prot · FX0988 · 1974-12-31 00:00:00 — EUer rättare sagt: de minskade förutsättningarna för externverksamhet då Operan är stängd för ombyggnad. En ökad turnéverksamhet är ju helt i linje med denprogressiva kulturpolitik som kräver spridning av kulturaktiviteter, ut fråninstitutionerna till orter ute i landet, till aUa människor som aldrig kankosta på sig en resa till för att uppleva en opera- ellerbalettföreställning. Jag anser mig således företräda konsumentintressena då jagvelat markera hur betydelsefullt jag anser det vara att Operan får departementetsstöd för att kunna genomföra den planerade verksamheten. Om sedan herrZachrisson av den anledningen vUl beteckna mig som kulturkonservativ, må detstå som hans insats för en bättre kulturmiljö. Och visst kan det sägas attdetta ändå bara är en detalj i ett stort och omfattande kulturprogram med mångakrav på samhället. frågade: Är den här propositionen stor ochviktig? För min privata del, , vill jag svara ett obetingat ja. Denär betydelsefull för människorna, eftersom den handlar mer om människor än ominstitutioner. Den centralisering som och iLane-Herrestad har efterlyst finns förankrad i styrningen mot folkrörelsernasmänniskovårdande verksamhet. Dessa människovårdande insatser utgör tillsammansen stor kulturverksamhet. Den statliga kulturpolitiken, m. m. 6 protokoll 1974. Den statliga kulturpolitiken, m. m. HerrELMSTEDT (c): Jag tänker uppehålla mig vidden del av utbildningsutskottets betänkande nr 27 som gäUer fördelningen avbidraget till studieförbundens organisationskostnader. Studieförbunden har juunder spelat en betydande roU inte endast inom den direktavuxenutbildningen utan och parallellt med denna också fylltfunktionen att förmedla kulturell verksamhet och service inom högst skUdaområden. Inte minst gäller detta i glesbygder där utbudet av förklarliga skälhar varit och är begränsat. Studieförbunden har vunnit etterkännande, men trots allt är jag inte övertygad om att deras insats i det häravseendet har värderats i den omfattning som vore motiverat. Det är klart attom man tar varje liten aktivitet för sig - varje kulturarrangemang, varjestudiecirkel osv. - kan det synas vara en blygsam verksamhet, men ser man alladessa aktiviteter runt om i landet sammantagna bUr det strax andraproportioner. Den decentraliserade karaktär som studieförbundensverksamhet har är särskilt viktig i de här sammanhangen. Det är helt klart attfolkrörelsekaraktären ger en bred och viktig och också naturlig kontaktyta. De flesta studieförbunds målsättning är ju att nå ut ocksåi bygder där de geografiska avstånden kan försvåra verksamheten.Om avstånden får vara ett hinder för kulturutbudet, innebär detta att demanifesteras inte endast geografiskt utan i långt vidare mening. Visst har ökade anslag ställts till studieförbundensförfogande allteftersom verksamheten vuxit, och så föreslås också . På enpunkt har emellertid vi från erinringar att göra, och det gäUerberäkningen av organisationsbidraget till studieförbunden. I en partimotion ianledning av kulturpropositionen tas den upp som en delfråga, och vi kräveratt nuvarande regler - som tar hänsyn till den geografiska spridningen avförbundens verksamhet vid bidragsberäkningen skall gälla även ifortsättningen. Vi tycker att detta krav står i bättre samklang med denvidgning av studieförbundens möjligheter på kulturområdet som propositionenanger det medger jag gärna. Departementschefen föreslår nu att ingen hänsyn skall tastill den geografiska spridningen av verksamheten vid bidragsberäkningen. 1stället skall schablonmässiga regler tillämpas. Jag fruktar att man på det härområdet, som på så många andra, när man går över till schablonmässiga reglerstrax finner att de slår mycket snett. Motiveringen är som så ofta numerakommunsammanslagningarna, som skulle göra det svårare att tillämpa nuvaranderegler. Jag kan inte riktigt förstå detta. Verksamheten på det här områdetbedrivs ju på samma sätt som . Det är väl inget tvivel om att nuvaranderegler innebär att studieförbunden inte av kostnadsskäl avhålls från att sökasig ut i glesbygden utan tvärtom stimuleras till detta, men dessutom verkar demera rättvist studieförbunden emellan än de bestämmelser som föreslås. Detär också en faktor som man bör ta i beaktande. Majoriteten i utbildningsutskottet har tUlstyrktpropositionens förslag och gått emot centermotionen på den här punkten.Motiveringen är knapphändig. Man hänvisar till departementschefens uttalandeatt hänsyn skall tastill arten och omfattningen av förbundens verksamhet. Det är aUt, och detligger väl då nära till hands att dra slutsatsen, att det kan bli aktuellt attvid anslagsberäkningen göra en gradering av verksamheten. Jag föreställer migatt en sådan gradering varken är möjlig eller på något sätt önskvärd att få tillstånd. Vi har i reservationen 5 till utbildningsutskottetsbetänkande yrkat på att nuvarande regler skall bibehållas, av den enklaanledningen att vi anser att de är rättvisare än de som föreslås ipropositionen och dessutom verkar stimulerande på studieförbunden när detgäller den viktiga verksamhet ute i glesbygden som vi bedömer vara av avgörandebetydelse för både vuxenutbUdningen och kulturlivet i stort. Jag yrkar, herr talman, bifall till reservationen 5 och iövrigt bifall till utskottets hemställan. Den statliga kulturpolitiken, m. m. FruSUNDBERG (m); var antalet deltagare istatsbidragsberättigade studiecirklar mer än 2 miljoner. 1 genomsnitt deltogalltså mer än var fjärde svensk spädbarn och åldringar inräknade - i enstudiecirkel. I reaUteten deltog dock flera i mer än en cirkel, varförberäkningen givetvis haltar en del. Den ger dock en bUd av den stora aktivitetsom kommer till uttryck i studiecirkelverksamheten. Denna aktivitet är av ettutomordentligt stort värde, vilket jag gärna från början vUl påpeka, när jagställer mig undrande till sammanförandet av frågan om statsbidrag till allmännastudiecirklar med det kulturpolitiska stödet. Det värdefulla tillskott till denvanliga utbildningsverksamheten som det frivilliga studiearbetet utgör äroomstritt. Men att knyta det starkt till kulturverksamheten kan varatvivelaktigt. I studiecirkelverksamheten dominerar estetiska ämnen,samhällsämnen och språk. De två förstnämnda ämnesgrupperna svarar vardera förungefär en tredjedel av studieverksamheten. har prioriterat cirklar isvenska, engelska, matematik och samhällskunskap, vilka svarar mot grundskolansläroplan, genom att besluta att för sådana cirklar skall utgå etttilläggsbidrag på sammanlagt högst . I övrigt utgårstatsbidrag till cirklar av kostnaderna för ledararvode ochstudiematerial, dock högst . I propositionen föreslås nu att denna maximigräns höjstill , medan moderata samlingspartiet vUl höja med till 31kronor. Detta innebär alltså inte att vi på något sätt är negativt inställdatUl studiecirkelverksamheten. Men gäller det anslag till vårt lands kulturellaverksamhet. Att då, som socialdemokraterna gjort, så prioriterastudiecirkelverksamheten att det i särklass högsta stödet går till denna medanandra verkligt tvingande behov åsidosätts, finner vi vara felaktigt. , Uksom , redogjort för de motiv som ligger till grund för vårtställningstagande och de prioriteringar vi velat göra på det kulturpoUtiskaområdet. Studiecirklarna bygger bl. a. på principen att med olikaformer av utbildning nå så många människor som möjligt i vårt land. En visstveksamhet gör sig på många håll gällande i fråga om utformningen av stödettill rent hobbybetonade cirklar, och den tveksamheten finner jag Den statliga kulturpolitiken, m. m. varaberättigad, även om gränsen mellan hobby och kultur är flytande och skall såvara. revisorer anför i sin granskningspromemoria angåendevuxenutbildningen bl. a.; "Drygt en tredjedel faller under rubrikenLitteratur, konst, teater, film och musik. En närmare analys av dessa ämnen gerstöd för antagandet att den helt övervägande delen av dessa cirklar harkaraktär av förströelseverksamhet eller står på gränsen därtill." Som exempel vill jag nämna att 50 000 personer ägnade sigåt vävning, 38 000 åt keramik, 32 500 åt träslöjd, 28 000 åt konstvävnad ochnära 22 000 åt porslinsmålning. Kanske ger detta oss en tankeställare. Den socialdemorkatiska höjningen förefaller särskilt omotiveradmot bakgrund av att, sorn utskottet anför, såväl SVUX som FÖVUX beräknaslägga fram förslag om nya bestämmelser om statsbidrag till bl. a.studiecirkelverksamhet - enligt vad jag har hört redan på förhösten. Utskottetpåpekar med anledning av moderata samlingspartiets partimotion att frågan ombidrag till nämnda cirklar kommer att behandlas i annat sammanhang.Mot bakgrund därav tillstyrker man propositionens förslag och avstyrkermoderata samlingspartiets. Den intressanta frågan är i stället: Kommer detta ökadestöd på en krona, som skiljer förslagen åt, att bidra till en ökadstudieverksamhet, och var kommer i så fall ökningen att ske? Får vi fler somväver flamskt? Får vi fler som studerar engelska? Därom vet vi intet. Sluterman upp kring reservationen 3 av och mig vid utbildningsutskottetsbetänkande kommer emellertid potentiella kulturresurser hos eftersatta grupperatt utökas, för att använda statsrådet vokabulär. gäller en säregen bestämmelse att i musikcirkel fårsom villkor för statsbidrag ingå deltagare under , dock att antalet sådanadeltagare får uppgå till högst hälften. Detta krav anser vi reservanter varakulturfientligt och bidragande till kulturell ojämlikhet. Musiken utgör en avde största kulturella upplevelserna. Var och en som rör sig bland ungdom kankonstatera hur musikintresset ständigt stiger. Ingen torde heller kunna förnekaatt det är i de yngre åldrarna, när intreset vaknar, som åtgärder skall sättasin för att skapa förutsättningar för aktivt musikutövande under resten avlivet. 14-15-åringama är i många fall för gamla för att börja på ettnyböriarstadium - de upplever sig vara för gamla. I kommuner som saknarkommunal musikskola blir det alltför många barn med goda förutsättningar förmusikalisk verksamhet som aldrig kommer i kontakt med möjligheterna tillmusikutbildning under de åldrar när dessa förutsättningar är som störst. Imånga fall, där kommuner känner sitt ansvar, får de ändå delta istudiecirkelverksamheten och kommunen betalar, vilket innebär en övervältringpå kommunerna. Även om utskottet ställer sig positivt till våra önskemålavstyrks motionen om borttagande av bestämmelsen att högst hälften avdeltagarna i en sådan här studiecirkel får vara under med hänvisning tillbarnstugeutredningens väntade förslag. Detta förslag berör emellertid i förstahand barn som går på lågstadiet och kommer inte att ta upp åldersgruppen 1114år som här är aktuell. Förslaget kan därför enligt min uppfattning inte utgöramotiv för avslag. Att satsa på ungdomens kulturella aktiviteter är kanskedet mest väsentliga för att få en spridning av kulturupplevelserna. Ett aktivtmusicerande och deltagande i konst- och teatercirklar bidrar inte bara till attlägga grunden till ett livslångt kulturengagemang - det ger dessutom tillfälletill fritidsaktiviteter som gör fritiden rolig och meningsfull. För attuttrycka det konkret: Det måste vara bättre att satsa på en blockflöjtscirkel för13-åringar än på porslinsmålning för 53-åringar. Båda aktiviteterna skallfinnas, men samhället skall inte prioritera den senare, som görs. Vi tyckerockså att för aUa typer av kulturcirklar bör man kunna starta enförsöksverksamhet beträffande sänkt åldersgräns för deltagarna. Också på ett annat område har ochjag velat prioritera ett ökat stöd till kulturverksamheten. I propositionenföreslås att studiecirklarna till sin pedagogiska verksamhet skall få ett med 2miljoner kronor förhöjt anslag. Vi föreslår att 1,5 miljoner härav skallspecialdestineras till kulturområdet - ett yrkande som utskottsmajoriteteninte biträder under förespegling av att studieförbunden själva bör få svara förfördelningen. Vårt ställningstagande grundar sig på övertygelsen att justkulturområdet har behov av ett extra stöd i den centrala verksamheten, och vianser inte att samhället i sin bidragsgivning bör frånhända sig ansvaret förvad bidraget destineras till. Jag vill med dessa ord hemställa om bifall tiUreservationerna 1, 3, 4 och 6 vid utbildningsutskottets betänkande nr 27. Men, herr talman, det må vara mig tillåtet att i ettspeciellt avseende uttrycka min besvikelse över kulturpropositionen. Jag syftardå på den exklusiva inriktningen av satsningen på kulturpolitiken när detgäller organisationerna i betydelsen folkrörelser. Det är inte så att jagmissunnar dessa organisationer stöd, men denna satsning har medfört att andrasammanslutningar, utan anknytning till någon riksorganisation men fyllda avkulturella ambitioner och med ansvar för en ofta vittomfattande och engageradkulturverksamhet, blivit ställda åt sidan. Även om inte samhället satsar pengar för att stödja dessasammanslutningar är det anmärkningsvärt att deras verksamhet i så ringa formomnämns i propositionen. Särskilt gäller detta vår hemslöjd. Vi lever i ettalltmer sekulariserat samhälle, där industrin tagit över produktionen avpraktiskt taget alla våra vardagsföremål. Desto mer angeläget är det att vårdasig om tradition och estetik från tider när all tillverkning var beroende avden enskilda människan och hennes kulturuppfattning. Våra olika hemslöjdsföreningar arbetar ofta underytterligt svåra ekonomiska förhållanden, men deras insatser på kulturområdet äroskattbara. Låt oss se oss omkring. Den enda utsmyckning som bestås i dennariksdagens plenisal är resultatet av månghundraårig hemslöjdsverksamhet.Åtskilliga av ledamöter har kanske också fått sitt konstintresseväckt av verksamheten i vår egen konstklubb. Många av oss är aktivt engageradei hembygdsföreningarna. Skönhet och tradition är värden som måste skyddas, ochjust riksdagsmännens, dvs. våra egna, engagemang i dessa avseenden visar att videlar den uppfattningen. Kulturpolitiken kommer att förändras och nyäsatsningar kommer att göras, och jag vill här gärna uttrycka den förhoppningenatt Den statliga kulturpolitiken, m. m. Den statliga kulturpolitiken, m. m. dessasammanslutningar, vilkas kulturverksamhet är så omistlig, inte blir bortglömda. i AUngsås (fp); har vi vid tretiUfäUen diskuterat bUdnings- och utbildningsverksamhet för vuxna. Vi startademed den kommunala vuxenutbildningen, var det folkhögskolornastur och har vi anledning dröja inför studieförbundens verksamhet.Tidigare har de frågorna kommit i en särskild proposition, men kommer detUlsammans med det stora kulturförslaget. Och även om det utskottstekniskt kanvara litet besvärligt att hantera en sådan här stor proposition vill jag ändåtolka det som en symbol för och en markering av den kulturgärning som bedrivitsi det fria folkbUdningsarbe-tet. Vid sidan av utbildningsklyftan mellan unga och äldre somskäl för satsningen på vuxenutbUdningen finns anledning att på nytt understrykadet gamla klassiska folkbildningsmotivet: utbildning för medborgarrollen. Detökade avståndet mellan medborgare och beslutsfattare samt växande makt hoskommunala och statliga myndigheter gör det nödvändigt för alla att öka sinakunskaper för att kunna följa och påverka samhällsutvecklingen. Detta gällerom såväl den allmänna samhällsplaneringen som miljöfrågor, internationellarelationer och flera andra problemområden. Studieförbunden har visat sig vara goda instrument för attföra ut vuxenutbildningen till de lägst utbildade och därmed i någon mån minskautbildningsklyftan mellan äldre och yngre. Här kan hänvisas tillFÖVUX-kommitténs verksamhet samt flera andra projekt med uppsökande verksamhet. I fråga om människors möjligheter att följa och påverkasamhällsutvecklingen på viktiga punkter lär det vara svårt att finna bättrekanaler för kommunikation mellan människor och samhällsorgan än studieförbundenoch folkrörelsernas övriga organ. Den uppgift som lämnas i propositionen attöver två miljoner människor förra arbetsåret deltog i denna verksamhet strykerju också kraftigt under detta. Kulturpropositionen som helhet andas mycket av välviljaoch rymmer många vackra ord, även om de inte alltid följs upp av praktiskaåtgärder. På ett område kan man dock förmärka en viss skUlnad, och det ärbeträffande decentraliseringsproblematiken. Den var starkare betonad ikulturrådets betänkande än vad som framkommer av propositionen. Vi har fråncenter- och folkpartihåll fogat en reservation tiU utskottets betänkanderörande den saken, och med tanke på att man strakit bort ett av kriterierna fördet centrala stödet till studieförbunden, nämligen det geografiska, tycker viatt man där har tappat bort den decentralisering som det ofta talas så vackertom. Det är inte oväsentligt på vilka grunder studieförbunden får sina medel. Vivet nämligen att de medlen har en mycket starkt styrande effekt, och vi tyckeratt man i propositionen inte har givit något motiv för att ta bort detgeografiska kriteriet. Det talas i propositionen om kommunsammanläggningen, meni övrigt har man inte några argument som styrker att det kan föreligga skäl föratt göra det. Departementschefenåterkommer längre fram till frågan genom att säga attviss hänsyn dock bör kunna tas till arten och omfattningen av de olikastudieförbundens verksamhet, som kan medföra att kostnaden per studietimmevarierar. Har man en omfattande verksamhet i de stora glesbygdsområdena, så harman en varierande och större kostnad. Min fråga tiU utskottets företrädare blirnärmast om det möjligen är så att man i någon mån tänker ta tillbaka det mantidigare strukit i propositionen när det gäller grunderna för stödet. Jag ärinte övertygad om att det är tanken, men om det är så, skulle vår reservationvara onödig. 1 avvaktan på ett besked att så är fallet, yrkar jag bifall tiUreservationen 5. Sedan en fundering av principiell art. Den gäller detförhållandet att man från statsmaktens sida kan stimulera studieförbund att tapå sig speciella uppgifter. Jag tänker då på den studie- och informationskampanji energifrågorna som kom att äga rum . Det är självfallet mycketviktiga spörsmål, och det är naturligtvis angeläget att den informationen nårut, men jag tror att det kan ligga en fara i detta, om den byggs ut mycketsystematiskt. Det innebär självfallet en mycket stark styrning, och det kan pålång sikt nagga det fria folkbildningsarbetet i kanten. Uppräkningen av anslaget till studieförbundens verksamhetär riktig. Man kan möjligen tycka att den kunde ha varit litet större. Jag ärförvånad över att , som i övrigt hade många berömmande ord att sägaom studiearbetet, kom tiU slutsatsen att förslaget innebär en för stor satsningpå det allmänna utbudet och därför vill sänka anslaget i förhållande tUlpropositionens förslag. Det är en tankegång som jag och majoriteten i utskotteticke kunnat följa. Jag menar att anslaget närmast följer kostnadsökningen.Höjningen innebär reellt sett ingen uppräkning. Det vore oriktigt att ienlighet med den moderata reservationen försämra studieförbundens ekonomiskavillkor. Allmänt vill jag säga att jag tror att varje stöd skallges på sådant sätt att studieförbundens själständighet och oberoendevidmakthålls och så att olika studieförbund får en likartad behandling. Det äringen nyhet -så står det också i författningen - men jag tycker att det finnsanledning att upprepa detta allt emellanåt. Jag vill sluta med att säga att jag tycker attstudieförbunden utgör en naturlig bas för en omfattande och mångsidig kulturellaktivitet. De bör av stat och kommun ges ett stöd som svarar däremot. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillutbildningsutskottets hemställan på alla punkter utom punkten 8 där jag yrkarbifall till reservationen 5. Den statliga kulturpolitiken, m. m. (vpk); Studiecirkelverksamheten har under senare årkraftigt ökat. Antalet deltagare förra verksamhetsåret var 2,1 miljonermänniskor. Enligt Folkbildningsförbundets beräkning ökar antalet studiecirklarfrån 180 1969/70 tiU 285 000 /82. Denna ökning är glädjande. Studiecirkelverksamheten fyllerinte bara ett stort behov på utbUdningssidan utan har även en social,kontaktska-pande funktion som är viktig, inte minst för invandrargrupper.Studieför- Den statliga kulturpolitiken, m. m. bundenbedriver en omfattande uppsökande verksamhet, som har betydelse när det gälleratt nå ut till bl. a. korttidsutbildade personer och invandrare. Det är framför allt tre ämnesgrupper som dominerarstudiecirkelverksamheten, nämligen språk, estetiska ämnen och samhällsämnen.På språksidan och på invandrarsidan blir det aUt vanligare att studieförbundenhar heltidsanställda cirkelledare. Studiecirkelledararvodet utgår dock givetvisbara cirkelverksamhet bedrivs. När det gäller de estetiska ämnena är oftaststudiecirkelledarskapet en viktig inkomstkälla för många kulturarbetare.Statsbidrag till allmänna studiecirklar utgår, enligt kungörelse nr 1973om statsbidrag tiU det fria och frivilliga folkbUdningsarbetet, med högst 75procent av kostnaderna för ledararvode och studiematerial, dock högst med 30 kronorper studietimme. Av detta belopp får högst avse ledararvode. Maj:t föreslår nu att statsbidraget till deallmänna studiecirklarna skall höjas med till högst perstudietimme. Denna höjning anser kommunisterna vara alltförliten. Vi har i motionen 1721 yrkat att bidragsbeloppet ytterligare skallräknas upp. Vad som vidare motiverar en höjning, utöver det jag här anfört, ärdet faktum att den nu av Kungl. Maj:t föreslagna höjningen på intet sätt ens täckerin den penningvärdeminskning som skett sedan den senaste höjningen av bidraget. Samhällets ekonomiska bidrag till olika institutionerbrukar öka år i takt med den allmänna löne- och kostnadsutvecklingen.Det borde vara lika naturUgt att regelbunden uppräkning skedde av medlen tillstudieorganisationer. Dessutom borde statsbidraget vara indexreglerat för atteftersläpningar skulle förhindras. Jag ber att med det anförda få yrka bifalltill reservationen 2 vid utbildningsutskottets betänkande nr 27. har behandlat en del avkulturpropositionen; det är den delen vi diskuterar just nu - den som avserstudieförbundens verksamhet. Rent allmänt vill jag uttrycka tillfredsställelse över attutbildningsministern försökt ta hänsyn till den allmänna grundsyn som har råttinom studieförbunden att anslagen bättre än nu bör motsvaraaktiviteten inom de olika områden där studieförbunden arbetarNya grepp föreslås därför, och jag vill inledningsvis uttala förhoppningen attdet skaU medverka till en ytterligare förbättring av studieförbundens roll sombärare av ett ännu bredare kulturutbud när vi strävar efter att nå ut till nyagrupper av befolkningen. Innan jag går in på utbildningsutskottets betänkande nr 27vill jag med några ord beröra motionen 1694, i vilken jag och någrariksdagskolleger framför den principiella synen att det folkrörelseburna kulturutbudetskall ges högsta prioritet när det gäller det fortsatta reformarbetet påkulturlivets område och att bidragen automatiskt skall anpassas efterkostnadsutvecklingen. har anslutit sig till tankarna i motionenmed motiveringen att varje budgetår skall bära sina bördor. Jag vill citera vadkulturutskottet.har anfört: "Även utskottet anser att organisationerna har enmycket betydelsfull uppgift på kulturområdet. Utskottet vUl med anledning avyrkandet i motionen om en prioritering av det folkrörelseburna kulturarbetetframhåUa vikten av att organisationerna i det fortsatta reformarbetet ges godamöjligheter att verka på kulturpolitikens område. Vad utskottet nu anfört medanledning av motionen 1974:1694 i denna del bör som sin mening getill känna för Kungl. Längre kan vi väl inte komma, och därför bör vi inte trätaom det här mera, utan vi ansluter oss till det ställningstagandet. Men jag villnog som en allmän princip framhålla att vi inte kan acceptera att detfolkrörelseburna kulturarbetet sätts på undantag . Innan jag går in på utbildningsutskottetsbetänkande nr 27 och reservationerna i anslutning till detta vill jag någotkommentera de inlägg av tidigare talare som har gjorts kringutbildningsutskottets betänkande.