prot · FX09137 · 1974-12-31 00:00:00 — Jagvill faktiskt göra gällande atl om man inte snabbi får fram konsekvenserna avden nuvarande prispoliliken ulan forlsätler fram lill exempelvis 1977 eller1978 med den utveckling som man kan förulskicka, givelvis beroende av vilket avalternativen man väljer, kommer man i del lägel att man inom skattepolitikeninte längre har något manö-veruirymme, exempelvis via differentieradmervärdeskatt pä livsmedel osv., all lösa frågan. Jag kan medge all regeringens inställning lill dessa frågor kan varaekonomiskt riklig och rimlig i del korta perspektivet, men regeringen saknarlånglidsanalyser, och del är del jag lycker är så allvarligt. Jag förringaricke kompetens, men jag vill ändå säga alt nogbör ta ell samtal med i denna fråga. Den fråga som del här gällerhar nämligen verkningar betydligt utanför den egentliga jordbrukspolitiken. Jag tyckte mig se atl slalsrådel lyssnade på mill första inlägg, ochjag hoppas all slalsrådel märkle all i det inte fanns någol av krilik molbeslut i gångna lider eller kverulans över sådana besluts utfall osv. Jagförsökte efter min förmåga och efler mina resurser all vara sä konstruktiv sommöjligt när del gäller della besvärliga problem. Enkritisk synpunkl kan jag kanske ha rätt alt framföra, och den är av meraformell natur. Det skulle vara all jag är liiei ledsen för au min interpellationhar sammanblandats med . alt min inierpellalionhade varit värd ell bällre öde och kunnal las upp i ell särskill sammanhang,gärna lillsammans med , och inte samlidigl som . Detär den enda kritik jag vilt framföra. Delproblem jag tagit upp är mycket allvarligt. Det gäller inte barasjälvförsörjningsgraden för oss i , ulan del gäller faktiski även våramöjligheler atl bidra titt världens livsmedelsförsöfining. Del är mångaålgärder som behövs - statsrådet nämnde några - för att hjälpa u-tänderna atlklara en slor del av försörjningen själva. Del är den stora åtgärden. Men enålgärd som behövs här hemma anser jag vara alt stoppa exploateringen av jordbruksmarkför annat ändamål än livsmedelsproduktion. Statsrådetfrågade i sill andra inlägg vilken lagsiiftning och på. Del är kanske lilel för myckel begärt all jag skatt kunna lägga framnågra förslag om lagsiiftning - jag har ju inget departement till mittförfogande. Men jag är dock på del klara med - liksom slalsrådel - all ellabsolut totalförbud inte är möjligt att lagstifta om. En restriktivitet iexploateringen skulle man dock kunna lagstifta om, exempelvis enramlagstiftning för kommunernas planering, i synnerhet när del gäller de fattdär det finns alternativa marktösningar. Och i de flesta kommuner finnsalternativ lill jordbruksmarken. Jag nämnde exemplet om en golfbana iOskarshamnslraklen. Det finns goda åkermarksområden, och del finns"tassemarker" i samma kommun. Statsrådetsäger all även jordbrukels organisalioner har förlagt andra anläggningar pååkerjord än sädana som har direkl med livsmedelsproduktion all göra, och delär rikligl. Jordbrukels organisalioner är inte siörre än andra, ochvarken borgertiga etter socialdemokraliska kommunmajoriteter är några idet här sammanhangel. Det vill jag gärna instämma i. Medhänsyn lill det behövliga nytänkandet är det, som jag ser del, nödvändigt meden annan ramlagstiftning när del gäller kommunernas planering än den nuvarande.Jag vill ställa en liten fråga: Tycker statsrådet att del är rimligt atl vi iytterligare tvä, kanske tre etter - därför au vi vänlar päjordbruksulredningen - skatt tillåta all exempelvis golfbanor, flygfält ellerstora industridableringar anläggs på prima ? Jag lycker inte au det ärrimligt. Bådetill och lill i Holmgården, vilkas synpunkier jagi långa stycken instämmer i, vilt jag säga au jag inte alts anser atl manendasi skatt skydda den högklassiga åkermarken. Att jordbruksmark som äranvändbar - givetvis även de myckel stora och fina arealerna i Norrbollen -skatt bevaras för livsmedelsproduktion. Jag tog visserligen exempel frånsydvästra regionplan, men det hänger samman med all jag hade papper omden. Min mening var inte heller au kriiisera just dessa kommuner för derasregionplan. Precis samma försyndelser görs i alla kommuners regionplaner - ochdel vilt jag gärna upprepa - oberoende av om kommunerna har borgeriig ellersocialistisk majoritet. Påsätt och vis lycker jag alt del borde vara stimulerande för statsrådet atl höraall han får sä pass kraftigt och enstämmigt stöd både från cenlerhått och frånfolkpartihåll för åtgärder i della sammanhang. Vi borde i denna fråga, somingår i det stora interpellationssvaret, kunna vara överens om all det måsleutgöra elt konsumentintresse av myckel hög rang att att åkerjord i Sverigebevaras i odlingsbart skick. Dä länker jag inte bara på svenskarna såsomkonsumenter, utan jag tänker även på folk utanför våra gränser. Bebyggelse pågod åkerjord är en kapitulation aulomaliskt-lekniskt ekonomiskltänkande, som fakliskt innebär ansvarstöshel mot kommande generationer. Det ärinte läll alt återställa god , när det en gång har legal landningsbanoreller liknande saker på den. Medhänsyn till de svårbedömda utsikterna för den framlida försörjningen i värtdenmåsle livsmedelsproduktionen prioriteras. Här behövs elt nytänkande och enslatlig ramlagstiftning, som jag hoppas alt departementet vill medverka lill. Jordbruksminislern hade ett visst besvär med att förklara årsjordbruksbeslul. Han hänvisade lill del livsmedelsöverskott som man dä ansågvara problemet och framhöll atl produktionsmåtsätlning-arna måsle anpassas tilldet rådande läget. Som jag sade redan i milt tidigare anförande och som ävenhar framhållits från andra håll kunde man mycket väl också dä förutse hurlivsmedelssiluationen i värtden senare skulle bli. Alt haka upp sig på det dåakuta livsmedelsöverskottet var inte speciellt realistiskt. Del betonadesockså av andra partier än jordbruksministerns. Mankan inte ta jord ur och i drift ungefär som man sätter pä sig rockar med hänsyntitt väderleken. Jordbrukspolitik är någonting som måsle drivas på ganska mångaårs sikl. Alt tänka sig alt vi skulle anpassa vår jordbruksimåtsättning år fränär med hänsyn lill rådande världsmarknadsläge, eller vad det nu varjordbruksministern tänkte på, är naturligtvis inte särskilt realistiskt. Manmåste förutse hur ulvecklingen kommer alt bli . Den framsynthetenkunde man ha visat . Den saken är helt klar. Denmålsättning som jordbruksministern nu uttalar sig för är alt skatt haen hög självförsörjningsgrad med hänsyn lill siluaiionen i vår omvärld. Jag vetinte rikligt hur man skall tolka della uiialande. Vill man vara illvillig kanman tolka del så, all när människorna i världen sväller måste vi se till attåtminstone vi själva kan äta oss mätta. Men det är naturiigtvis en illvilligtolkning, och jag förutsätter all del inie var så jordbruksminislern menade. Jordbruksminislernsade också att skall ha en hög självförsöfiningsgrad för att dessulomkunna infria de redan gjorda utfästelserna när det gäller livsmedelshjälp. Deltyckte jordbruksminislern var en rimlig ambitionsnivå. Jag anser att det ialla fatt inte är en långtgående Deuifäsielser som har gjort - - är inte någon slorinsats när del gäller livsmedelsbistånd. Den saken är hett klar. Jag vidhållervad jag sade i mitt tidigare anförande, nämligen atl vår inriklning i dellaland åtminstone titts vidare borde vara all producera så myckel livsmedel somöver huvud laget är möjligt. Visserligenär del så som jordbruksminislern framhöll och som jag själv sade i mittanförande, nämligen atl målsättningen på sikl mäste vara all självaskatt kunna klara sin livsmedelsförsörjning. Men vi måste ändå vara realister idetla sammanhang och inse att del kommer atl la myckel lång lid, innanu-tänderna befinner sig i den situationen. Jag är inte lillräckligl slor optimistför all kunna slå här i talarstolen och säga attjag med säkerhet tror all densiluaiionen kommer att uppnås under min livstid. All såsom utgångspunkt försvensk jordbrukspolitik ha att u-tänderna själva skall klara av sinlivsmedelsförsörjning är anlingen överoplimisliskt eller cyniskt. Jagförutsätter all jordbruksminislern i detta fatt snarare är överoplimisl. Ettbra säll alt göra del enkelt för sig i en debatt är nalurtiglvis alt bemöta enperson genom all påslå alt han har sagl någonling som han inte har sagt.Jordbruksministern bemötte mig genom all göra gällande attjag hade förordat enlagstiftning, som skutte förbjuda alll utnytfiande av jordbruksmark för annalän jordbruksändamål. Någonling sådant sade jag inte. Jag tog över huvud lagdinte ordet lagstiftning i min mun. Än mindre uttalade jag mig för ett absolutförbud. Vad jag sade när del gällde utnytfiande av jordbruksmark för annat änjordbruksändamäl var alt de ptaneringsinlenlioner som jordbruksministern självhar uttalat sig för måste få ett kraftigare genomslag i kommunernas planering.Man borde dessulom kunna gå längre än man nu gör när det gäller bestämningenav vilken jordbruksmark som är lämplig att undantas för bebyggelse ochliknande. Del behövs ingen rigorös lagstiftning på den punkten. Möjligen kanman gå fram med den typ av ramlagstiftning som uttalade sig för.Del kan också hända alt del räcker med klarare uttalanden från regeringen. Jordbruksministernömmar för den kommunala självstyrelsen i della sammanhang och lycker att vi ärinkonsekvenia som anser all regeringen skall ha mer långtgående synpunkier påhur kommunerna skatt planera. Men exempelvis i länsberedningen råder detfullständig enighet om all riksintressen, om sådana föreligger, skatt ta överregionala etter lokala planeringssynpunkler. Den fråga som man dä har anledningall ställa titt jordbruksminislern är: Anser jordbruksminislern all del är ellriksintresse all så mycken jordbruksmark som över huvud taget är möjligt skattreserveras för jordbruksproduktion? Om jordbruksminislern anser alt del är ellriksintresse, borde saken vara klar enligt de synpunkter som framförts avlänsberedningen och som alla är eniga om. Inteheller när det gäller de ekonomiska skälen titt att jordbruk läggs ned förordarjag någon som helst lagstiftning ulan jordbrukspotitiska insalser för att göradet lättare atl driva även mindre jordbruk - insalser av den typ som cenlern harmotionerat om i många sammanhang. Våra molioner har slulligen hänvisais tilljordbruksulredningen. Delär alltså inte fråga om några fantastiska lösningar, som innebär all man intekan dra vägar i slättbygder eller bygga några som helsl hus på jordbruksmark.Dd har inte jag sagl, och jag vel att inte heller nägon har sagl så. Det varkanske lilel onödigt av slalsrådel att bemöta den lypen av synpunkter. Hen i Holmgården(c): Jag skatt försöka falta mig kort, för jag förstår att slalsrådel haroni om tid. Men jag blev tiiei besviken över resonemanget att kommunerna ändåmäste få bestämma om sin mark i största möjliga utsträckning.Jordbruksministern ställde precis den fråga som jag hade förutsett: Vad menarcenlern med den kommunala planering som vi har talat om och den kommunalabestämmanderätten? HerrGranstedt har bemöll statsrådet lidigare, ochjag vill bara tillägga all vilycker ju, för atl la ett exempel från en debatt som kanske kommer upp härnästa vecka, atl nog skall kommunerna kunna avgöra vad som är den lämpligasteplatsen för en sommarstuga - händer del någonling, sä är del ju inte förenatmed några stora problem all få borl stugan. Men all återställa mafiorden äringen lätt uppgift. Forskare säger all del tar mellan 300 och 1 allbilda en tum mafiord, herr statsråd. Har man rivit bort mafiorden från åkermarken,då är det ingen tält uppgift all återställa åkern i samma skick som förul. Molden bakgrunden ifrågasätter jag om del ändå inte är, som här lidigare sagls,ett riksintresse au åkefiord bevaras. Oavsett om del sker i form avlagstiftning eller genom ell slällningslagande på annal säll från regeringenssida, så måsle man ge klara besked om hur del skall handlas. Den utveckling somäger rum i mill hemlän visar tydligt alt vi inte har råd atl vänla. Delskulle vara mycket all säga om den allmänna jordbrukspolitik som vi nu har altförvänta och om de beslut som lidigare har fallats, men jag skall inte ta uppden saken. Det som har passerat är för mig mindre väsentligt, trots alll. Vadsom är viktigt är hur den framlid skall gestalta sig som vi går titt mötes.Skall vi kunna, t. ex. i , behålla så mycket som möjligt av vårabäsla åkermarker? Del är den väsentliga frågan, som jag tycker att del finnsanledning alt kretsa omkring. Och om det då är socialistisk etter borgerligmajoritet i de olika kommunerna har ingenting med saken all skaffa. Vilken somän gör elt felsteg, så är det lika fel. Vi behöver inte la undan någonkategori, och vi behöver inte stämpla någon bestämd kategori och säga att denär värst. Vihar varit överens om och är, lycker jag, överens om all åkefiorden skallbevaras, men vi har inte kommii fram till ett ställningstagande som ärtillräckligt besiämi för all den målsättningen skatt kunna bli verklighet ulei bygderna. sade alt den allmänna målsättningen 1967 kan vi varaöverens om. Det var ändå ett besked om atl den målsättningen skatt vi ha även ifortsätlningen för arbetet med jordbrukspolitiken. Men när del gällerproduktionsmålsältningen så kunde vät regeringen nu vara beredd altinse sitt misslag, sade . Jag vågar vät säga fortfarande att vadman bortser ifrån när man diskulerar pä den här punklen trots allt är delläge som fanns den gången. sade, att man borde kunnal förutseatl del i framliden skulle kunna bli livsmedelsbrist i värtden. Men det hjälpteju inte då vare sig jordbrukare etter konsumenter att lösa bekymret med enöverskollspro-duklion som på del ena eller andra sällel måsle betalas. Det varräll nalurtigl all man funderade över hur man skutte kunna komma titt rälla meddel problemel. Sedankan vi konstatera att det inte alts har tagits så mycket jord ur produktion somlantbruksnämnderna i sina prognoser hade räknat med vid del lillfället. Tvärtomhar del blivit väsentligt myckel mindre, och man kan vät säga all den jord somhar tagits ur produktion är den sämsta jorden. Och i den mån små enheier lagtsner har den jord som varit god tittföris andra enheter. har underiättaten rationalisering av jordbruket som vi tycks vara överens om har varit tittfördel för jordbrukels utveckling över huvud taget. Jagtror att man bör säga så här: Skulle vi inte ha fått den rationalisering ochden utveckling som faktiski möjliggjordes bland annat av det beslut somfattades 1967, sä hade de svenska jordbrukarna haft samma bekymmer somEG:s jordbrukare har, och de bekymren är ju inte små. Så jag tror all vi börvara utomordentligt glada över den utveckling som har skett påralionatiseringssidan . Jag är också ulan vidare beredd au säga altjordbrukarna själva har varit synneriigen positiva och medverkat irationaliseringsverksamheten, lill glädje för dem själva och till glädje förkonsumenterna. HerrKrönmark sade att jag är lilel för rund i formuleringarna när det gäller all geullryck för vilken produktionsmålsällning vi skatt ha i framliden. Han lyckleattjag borde lägga fast här frän talarstolen exakt på vilken nivå vi skallhålla produktionen och inte bry mig om alt det finns en jordbruksutredning somhar uppdraget all försöka komma med förslag på den punkten. Så länker jag intehandla, . Del vore oförsynt av mig att göra på del sättet. För minbedömning vitt jag ha det underiag som jordbruksutredningen har i uppdrag attla fram, och jag vill höra ulredningens mening eftersom regeringen har begärtatl den skall komma med synpunkier i den här frågan. Närdel sedan gäller frågan huruvida jordbruksulredningen skall ges möjlighet allundersöka på vilket sätt vi skall komma fram titt att trygga vårlivsmedelsförsörjning, vitt jag säga alt här behövs varken nya direktiv ellernågra nya propåer från regeringens sida, för della tigger i direktiven. Denuppgiften har utredningen redan. 12 protokoll 1974. Jagvitt säga ett par ord också angående den - om jag förstod inlägg rätt - inte så meningslösa rundvandringen av pengarna. HerrKrönmark sade fakliskt i sitt första inlägg alt det äger rum en meningslösrundvandring av pengar, men jag medger att han också uppmärksammade de gruppersom har del speciellt besvärligt. Sålunda är dd inte någon meningslösrundvandring, ulan det finns en avsiki med subventioneringen, nämligen altockså försöka fä en siörre fördelningspolilisk effekl än man skulle få med enannan uppläggning. Men del är klart alt om moderalerna är iniresserade av allfå en ännu bättre fördelningseffekt genom samhällets medverkan till förmän förde mesl beträngda grupperna, så skatt man inte vara orolig för all mötamolslånd från regeringens sida. Den lypen av samhällsinsatser kräver dockaltlid inkomsler i samhällets hand. Där brukar inte moderalerna vara lika piggaatt medverka, men del är alltså förutsättningen. Regeringen skatt gärna, medhjälp av de inkomsler vi kan fä in titt statskassan, medverka lill bällrefördelningseffekter. Om vi också får uppslutning när det gäller finansieringengår del ju alt i genomföra sådana effekter. Närdel sedan gäller prissättningen pä jordbrukets produkier, som också herrKrönmark log upp, sä har vi vid vafie tittfätte då prissättningen diskuterats iriksdagen efler 1967 varit överens. Jordbrukarna och staten har iöverläggningar om priserna varit överens. Det gällde och det gällde1971. Priset på mjölken sattes efter överenskommelser och enighet i riksdagen.Var del felaktig prissättning 1971, skall rikta krilik dels moljordbrukets egna förhandlare, dels mot sig själv och sina partivänner som iriksdagen var med om alt godkänna denna överenskommelse. Närdet sedan gäller en diskussion som vi en gäng får om hur ett nyllprisregleringssystem skatt påverka vår samhällsekonomi så är della självklartinte en fråga som skatt avgöras bara i utan det är helaregeringens fråga, inte minst finansminislerns. HerrHörberg var ledsen över att hans interpellation hade blivit sammanförd medherr interpellation. Eftersom uppenbarligen känneraversioner pä den punklen, skall vi göra vad som är möjligt i fortsättningenför atl undvika sammanblandningar, men när vi svarar på inlerpellalioner får viändå i första hand ta hänsyn lill om frågorna avser gemensamma ämnesområden säall det inte blir tvä debatter efter varandra i samma ämne, ulan del bör varaen deball. Sedan får respeklive inierpellanier belysa frågan ulifrån sinasynpunkier. Jag hoppas all aversionen inte skall vara så stark all vi inieskall kunna länka oss den ordningen även i fortsättningen. HerrHörberg modifierar sig nu och säger att det är självklart inte fråga om någoltotalt förbud. Han inser all vi inte kan ha en lagstiftning som är upplagd såsom enligt det intryck jag fick sade frän början, nämligen all altjord som k;. '.nde användas för jordbruks-produkiion skulle säkerställas försådan produkiion. gav au vi här slälls infören rad avvägningsproblem. Jag skulle kunna räkna upp ännu fler för herrHörberg. På många håll finns t. ex. den ambitionen, som inte minst folkpartietskommunalmän ger ullryck för och som har diskuterats räll myckel i samband medbostadsdebatten, nämligen att vi skall försöka bygga så myckel markbostäder sommöjligt och att vi skall sprida ut bebyggelsen över så stora områden sommöjligt. Del är klarl att de här ambitionerna kommer i konflikt med varandra - dels bevara så myckelmark som möjligt för jordbruksbehov, dels kon sumera så mycket mark som möjligt för bostadsbyggeisens behov. Man fär bestämma sig för vilken ståndpunkt man skall ha. Man kan inte ha bägge. Det måste enligt min mening bli fråga om avvägningar för man kan inte ensidigl driva den ena eller andra linjen. HerrHörberg säger all vi måsle skaffa oss bällre inslrument - delsamma menar herrGransledt och i Hotmgården - för att man från stålens sidaverkligen skatt kunna styra markhushållningen med avseende på all reserveramesla möjliga mark ål jordbruket. Vihar nu elt instrument som är bra, dvs. möjligheten alt i den övergripandesamhällsplaneringen i förväg på elt annat säll än lidigare beakta vad som ärjordbrukels behov. Jag tror all del är många fördelar med detla, om kommunernaverkligen - det är min förhoppning också - växer upp lill den härmålsättningen. Om man i den översiktliga planläggningen - det harjag sagt vidflera tittfälten - verkligen reserverar mark för jord brukels behov, borde del kunna medverka lill all dämpa de spekuta- lionseffekier pä mark som vi lidigare haft. Genom all man redan i förväg reserverar mark för jordbrukels behov skapas ju inte heller de förvänt ningsvärden, som vi har upplevi även pä jordbruksmarken i läl- bebyggetseområden, där del naturligtvis har gåll till på det sättet all man har kunnal sälja jordbruksmark lill rätt höga priser ål dem som har legal och spekulerat i förhoppning om att få bebygga marken och den vägen ta in de ökade kosinaderna. Sedan har de här jordbrukarna som sålt marken och fått mer pengar på fickan kunnat gå ul och kon kurrera med sämre lollade bröderom annan jordbruksmark. På del sällel har vi fått en uppdriven spekulationsprissälining på jordbruksmarken. Allt del här skall vi försöka komma lill rälla med, och på den punklen hälsar jag med litlfredsslällelse au jordbruksorganisationerna numera, jag säger numera, fullt ul förslår della problem och är beredda alt la itu med del, även titt prisel av konsekvensen all den som äger mark inie skall kunna få fiäna pengar när han säljer den. Jag känner mig ulom ordenlligl stimulerad av den nya enighet som vi därvidlag har fåll titt Slånd. Jagvill försäkra all jag också känner mig slimulerad av alt allaparlier, såsom jag uppfattar den här debatten, nu vill angripa problemen medalla medel. Del innebär all samhället måsle engagera sig på ell hell annat säuän lidigare, och jag är glad över all man har förslåelse för del. Råder delenighel på den punklen iror jag att jord-förvärvslaguiredningen och andrautredningar som arbetar med de här problemen skatt kunnalägga fram förslag som ger oss ell sådani grepp från samhällets sida övermarkhushåtlningen att vi kan få borl många av de negativa effekter som nudiskuieras. Jag är utomordentligt glad över den starka uppslutning som finnsbakom den här politiken som - det mäste jag markera - har varitsocialdemokratins, men belräffande vilken vi har mött hårt molslånd pä vägen.Nu är situationen emellertid sådan att alla inser atl åtgärder är nödvändiga,och det är tacknämligt. Jagtror inte att vi i lagstiftningen kan precisera oss på ett sådant sätt all vikan komma ifrån all hanlera de här frågorna genom en planering där ocksåkommunerna fär vara med och säga sitt. Vi kan inte beröva kommunerna alltinflytande över markplaneringen. Del vore orimligl. Jagfår intrycket att då inierpellanierna så hårt driver tesen all slalen när delgäller jordbruksmarken prakliskl laget skulle beröva kommunerna allamöjligheter att agera så har man kommit för långt. Vi måste också tänka pä atlvärt samhälle skall fungera effektivt, inte minst genom all vi har en aktivkommunal självstyrelse, som ger kommunerna möjligheler all säga sin rnening ommiljöplaneringen. Och eftersom del hela liden måste vara fråga omavvägningsproblem kan inte staten från centratt håll dirtgera pä varenda punkt- inte ens hur jordbruksmarken skall hanteras. Jagvitt lill sist säga några ord titt . Han lalar om målsättningenför jordbruksproduktionen i framliden; han lyckle alt jag inte var lillräckliglambitiös. Jag fattar honom fortfarande så alt han menar alt vår målsättningskall vara all producera så mycket som möjligt på att mark som kan komma ifråga för jordbruksproduktion, så att vi fär största möjligalivsmedelsproduktion. Den vägen hjälper vi, enligl hans uppfallning,utvecklingsländerna bäst. Jaghar lidigare sagl att man hjälper utvecklingständerna mesl effekiivi genom allvidla så omfallande ålgärder som möjligt för att ge dem förulsäliningar allbygga upp sin egen jordbruksprodukiion. Vi kommer atl, inom ramen för värtlands ekonomiska resurser, salsa mycket på utvecklingsbistånd. Vi behöver inteskämmas för det vi har gjort hiliills, och vi är beredda att göra mer - somalla vel.