prot · FX0981 · 1974-12-31 00:00:00 — I har man inte sammasynsätt när det gäller länets balans som socialdemokraterna utanför Luleåkanske har. () kort genmäle: Det är ingen nyans när det gäller densocialdemokratiska politiken, vare sig centralt, regionalt eller lokalt. Visatsar fuUt ut på att lösa sysselsättningsproblematiken och avhjälpa denregionala ojämUk-heten i hela landet. Det är inte av avgörande betydelse vad enenskild människa kan tycka i , utan man måste fråga: Vad gör socialdemokratin,och vad har den gjort? I inrikesutskottets innehållsrika betänkandebehandlas också vissa frågor som rör kvinnornas roll på arbetsmarknaden. Det är helt klart för var och en att vi ännu har långttill någon form av jämUkhet mellan könen. Det totala antalet förvärvsarbetandekvinnor och andelen förvärvsarbetande kvinnor har utan tvivel ökat. Men detstora jämUkhetsproblem som kanske dominerar nu är den uppdelning som finnsmellan kvinnoyrken och manliga yrken. Det är ett jämlikhetsproblem framförallt därför att betydande löneskillnader föreligger mellan de här bäggegrupperna av yrken - de s. k. kvinnoyrkena är som regel betydligt sämre betaldaän mansyrkena. Denna uppdelning baseras på många fördomar. De skillnaderi genomsnittlig kroppsstyrka som kan finnas mellan män och kvinnor spelar alltmindre roll i praktiken. Automationen har lett till att tyngre arbetsmoment iväxande utsträckning har försvunnit. I många fall skulle man också medytterligare hjälpmedel av enkelt slag kunna ta bort de arbetsmoment som kanupplevas som hinder för att en kvinna skulle kunna utföra ett visst arbete. För övrigt kan det nog med fog diskuteras i vUkenutsträckning det stämmer att kvinnor inte skulle kunna klara, tyngre jobb. Manskulle kunna gå ut och fråga städerskor, tvätterskor, sjukvårdsbiträden osv,hur de ser på den saken. Bland kvinnoyrkena finns många yrken som är myckettunga. Det är således inte i och för sig bara för kvinnornasskull som det finns, skäl att fortsätta arbetet på att ta bort tyngrearbetsmoment - det är ett behov lika mycket för männen. Och inte är detarbetets fysiska tyngd som är orsaken till den kvmnligaunderrepresentationen bland t. ex. företagsledare eller tekniker eller varförinte riksdagsledamöter. Problemen är alltså inte först och främst fysiska utan ibetydligt större utsträckning sociala. De hänger samman med fördomar iarbetslivet, och de hänger också i många fall samman med familjelivets sätt attfungera. Allt det här är i och för sig lätt att konstatera. Men detär svårare att finna de konkreta åtgärderna för att ändra på förhållandena. I inrikesutskottet har vi haft att ta stälhiing till ettförslag som går ut på att man skulle förena ett krav på könskvotering medlokaliseringspolitiska insatser på det sättet att företag som fårlokaliseringsstöd skuUe Anslag till regional utveckling m. m. Anslag till regional utveckling m. m. åläggasatt låta av de anställda utgöras av det kön som är minstrepresenterat i företaget. Detta förslag har väl egentligen inte väckt störreentusiasm någonstans. Bristen på entusiasm avspeglade sig ju också i statsrådetBengtssons anförande tidigare, och klargjorde att inte ens hon varhelt förtjust i lösningen. Det är väl helt klart att kvotering inte är något roligtsätt att gå till väga på när man skall angripa könsojämlikheterna. Risken förstelbenthet är väldigt stor. Men det är som inrikesutskottet säger i sittbetänkande: "Å andra sidan gäller det att söka utnyttja de praktiskauppslag som finns att förbättra kvinnornas situation på arbetsmarknaden. "Och inrikesutskottet säger vidare: "1 Ukhet med departementschefenförutser utskottet därvid att det kan bli nödvändigt med dispenser i tämUgenstor omfattning. Utskottet vUl i anslutning till motionen 1546" - vilketalltså är partimotion - "stryka under vikten av att myndigheternaagerar smidigt i detta hänseende så att den regionalpolitiska verksamheteninte lider förfång." Vi är alltså beredda att acceptera den här lösningen medkönskvotering som en försöksverksamhet under förutsättning att den får ensmidig tillämpning, så att den inte kommer i konflikt med våraregionalpolitiska målsättningar. Det återstår således att se hur den kommer attslå i praktiken. Det är naturligtvis beklagligt att moderatasamlingspartiet genom sin reservation har ställt sig utanför det här försöket.Särskilt beklagligt är att moderata samUngspartiet inte har försökt sig på attanvisa någon annan väg att komma till rätta med problemet med den ojämnafördelningen meUan könen, ett problem som naturligtvis är större i än utanförstödområdena. Det är ju en allmän erfarenhet att där sysselsättningsproblemenär störst är också kvinnorna hårdast drabbade. Sedan vUl jag också ta upp en annan fråga. 1 motionen 882behandlas ett glesbygdsområde som genom sin belägenhet ofta blir bortglömt. Trots sin närhet till vårt lands största storstadsområdeuppvisar mycket utpräglade glesbygdsproblem. Dessa problemär väl bekanta genom den skärgårdsutredning som har gjorts och framlagts av länsstyrelseni . I den utredningen kan man läsa att skärgården förloradeungefär av sin befolkning . Och den utveckUngenfortsätter. Genom den oförmånliga befolkningsstrukturen med en mycket storandel av befolkningen i höga åldrar är läget det, att även omman lyckades stoppa nettoutflyttningen från skullebefolkningen ändå minska. Om man därför viU stabilisera befolkningen iskärgården måste man få till stånd en nettoinflyttning. Skärgården uppvisar de klassiska glesbygdsproblemen. Manhar där en vikande service och ökande sysselsättningssvårigheter, som blirstörre och större vartefter de klassiska basnäringarna jordbruk och fiske fårsvårt att sysselsätta människorna. De besvärliga kommunikationsförhållandena iskärgården bidrar också till att ytterligare försvåra läget. Det är nödvändigtmed kraftfulla och snabba insatser i om vi vUl ha enlevande skärgård även . Delvis ligger ansvaret där på kommunerna ochpå . De måste se till att samhällsservicen hålls påen acceptabel nivå och att kommunikationerna fungerar. Men det är ocksånödvändigt att man utnyttjar statens möjligheter tiU sysselsätt-ningsskapandeåtgärder. Detta är också frågor som tas upp i den nämnda motionen, där detföreslås att skall inlemmas i det aUmänna stödområdet ochatt glesbygdsstöd skall kunna utgå i skärgården. Inrikesutskoltet har haft att ta ställning tiU en lång radmotioner om ändring av gränsen för allmänna stödområdet, och efter ingåendediskussioner kom man fram till att den enda vägen var att inte ändra gränsen pånågon punkt, ty började man ändra gränsen skulle man i stort sett vara tvungenatt flytta den längs hela Unjen. Och i framtidsperspektivet såg man då hurnästan hela skulle komma att inlemmas i allmänna stödområdet. Jag ärense med inrikesutskottet på den punkten, i synnerhet som utskottet kraftfuUtframhåller möjligheterna till regionalpolitiska stödåtgärder också utanförallmänna stödområdet. Jag förutsätter därför att kommer iåtnjutande av sådana här regionalpolitiska stödåtgärder medutgångspunkt i vad utskottet har skrivit. Beträffande motionens förslag om glesbygdsstöd tiUStockholms skärgård framfördes samma förslag från i Stockholmslän till regeringen motionen behandlades i utskottet. Detta leddetUl att utskottet inte ville ta ställning i frågan. I ett särskUt yttrande harjag framhållit att jag förutsätter att regeringen kommer att beviUaglesbygdsstöd till . Likaså har jag pekat på vad utskottetpå annat ställe sagt om möjligheterna till regionalpolitiska insatser ävenutanför allmänna stödområdet. Jag vUl yrka bifall tillreservationerna 1, 2, 4, 6 och 7; i övrigt yrkar jag bifall till utskottetshemställan. Anslag till regional utveckling m. m. Under detta anförande övertog herrtalmannen ledningen av kammarens förhandUngar Jag skall helt kort motivera moderatasamUngspartiets instäUning tiU förslaget om könskvotering som villkor för regionalpolitisktstöd. Det har debatterats . Trots gruvliga salva mot är detnog så att och jag är överens i åtminstone ett stycke, nämligen omdet angelägna i att stärka kvinnornas ställning på arbetsmarknaden. Jag ärdärför glad över alla de rapporter som utvisar att delegationen för jämstäUdhettycks göra ett fint jobb. Jag är också helt övertygad om att av alladelegationens förslag är det här med kvotering ett av dem som kommer att göraminst nytta för kvinnorna. Någon mUstolpe i jämUkhetskampen ärkvoteringsförslaget inte om man inte skall betrakta det som en mUstolpe attriksdagen stiftaren lag, om vilken man från början kan förutsäga attdispenserna blir regel i stället för undantag. Vi inom moderata samUngspartiet är av principieUa skälinte förtjusta i kvoteringar en orättvisa skall inte avhjälpas med en annan.1 ett demokratiskt samhälle måste varie individ bU likvärdigt behandlad. 6 protokoll 1974. Anslag till regional utveckling m. m. dessutomär kvinnorna alldeles för bra för att behöva kvoteras in i olika sammanhang. Det här förslaget har också en praktisk sida: Kvoteringsregelnkommer att StäUa till mycket huvudbry inom lokaUseringspolitiken. Låt oss se pånågra aktuella och omtalade lokaliseringsinsatser; i , Eisersi GäUivare och 80. och Eisers lokaliseringar är tillkomna justi syfte att bereda de många arbetslösa kvinnorna på dessa orter arbete. Hade dekvinnorna varit betjänta av en kvotering som förbehållit männen avde nytillkomna platserna? Och hur skall kvoteringsregeln kunna fungera i fråga omStålverk 80? Även om stora insatser görs för att få in kvinnor i stålverket lärderas andel inte nå upp till några . Det är ingen tUlfäUighet, herr talman, attlänsarbetsnämnderna runt om i landet ställt sig kallsinniga tiUkvoteringsregeln. De vet att bristen på arbetstillfällen inte avhjälps genomnågon kvoteringsregel. Faktum är att de flesta länsarbetsnämnder inomstödområdet, dvs. de närmast berörda, avstyrkt förslaget. Departementschefen har redovisat tveksamhet, utskottetredovisar tveksamhet, och jag avslöjar säkert inga hemligheter om jag berättaratt diskussionen i utskottet var så föga entusiastisk att och jagnästan väntade oss en allmän uppslutning bakom vår reservation. Det är såledesmed förtjusning som och jag hänvisar till det alternativa förslagsom framlagts av , och på denna punkt får jag korrigeraherr . Det är inte så att vi inte har framlagt något alternativtförslag. Det har vi gjort, och det överensstämmer med det som arbetsmarknadsstyrelsenframlagt i sitt remissyttrande. Det är ett principiellt tiUtalande förslag, detär praktiskt och det blir till nytta för kvinnorna. viU att företagen i samband medansökan om lokaliseringsstöd skall redovisa rekryteringsplaner med avseende päyrkesfördelning och möjligheterna att sysselsätta både män och kvinnor. Dettager möjlighet för länsarbetsnämnderna att innan lokaliserings-ärendena avgörsförhandla med företagen om personalsammansättningen. Länsarbetsnämndernas utlåtandeföljer därefter ärendet och innebär skyldighet för nämnden att noga följarekryteringen och medverka till att den får den avsedda inriktningen. Jag beratt få yrka bifall tiU reservationen 5. Sedan, herr talman, skulle jag vilja ta upp ett uttalandesom statsrådet gjorde. Mot slutet av sitt anförande sadearbetsmarknadsministern någonting om att det också måste uppmärksammas att detfinns "en rad orter i södra och där näringlivet är heltsnedvridet". Jag vet inte om arbetsmarknadsministern hade Stockholmnågonstans i bakhuvudet. Men låt mig, eftersom regionalpolitiken ju omfattarhela landet, få ställa följande frågor - jag vet att statsrådet inte är ikammaren utan på , men han kan få läsa mina frågor i protokollet: VUkaavsikter har den socialdemokratiska regeringen visavi ? SkaUutflyttningen av statliga verk fortsätta? Skall utflyttningen av industrifortsätta? Skall nya, för oförmån- Uga reglertillkomma, när utredningen om regionalpoUtiska styrmedel lagt fram sinaförslag? I detta anförande instämde (). i (fp): Det förvånar säkert många att talarlistan ärså lång som den är . De regionalpolitiska besluten är redan fattade, ochåtgärdspaketet är utskickat. Men låt mig redan nu fastslå att det inte räckermed fina principbeslut och generella deklarationer. Det måste till konkretaåtgärder i en bestämd situation och ännu har vi mycket långt kvar till denmålsättning som statsminister fastslog, när vi i lade fast detregionalpoUtiska programmet. Den innebar för det första att alla vuxna personeri arbetsför ålder, så långt det är möjligt, skall kunna få tillgång till yrkesarbetei hemorten eller inom rimligt avstånd från den; för det andra att medborgarna igemen skall komma i åtnjutande av en god samhällsservice och för det tredje attde skall ha möjlighet att leva i en positiv yttre miljö. Men, herr talman, på många håll ute i landet upplever vien helt annan situation. I min hemkommun. , hade vi exempelvis vid förraräkningen 466 arbetslösa men bara 14 lediga platser. Där känns suget frånområden med arbetskraftsbrist oroande i en situation dä befolkningsminskningoch förgubbning öppnar mycket aUvarliga perspektiv. Då räcker det inte medprincipbeslut och goda föresatser. Det behövs kraftfulla åtgärder i denkonkreta situationen, och de åtgärderna får inte skjutas . Därför återkommer jag gång på gång tUl detta och föreslår blandannat inrättandet av ett industricentrum i . Utskottet skriver ocksåvälvilligt om det förslaget men skjuter ställningstagandet . Manvill invänta resultatet av försöken i och , säger man. Ja,men alla goda ting är tre, varför inte göra ett försök litet längre söderut,t.ex. Skulle det vara så omöjligt att göra det för att få störrebredd på denna försöksverksamhet? Sker inte det bör någon annan åtgärd sättasin snabbt. Ett litet steg i rätt riktning är det om reservationen omförstärkt sysselsättningsstöd vinner i voteringen, och jag ber att få yrkabifall tUl den. Jag skulle hälsa med stor tillfredsställelse om också herrNordgren ville stödja den reservationen, som verkligen angår och läneti övrigt. Men självfallet måste mycket mer till. Detta är emellertid frågor som inte gäller endast ,även om läget där kräver särskild uppmärksamhet. Något liknande gäller - ävenom inte i samma grad - flera orter enbart i vårt län. har talat omdet tidigare, och jag skall inte upprepa vad hon sagt. Länet som helhet har för övrigt fått vidkännas en negativutveckling . Invånarantalet har sjunkit,och det var nere i 292 000 dvs. 2 000 invånare färre ändet antal som angavs när vi fattade det regionalpoUtiska beslutet och endast 2000 från den nedre gränsen i det befolkningstal som angavs i propositionen. Inget annat av skogslänen ligger så Ula tUl. Anslag till regional utveckling m. m. Anslagtill regional utveckling m. m. visarenligt min mening att kraftfulla insatser, som görs snabbt, är nödvändiga ilänet, om det angivna målet skall uppnås. En viktig åtgärd skulle vara att inlemma hela länet istödområdet såsom föreslås bl. a. i min motion nr 183. En positiv utveckling avnäringslivet i länet skulle underlättas, om vi kunde komma bort från en radolyckliga gränser som hindrar utvecklingen i vårt län och som jag hartalat om vid flera olika tillfällen. Inte minst stödområdesgränsen delar länetpå ett olyckligt sätt. har utskottet inte velat ändra på detta förhåUande förnärvarande och det måste jag beklaga. Det har onekligen betydelse, om enlänsdel tillhör stödområdet. Det utgår då lokaliseringsstöd till företag sometablerar sig där, om angivna förutsättningar föreligger, och företag ärdessutom tillförsäkrade transportstöd vid sina leveranser om avstånd och viktfyUer stipulerade fordringar Utskottet talar om den s. k. grå zonen och hänvisar tillatt bl. a. hör dit. Detta är gott och väl, men det är dock enbetydande skiUnad på det ena och det andra i det sammanhanget. Och även omfrågan inte kan föras fram till ett positivt beslut , kommer jag attfortsätta att verka för att stödområdesgränsen flyttas så, att även Gästriklandtillföres stödområdet, för även om vi just nu upplever en högkonjunktur - somockså har känning av - vet vi att problemen kvarstår. Jag har för dagen inget annat yrkande än detsom utskottets ordförande har framställt i början av debatten, och jag ber attfä ansluta mig till detta. I motionen 1974:888 har jag tillsammans medövriga socialdemokratiska ledamöter på Uppsalabänken föreslagit att de trenordliga kommunerna i län , och - skallföras till det allmänna stödområdet. Vi framhåller i motionen de problem somNordupplands brukssamhällen med sin ensidiga tunga industri har; behovet av enökad differentierad sysselsättning är där mycket stort. De gamla kommunerna harsatsat på dessa orter, så att de har en väl utbyggd service, och även i frågaom kommersiell service är man förhållandevis väl där. Genom deglesbygdsskjutsar som med stöd anordnas kan även de i de periferadelarna boende utnyttja tätorternas service. Befolkningsunderlaget ökar däremotinte nämnvärt. Tvärtom kan en tillbakagång befaras vid en lågkonjunktur ellervid en fortsatt strukturrationalisering inom stålbranschen. Då kommer denutbyggda servicen i fara, och det kan medföra negativa återverkningar på fleraandra områden. föreligger en rad motioner om en utvidgning avstödområdet. Detta talar för att sysselsättningsproblemen inte enbart ärkoncentrerade till stödområdet. Utskottet vill dock inte nu föreslå någonändring av stödområdesgränsema men säger att det kan vara naturligt att isamband med utvärderingen av det pågående länsplaneringsarbetet göra en samladöversyn av stödområdenas utformning. Jag tror att detta är nödvändigt. tycks vara medvetet om att kommuner utanför gränsen till detallmänna stödområdet har haft en oroande utveckUng och att behov av stöd idessa orter och regioner kan tUlgodoses genom punktinsatser De tre kommunerna inorra tUlhör det gränsområde beträffande vilket särskUd hänsyn skalltas vid prövning av regionalpolitiskt stöd. Jag har dock den uppfattningen attdet för stöd tiU etableringar i dessa områden krävs alldeles speciella skäl,såsom direkt hot om företagsnedläggningar eller liknande. När ett företag, somt. ex. har tillverkningar på olika platser, har planer på nyinvesteringar ochutvidgning av sin produktion, är de orter som ligger utanför stödområdethandikappade gentemot de orter som ligger innanför stödområdet. Sedan hjälper detnog inte om företaget i fråga är fast förankrat på platsen. Kan man uppnåstörre fördelar genom att förlägga sin verksamhet inom stödområdet så gör mandet. På detta vis flyttas bara sysselsättningsproblemen från enplats till en annan, och det är väl ändå inte meningen med regionalpolitiken.Jag anser att man vid prövning av lokaliseringsstöd till industriföretag somönskar utvidga sin verksamhet får ta större hänsyn tiU den ort som drabbas,oavsett om denna ligger inom eUer utanför stödområdet. De samhällen som har ettensidigt näringsliv är särskUt känsliga härvidlag. De samhällsekonomiskaaspekterna måste vägas in i bedömningen. har regeringen tiUsatt en särskild arbetsgrupp förÖsterbybruk i norra . Jag är glad över att regeringen härvidlag varitlyhörd för de krav som från socialdemokratiskt och fackligt håll vid olikatillfällen framförts. Jag hoppas dock att arbetsgruppen kommer att arbeta medstörre effektivitet än den har visat. Österbygruppens tillkomst är,som jag ser det, ett uttryck för de långsiktiga problem som här finns. Dessarbetsuppgifter måste vara att dels slå vakt om och stödja den industri somredan finns, dels till området lokalisera sysselsättningar av annan art.Tillämpningen av det regionalpolitiska stödet får inte motverka dessa syften. i Stenkyrka (c): Några ord om hör hemma i debatten omregional utveckling. I motionen 893, avlämnad av i och mig,har ett försök gjorts att i korthet skildra situation då det gällerbefolknings- och näringslivsutveckling m. m. BUden blir tyvärr ganska dyster idagsläget. Uppgifter om hög arbetslöshet, betydande undersysselsättning ochstor brist på nya arbetstillfällen återkommer ofta i rapporter och olikameddelanden från länsarbetsnämnden på . Bedömningarna kan synaspessimistiska men är tyvärr realistiska och grundade på en hård och bisterverklighet. Arbetslösheten har en stigande tendens ända från mitten av1960-talet, och är av de yrkesverksamma åldrarnaställda utanför den reguljära arbetsmarknaden. Jag skall inte här ta upp tidenmed att repetera anledningarna och bakgrunden till detta förhållande, som juför övrigt är väl känt för inrikesutskottet. Från gotländsk sida är vi också angelägna att betona attvi inte på något sätt ser situationen som hopplös. Men åtgärder måste tiUfrån Anslag till regional utveckling m. m. Anslag till regional utveckling m. m. statsmakternassida för att vända trenden. behöver hjälp till självhjälp. Åtgärder har också vidtagits genom beslut här i riksdagenunder . Den ökning av den kommunala skatteutjämningen som komGotland till del enligt riksdagsbeslut är ett tUlskott som på intetsätt skall förringas. Men framstår det klart att detta inte kan varanågon lösning . Kraftfulla åtgärder behövs på det näringspolitiskaområdet för att utveckla det nuvarande näringslivet på , somnya lokaliseringspolitiska insatser av Uelt annan intensitet än måstekomma regionen till del. Vidare måste det regionalpolitiska transportstödetutbyggas så att målet "vägpriser över vattnet" uppnås, Gotlandselkraftförsörjning tryggas till likartade priser som i jämförbara områden ilandet och samhällsservicen på olika områden utbyggas och förstärkas. tUlhör stödområdet, och verkningarnaav detta kommer säkerUgen att positivt påverka situationen. Men tidenhastar och besöks aUt oftare av arbetskraftsvärvare från olikahåll som drar ungdomen från ön till arbetstillfällen på fastlandet. FörhåUandetborde vara det motsatta. Vi behöver arbetstillfällen och kapital tUl såatt ungdomen kan stanna om den vill. Och det vill den i allra störstautsträckning. Det är mot denna bakgrund som vi framställt önskemålet attriksdagen måtte uttala att det regionalpolitiska stöd, inklusivesysselsättningsstöd, som gäUer för inre stödområdet jämväl skulle vara gällandeför . har väl inte helt uppfyllt våra önskemål.Men det är ändå med tiUfredsstäUelse vi tar del av utskottets betänkande nr 7och särskilt det som står att läsa på s. 15. Utskottet föreslår att riksdagenger Kungk Maj:t till känna dessmening att sysselsättningsstöd skall i samband med annat lokaliseringsstödkunna utgå till företag bl. a. på . Vi hoppas att detta utskottetsuttalande, som sannolikt om blir , skall medverka till enbättre regional utveckling än även för del. Jag har inget särskilt yrkande. I motionen 1156 har vi begärt att Stockholmsläns skärgård skall införlivas med det allmänna stödområdet för att kunna fådel av alla de stödformer som där gäller. I motionen, som är undertecknad av de moderata ledamöternai , säger vi bl. a. att det framstår som en orättvisa att inteStockholms läns skärgårdsområde får del av samma förmåner som utgår till detallmänna stödområdet. Målsättningen att skapa en levande skärgård måste ges enfaktisk innebörd, nämligen förutsättningar för människor att bo och verka åretom i skärgården med den samhällsservice m. m. som anses som rimlig i andraområden utan skärgårdens speciella problem. Det är inget nytt förslag; vi harfrån moderata samlingspartiets sida under flera tidigare riksdagar framförtdetta och andra yrkanden om stöd till skärgården. Det kanske för många inte är någon realitet att vi har verkliga Men sådana problem finns i högsta grad både inom vissadelar av fastlandet och framför aUt i skärgården. På öarna i levde 6 717bofasta personer enligt publicerade uppgifter från en skärgårdsutredning.Antalet hade minskat till 5 956 personer Det är alltså en starkutflyttning av bofasta. Det är en allvarlig utveckling därför att en befolkadskärgård är viktig ur många synpunkter Det är heller ingen lätt uppgift att försörja sig iskärgården. Det är ett hårt och arbetsfyllt liv man lever, och alla möjligheteratt skaffa inkomster måste utnyttjas. Trots det har skärgårdsbefolkningen iallmänhet en relativt låg inkomst. Till detta kommer att myndigheterna genomolika beslut ökar svårigheterna för skärgårdsbefolkningen.