgen kontra exportprisstegringen över huvudtaget ser ut. Där är jag den förste att erkänna att alla prognoser talar föratt vi får en kraftigare påverkan uppåt på importpriserna än på exportpriserna.När man nu talar om att minskningen kommer att bli precis ett visst antalmiljarder har jag velat framhålla att det är en sanning med stor modifikation.Den kan-förändras beroende på hur prisrelationerna utvecklar sig. Vi har emellertid råd med en valutaavtappning. Man harhittills bedömt det så att det överskott i vår utrikeshandel på 4 miljarderkronor som man hade anledning att räkna med nu förbyts iett underskott på 1 eller kanske . Vi vet ingenting om det.Vi kan ta det med lugn och ro med hänsyn till de goda reserver som har byggtsupp en iakttagelse som i varje fall oppositionens företrädareständigt uraktlåter att göra när de sätter betyg på de gångna årens ekonomiskapolitik. Självfallet kan vi inte i det längre perspektivet slå osstill ro med det här konstaterandet. Jag tror, herr talman, att vi får användavår galgenfrist - en frist som är möjlig med hänsyn till, som jag sade,att vi är väl rustade valutamässigt och bytesbalansmässigt på ett förståndigtsätt. Med detta avser jag att framhålla nödvändigheten av att upprätthållasvensk industris exportförmåga och konkurrenskraft, nödvändigheten av att setill att produktionsutveckling och investeringsutveckling är tillfredsställande.. Även i det senare avseendet tror jag att jag kan ge ganskalugnande besked. Det mesta talar för en produktionsökning på mellan Det mesta talar för att vi får en industriell Onsdaeenden investeringsökning underinnevarande år som ligger någonstans mellan 8 13 mars1974 °'' " procent. Vi är, vilketär en utomordentlig tillgång, garanterade Vi har - då vi jämför alla strategiska data med vår omvärld ingen anledning att räkna med att vårt konkurrensläge skall försämras.Snarare vågar jag tro på motsatsen. Jag är medveten om att den interna prisutvecklingen kanbli ett orosmoment vid en ekonomisk framtidsbedömning. Jag är också medvetenom att avgivit en rapport till finansutskottet, behängdmed många reservationer eftersom den fick göras så tidigt som . Jag är vidare medveten om inläggen från professionella ekonomer inläggsom har repeterats här som alla tycks ha samlat sig kring uppfattningenatt vi kommer att få en prisstegring som ligger på mellan 10 och 12procent. Jag skulle, till den verkan det hava kan, vilja varna föratt alltför ofta och alltför flitigt bära omkring de här bestämda antagandenaom en prisstegring på 10 ä . Talar man för mycket om en sådanprishöjning ger den intryck av att ha något slags auktorisation, inte bara fråndem som talar och skriver utan även från statsmakternas sida. Det kan innebäraen sämre motståndsvilja mot prisstegringen i och för sig. Personligen tror jagatt vi skall ha möjligheter att behärska prisutvecklingen bättre än att denskall behöva avsätta sig i en ökning av vid enslutredovisning när året är över. Genom att stimulanspaketet i de avsnitt som gällerdirekta subventioner på baslivsmedel och direkta subventioner av bostadsproduktionen- tar sikte på att hålla nere en i annat fall ofrånkomlig prisstegring börutsikterna vara goda till att vi vid en internationell jämförelsefortsättningsvis skall hålla oss i den lägre sektorn när det gällerprisökningar. Vi kan naturligtvis ställa oss frågan och jag har ställtden i ett offentligt föredrag - om den stimulans på ca 4miljarder kronor som vi skall fatta beslut om är till sin volymrätt avvägd i detta perspektiv och i den ekonomiska situation där vi nubefinner oss. Det får framtiden utvisa. Ingen kan säga definitivt ja och ingenkan säga definitivt nej, men vi bedömer den såsom liggande inom den ram som mankan acceptera. Men eftersom alla politiska beslut, avsedda att möta enoviss framtid, måste vara osäkra är följande deklaration på sin plats: Ingenseglats bör företas med fasta skot. Vi måste enligt min mening hållaberedskapen uppe åt båda hållen. Skulle ytterligare stimulans bli erforderlig -vilket jag, om jag skall göra en personlig bekännelse, knappast tror på - fårvi ta den. Men vi skall också ha en beredskap för den andra situationen; bliren åtstramning nödvändig, skall vi vara beredda att genomföra den på ett ellerannat sätt. Vi har möjlighet till en ny avstämning vid vårriksdagensavslutning, en avstämning som då kan göras utifrån mera stabila förhållanden änvi har , även om läget det vill jag understryka är väsentligtbättre än vad situationen var . Regeringspropositionen som presenterades vid månadsskiftetjanuari- ' februari innebar som sagt enstimulans på 2,8 miljarder, då klart inriktad på attförbättra förhållandena för folkpensionärerna och barnfamiljerna, och på atthålla nere priserna på baslivsmedel och produktionskostnaderna för bostäder,och därutöver de 250 mUjonerna för investeringar som aktualiserades avenergisituationen. Den politiska uppgörelsen och förhandlingarna resulterade ien förstärkning av stimulansen till 4 miljarder. 1 detta låg då en treprocentigmomssänkning . Vi möttes i den förhandlingen med klart skildauppfattningar om vUken form stimulansen borde få. Jag tror att ingen egentligenhar gett avkall på dessa uppfattningar trots uppgörelsen. Jag skall vUligterkänna att det tarvades åtskilligt av självövervinnelse innan kompromissenkunde träffas i varje fall från vårt håll, och jag kanske inte gissar fel omjag säger att det var någonting som gällde för båda parterna - även om virelativt snart blev ense om stimulansens omfattning. Jag har inget som helst behov, herr talman, av attkommentera uppgörelsen utifrån den vanliga utgångspunkten: Vem var det som vannoch vem var det som förlorade på uppgörelsen, vem gjorde de störstaeftergifterna och vem gjorde de minsta eftergifterna? Jag tror, som jag sade,att vi på båda håll i allt väsentligt har kvar våra ursprungliga uppfattningarom hur en konjunkturstimulans lämpligast bör utformas. Ett envist hävdande avdessa skuUe ha omöjliggjort uppgörelsen, och de berörda parterna sade sig attdet i detta fall var värt att pröva kompromissens väg, även om den vid dettatUlfälle innebar uppgivande av principiella uppfattningar. Vi var på ingetderahållet tilltalade av att låta - så nyckfull som denna värderade damalltid är - bli den som avgjorde den ekonomiska politikens utformning för vårtland. Som den väsentligaste vinsten i kompromissen ser jag att vi kunde awäriaden handlingsförlamning som i annat fall skulle ha präglat ipolitiskt avseende och i fråga om handlingskraft och beslutförhet i detta hus. Det var den bedömningen som gjorde uppgörelsen möjlig. Menjag vill också understryka och förmodligen talar jag även i det avseendet förbåda parterna att kompromissens väg inte kan upphöjas till politisk princip.Här får en bedömning göras i varje specieUt fall utifrån de föreliggandeförutsättningarna och omständigheterna. Det finns frågor där politikerna möteren situation där kompromissens väg är oframkomlig. Vi stod i den situationennär ATP-reformen genomfördes i ett balansläge som var likvärdigt med dagens. Vihar stått i den situationen en gång tidigare när det gällde omsättningsskattensvara eller inte vara. Jag tror det är viktigt att understryka att sådanasituationer kan uppstå också framöver - jag har funnit samma uppfattning i ettpar av inläggen . Och om vi i det politiska arbetet skulle lockas till attupphöja kompromissen till enda rättesnöret för vårt handlande, då harpartipolitik och parlamentarism tappat sin rätta innebörd. 1 mörkret är allakatter grå, heter det, och den liknelsen bör inte gälla i vårt politiska liv. 1sådana fall där uppgörelsen mellan partierna framstår som det bättrealternativet än vad striden innebär bör dock rimligtvis en sådan uppgörelsekunna träffas utan alla de kommentarer som den här uppgörelsen har behängtsmed. Jag vill gärna ge ett erkännande - det är inteså ofta jag gör det, men låi: mig göra det för det sätt på vilket hanuttryckte allas indignation över de kommentarer som man har garnerat den häruppgörelsen med. Dessa kommentarer har även repeterats från kammarenstalarstol . Uppgörelsen får inte skändas av en osakkunnig och beskäftigkritik från en både tyvärr - parlamentarisk och kanske ännu mer enoparlamentarisk opinion, som sker. Och det ligger ett skändande i att detriktas beskyllningar om schackrande, erbarmligt kompromissande, småskurnafinuriigheter och slikt från dem som i sin egen uppfattning är så överlägsnatänkare på den politiska arenan och som sitter på den politiska arenans åskådarläktare,vilket ju är fallet med och i denna speciellafråga. Jag tror att de förhandlande parterna kan gå vidare i det politiskaarbetet oberörda av den här kritiken. Vi nådde trots starka motsättningar enuppgörelse i en praktisk politisk fråga, en uppgörelse som garanterar enarbetsduglig riksdag ett tag framöver. Jag tror det är oriktigt att som principfördöma förhandlingsvägen. Då jag tillät mig redovisa uppfattningen att vi bör hållaberedskap för olika utvecklingsmönster kan det synas som något överraskandejust , när vi kommenterar och beslutar om en kraftig stimulans tillkonjunkturen. Då man rör sig med en insats värderad till ,som resulterar i en underbalansering av budgeten av osedvanlig omfattning,skall vi vara medvetna om att i detta ligger också ett riskmoment. Jag har tidigare understrukit att vi har enexceptionell exportkonjunktur på viktiga svenska exportvaror. Industrinsleveranser -jag gick igenom detta ligger påexportsidan högre, räknat visserligen i löpande priser, än för ettår sedan. Orderingången ligger högre och orderstocken 60 procenthögre än . Inom vissa speciella områden är siffrorna ännu högre. Inomträvaru-branschen ligger orderstocken högre än sedan.Hur man skall klara den utan enorma leveranstider har jag svårt att förstå.Inom massa- och pappersindustrin ligger den högre. Det var enföretagare som berättade för mig att nu är det en så markantefterfrågan på sågade trävaror och börjar bli det även på massa - att man fårerbjudanden av följande lydelse: "Bestäm bara vad ni vill ha, vibetalar." Han talade visserligen om för mig att "eftersom vi har våraförbindelser med våra fasta kunder, faller vi inte utan vidare för dethär". Men det är ett uttryck för hur situationen delvis kan vara. För järn-, stål- och metallverk ligger orderstocken 63procent högre än vad den gjorde . Men även den svenska hemmamarknaden har visatklara tecken på ökad efterfrågan. Industrins leveranser till vår hemmamarknadhar ökat med , orderingången med 25 och orderstocken med 27procent - visserligen i löpande priser, men det är ändå en klar uppgång. De avstännningar vi kunnat göra beträffande detaljhandelnsutveckling under årets första månader visar en ökning i priser räknat på mellan13 och 14procent relaterat till januari . Volymökningen torde ligga på ca 7procent. Det är möjligt att vi nu kan avläsa en vändning i konsumenternassparbenägenhet eller i varje fall en stabilisering härav, varförinkomstökningar kan ta sig uttryck i en konsumtionsökning. Det är således med enviss spänning vi har att avvakta den kommande utvecklingen. Den kräverföljsamhet och stark observation det har sagts och jag villunderstryka det för den händelse ytterligare anpassningsåtgärder blirerforderliga. Med detta har jag sagt vad jag inledningsvisville säga, men artig som jag är vUl jag naturligtvis också i någon mån försökakommentera de inlägg som gjorts tidigare från denna talarstol. tillät sig att säga att regeringenhar visat prov på en oförlåtlig senfärdighet. Jag har bemött detta tidigare.Det fanns sakliga skäl för att inte rusa ut tidigare, även om inlägg i bokstavlig mening gav intryck av att han för sin egen del hartungan rätt långt ner på bröstet. Sedan ställde frågan tiU mig: Hurkan Sträng gå med på up'pgörelsen; Sträng höll ju ett föredrag i där hanfrågade om oppositionens förslag skulle läggas ovanpå regeringens förslag? Dessbättre har vi ju löst den här frågan på det sättet att vi har kombineratuppfattningarna i ett gemensamt förslag, även om och hanspartiledare tyvärr fick stå i farstun när den häruppgörelsenklarades av. Jag är osäker på hur jag skall beräkna moderata samlingspartietsalternativ rent siffermässigt. Menar man att momsen skulle sänkas med 5 procentunder , kostar det 5 miljarder. Menar att man ovanpådetta skulle vara med på justeringen av folkpensionerna och ersättningen tillbarnfamiljerna, kommer vi närmare 6 miljarder. Men härom hålls vi i okunnighet;vi vet ju inte hur länge moderata samlingspartiet skulle ha sin 5-procentigamomssänkning, och därför kanske det inte lönar sig mycket att ställa dealternativen mot varandra. När jag i Rainnäs ställde frågan det varuteslutande en fråga huruvida de kommer att lägga sina förslag ovanpåregeringens förslag, så var det i och för sig inte så överraskande. Vi är jusedan åtskilliga år vana vid att ovanpå regeringens förslag lägger oppositionenförslag som i regel representerar så pass vidlyftiga utgiftsökningar att viständigt måste avvisa dem och säga att de inte är förenliga med ekonomiskstabilitet. kritiserar starkt matsubventionernaoch subventionerna till bostadsbyggande - och på den punkten har hansjälvfallet sin partiledare med sig. Jag vet inte vad som är förklaringenhärtill - det har varit någonting av Buridans åsna mellan de två hötapparna,innan moderata samlingspartiet kom fram till den uppfattningen; valet attdistansera sig från de två övriga borgerliga partierna med en klar ochostentativ demonstration av den spricka i den borgerliga politiken som dettainnebär måste ju ha varit rätt påfrestande. Ä andra sidan var det naturligtvisockså påfrestande från de traditionella moderata utgångspunkterna att accepteraen subvention till bostadsbyggande och till matvaror - det är en typiskt riktadsubvention till de bäst behövande och delägst betalda människorna i vårt samhälle - och dem brukar man inom moderatasamlingspartiet inte ha så särdeles mycket till övers för. I sin förtvivlan åberopar och LO-ordföranden som kronvittnen på att han hos demhar förankring i avgörande politiska principiella funderingar och ställningstaganden.Utan att lägga ut texten närmare kan jag försäkra , attdet blev av lycka för honom här i talarstolen. Jag tror att jagtalar både för och räkning, om jag säger attde bestämt tar avstånd från de grundläggande politiska värderingar, som liggeri och uppfattningar. Hur känner sig , frågar ,mån om mitt allmänna hälsotillstånd. Jag måste väl svara honom, att jag somregel känner mig bra och har bibehållit sinnets balans trots att jag har varittvingad att avlyssna från den här talarstolen så . fortsätter med att säga: Prisstoppetlöser väl inga problem! Ja, det är nog ingen som har sagt att prisstoppet löseralla problem, men kan prisstoppet vara en hjälp för attinte en abnorm vinstkonjunktur, initierad från utlandsmarknaden och denefterfrågan vi kan avläsa där, slår för hårt igenom i vår egen prisnivå. Jagföreställer mig att vi får tillfälle att återkomma närmare till den härprisdebatten. Även om uppfattar det så, är det aldrig pådet sättet att det man gör löser alla problem; det kan vara många smärreingripanden som alla verkar åt samma håll, nämligen till att moderera enutveckling som man tycker går i fel riktning. höll ett anförande som präglades av lugn ochbesinning, och jag har väl allmänt ett intryck av att det är karakteristisktför finansutskottets värderade ordförande. Men när han säger att vi nu uppleveren triumf för aktiv konjunkturpolitik, tycker jag nog att han säger litet förmycket. Vi har under årens gång, , lagt förslag för ,som varit motiverade därför att vi vill föra en aktiv konjunkturpolitik. Det äringet speciellt nytt , , även om den lilla personligaförnöjsamheten naturligtvis framsträlar i inlägg att han själv nukunnat vara med att påverka och utforma den aktiva konjunkturpolitiken, ochsjälvfallet innebär det en viss tillfredsställelse. frågar också varför man avstod från bredarekontakter . Jag har ju inledningsvis talat om hur situationen varvid . Jag är övertygad om att en debatt mellan och miginte skulle ha givit något som helst mera, som hade garanterat en riktigare ochfastare bedömning av utvecklingen. Här gällde det att avvakta och se hur dethela utvecklade sig. slutade med att ställa en fråga till mig: Hurblir det med den kreditpolitiska utredningens förslag? Jag kan tyvärr intesvara honom . Jag har fått ett sakkunnigbetänkande som jag i sedvanligordning har sänt ut på remiss. Inom håller vi förnärvarande på att sammanställa dessa remissyttranden. Jag kommer inom denärmaste veckorna att sätta mig ned och bedöma den här frågan utifrån desakkunnigas och remissinstansernas uppfattningar.