prot · FX0965 · 1974-12-31 00:00:00 — Jag har med detta velat presentera utskottets betänkande,som den här gången - jag vill understryka det, om ingen tänker på det -innehåUer färre reservationer än som brukar vara vanligt. Vi har faktiskt dennagång haft mindre motsättningar vid behandlingen än vi haft tidigare. När vistod i den här situationen fanns det, tror jag, omkring 25reservationer tiU betänkandet. Även nu finns det reservationer, men antaletbegränsar sig tUl 15. Vid utskottsbehandlingen har samtliga ledamöter visat envUja och ett intresse att komma fram tUl avväganden som skuUe vara så goda sommöjligt från synpunkt. Som ordförande i utskottet är jag myckettiUfredsstäUd med detta. Jag yrkar bifall till utskottets hemstäUan påalla punkter. HerrULLSTEN (fp) kort genmäle: Något som i sademot slutet av sitt anförande tycker jag var intressant. Han kommenterade minasynpunkter på bundet bistånd med att säga att varubistånd innebär inte attmottagaren är bunden till inköp i . Det är en upplysning av stortintresse. Om det förhåller sig på det sättet, så är det en nyhet, i varje fallnågot som inte jag känt till tidigare. Om denna min tolkning av vad är riktig, så tycker jag att det vore intressant att få den bekräftad.FörhåUer det sig inte på det sättet, så är det klart att varubistånd är en formav bundet bistånd, även om det finns andra former av bindningar som är merabesvärande för än just denna typ typer av bundenhet som Sverigedess bättre inte tillämpar. sade att han var pessimist, och han tyckte attjag varit optimist uppenbarUgen litet för mycket av optimist. Låt mig då sägaatt i en mening är också jag pessimist. Jag tror nämligen inte alls attu-ländernas problemen är lätta att lösa. Men i en annan mening är jag optimist,möjligen då tUl skillnad från , nämligen så tUl vida att jag menaratt vi, även om vi ser problemen torna upp sig, fördenskull inte kan slängayxan i sjön och ge upp våra ansträngningar att hjälpa de fattiga folken. Här finnsgigantiska problem, inte minst befolkningsökningen, ett Onsdagenden 24 aprU 1974 område där det är svårtatt se några framsteg. Ett annat bekymmer är de rika ländernas ovUja attacceptera de åtgärder de skulle kunna vidta för att hjälpa de fattiga länderna.Vidare inträffar naturkatastrofer av den typ som man just nu upplever i Asienoch . De effekter som förändringar i världsekonomin har inneburit föru-länderna utgör ytterligare ett problem, osv. Menom vi alltså är optimister i den meningen att vi inte ger upp, måste det varavårt ansvar att försöka ta itu med de här problemen så mycket som möjligt. Dåär det ju litet fatalt att tycktes framstäUa saken som om det lågpå de späda svenska skuldrorna att lösa alla de här problemen. Vad det handlarom i den här debatten är ju bara att vi skall vara beredda att ta vårt ansvar.Vad det mera konkret handlar om den här gången är att se tUl att de löften somvi har givit här i och i intemationeUa sammanhang skaU uppfyUas. Dåkan vi inte föra de litet övergivna resonemang som gör och frågavad vi skall ge avkall på i övrigt. Därmed har man ju sagt att löftet inte varallvarligt menat. Var det allvarligt menat, har det självklart ålegatregeringen att planera sin budget på det sättet att löftet kan infrias.Viktigare än anslagens totala storlek är kanske roll med avseende påden politiska effekten, de konsekvenser vårt handlande kan få för andra rikaländers sätt att agera. HerrTURESSON (m) kort genmäle: När i talade om de som han sade enorma riskersom är förenade med det stora industriprojektet i , menade han ocksåatt jag tycktes tro att man kan genomföra ett sådant projekt utan risker. Jagär litet förvånad över att , som är så sakUg i sina anföranden ochså observant då det gäller vad vi andra säger både i utskott och här, inte harobserverat att jag såväl i utskottsdebatten som i mitt huvudanförande här i daghar talat just om de mycket stora riskerna. Jag har talat om att de är störreän vid motsvarande investering i vårt land på grund av de särpräglade förhållandensom råder i . Jag har också refererat tUl de dåliga erfarenheter somsvenska företag i branschen har av investeringar i motsvarande anläggningar it. Jaghar aUtså precis samma uppfattning som om detta projekts storarisker, men Uksom anser jag det angeläget att om nu projektet skallkomma tUl stånd man gör aUt vad som är möjligt för att eliminera riskema. Detsade jag också i mitt första anförande. Jag sade vidare att jag tror på attSIDA har goda och mycket högt stäUda ambitioner i det avseendet, och jag hoppasverkligen att SIDA, om nu projektet kommer tUl stånd, skaU lyckas genomföra detpå ett hedersamt sätt. Jag är nämligen övertygad om att ett misslyckande skullevara väldigt olämpligt med hänsyn tUl den svenska biståndspolitikens anseende.Det skuUe skada den svenska biståndspolitiken för oöverskådlig tid framåt. Enligtberäkningarna är investeringskostnaden penningvärde 670 miljonerkronor. Av det beloppet skall svara för 600 miljoner inte 500miljoner. Med denna enorma investeringskostnad, som är fyra ä femgånger större än motsvarande kostnad för ett projekt i vårt land, kommer detpapper som produceras att bU mycket dyrt. Det bUr så dyrt att man kan förståatt det finns de som ifrågasätter, om inte svenska biståndspengar bör användaspå ett sätt som ger större utbyte än de gör i det här projektet. Herr förste vice talmannen () kort genmäle: Det gäUer att skapa förtroende för svensku-hjälp i mottagarländerna, i andra länder som med uppmärksamhet följer våraförehavanden och inom vårt eget land. Det var detta jag vUle lägga regeringenpå hjärtat att tänka på i samband med uppförandet av den integrerade massa- ochpappersfabriken i . i sade att det aUtid finnsrisker vid investeringar och att det skuUe vara förenat med risker att bygga ensådan anläggning också här i . Ja, , jag är övertygad om attdet inte finns någon företagare i som skulle bygga en massa- ochpappersfabrik i den storleken. Det är ingen som kar. tänka sig att göra det.Jag har visat på en sulfatfabrik, som räknar med kapaciteten . Attbygga en fabrik för framställning av både massa och papper med en kapacitet på50 kan ingen svensk företagare tänka sig. Det blir för dyrt. U-landet har självt begärt att få fabriken, har man sagt. Detskall vi beakta i högsta grad, men om vi i detta fall har sakkunniga frånsvensk sida, skall vi väl inte om projektet inte ser ut att lyckas underlåta att framhålla att det är dömt att misslyckas. Men det skulle intevara bra för svensk u-hjälp om vi utan vidare går in i detta projekt trots attvi ser att det kanske är dömt att misslyckas och att resultatet blir ett pappersom bUr mycket dyrare än om vi t. o. m. skuUe skänka papper tiU Nordvietnam.Det tycker jag inte skuUe vara bra för svensk u-hjälp. Man skall väl också undersöka hur de sociala förhåUandenakommer att bU i detta område. Vilka är det som lever där? Det är en enkelpUkt att man från svensk sida gör det. Beträffande själva terminologin, om man talar omåteruppbyggnadsarbete eller inte, så menar jag bara att svenska folket skallveta vad det är fråga om. Man kan ju få den känslan att här har legat ettpappersbruk, som har bombats och förstörts, och bygger vi upp ett nytt. Manskall klargöra detta. Vi har inte vänt oss mot projektet som sådant, men manskaU tala om för svenskarna vad det gäUer Jag tyckte att anlade litet pessimistiskatongångar i början. är sade han ett Utet land. Vi betyder litet iaUa avseenden. Det är i fråga om skeppsbyggande och kuUager m. m. som vibetyder något. Ja, men det är ett gott exempel för andra länder om vi ger 1procent, för vårt handlande åberopas i många sammanhang. Det har betydelse omvi kan klara dricksvattenförsörjningen i , både som exempel för andraländer och för landet självt givetvis. Befolkningen i världen är nu 3,8miUarder människor, med en ökning på 76 miUoner . Det harbetydelse vad vi gör i t. ex. famUjeplanerings-avseende, även om är ettlitet land. den 24 aprU 1974 i (s) kort genmäle: Jag viU rätta tUl ett missförstånd i herrUllstens tolkning av vad jag sade. Jag sade inte att man ej är bunden tiU köp iSverige då det gäller svenskt varubistånd. Det är man naturligtvis, och herrUllstens påpekande var aUdeles riktigt. Jag beklagar om jag har uttryckt mig påett sätt som har skapat detta missförstånd. Sedan tog också upp frågan om den pessimismsom han har kunnat utläsa i mitt anförande och att jag har understrukit attSverige i det här sammanhanget naturligtvis inte betyder så mycket som vi oftakanske tror i den svenska debatten. Men vi skall ta vårt ansvar, säger herrUllsten. Jag skulle nog vUja påstå att har en benägenhet här Uksom påandra områden att verkligen ta sitt ansvar Vi har nog i u-hjälpssammanhangtagit ett större ansvar än vad som har varit vanUgt bland i-länderna. Och detskaU vi naturligtvis fortsätta med. När säger att vi inte tagit värt ansvarförmodar jag att han menar att enprocentsmålet inte har bUvit uppfyllt. JagskuUe nog inte vUja hålla med honom om att det är en sådan brist på ansvar frånsvensk sida att man verkligen kan uttala en anklagelse för vår position i detavseendet. Beträffande bidraget tUl papperstUlverkning, som herrTuresson och även herr förste vice talmannen var inne på, är detkanske riktigt - jag vet det inte, eftersom ingen har försökt att räkna på det- att det skuUe ha blivit bilUgare att lämna papperet gratis i stäUet för attlåta nordvietnameserna tillverka det. Men man skall vara på det klara med attuppbyggandet av en industri även kan vara förknippat med andra värden än derent ekonomiska. Jag gissar att psykologiska och prestigemässiga synpunkterspelar en viss roU, som inte skall underskattas, när ett fattigt land lyckasskaffa sig ett industriföretag. Jag vUl säga det som en kommentar både tillherr och tiU . HerrULLSTEN (fp) kort genmäle: Det svenska varubiståndet innebär alltsåinte, säger nu , att man kan köpa varorna var man vill, utan deskall köpas i . Därmed kvarstår väl också, aUdeles oberoende av vad mantycker om bundet bistånd, att detta är en form av bundet bistånd. Den insiktentycktes i vaqe faU ha haft vid föregående års u-landsdebatt, dåhan enligt protokollet sade så här i frågan om bundet bistånd: "Utskottet har i denna fråga skrivit ihop sig som detheter, och man förklarar i utskottets skrivning att varuströmmarna i principskall vara obundna." Ja, det är riktigt. I princip har vi denuppfattningen. Men ingen skall tro att det är möjligt att i praktiken hävda denprincipen som man säger ja till införande av varubistånd. Jag tycker att resonemang versionär alldeles korrekt. Varubistånd innebär en form av bundet bistånd. Vi har intesagt att vi under alla förhållanden är emot ett sådant, men vi menar att detskall utgöra en mera begränsad del av det totala anslaget än vad regeringen nuföreslår Jag tror att det är viktigt, här precis som när det gäller mycketannat av det som det lilla gör, att vi bibehåller möjUgheteratt i de intemationeUa sammanhangen hävda principen om det obundna biståndetgentemot de stora biståndsgivarländema, som nästan uteslutandetillämpar bundet bistånd. Om vi inte håUer rent framför egen dörr här avstegen må sedan vara ganska små -försvårar vi våra möjligheter att drivau-ländemas intressen när det gäUer kravet att biståndet skaU vara obundet. Fm statsrådet , sommeddelat att hon i samband med behandlingen av detta ärende ämnade besvara fruaf ' (m) framstäUda interpellation, nr 58, angåendeprinciperna för svensk biståndspoUtik, erhöll ordet och anförde; Målen för den svenska biståndspolitikenbeslutades av första gången . 1 den propositionen - nr 100 - sägsbl. a. att man inte "kan bortse från de sociala och poUtiska aspekterna avden ekonomiska utveckUngsprocess som biståndet avses främja". Det innebäratt man utgår ifrån att olika strukturreformer, t. ex. omfördelning avjordinnehav och skatteförändringar, är nödvändiga delar i u-ländernasutvecklingspoUtik. fastslog också 1962 att biståndet bör medverka"tUl en samhällsutveckling i politiskt demokratisk och socialt utjämnanderiktning". Likaså förklarade , att det inte stämmer överens varesig med det svenska biståndets motiv eller dess mål att det bidrar tiU attkonservera en framstegsfientUg samhällsstruktur Dessa mål för vår biståndspolitik upprepades nära nogordagrant i propositionen 1968.1 den sägs att biståndet "skaU bidratiU social och ekonomisk utjämning och medverka tiU en samhällsutveckUng idemokratisk riktning". Både 1962 och 1968 framhävdes också i beslut,att genom biståndet skall stödja egna strävanden mot ekonomisktoch poUtiskt oberoende och därmed främja nationell oavhängighet. Målen för vår svenska biståndspolitik är alltså fastlagdaav , och de har också varit i stort sett desamma. Jagär nu och här synnerligen angelägen om att starkt betona, att det aUtid rått enbred politisk enighet i om hur vi från svensk sida skall bedrivasamarbetet med de fattiga länderna. Jag utgår ifrån att detta är en enighet sominte är begränsad till . I alla händelser är den fast förankrad inomdet socialdemokratiska partiet, där den diskuterats ingående och där beslutfattats av partikongresser. Den breda poUtiska enigheten om biståndet är en styrka,för den ger trygghet för de som vi samarbetar med. De vet attinriktningen och omfattningen av bistånd har en fast förankring i densvenska . När jag nu läser utskottets betänkande är jag glad över attkunna konstatera att denna breda enighet består Denna samstämmighet om målsättningen för biståndet gäUerockså det förhållandet att det svenska biståndet måste grundas på de önskemåloch de värderingar som finns hos mottagarlandets regering och myndigheter.Denna princip fastslogs av och har senare bekräftats. insatser utgör ju bitar av en utvecklings- den 24 aprU 1974 Ang. principerna för svensk biståndspolitik den 24 aprU 1974 Ang. principerna för svensk biståndspolitik planeringsom mottagarländerna själva måste svara för Våra biståndsinsatser blir på detsättet delar av egen utveckUngspoUtik. En naturUg följd av denna princip är att vårtbiståndssamarbete i hög grad bestäms av de mål som mottagarländerna självasätter upp för sin utveckling. Något annat är inte möjligt. kan inte gebistånd till en utveckling som skuUe gå stick i stäv med den utveckling detmottagande landets regering själv syftar tiU. Vi kan inte heUer stäUa krav påatt en regering skall ändra sin utvecklingspolitik så att den passar just våramål för samarbetet. Självklart kan inte ta på sig uppgiften att idirekt utvecklingssamarbete bistå alla fattiga länder. har också bl.a. 1966 beslutat att de svenska biståndsinsatserna skall inriktas på ett fåtalländer. För mig är detta självklart. Lika självklart är det då att vi måstevälja de länder som har en egen vUja tUl utveckUng. Denna koppUng mellanmålsättningen för biståndspolitiken och ländervalet gjordes i statsverkspropositionen1970. har som bUaga tUl sitt betänkande fogat detavsnitt där de här frågoma behandlades . Jag finner det synnerligenvärdefuUt att utskottet på detta sätt bekräftat den politiska enigheten om decentrala riktUnjerna för vårt bistånd. Moderata samUngspartiet har i riksdagsarbetet hävdat, attinriktrungen av vår biståndspolitik innebär att vi sviker de verkligt fattigamänniskorna i den tredje världen. Jag vUl tUlbakavisa det påståendet ochdessutom säga, att det är en underlig kritik och att det är en kritik somsäkerligen bottnar i okunnighet. Inget annat industrUand utformar nämUgen såkonsekvent som biståndspolitiken som ett stöd tUl de fattigastefolkgrupperna. a. går, som utskottet framhåller, av vårtdirekta bistånd till de mycket fattiga ländema. Det finns inte någon annanstörre biståndsgivare som så klart inriktat sitt direkta bistånd på defattigaste länderna. Motsvarande siffra för andra givarländer ligger ibland påhälften, men ofta långt lägre. Även genom våra bidrag tiU stöderSverige de fattigaste länderna. Våra bidrag till FN-organen är väsentligtstörre än andra industriländers. bidrag lämnas i stor utsträckning tiUorganisationer som liksom IntemationeUa UtveckUngsfonden koncentrerar sinverksamhet tUl de fattigaste länderna. verkar vidare aktivt för att FNökar sina insatser i dessa länder Jag vill med de givna exemplen belysa att det aUtså intemöter några svårigheter att förena målsättningen för den svenskabiståndspoUtiken med inriktningen av det svenska biståndet på de fattigasteländerna och folkgrupperna. Snarare kan man kanske säga att inriktningen på defattiga länderna är en följd av vår målsättning. Denna poUtik har kunnat förasmed brett stöd från , därför att förslag och propåer från högerkanten,som syftat till kommersialisering av det svenska biståndet och till samordningmed svenska exportintressen, har awisats. Det är inte de fattigaste ländernasom är de intressanta exportmarknaderna. Boskillnaden meUan bistånd ochkommersieUa transaktioner har varit en av förutsättningarna för den inriktningpå fattiga länder och fattiga folkgrupper som utmärkt det svenska biståndet. Låt mighär också få svara på fru ' interpellation. harfrågat mig om principerna för svensk biståndspoUtik. Med den redogörelse för de gäUande riktlinjerna för densvenska biståndspoUtiken som jag just lämnat har jag i stor utsträckning redanbesvarat fru ' frågor Jag fattar mig därför mycket kort när jag nu tarupp de enskilda frågor som ställts. Den första frågan gäller vUka principer som bör varavägledande för den svenska biståndspolitiken. Mitt svar är att vi bör bibehållade principer vi har och som jag just redogjort för. Den andra frågan gäller om de svenska biståndsprojekten ihögre grad uppnår sina direkta syften i länder som , ochTanzania än i exempelvis . Först viU jag påminna om att år1970 konstaterade att den svenska biståndspoUtikens målsättningar är möjligaatt uppnå i länder med olika poUtiska och ekonomiska system. Detta uttalandehör tUl riktUnjema för den förda poUtiken. Jag är dock övertygad om att vi isamarbete med regeringar i länder som driver en utvecklingspoUtik, präglad avjämlikhetssträvanden, i långt större utsträckning än annars kan varaförvissade om att biståndsinsatser kommer de fattiga grupperna tUldel. Den tredje frågan gäller vilka som jag anser haprogressiva regimer och som därför skulle vara värda svenskt bistånd. Densvenska regeringen värderar inte andra länders regimer på det sätt som fru afUgglas frågar om. Därför har jag inte något direkt svar att lämna på denfrågan. När det blir aktuellt med utvecklingssamarbete med nya länder kommerprövningen att ske mot bakgrund av de riktlinjer som jag tidigare redovisat ochsom ställt sig bakom. För att återgå till allmänna synpunkter på biståndspolitikenvUl jag deklarera att biståndet även kommer att utgöra en viktigdel av politik gentemot . Utvecklingen hardock aUtmer klargjort att vi måste vidga biståndspoUtiken till att bU en mer äntidigare konsekvent utformad u-landspoUtik, något som flera talare har varitinne på här . BiståndspoUtiken måste sättas in i en bild, där vårt totalasamarbete med värderas. Jag instämmer i utskottets uttalande, attdet övergripande målet för framtida utvecklingsinsatser inte kanuttryckas enbart i en viss procentandel av vår bruttonationalprodukt. 1New pågår just nu FN:s extra generalförsamling, som behandlar världensråvaru- och utveckUngsproblem. Debatten i har visat en växande enighetom att det är världens ekonomiska struktur och dess politiska och socialaorganisation som bär skulden till det faktum att avmänskligheten för sin existens är hänvisad tUl av världensinkomster. Principen om rätten att fritt förfoga över sinanaturresurser har varit ett centralt tema i inlägg i debatten. Dehävdar att denna princip måste få ett verkUgt innehåll så att u-ländernasekonomiska beroende kan avskaffas. har pekat på hur de multinationeUaföretagens verksamhet och de intemationeUa finansinstitutionerna hämmat ensådan utveckUng. Från svensk sida har hävdats att internationella organ somägnar sig åt utveckUngsfinansiering inte får låta sin långivning påverkas avhur ett visst land ställer sig tUl frågor rörande Ang. principerna för svensk biståndspolitik Ang. principerna för svensk biståndspolitik nationalisering.Sverige har också understrukit att det intemationeUa utvecklingssamarbetetmåste demokratiseras genom ett ökat u-landsin-flytande över besluten. Regeringen har vid upprepade tiUfäUen - bl. a. inför FN:shandels- och utvecklmgskonferenser, haft anledning att granska våratotala ekonomiska relationer till och våra möjligheter atttillgodose deras önskemål. Detta förutsätter att vi fortsätter att utveckla ochförbättra vår samordning av u-landspolitiken. Redan nu diskuteras ocksåu-ländernas önskemål och krav inför de pågående och föreståendeFN-konferenserna med berörda departement och myndigheter inom ramen för den s.k. multilaterala samrådsgruppen inom UD. Jag fömtser att verksamheten inomdenna samrådsgrupp kommer att intensifieras inför de oUka konferenserna. Det svenska biståndet har utformats för att stödjau-ländernas egna utvecklingsansträngningar och strävanden efter oberoende. Vaddet nu gäUer är att sedan enprocentsmålet uppnåtts - precis som utskottetantyder diskutera hur den svenska u-landspoUtiken kan vidareutvecklas. Jagutgår ifrån att vi - om inte förr kan få en sådan diskussion närbiståndspolitiska utredningen lämnat sitt betänkande. Låt mig fortsätta med att ta upp några frågor som oftaförekommer i den aUmänna debatten. Det gäller stöd tillbefrielserörelserna, vårt bistånd tUl katastrofdrabbade länder och vårt biståndtill . Situationen i södra tilldrar sig för var dag ettallt större InternationeUt intresse. Det största hoppet för folken där, ochsamtidigt det största hotet mot kolonialpoUtiken och mot minoritetsregimerna,är befrielserörelserna. De har tvingats ta tiU vapen, men de håller nu på attmed folkens växande stöd bygga upp de framtida, fria samhäUena. Detta derasvardagsarbete, som ofta utförs under extremt svåra förhållanden, uppmärksammasinte internationellt på samma sätt som mer dramatiska krigshändelser. Men detär i detta vardagsarbete, där befrielserörelserna tar ett växande ansvar förmänniskors hälsovård, utbUdning och försörjning, som det ökande svenskabiståndet kommer tiU användning. Många är de vittnen som kunnat berätta om hurmänniskor i befriade områden fått möjlighet att lära sigläsa, fått del av sjukvård och fått uppleva samhörighet. Bäst känner vi denna verksamhet från . Det ärockså PAIGC som hittiUs fått huvudparten av det svenska stödet tUl befrielserörelserna.För /75 får PAIGC ett bistånd på 20 miUoner kronor DärtUl vUljag särskilt nämna det växande samarbetet med FRELIMO, som får 15 miljonerkronor /75. När det gäller katastrofbistånd, såuppmärksammades detta redan i utrikesdebatt . Jag noterarframför aUt det omfattande stödet från alla partier för regeringsförslaget omen omfattande katastrofreserv. I detta sammanUang vill jag särskilt beröratorkkatastrofen i och . Den har redan krävt mängamänniskoliv, och den har för läng tid framåt försämrat befolkningenslevnadsbetingelser i dessa länder har bidragit med sammanlagt33,7 mUjoner kronor för katastrofinsatser i och . som fortfarande behöverkatastrofhjälp, behövs det mera långsiktiga åtgärder för att åter bygga uppekonomin och för att ge den drabbade befolkningen möjUghet att åter försörjasig på eget arbete. saknar erfarenhet av direkt samarbete med de härländerna. Fömtom vissa bidrag tiU FN-organ för utredningar, kurser ochplaneringsarbete har , när det gäUer långsiktiga insatser, bl. a. avdetta skäl valt att awakta de förslag tUl större samlade insatser somförbereds av FN-organ. När ett FN-program väl föreligger kommer regeringen atti positiv anda pröva hur skall medverka tUl mera långsiktiga insatser iområdet. Läget - efterParisavtalet - manar tiU ett oförminskat engagemang tiU stöd för dessa folkskrav att få bygga upp sina samhällen i fred och oberoende. I kränks vapenvilan . Deriksdagsledamöter som besökte PRR-områdena i norra skUdrat den ofattbara förstörelse som drabbat dessa delar av landet. PRR:shälsovårdsminister, som besökte , har berättat omden vikt som PRR tUlmäter framför aUf uppbyggnaden av den förebyggandehälsovården.