prot · FX0945 · 1974-12-31 00:00:00 — Vi i den borgerligautskottsmajoriteten anser att utredningen skall vara förutsättningslös även ivad avser organisatoriska lösningar och Ukaledes i vad gäller finansieringen,där vi anser att oUka vägar skall prövas och att arbetslöshetsförsäkringen intenödvändigtvis skall betraktas som en fristående försäkring. Finansieringsfråganbör enligt vår mening ses i ett vidare perspektiv med beaktande av övrigasocialförsäkringar och skattesystemet i övrigt. Socialdemokraterna i utskottet och , vpk,vUl däremot inte ha en förutsättningslös utredning, utan har i reservationerna2 av m. fl. och 3 av skrivit in såväl organisations-som finansieringsform. Detta anser jag vara principiellt felaktigt. Ätt redannu fastställa att finansieringen skall ske genom arbetsgivaravgifter utanatt ens ha en aning om kostnaderna - och därigenom ytterligare försvåra lägetpå arbetsmarknaden genom sysselsättnings-hämmande pålagor kan vi i moderatasamlingspartiet inte acceptera. Detta ställningstagande från socialdemokraternas sida göratt det här sannolikt jag understryker ordet sannolikt, vi minns gårdagen blir den nya första lottning, vilket jag finner i hög gradbeklagligt, i all synnerhet som samtliga partier inom utskottet var eniga omutredningskravet. Med stöd av vad jag här framfört yrkar jag bifaU tillutskottets hemställan under punkt 2 och avslag på reservationerna 2 och 3. Vid punkten 3 ber jag däremot att helt kort få yrka bifalltill reservationen 4. kommer att närmare belysa vårtStäUningstagande. Detsamma är förhållandet med reservationen 5, där herrStrindberg kommer att belysa anledningen till att vi har lämnat ett särskiltyttrande. Jag går därför direkt tUl punkten 12. Där behandlarutskottet företagsutbUdningen, som i betonade att jagskulle säga några ord om. Den utbildning som kan ske i företagen är mycketvärdefull. Det har bekräftats årtionden igenom. Den är dessutom från såvälsamhällets som elevens eller den anställdes synpunkt ekonomiskt fördelaktig.AMS har föreslagit en vidgad verksamhet på det området, särskilt om mandärigenom kan undvika driftsinskränkningar eller permitteringar. I motionerfrån och har detta ytterligare betonats. Vidföregående års riksdag hade vi gemensam borgerUg reservation i ärendet. Socialdemokraterna och har reserverat sigmot förslaget, i reservationen 6. Vi i utskottsmajoriteten, som gärna vUlmedverka till att öka sysselsättningen, anser att den föreslagna försöksverksamhetenbör komma till stånd. Jag ber med detta att få yrka bifall till utskottetshemställan under punkten 12. Vad det s. k. särskilda utbildningsbidraget, den s. k.femkronan, beträffar anser jag att den skall utgå oförändrad. Den utgör ettvärdefuUt tillskott för de företag som anställer och utbildarungdomar och kvinnor Detta bekräftas ju också av att 9 600 personer påbörjatsådan utbildning. Därför yrkar jag bifall tUl punkten 13 i utskottsbetänkandet. Låt mig slutligen, herr talman, erinra om att vi livUgt diskuterade jordbrukarnas möjUgheter att erhålla näringshjälp. Deborgerliga partierna reserverade sig, tyvärr utan resultat. I är har vi iutskottet och det noterar jag med tillfredsställelse konstaterat att detråder delade meningar om hur reglerna för näringshjälp och rationaliseringsstödutfallit i praktiken. Utskottet föreslår därför att en utvärdering göres.Principen bör enligt utskottet vara att jordbrukarna jämställes med övrigaföretagare. Jag ber att få yrka bifall tUl punkten 48. uttryckte inledningsvis sin glädje över attarbetslösheten minskat, och det gjorde också utskottets värderade ordförande.Det är klart att vi alla är tacksamma för den saken, men trots detta får viinte känna oss nöjda och slå oss till ro. Det vUl inte heller herrar ,eller NUsson i göra. Vi måste bedriva en målmedveten sysselsättningspolitik,sade . Ja, det måste vi, men jag tror inte, , gör det genom att lägga ytterligare pålagor på näringslivet, i varje fallinte i dagens läge. har i den socialdemokratiska reservationenskrivit in att man skall göra det. Jag tycker att det finns anledning att prövaalla tänkbara vägar att klara den finansieringen. Jag vet inte om det var en felsägning då att försäkringen skall gälla alla anställda. Jag har tidigare här betonatatt vi har stora grupper som arbetar, fast de inte precis betraktas somanställda. Det är alla företagare, jordbrukare osv. som jag tidigare räknadeupp och som driver sina företag i form av enskUd rörelse eller firma. De harinte samma skydd och de är inte anställda, men enligt min mening bör dejämställas med övriga grupper på arbetsmarknaden när det gäller socialaförmåner och även när det gäller arbetslöshetsförsäkringen. Vidare vill jag minnas att sade att deborgerliga partierna gick emot löntagarorganisationerna. Att begära enförutsättningslös utredning, , är väl inte att gå emot vadlöntagarorganisationerna önskar. Jag föreställer mig att både löntagarorganisationeroch andra organisationer och allmänheten över huvud taget, när det gäUer så härstora kostnader, som skall läggas på någon eller några parter, vUl att manprövar aUa tänkbara vägar då det gäller att lösa den finansiella delen avproblemet. Men jag tror, , att vi i varie faU är eniga om att viskall rätta till en del av de här sakerna då det gäller att inte bara deanställda skall ha det här skyddet utan även andra. Att de nytiUträdande skulleha det, betonade , men Arbetsmarknadspolitiken m. m. Arbetsmarknadspolitiken m. m. jag fickden känslan av anförande att man däremot inte var intresseradav de övriga grupper som jag här har berört. Till slut, herr talman, ber jag sammanfattningsvis att fåyrka bifall tiU vad utskottet hemställt på samtliga punkter utom punkterna 3och 6, där jag yrkar bifall till reservationerna 4 och 5. I detta anförande instämde (). HerrLORENTZON (vpk): 1 detta land, där den ekonomiska liberalismen ohämmatråder, även om den är understödd av statliga åtgärder, råder ingen garanti försysselsättningen åt medborgarna, ingen rätt tiU arbete. Där hör arbetslöshet istörre eller mindre omfattning till ordningen för dagen, även massarbetslöshet. Därtill en omfattande dold arbetslöshet.Denna sanning har lönearbetarna noterat alltsedan industrialiseringen slogigenom i detta land. Rätten till arbete blev därför en av lönearbetarnas storakampuppgifter i . Frågan äraktuell liksom . Min partikamrat kommer senare att utvecklavänsterpartiet kommunisternas syn på frågan om sysselsättningen i ochdet förslag vårt parti ställer i anslutning till motionerna 887 och 15 53 ochreservationen 1 vid punkten 1 i fråga om sysselsättningsutredningen. Jag skalldärför inte närmare uppehålla mig vid den frågan. Jag vill dock i dettasammanhang poängtera att rätten tUl arbete ändå är den avgörande frågan. Om denrätten existerade för medborgarna i landet skulle det icke behövas någonarbetslöshetsförsäkring. föreligger det ingen lagstadgad rätt till arbete.Kapitalet, som i verkligheten regerar detta land, kan inte garantera arbete ochsysselsättning åt svenskarna. Därför är en allmän och obligatoriskarbetslöshetsförsäkring bekostad av kapitalet en avgörande fråga för landet ochlöntagarna. Arbete och bröd var ett av de första kraven som stodinskrivna på arbetarrörelsens fanor och standar då de första demonstrationernaför människovärdet genomfördes i detta land. Parallellt med kravet på arbetestod frågan om uppehället även under den påtvungna arbetslösheten. Det har varit en hård kamp som arbetarrörelsen i Sverigehar måst utkämpa för dessa rättvisekrav mot dem som äger produktionsmedlen ochmot deras stödtrupper - de borgerliga partierna. Lönearbetarna känner mycketväl till denna kamp. De yngre kan hämta vetskap härom i den folkligalitteraturen. Mot denna historiska bakgrund kan det därför synas mer änunderligt att de tre borgeriiga partierna till årets riksdag har inlämnat varsin motion gällande allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Här sökerde borgeriiga partierna göra gällande att dessa helhjärtat och uppriktigtverkat just för lönearbetarna och deras ekonomiska skydd under arbetslöshet ochgjort det . I en av dessa borgerliga motioner gör man t. o. m.gällande att det varit, som man uttrycker det, "den socialistiskamajoriteten" i som förhindrat en för de arbetslösa lyckliglösning. Kan man komma längre i hyckleri? De som känner den historiskabakgrunden vet ju hur falsktdetta tal i verkligheten är. I anslutning tiU inrikesutskottets behandling av dessa treborgerliga motioner har dagspressen haft mer eUer mindresensations-artade artiklar, i större eUer mindre utsträckning sakligtunderbyggda. Uppgiften har i viss mån varit att popularisera de borgerligapartierna, men kannstöperierna kring frågan om ett enande eller inte av deborgerliga partierna och socialdemokratin kan givetvis i detta sammanhang haverkat nervpirrande och inspirerande för detta artikelskrivande. I bakgrundenlåg ju att skulle kunna komma att avgöra detta ärende.Inrikesutskottets majoritet - vUken numera är borgerlig -har sagt sitt. Någonenighet borgare-socialdemokrater blev det inte i denna fråga. Att kommunisterna skulle sluta upp bakomyrkandena som ställts i de borgerliga motionerna ansågs redan från början somuteslutet, då de borgerliga partierna anser att en allmän arbetslöshetsförsäkringinte skall bekostas av arbetsgivaravgifter, dvs. genom den part som är orsakentiU arbetslösheten, samt att arbetslöshetsförsäkringen skall kopplas bort frånfackföreningarna. Att kapitalet skaU slippa svara för de ekonomiska kostnadernaför en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring är givetvis helt i linje meddettas innersta önskningar, och här står därför de tre borgerliga partiernahelt redo att gå kapitalets ärenden, vUket redan har verifierats av anförandenfrån denna talarstol . Är den svenska kapitalismen och de borgerliga partiernaföremål för en sinnesförändring efter att ha bekämpat lönearbetarna?Det är berättigat att ställa den frågan i detta sammanhang. Och vad är dåorsaken? Jo, man resonerar tydUgen så att en obligatorisk arbetslöshetsförsäkringmäste komma . Bättre att stämma i bäcken än tvingas göradet i ån. Man kan därmed vara med om att undanröja ett groende missnöje blandlönearbetarna och de många som inte erhåller arbete. Detta framför allt med tankepå de många utslagningarna på arbetsplatserna, att ungdomen inte kan garanterassysselsättning, att arbetstillfällena i produktionen blir allt färre och attarbetslösheten kan komma att ytterligare förvärras. Man är alltså numera inte motståndare till en obligatoriskarbetslöshetsförsäkring. Man är i stället anhängare av en sådan. Man vill t.o. m. allvarligt räknas som dess förkämpe. Men man vill inte vara med ochbetala. Om kapitalet, som är orsaken till arbetslösheten, skall svara förföUderna, då är man inte med längre. Nej, löntagarna själva skall svara förkostnaderna genom avgifter och över sina skatter helt i linje med det gamlasvenska ordspråket: "Det är som att skära remmar ur andras hud." Löntagarna, som inte alls är ansvariga för den omfattandearbetslösheten, skall själva bekosta arbetslöshetsförsäkringen. Detta är deborgerliga partiernas linje. Det framgår klart av deras motioner och även avdet betänkande som behandlas och som den borgerliga majoriteten iinrikesutskottet står bakom. Vidare är de borgerliga partierna - efter deras motioneratt döma -inspirerade av möjligheterna att , långt om länge, sidsteppa densvenska fackföreningsrörelsen, att ställa den åt sidan. AUt det myckna talet om Arbetsmarknadspolitiken m. m Arbetsmarknadspolitiken m. m attfackföreningsrörelsens inflytande kommer att minska och dess medlemsantal attsjunka, om arbetslöshetsförsäkringen kopplas bort från fackföreningsrörelsen,har tydligen i detta sammanhang haft en tacksam grogrund. Genomgående för de tre borgerliga motionerna är attfackföreningsrörelsens inflytande över arbetslöshetsförsäkringen skall bort,även om det är mer eUer mindre klart utsagt. Det borgeriiga utskottsbetänkandetär på denna punkt mera försiktigt håUet. Grunduppfattningen är dock densamma. 1 reservationen 3 till detta betänkande sägs det klart ochtydligt ifrån att arbetslöshetsförsäkringen även i fortsättningen skall skötasav de fackliga organisationerna. Jag ber att få yrka bifall till dennavpk-reserva-tion. Jag har här nämnt två av de orsaker som göratt vi kommunisterna inte är överens medutskottsmajoriteten. Det gäUer för det första finansieringen av en allmän ochobligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Det gäller för det andra administrationenav en dylik arbetslöshetsförsäkring. Men vår reservation är även föranledd av en tredjeomständighet, och där skiljer vi oss även från socialdemokraterna, som på dennapunkt är överens med den borgerliga utskottsmajoriteten. Det gäUer det kontantaarbetsmarknadsstödet en reform som genomfördes av och somtillerkänner förvärvsarbetande, som saknar arbete men står utanförarbetslöshetskassan, en ersättning av tre och en halv tia under fem avveckans dagar, om de uppfyller en hel rad krav. Redan då denna reform genomfördes förklarades frånvänsterpartiet kommunistema att summan var alldeles för låg. På dennasumma skulle nämligen också betalas skatf i vanlig ordning. Vi motionerade ifrågan men vann inte gehör. Vi återkommer med motion även ochyrkar att beloppet höjs till per dag i arbetslöshetsunderstöd.Inrikesutskottets majoritet, som denna gäng har utökats med densocialdemokratiska gruppen, yrkar avslag. Reservationen 13, under vUken mittnamn återfinns, är fogad till punkten 39. Jag yrkar, herr talman, bifall tilldenna reservation. Då den borgeriiga majoriteten i utskottet liksom densocialdemokratiska gruppen förklarar att en kommande utredning skall överseäven det kontanta arbetsmarknadsstödet, innebär detta att under ett flertal årskaU dessa per dag vara allt de arbetslösa skall erhålla. Betänkerman att skatt skall erläggas i vanlig ordning på dessa och beaktarman därtill den allt snabbare inflationen, inser man att det sannerligen inteär många kronstycken som återstår att klara uppehället på för de arbetslösa.Socialvården blir nästa instans. Detta är de borgerliga och socialdemokratiskaledamöterna i utskottet helt överens om. Detta är verkligheten bakom de mångaorden om kraftfullt stöd åt de arbetslösa. Vi i kommunisterna anser inte detta varaden riktiga vägen att gå utan menar att det kontanta stödet, oavsett denkommande utredningen, skall höjas omgående. Stödets storiek är .så blygsam attden som är försörjare måste anlita socialvården. Den arbetslöse måste i många fallbesöka arbetsförmedlingen, och för att få utpengar. Det kontanta arbetsmarknadsstödet ligger i många fall undersocialhjälpsnormen. Dess otillräckUghet innebär att den arbetslöse får vandraden tunga vägen till för att klara de överhängande utgifterna. Detvar väl ändå inte så vi vUle ha det. Svårigheterna för dessa arbetslösa är kända av exempelvisAMS, som i sitt remissyttrande tiU lagförslaget påpekade att storleken avstödet borde räknas upp. Det råder säkerligen inga tvivel om att en ökning avdet kontanta arbetsmarknadsstödet är berättigad. Storleken på stödet bör sättasså att det på inga villkor understiger socialhjälpsnormerna. Den höjning somvänsterpartiet kommunisterna föreslår från till -är alltså inte tiUtagen i överkant. Det är inget överbud det är fråga om. I utskottsmajoritetens skrivning till denna fråga hänvisarman till en kommande utredning och säger: "I en sådan utredning kommerfrågan om ersättningsnivåerna in som ett naturiigt inslag." Det är väländå något nonchalant mot de många arbetslösa det här är fråga om. Det är ju nuoch då utredningen arbetar och fram till dess beslutfattas av som dessa arbetslösa skall klara sig på endast omdagen skatten och inflationen tar ju sitt. Jag vänder mig i det här fallet inte till de borgerliga -det anser jag vara meningslöst men tUl de socialdemokratiska ledamöterna avkammaren, som i denna fråga har gjort gemensam sak med de borgerliga och vägrarde arbetslösa bidragshöjningen. Då det gäller stöd i olika former tiU företagenhar man varit synnerligen givmUd , men då det gäller dessa arbetslösavinkar man med kalla handen. Är man verkligen överaUt i dessa bänkar i dennakammare nöjd med detta handlande? Den socialdemokratiske talesmannen borde geett svar på den frågan. I motion 409 till årets riksdag, en motionsom handlägges av socialförsäkringsutskottet och som senare kommeratt få ta ställning till, yrkas att en parlamentarisk utredning tillsättes isyfte att införa en allmän social försäkring, där även kontant ersättning vidarbetslöshet ingår som en del. Detta krav har återkommit i kommunistiskamotioner som gått. Frågan om en allmän socialförsäkring aktualiseradesav kommunisterna så tidigt som . Kravet är nu . Det täckerhela fältet då det gäller trygghetssystemet. En obligatorisk arbetslöshetsförsäkring, som gäller allasom söker arbete men inte erhåller sysselsättning, är en del i ett allmänttrygghets-sysfem. En utredning om allmän och obligatoriskarbetslöshetsförsäkring är alltså i linje med förslag som har ställts avvänsterpartiet kommunisterna. I tidskriften nr 1 är man i enartikel inne på just detta tema, och av allt att döma är man helt överens medoss när det gäller linjen i denna kommunistiska motion. sägsbl, a. föUande: "Detbehövs en sanering i försäkringsdjungeln. A rbetsmarknads-politiken m m. Arbetsmarknadspolitiken m. m. voregivetvis att sammanföra alla de olika försäkringar som tillsammans ger oss den trygghet, som vi anser vara nödvändig i svära tider, tiU en enda trygghetsförsäkring.- En sådan trygghetsförsäkring skulle ha flera fördelar. DenskuUe automatiskt gripa in så snart en människa kom i svårigheter genomarbetslöshet, sjukdom eller olycksfall. Den skulle reducera behovet av olikatilläggsförsäkringar, förenkla administrationen och sannolikt också förbilligaden. Den skuUe medföra att icke önskvärda komplikationer och intresseslitningarhos den enskilde försäkringstagaren försvann. Det skulle ju finnas endast ettföretag som ombesögde hela trygghetskakan åt honom och tjänstemannen somhandlade ärendet skulle genast se vederbörandes aktuella situation." Artikeln iSocial Försäkring fortsätter: "Och därtill kommer: det skulle betyda att viinformationsmässigt kunde gå ut med en samlad information till varieförsäkringstagare. En information, som i korta och enkla punkter skulle kunnaberätta om de rättigheter, som trygghetsförsäkringen innebar." Vad jag här har citerat ur tidskriften helt i linje med kommunisternas motion 409 till åretsriksdag, som behandlas av socialförsäkringsutskottet och kommer att diskuterasi kammaren i annat sammanhang. Kraven i denna vår motion täcker hela fältet dådet gäUer trygghetssystemet. Här är en aUmän och obligatoriskarbetslöshetsförsäkring endast en del. En utredning om allmän och obligatoriskarbetslöshetsförsäkring är alltså i linje med förslag som ställs i dennamotion. Jag skulle dock vilja upprepa att en dylik arbetslöshetsförsäkringendast utgör en del av hela trygghetssystemet. Det har en hel rad andraaspekteratt bjuda. har för sin del upptäckt detta faktum. 1 sinmotion om allmän arbetslöshetsförsäkring säger : "Man måste se arbetslöshetsförsäkringen som en del avett mer omfattande trygghetssystem. Det föreligger ett klart samband mellanarbetslöshetsförsäkringen och andra delar av socialförsäkringssystemet." Jag noterar att har tagit del av och ävenintryck av kommunistemas motion. Vad jag citerade urfolkpartimotionen är i stort sett vad vpk och även i årframfört i motioner i denna fråga. Men stannar pä halva vägen. Dåvpk:s motion senare kommer att behandlas i får tUlfälleatt sluta upp och ge sitt bifaU tUl ett trygghetssystem som täcker hela fältet. Jag skall sluta detta mitt anförande med attåter yrka bifaU till reservationen 3 vid punkten 2 och reservationen 13 vidpunkten 39. Om de övriga reservationer till vUka mitt namn är knutet kommerherr i att tala. Jag skulle gärna i detta sammanhang ha velat ta upp enpolemik med , men jag får kanske tillfälle att göra det . () kort genmäle: Först bara några ord en gång till omarbetslöshetsförsäkringen. Jag tycker det är ganska intressant när iTvärålund säger att man inte hann med det här. Låt mig läsa ur det särskildayttrandet av ledamöterna ; "Det förslag till vidgat arbetslöshetsskydd somKSA-utredningen nu framlägger kan i stort sägas fylla kravet på ett allmäntsådant. En förbättring av arbetslöshetsförsäkringen och framför allt införandetav det s. k. kontanta arbetsmarknadsstödet ger många nya grupper en trygghet,som de hittiUs saknat." Det varalltså 1971, men som jag sade har man sedan ändrat sig. säger att socialdemokraterna är redo attskriva in arbetsgivaravgiften i direktiven utan att vi har en aning omkostnaderna. Ja, det är vi. Men är redo att fatta principbeslutinnan han har en aning om kostnaderna, och det anser vi oss inte kunna göra. Vad sedan företagarna beträffar vill jag helt kort sägatill : Javisst, de skall ha möjligheter till samma skydd som allaandra har. frågade om vi är nöjda med KSA-stödet. Nej,absolut inte. Jag framhöll redan i mitt första anförande att vi behöver införaförbättringar där, men jag hänvisade till vad finansutskottet harskrivit. Sedan stod i här och inkasseradestora vinster när det gäller sysselsättningsutredningen. Han hänvisade då tillföregående års debatt. Ja, jag tycker gott att vi kan ta upp den debatten ochse efter vad vUle 1973 samt jämföra det med de direktiv som vi nuhar framför oss. Jag kanske då får lov att citera vad jag själv sade förraåret, nämligen föUande: "En diskussion om de grundläggande villkoren försvensk ekonomi och svenskt näringsliv kan sedan lämpligen utvidgas att omfattaäven de mera begränsade arbetsmarknadspolitiska frågorna." De frågornatogs också upp såväl i motionen som i reservationen. 1 direktiven står: "En utgångspunkt härför måste dockvara att ökningen av industriinvesteringarna skall ske inom ramen för defördelningspolitiska målsättningar som gäller och med siktet inställt på att denekonomiska demokratin bör utvecklas, Att länka in den tekniska och industriella utvecklingen på att lösa sociala uppgifter framstårsom en för svenskt vidkommande möjlig väg, Mot denna bakgrundframstår det som angeläget att de sakkunniga söker bedöma de krav pånäringspolitiken i allmänhet och industri- och energipolitiken i synnerhet somföUer av ökade ambitioner inom sysselsättningspolitiken," Arbetsmarknadspolitiken m. m. HerrNORDGREN (m) kort genmäle: Jag har inte mycket att tillägga till herrFageriunds anförande utan noterar endast med stor tillfredsställelse att vi ärpå samma Unje i denna fråga. Det har jag också trott att vi skulle vara.Missuppfattningen beror väl därför pä någon felsägning. Företagarna i den månjag berörde dem står ju ofta på samma verkstadsgolv som de anställda ellerarbetar i samma jordbruk. De bör ha samma skydd. Detta har nubekräftat, och jag utgår ifrån alt man kommer att ta hänsyn till det iutredningen och även vid behandlingen av den motion som jag tidigare talade om. Arbetsmarknadspolitiken m. m. sade också att vi nu vill fattaprincipbeslut utan att ens ha en aning om kostnaderna, men säkert till hur det var med den saken i utskottet. Vi hade inget förslagtill principbeslut i moderata samlingspartiets motion. i (fp) kort genmäle: Jag skall här inte föra debatten vidare omhur det var med vårt initiativ tUl sysselsättningsutredningen utan vUl barapeka på att vi i fjolårets partimotion nr 352 i första att-satsen föreslog"att en parlamentariskt sammansatt kommitté tillsätts med uppgift attframlägga riktlinjer för den framtida arbetsmarknadspolitiken". Och itexten till motionen sade vi; "För att markera detta uppdrag börutredningen ges benämningen sysselsättningsutredningen." har heller inte vederlagt detta, och jagtycker att det hedrar honom att han skrivit på att det förslag som har väcktsav kommer att ha central betydelse i utredningsarbetet. Detta sägerjag inte ironiskt utan ärligt och uppriktigt, och jag tycker det är värdefulltatt vi har kunnat enas om det.