prot · FX0951 · 1974-12-31 00:00:00 — Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då frökenHörlén begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Dennaomröstning gav föUande resultat: Mom. 13och 14 Utskottets hemställan biföUs. M o m, 1 -4 Utskottets hemställan bifölls. M o m. Propositioner gavs på bifall tiU 1 :o) utskottetshemställan, 2:o) reservationen nr 3 av m. fl. samt 3 :o)reservationen nr 4 av i m. fl., och förklarades denförstnämnda propositionen vara med övervägande ja besvarad. Då iStaffanstorp begärde votering upptogs för bestämmande av kontra- propositionenånyo de båda återstående propositionerna, av vilka den under 2:o) angivnaförklarades ha flertalets mening för sig. Sedan i Staffanstorpbegärt votering även beträffande kontrapropositionen upplästes och godkändesföljande voteringsproposition: Den som viU att kammaren tUl kontraproposition ihuvudvoteringen angående utbUdningsutskottets hemstäUan i betänkandet nr 7punkten 2 mom. 5 antar reservationen nr 3 av m. fl. röstar ja,den det ej viU röstar nej. Vinner nejhar kammaren tiU kontraproposition i nämnda votering antagit reservationen nr 4av i m. fl. Anslag till gymnasiala skolor m. m. Vid omröstning genom uppresningförklarades tvekan kunna råda angående resultatet, varför votering medomröstningsapparat verkstäUdes. Denna omröstning gav följande resultat: I enlighet härmed blev följandevoteringsproposition uppläst och godkänd: Den som viU att kammaren bifaller utbildningsutskottetshemställan i betänkandetnr 7 punkten 2 mom. 5 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 4 av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i begärde rösträkning verkstäUdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. § 13 Anslag till gymnasiala skolor m. m. Föredrogs utbildningsutskottets betänkande nr 8 medanledning av propositionen 1974:1 i vad avser anslag för /75 tiUgymnasiala skolor m. m. jämte motioner. I fråga om detta betänkande håUes gemensam överläggningför samtliga punkter. Under den gemensamma överläggningen fär yrkandenframställas beträffande samtliga punkter i betänkandet. Anslag till gymnasiala skolor m. m. FruRÖNNUNG (s); Motionen 226 handlar om nödvändigheten av attkomplettera undervisningen i socialkunskap med praktik i den andra årskursen avgymnasieskolans sociala linje. Denna praktik tänker jag mig förlagd till olikaformer av förskolor, fritidsverksamhet i regi och vård- ochserviceinrättningar av skUda slag. Enligt den fackskolutredning som föregick propositionen171 angående reformering av de gymnasiala skolorna m. m. betonade ecklesiastikministerRagnar Edenman att den sociala linjens huvuduppgift skulle vara att geförutbildning tiU i vid mening sociala yrken jämte serviceyrken. Genom dennainriktning av linjen bortfaller den ofta påtalade svagheten i den avskolberedningen föreslagna humanistiska skolan. Denna saknade ett klart utpekatmål, framhöll han. Eleverna själva upplever den sociala linjen som alltförteoretisk. Undervisningen ger för liten kontakt med det samhälle de senare skaUvara verksamma i som socialarbetare, lärare och övrig servicepersonal. Jagpekar i motionen på att lärare skulle vara betydligt bättre rustade för sinaelewårdande uppgifter, om de genom praktik på exempelvis socialbyråer kom ikontakt med andra sociala verkligheter än de förut känt tUl. Det är klartOtUlfredsstäUande att som i de flesta fall sker blivande lärare först går utskolan, sedan studerar vidare vid universitet eller lärarhögskola och därefteråtervänder till skolan utan att ha fått en vidare utblick över hur arbetslivetoch samhället fungerar i stort. EnUgt min egen uppfattning och enligt många elevers sociala linjen fått just den vaga humanistiska inriktning som manegentligen viU undvika. Uppläggningen av ämnet socialkunskap är alltförteoretisk och ger inte tillräcklig inblick i hur myndigheter och serviceorganarbetar praktiskt. Skolans värld är fortfarande alltför avskärmad frånsamhället i övrigt. Gymnasieskolan i har byggts ut kraftigt. Den haren kapacitet som gör det möjligt att ta emot av en årskull.Tanken är atl nästan alla ungdomar skall få en minst 11-årig skolutbildning.Men trots detta har nedgången av antalet elever varit stor. Enligt statistiskacentralbyrån var förstahandssökandena tUl just den sociala linjen på klartnedåtgående. Är 1971 fanns det 12 832 sökande, 11 643, 9 612.Här ser vi alltså en klar nedgång. Tillskott av ungdomar som varit yrkesverksammanågot eller har också varit blygsamt. De som valt att arbeta direktefter har tUl stor del stannat kvar i yrkesarbete. En kartläggningav dessa ungdomars situation bör göras. Jag tror på betydelsen av att bedrivaen uppsökande verksamhet från skolans sida. SärskUt viktigt är det attintressera den arbetslösa ungdomen för fortsatta studier så att de får ettbättre utgångsläge på arbetsmarknaden. Varför gymnasieskolan och särskUt dess teoretiska linjermist sin attraktion borde bli föremål för en undersökning, och säkert är detmånga faktorer som spelar in. har det talats mycket både omvärdet av arbetslivserfarenhet och praktik när det gäller att få anställning.Det har även framkommit från många håll att varvad UtbUdning kommer att bliallt nödvändigare. Men dessutom måste i själva UtbUdningen läggas in merapraktiska erfarenheter från olika arbetsområ- den igymnasieskolan och på samtliga linjer där. Det räcker inte pålångt när med de studiebesök som görs i anslutning tUl olika ämnen t. ex. isamhällskunskap och socialkunskap. Praktik förekommer i gymnasieskolan pånågra få linjer. Det enligt många mest lyckade exemplet på detta är dentvååriga distributions- och kontorslinjen. i årskurs 2 äreleverna ute på praktik på kontor och i varuhus. Denna praktik handhas avhandledare i intimt samarbete med läraren. Eleverna är då väl rustade att gådirekt ut i arbetslivet efter avslutad skolgång. Sådan praktik måste komma in på övriga linjer och knyta antUl den teoretiska utbildningen. Den tvååriga sociala linjen, som enligt målsättningen ipropositionen skulle ge sådan yrkesinriktning mot sociala yrken och vårdyrkenatt eleverna skulle kunna gå direkt ut i arbetslivet, fick enligt vår meningaldrig en sådan utformning att den svarade mot målsättningen. Intresset fördenna linje har också svalnat betydligt bland eleverna. En fortsatt utbyggnad av den offentliga sektorn kommer attske. I det senaste numret av tidskriften tar och upp den offentliga sektorns problematik. De pekar på att det inomområde efter område finns stora behov av vidgad offentlig service. Hälso- ochsjukvården kräver ökade insatser. Den stigande medellivslängden kräver flermänniskor inom åldringsvården. BarntUlsynsbehoven tUltar genom kvinnornas ökadeförvärvsbenägenhet. Vuxenutbildningen måste byggas ut, ocharbetsmarknadspolitiken kräver större personalresurser. Den linje som skall vara rekryteringsbas för stora delarav denna sektor är just den sociala linjen. Man måste där hålla en så högkvalitet som möjligt. Man måste också se till alt man under de närmaste årenfyller nuvarande antalet linjer med elever för att senare successivt bygga utdem för att möta samhällets behov. Den nya läroplanen för har inneburit atthögstadiet fått en mer teoretisk inriktning. Kanske är det så att mångaungdomar, särskilt från hem utan studievana, drar sig avrent teoretiska studier som inte leder till direkt yrkesarbete utan måstebyggas på ytterligare. Anser vi att gymnasieskolan är så värdefull att av en årskull bör gå igenom den, måste vi öka skolans attraktion. Av de skäl som jag här anfört anser jag det angeläget attpröva införandet av praktik på ytterligare en linje. Socialpraktik som komplementtill socialkunskap ligger då närmast till hands. En försöksverksamhet bordesnarast påbörjas. avstyrker bifall till motionen medtvå motiveringar. För det första skall i ämnet samhällskunskap-ingåstudiebesök, och för det andra håller en arbetsgrupp på att inventera det antalplatser för praktik som utbildningsväsendet behöver och som arbetslivet kanställa till förfogande. Mol detta vill jag helt kort anföra, att visserligen ärstudiebesök värdefulla och bör ske i en viss omfattning, men hur väl planeradede än är, kan de endast ge en mycket ytlig bild av olika institutioners arbete.Studiebesök kan på intet sätt ersätta praktik. Anslag till gymnasiala skolor m. m. Anslag till gymnasiala skolor m. tn. Vidare är det utmärkt att den här arbetsgruppen undersökerbehovet av praktikplatser och arbetslivets möjligheter att ställa sådana tillförfogande. Det skall bli intressant att se vUket resultat arbetsgruppen kommerfram till. Jag förmodar att den även kommer att undersöka service- och vårdsektornsmöjligheter att ta emot praktikanter. Det skulle förvåna mig mycket om intemöjligheterna att bereda de studerande praktik inom detta stora område vargoda. Jag kan inte se att det finns några skäl att awaktaarbetsgruppens arbete innan man undersöker möjligheten att införa enförsöksverksamhet med praktik på den sociala linjen. Skolan måste tillgodoseelevernas behov av en allsidig och kvalitetsmässigt högtstående utbUdning, därpraktik bör ingå som en alldeles självskriven del. I detta anförande instämde fmSundström (s) och fm i UddevaUa (s). FruSUNDBERG (m); ordförande brukar inledade debatter vi har på utbildningsområdet med att tala om den enighet som rådernär det gäller utskottsbetänkandena. Vi behandlar nu utbildningsutskottetsbetänkande nr 8, och detta är i det avseendet ett utmärkt exempel på denenighet som har rått vid våra ställningstaganden eftersom det vid betänkandetinte finns fogad någon reservation. Jag skall ändå beröra ett par frågoreftersom detta betänkande tar upp hela gymnasieskolan. Som framgick av anförande innebär enighetenhär inte att gymnasieskolan inte har problem , problem som måste lösas.Jag vill särskilt erinra om att statsrådet i en interpellationsdebattbl. a. har lovat att överse problemen med avgången från gymnasieskolan ochlinjebyte. I årets statsverksproposition finns en utförligredovisning om dimensioneringen av gymnasieskolan, och jag har inte mycket atttillägga om detta. Men jag skulle med anledning av moderata samlingspartietspartimotion nr 1028 viUa beröra yrkesvägledningen. När SYO-verksamheten infördes i gymnasiet antog riksdagenden bestämmelsen att resultatet av verksamheten skall redovisas fortlöpande.Från vår sida ställde vi oss relativt skeptiska till utformningen av dennaverksamhet. säger utskottet att en sådan utvärdering redan är påbörjad ochatt vi kan räkna med att få resultat framlagt i sinom tid. Ett område skullejag önska särskilt berört vid en redovisning. Del gäller den rekrytering somsker till olika linjer inom gymnasieskolan med hänsyn till kön. Det är närmastofattbart att många års arbete på att i högre grad försöka få kvinnliga studerandeatt ägna sig åt naturvetenskapliga och tekniska intressen inte har burit frukt,som sökande till de sociala och humanistiska linjerna tillövervägande del utgörs av flickor. En viktig uppgift för studie- ochyrkesorienteringen måste vara att lyckas med att uppnå större jämlikhet när detgäller linjevalet på gymnasieskolan. 1 övrigt skulle jag vilja ta upp en annan fråga, och det gäller dubbelläsningen,dubbelgymnasieutbildningen. Det finns, som statsrådet , inga siffror på hur många elever i gymnasieskolan som redan tidigarehar en avslutad gymnasieutbildning bakom sig. Med kravet på att vi skall fåreda på hur det förhåller sig vill jag givetvis inte föra fram något förslag omatt man skall utesluta studerande som har gymnasieutbildning från möjlighetenatt genomgå t. ex. en högre specialkurs eller skaffa en annan påbyggnad. Jagtror dock att det ur ekonomisk synpunkt är väldigt väsentligt att vi utformarutbildningen med hänsyn tagen till de grundkunskaper de studerande har. Detförekommer alltmer att man på ettåriga specialkurser har ett elevmaterial somnästan undantagslöst har en två- eller treårig gymnasieskola bakom sig,som de teoretiska ämnena är utformade med hänsyn till en bakgrundenbart motsvarande . fastställer ju enligt skolstadgantimplaner och kursplaner och ger anvisningar och kommentarer när det gällerundervisningen. När vi nu diskuterar gymnasieskolan med syfte framåt vill jaggärna passa på att framhålla att även sådana här frågor måste beaktas. I utbildningsutskottets betänkande nr 8berörs också en motion, där jag är förste motionär, som tar upp frågan om eninternationell avgångsexamen i den gymnasiala skolan i . Utskottet harpositivt om man vUl vara snäU kan man kalla det så skrivit, att om detvisar sig föreligga behov av en utbildning som kan avslutas med en sådan härexamen t. ex. för barn till vissa utländska tiänstemän i förutsätter utskottet att tar erforderliga initiativ. Ja, detta förutsätter alltså utskottet. Men jag villtUlägga att den här tanken inte förut är väckt och diskuterad i , ochjag vet att det tar att få igenom nya saker i svensktutbildningsväsende. Trots detta vill jag gärna beröra frågan litet. Kravet på en ökad internationalisering av utbildningen görsig gällande inom alla olika områden, inom , gymnasieskolan och denhögre utbildningen. Vilka åtgärder har vi då vidtagit här i för attskapa en ökad internationalisering? Det har gjorts en positiv sak som skalldiskuteras vid behandlingen av nästa utskottsbetänkande nr 10 om . Detgäller utbildningen av svenska barn utomlands. Även där finns problem, men jagskall inte här föregripa den diskussionen. Vidare har vi i vårt land ur negativsynpunkt diskuterat att ta bort ett av de främmande språken i vissa linjer igymnasieskolan. Som en positiv åtgärd har vi infört en engelskspråkiggymnasielinje i . Vi har varit mer eller mindre tvungna till detta medtanke på de många utländska barn som vistas här och som gör anspråk på att fåen gymnasieutbildning som bygger på engelskspråkig undervisning dock föUandeden svenska gymnasieläroplanen. 1 andra länder har man i betydUgt högre gradgått samman och startat en organisation som har fastställt regler för enutbildning som bedrivs på likartat sätt i olika länder. Det närmaste landet därsådan undervisning bedrivs är . Det gäller vidare , ,, osv. Denna utbildning har den fördelen att den förutom att denger behörighet att studera vid praktiskt taget alla universitet i världen Anslag till gymnasiala skolor m. m. Anslag till gymnasiala skolor m. m. möjliggörför barn som flyttar med sina föräldrar från land till land att få enkontinuitet i sin utbildning. , med sin ökade internationellainriktning, med ett ökat antal människor - forskare, tekniker och andra - somkommer, arbetar och stannar bara för att sedan fara vidare tiU andraländer, bör skapa möjUgheter för barnen att föUa med hit och att gå i skolordär de pedagogiska och språkliga gapen inte blir oöverkomliga. Ätt tanken väcktes hade delvis sin bakgrund i densituation som våra riksinternat befinner sig i. De dåvarandeinternatskolorna hade ingen större svårighet attrekrytera elever. Man tillsatte emellertid en utredning för att klargöra hurundervisningen skulle läggas upp, bl. a. för barn till utlandssvenskar, och denresulterade i bildandet av fyra riksinternatskolor. En av den är nu nedlagd,och vi har tre kvar. Praktiskt taget kan vi se i våra stora Stockholmstidningarhur dessa skolor annonserar efter elever. Vad de inte gör, det är att tala omvad studier vid skolan kostar. Det var ju meningen, när de här skolornablev riksinternat, att det skulle bli ekonomiskt överkomUgare för föräldrarnaatt skicka barnen dit. uppgår kostnaden till perår och elev. Skolorna söker elever, och har de ekonomiskabekymmer. Det vore väl då lämpligt att man vid någon av våra riksinternatskolorinförde en sådan här internationell linje. Jag tror inte att någon kan förnekaatt en sådan skulle ha stor attraktionskraft, inte bara på barn till utländskaarbetare i vårt land utan också på de svenskar som flyttar från land till landoch därmed vill låta sina barn föUa med och få den av mig förut nämndakontinuiteten i utbUdningen. Utskottet har kanske tyckt att detta var en för djärv ochny tanke, och jag skall inte på något sätt nu yrka bifall till motionen. Jaghar ju suttit med i utskottet och godkänt dess skrivning, och det har jag gjortbl. a. mot bakgrunden av att där skrevs; "Som framgått av det föregåendeger sådant avgångsbetyg från treårig linje av gymnasieskolan, som ger allmän behörighettill högre utbildning i , motsvarande behörighet utomlands." Ja,det gör det i de flesta fall. Det finns dock utländska universitet som intelängre vill godkänna vår behörighet till studier. De kräver särskUd behörighetbl. a. i språk, och det kan man kanske inte säga något om. Men vad som kommeratt ske här i landet är ju att den tvååriga gymnasielinjen skall ge allmänbehörighet till högre studier. Det är enligt min bedömning ytterligt otroUgtatt en sådan tvåårig linje i vår gymnasieskola skuUe ge behörighet att studeravid utländska universitet. Detta kommer väl att visa sig, men än så länge harvi den treåriga linjen, som ger behörighet, och jag har inte behövt tyngabetänkandet med en reservation om att svårigheter skulle föreligga för svenskastuderande att antas vid utländska universitet. Jag ber att få återkomma till den här fråganså småningom. har jag inget yrkande att framställa. Under detta anförande övertog herr förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. HerrGUSTAFSSON i (s): Då utskottsbetänkandet är enhälligt och detalltså inte finns vare sig några reservationer eller några särskilda yttrandenoch då det inte heller har framställts några yrkanden under debatten kan jagfatta mig ytterligt kort. Till vill jag bara säga, utöver vad utskottethar anfört, att det naturligtvis inte är alldeles lätt att ge sig in pä enutökning av praktiken på gymnasieskolan. Det är därför man har satt i gång denhär utredningen, som inte är direkt liten. Förutom ,och universitetskanslersämbetet är en rad organisationer medi den. Där deltar LO, , , , och statens personalnämnd. Utredningenskall också enligt en promemoria undersöka det individuellapraktikbehovel även när det inte rör sig om föreskrifter i läroplaner. Det äralltså en relativt vid utredning, och man får väl se vad den kommer fram till.Vi tyckte i utskottet att innan vi hade fått något resultat från utredningenfanns det ingen anledning att bryta ut just socialkunskapen. Jag kan tillägga att statsrådet ipropositionen 1964:171, när han bemötte remisskritik mot utredningen, sade atthan inte då var beredd att göra något annat än det han föreslog i fråga omsocialkunskapen, men att man fick avvakta erfarenheter och se om man skuUekunna ändra på socialkunskapens ställning och inriktning. Den här utredningenkanske kan betraktas i någon mån som en förlängning av den lapp som herrEdenman lade in i sin proposition. Jag har inte mycket mer att säga på den här punkteneftersom det inte ställdes några yrkanden. Med anledning av vad kan jag kanske framhålla, förutom att det var ett enigt utskott, ingasärskilda yttranden och inga reservationer, att även själv harskrivit under det här utskottsbetänkandet. Då vet jag egentligen inte vem detär vill debattera med i kammaren. Det är uppenbarligen inteutskottet, och jag kan nöja mig med att säga att det måste vara någon annan somfru vill debattera med, och då fär hon väl göra det. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillutskottets hemställan på samtUga punkter. Överläggningen var härmed slutad. Kammaren biföU vad utskottet i dessa punkter hemställt. § 14 Bidrag till svensk undervisning i utlandet Föredrogs utbUdningsutskottetsbetänkande nr 10 med anledning av propositionen 1974:1 i vad avser anslag /75 tUl bidrag tUl svensk undervisning i utlandet m. m. jämtemotion. Bidrag till svensk undervisning i utlandet HerrNORDSTRANDH (m): Min avsikt är förvisso inte att polemisera mot utbildningsutskottets enhälliga betänkande nr 10angående bidrag till Bidrag till svensk undervisning i utlandet svenskundervisning i utlandet; jag har ju själv varit med om dess utformning. Jagavser endast att med utgångspunkt i motionen 467 teckna bakgrunden till detsärskilda yttrande som avgivits av mig och . Av utskottsbetänkandetframgår endast motionens nakna anslagsyrkande, och med bara det som bakgmndblir kanske det särskilda yttrandet litet svårplacerat och inte helt klart. Enligt prognoser inom beträffande deolika undervisningsalternativen - som är flera för undervisning avutlandssvenskars barn skulle verksamheten i en första etapp vara utbyggd någotav läsåren 1973/75. Emellertid har, som alla vet, svensk exportnäring ochkonsult-och biståndsverksamhet engagerats utomlands inom både nya och gamlaområden i en utsträckning som medfört ett kraftigt ökat behov av svenskundervisning utomlands, en sak som man lätt kan övertyga sig om när man besökeroUka länder där svenskar är boende. Detta behov torde lika mycket - har detsagts mig, och jag tror på det vara ett uttryck för föräldrarnasförtänksamhet gällande återanpassning av barn och ungdom i svenskt skolväsendevid återkomsten till som återspegling av viss faktisk brist på fullgodaundervisningsalternativ på stationeringsorterna. Det senare har jag upplevt medall tydUghet och klarhet exempelvis i . Behovet av undervisning har enligtskolöverstyrelsen kunnat tillgodoses genom redan befintliga resurser och ienlighet med uttalanden i statsverkspropositionerna 1971 och 1972. Men ärdet inte längre möjligt att inom ramen för anslagna medel skapatillfredsställande resurser för att tillgodose de nya behoven av svenskundervisning utomlands. Det är fuUt klart att för /75 har detgjorts eller kommer det att göras framställningar om statsbidrag till svenskutlandsskola i , , , ,och . Begäran om lärartjänster föreligger från , ,, , Fuengirola m. fl. Ytterligare framstäUningar om statsbidrag är att vänta därom råder inget tvivel. Svensk exportnäring söker sig i stigande omfattningutomlands - ännu i alla fall och den svenska konsult- ochbiståndsverksamheten växer och torde aldrig minska. Då ökar naturligtvisbeUovet av skolor för personalens barn. Det är ganska anmärkningsvärt att föredragande statsrådetinte föreslår någon som helst uppräkning av anslaget i statsverkspropositionenför en utbyggnad - observera; för en utbyggnad av organisationen av densvenska undervisningen i utlandet, utan att det bara hänvisas tiU att man vilket - jag anser omöjligt söker skapa möjligheter till omdisponering inomdet anslag som redan finns och vars uppräkning i årets statsbudget inte avsernågot annat än automatiska kostnadsökningar. Det råder inget tvivel om att detförhåller sig på det sättet. har utskottet - och det är jag glad för - beaktatutlandsskolornas trängda läge och gjort det rejält: utskottet begär hos Kungl.Maj;t en utredning beträffande svensk undervisning i utlandet. Det är utmärktoch det är tacknämligt. Men mot den bakgrund som jag här har tecknat skall manse det särskilda yttrandet. Det får inte det är detta vi vill understryka bli så att den här utredningen kan komma att tas till intäkt föratt den raskt expanderande svenska undervisningen utomlands under någon längretid skall tvingas bedriva sin verksamhet under nu rådande utomordentligt svåraförhållanden. Snabba åtgärder är av nöden. Det tycker jag är ord som tecknarsituationen precis sådan den är. Jag slutar med att säga att värst är ovissheten för desvenskar som etablerat sig på nya orter. Jag kan ta som exempel, därman liksom pä andra ställen - väntar på besked. Man frågar sig: Får vi hjälptill en svensk skola för våra barn eller får vi det inte? Exemplet kanflerfaldigas och kommer undan för undan att ytterligare flerfaldigas. Så får det uppenbarUgen inte vara. Och vad vi vill sägamed vårt särskUda yttrande är det som inte fått plats i utskottsbetänkandet,nämligen att det statsverksproposition måste ges åtminstonevissa delbesked till de målsmän och föräldrar som väntar på sådana på de nyastationeringsorterna.