prot · FX09114 · 1974-12-31 00:00:00 — Hundratals miljoner människor i de underutveckladeländerna har ett svårare läge än de någonsin har haft. Ävenom liksom alla andra utvecklade kapitalistiska länder kan betecknas somen imperialistisk stat finns dock en viss rörelsefrihet inom detta system. Denrörelsefriheten får inte användas på det sätt som illustreras av den senasteveckans nyheter: går in i oljeklubben. Den statsägda stårsom garant för obligationslån till den rasistiska regimen i . Sverigestår kvar i Väridsbanken trots all denna förbereder stod till marioneltregimeni . Skall vi ta detta som uttryck för en konsekvent socialdemokratiskutrikespolitik, eller är det olycksfall i arbetet? Det drivs av den USA-stödda regeringen i sombehöver kriget som näring och iiite kan leva med freden. Varje understöd tilldenna regering är i själva verket ett brott mot Pa-risavtalei. Vad Sverigemåste göra för att bidra till fredliga förhållanden i är i stället atterkänna PRR - Republiken provisoriska revolutionära regering. IChile och andra latinamerikanska stater fortsätter och upptrappas en barbariskutveckling som innebär fängelse och död för många medlemmar av arbetarrörelsen.Internationell bojkott är ett vapen som bör användas med varsamhet, men ifallet är det befogal. bör gå före genom att stoppa inköpen avkoppar och andra vikliga varor. Svenska kapitalinvesteringar i fascismens Chileliksom i rasismens bör helt förbjudas. Direkt stöd bör ges till detchilenska folkets motståndsrörelse mot militärjuntan och dess barbariska styre. Utvecklingeni och i visaratt fascismen kan besegras om folken förmårutveckla aktivitet och enighet. En överväldigande majoritet av det svenskafolkel slår bakom stöd till den demokratiska utvecklingen i och iGrekland. Dennasolidaritet på del internationella området slår inte i motsättning till utan ären utlöpare av den strävan att skapa rättvisa och jämlikhet i samhället somalltid präglat arbetarrörelsens verksamhet. Vi vet att det i del kapitalistiskaklassamhället inte finns några automatiska mekanismer som leder till ettsådant resultat. Om inte arbetarrörelsen, på det politiska och på delfackliga fältet, förmår alt aktivt genomföra sina krav så ökar klyftorna isamhället mellan dem som har och dem som inte har, mellan rika och fattiga,mellan kapital och arbete. Dennasträvan till utjämning, som innebär kamp mot klassamhället, måste alltid hållaslevande. Det var därför beklagligt att den s. k, låg-inkomstutredningen ladesner och att dess resultat inte har föranlett beslutsamma, långsikligaåtgärder. Hundratusentals människor lever alltjämt under mycket svåraförhållanden. Inflationen med dess pris- och hyresstegringar försvårarlevnadsbetingelserna för många människor och omfördelar förmögenhetssumman tillfördel för de stora förmögenhetsägarna. Småspararna med små bankkonton ochvanliga livförsäkringar drabbas hårt. De i allmänhet stora ägarna av fastkapital kan däremot berika sig. Detär under en sådan utveckling särskilt nödvändigt att varje reform får ettinnehåll som medverkar till utjämning och motverkar en ännu starkaresnedvridning av inkomst- och förmögenhetsförhållandena. Vad skall man säga omregeringens förslag till skattereform och till bostadspolitiska reformer fråndenna synpunkt? Tyvärr måste man konstalera alt de icke har någon klarjämlikhetsprofil utan tvärtom gynnar vissa grupper med höga inkomster och storaförmögenheier. Förslagetfrån skatteutredning, som regeringen sedan i huvudsak gjorde tillsitt, innebär en s. k. skattesänkning med vid en årsinkomst på 30000, men med vid en årsinkomst på över 100 000. Dennaorättvisa vill nu de borgerliga partierna göra ännu värre genom att ha kvaravdragsrätlen för sjukförsäkringen 1975. Delta gynnar, som statsministern redanframhållit i sitt anförande, de höga inkomsttagarna. HerrHelén varnade visseriigen för all inta en alltför bestämdståndpunkt i den här frågan och erinrade om dimman vid Liitzen, men jag vetinte om man skall tolka del inlägget som ett hot eller ett löfte. väl utveckla det litet mera, så att vi får tillräcklig klarhet. Sedanmåste del i skattefrågan också tilläggas för del första alt de höjdakommunalskatterna på många håll kommer alt sluka en väsentlig del av den s. k.skattesänkningen, för del andra att avsikten från regeringens och deborgeriiga partiernas sida ju är att lönarbetarna i motsvarande grad skallbegränsa sina lönekrav i avtalsrörelsen därför alt en del av statsskattenöverförs till arbetsköparna. Det handlar här i verkligheten inte om någonskattesänkning, utan om en skatteomväxling av väsentligen teknisk art. Vänsterpartietkommunisterna är det enda parti som kräver en verklig skattereform som avlastarbördorna på dem som har låga inkomster och mellaninkomster samt finansierardetta med skärpt beskattning av kapitalel. Den bästa formen är att genomföradet krav som fått allt större anslutning, nämligen att slopa moms på maten.Sverige är faktiskt snart del enda land som inte har en lägre skalleprocent påmaten än på övriga varor när det gäller uttag av mervärdeskatt. Aktiebolagenhar en mycket gynnad ställning ur skattesynpunkt här i landet, det brukarfinansministern vara den förste att understryka. Enligt vår mening är det i höggrad befogat att skärpa bolagsbeskattningen. Vi har upprepade gånger och nusenast till höstriksdagen lagt förslag i denna riktning. Det finns också enstark rörelse på arbetsplatserna som kräver ingripande mot de högabolagsvinsterna. Regeringsförslagetav i går om särskilda investeringsfonder måste för alla dem som trott på taletom åtgärder mot bolagsvinsterna komma som en kalldusch. Det blir ju ingaingripanden mot bolagen. Del blir ingen omfördelning frän kapitalägarna tillarbetarna. Vad som åstadkommes genom regeringens förslag är möjligen - jagunderstryker möjligen - en ändrad användning av vinsterna. Storbolagen skulletroligen ändå ha använt större delen av sina vinster till investeringar. fårde göra del skattefritt. Det så att säga realekonomiska innehållet iskalleförslagel är ju att bolagen får ett bidrag från de övrigaskattebetalarna, som de kan använda för investeringar. Bolagens och därmedaktieägarnas förmögenheter ökar. Lönarbetarna får betala högre skatter än deskulle ha behövt göra om bolagens hela vinst beskattats. Förslagettill ny bostadspolitik skall jag här bara la upp från en enda synpunkt, ocksånu den fördelningspolitiska. a. hyresgästernas organisationer starktunderstrukit innebär det nya lånesyslemet alt fastighetsägarna mycketkraftigt kan öka sina förmögenheter. Det kan inte vara en rimlig socialbostadspolitik. Vi anser därför alt förslaget om generella subventioner kangodtas endast om det förbinds med en plan för att överföra alla egentligahyreshus i kommunernas ägo. Vår allmänna synpunkt på bostadsförslaget är attdet tyvärr endast lappar på det nuvarande systemet och inte angriperbakomliggande orsaker -monopolens och spekulationsinlressenas stora inflytande.Det är mot dem vi menar att huvudstöten måste sättas in. Men det sker inteenligt regeringens bostadsförslag. Det har hänt många saker som ställt kapitalismens sätt altfungera i blixtbelysning. Arbetare inom den kemiska industrin tvingas offrasina liv för profitintressen. Ett monopolföretag lägger ned en av sina fabrikeroch hotar därigenom ett helt samhälle med undergång. Ett stort exportföretag satsarett stort belopp i utlandet det till låg ränta fått 100miljoner av arbetarnas pensionspengar. KemaNord, Euroc, Volvohandlar som kapitalistiska förelag. Men det är delta system somett växande antal människor vägrar att acceptera. Arbetare skall inte tvingasge sina liv för profiten. Samhällsorgan skall avgöra den ekonomiskaplaneringen, inte privata monopol. Deväxande problem som den kapitalistiska utvecklingen alstrar kan inte lösas inomsystemets ram. Ingen kan tala om hur kapitalismen skall kunna göra slut påarbetslösheten och bereda alla en meningsfull sysselsättning. Ingen kan talaom hur kapitalismen skall kunna göra slut på inflationen och säkra ett stabiltpenningvärde. Kapitalismen alstrar själv arbetslöshet och inflation. Dessa harblivit förutsättningar för att den skall kunna hanka sig fram. Kapitalismen ärmer än mogen för alt ersättas av ett bättre system, som bara kan varaplanhushållning och socialism. två konkreta frågor. Påden första, om energirådets offentlighet, kan jag svara honom all vi har tänktatt finna former för offentlighet och håller på att fundera på de rentpraktiska omständigheterna; lokal, bord, placering och sådant. Denandra frågan gällde aktiebolagslagen. Del förslag vi nu har lagt fram är enteknisk uppfräschning av den nuvarande lagen. Del kommer självfallet iframliden att behövas en ny aktiebolagslag. Vad vi bör avvakta är detreformarbete som försiggår, försöksverksamheten med styrelserepresentanter ochen ny arbetsrätt. Det är bättre alt vänta på delta än att få en halvdanaktiebolagslag om man nu försöker göra ett nytt provisorium. Men i sak skallvi självfallet ha en ny aktiebolagslag. Sedanmåste jag tyvärr säga alt totalt missuppfattade mitt huvudanförandeom energipolitiken. Jag hoppas han läser del en gång till. I botten för helamitt resonemang låg ju avsikten alt hålla nere förbrukningen, det måste varahuvudlinjen. Om vi har haft en ökad energiförbrukning på 4,per årsamt en ökad elförbrukning på och kan pressa ner delta till 2procent genom en mycket aktiv sparpolitik så är det sannerligen intenågonting att förakta. Menvad jag ville tillföra diskussionen var vad alla seriösa bedömare väl ändå harkommit fram till, nämligen alt det behövs en bromssträcka för en sådansparpolitik om den inte skall få mycket negativa konsekvenser förlevnadsvillkoren. Man behöver alltså ta tid på sig. Hur kunde draslutsatsen att jag anser energisparandel vara en marginell företeelse förstårjag inte. Men jag hoppas att han läser mitt anförande en gång till och kommerpå bättre tankar. I och för sig tycker jag alt del är positivt att han självmyckel målmedvetet går på den linjen. Vikommer, del kan jag också svara , självfallet att hela tidenöverväga de ekonomisk-politiska åtgärder som kan vara ägnade att främja enlägre förbrukning av energi. Det finns sådana inslag i det paket som lades fram , men där får man länka litet djupare. HerrFälldin talade om olika ting. Jag skall ta upp hans skatlepolitiska resonemangsom fascinerade mig. Han sade; Vi är emot höjningen avsocialförsäkringsavgiflen för den innebär en sådan belastningpå företagen. Det orkar de inte med. Men i så gott som samma andetag säger herrFälldin att dessa skall lönlagarna i stället få i löneökning. Då ärdet precis lika stor belastning på förelagen. Sedansäger alt man för att täcka den här skattesänkningen är tvungenall klippa till företagen dels med en höjning av bolagsskatten, dels med enhöjning av energiskalten till en sammanlagd kostnad av föratt ekvationen skall gå ihop. Det betyder att medan vi och belastarföretagen med en socialförsäkringsavgift som kostar dem ,så vill belasta samma företag med löner och skatter till ettsammanlagt belopp av . Jagvill inte på något sätt diskutera huruvida detta är rimligt eller inte. Jagbara konstaterar detta faktum och att det stämmer väldigt illa med centernsannars förda resonemang om all man gynnar företagen - inte minst de små ochmedelstora - och allt del andra vi brukar få höra. Faktum är att ni klippertill företagen med till för alt kunna betala pensioner ochskattesänkningar. Detär nästan lika intressant när det gäller avdraget för sjukförsäkringen. Detkostar , och även om de kostnaderna inte blommar ut förrän1976/77, skall dessa kostnader läckas på något sätt. Skall då återigenföretagen stå för kostnadstäckningen genom en ökad arbetsgivaravgift ellersocialförsäkringsavgift eller genom en ökad mervärdeskatt? Del är något som viändå måste resonera om, eftersom ni glädjande nog klart har sagt ifrån attdessa kostnader på något sätt måste betalas. Manhar räknat med det här avdraget, del är ju en princip, säger . Mendet är faktiskt ingen princip. Jag har roat mig med att forska i hävderna. Vihar avskaffat sådana här avdragsrätter förut. Det gäller t. ex. rätten att viddeklarationen dra av folkpensionsavgiften och kommunalskatten. Dessaavdragsrätter ersattes med andra skattereformer. Det fanns väl olika meningar häri om de åtgärderna var lämpliga eller inte, men ingen här i riksdagenhävdade att det var fråga om några skatlepolitiska principer eller attlöntagarna hade räknat med alt få göra dessa avdrag osv. Föratt avdramatisera debatten om avdragsrätl för sjukförsäkringsavgiften vill jagsäga alt del är en lämplighetsfråga, ur slatsfinansiell synpunkt och urfördelningssynpunkt. Jag har funnit anledning att särskilt uppehålla mig vidfördelningsaspekten. Det är riktigt, , att del här inte rådde någonenighet mellan löntagarorganisationerna, vilket jag inte heller har påstått.Del var därför som skatieberedningen lämnade ett förslag, i vilket del integick alt utläsa vad man förordade. Löntagarorganisationerna satt och passadegentemot varandra och överlät hela frågan till regeringoch riksdag. Vi sade oss att när man på LO-sidan accepterade dessa TCO-vänligaskatteskalor, om jag så får uttrycka mig, var det rimligt all man urfördelningssynpunkt följde arbetarsidans önskemål i fråga om rätten tillavdrag för sjukförsäkringsavgiften. Det skulle annars trassla tillmöjligheterna för en samordnad lönerörelse, och del skulle upplevas som enorättvisa av dem som företräder de lågavlönade. Det är alltså helt odramatisktett löfte som jag ur fördelningssynpunkt har givit LO. Mankan alltså ha olika meningar om lämpligheten därav, men det blir mycket värrenär verklighetsbeskrivningen står så på kant som den gjorde i . Han säger att denna avdragsrätl ger den som tjänar omåret - pengar som varken eller någon annan har angivitnågon täckning för. Den som tjänar får , och det utgören tredjedel av vad han får i skattesänkning. Men stannadevisligen vid dessa inkomstklasser i sitt resonemang. Hade han fortsatt attknapra sig upp i inkomsllägena tillräckligt långt hade han kommit upp till ettavdrag på , ett avdrag som då skulle utgöra närmare två tredjedelarav skattesänkningen. Man måste fråga sig; När nu säger att man skall haen låginkomstprofil skaltereform och försöker muta in sig somspeciellt låginkomslvänlig, är det då det här ni menar med låginkomstprofil? Ärdet er definition på en låginkomslprofil alt den som tjänar 20 000 kronorskallfå dra av 190 kronori sjukförsäkringsavgift, medan den som tjänar 150 000 kronorskall få göra ett avdrag på ca ? Är det låginkomstspolitik? Vihar sagt oss - och det är bara ett rimligt ställningstagande till hur människorreagerar - att om vi har till vårt förfogande, skall viinte dela ut det till medborgarna på del sättet alt hög-inkomsttagaren får femgånger mer än låginkomsttagaren, utan vi skall tillföra del till medborgarnamed en fördelning som de kan uppleva som rättvis. () kortgenmäle: Först några ord om avdragsrätten. Statsministerns och mina siffrorstämmer överens, .så del kan inte vara något fel på verklighetsbeskrivningen.Verkligheten är alltså alt del man var överens om i allmänna skatieberedningeninnebär för 20 000-kronorsinkomsttagaren en skattelättnad på . Förden som tjänar blir skattelättnaden . Detöverraskade mig något alt statsministern så kategoriskt sade att det varomöjligt att korrigera prelimi-närskaltetabellerna med hänsyn till attavdragsrätlen för sjukförsäkringsavgiften tagits bort. Den utgör i den härserien i genomsnitt, med små procentuella variationer, en tredjedel avskattelättnaden. All det inte skulle gå all la hänsyn till det i preliminärskattetabellernaöverraskar mig som sagt. Men det är en fråga av mera teknisk natur. Statsministern säger att20 000-kronorsinkomsltagaren får en lättnad på 619 kronor.Men därav är en skatlekredil, för skall dennaskattebetalare erlägga så mycket mer i skatt. Statsministern skakar påhuvudet, men så måste man rimligtvis resonera eftersom densjukförsäkringsavgift som han har erlagl under del då inte skullefå dras av. Om den här borttagna rätten att dra av sjukförsäkringsavgiften intenågon gång kommer alt betyda all den utlovade skattelättnaden urholkas, fattarjag inte varför statsministern över huvud taget tar upp problemet. När man harräknat fram de har ingen förutsett den princip som regeringen nuframlägger och som minskar skattelättnaden. Av de får man nämligenbetala tillbaka eftersom beloppet nu inte är inbakat i preliminärskattetabellerna.Statsministern sade ju i sitt huvudanförande alt delta kommer vid en senaretaxering att påverka skatteutfallet för den enskilde. Det återstår då förstatsministern att förklara varför mitt resonemang är felaktigt. Jag hävdarfortfarande att i och med att man tar bort rätten att göra avdrag för ensocialförsäkring - statsministern och jag har här samma siffror för påverkan påskatten, nämligen för inkomst, för 30 000kronors inkomst och för inkomst - blir del fördelningspoliliskainnehållet i regeringens förslag sämre. Statsministernsuppläggning måste innebära att man faktiskt får en skattelättnad ,men en del av denna är skattekredit därför att skall manåterbetala 130, 190, osv. genom att det då inte är möjligt att göraavdrag för sjukförsäkringsavgiften. Statsministern får visa varför delresonemanget är felaktigt. Såtill frågan om skalleförslag. Får jag fråga: Bestrider statsministernalt återhållsamhet med löneskatter och med arbetsgivaravgifter ökar detmöjliga löneutrymmet? Bestrider statsministern detta eller vill statsministerngå med på att det förhåller sig så? Nästafråga; För vilka förelag är den här typen av avgifter svårast att bära om manockså skall kunna tillgodose rimliga lönlagarkrav? Är de svårare alt bära förföretag med dålig lönsamhet eller för arbetskrafts-intensiva förelag, ellerhävdar statsministern alt de är svårare alt bära för företag med hög lönsamhetom man vill tillgodose rimliga lönlagarkrav? Omstatsministern hävdar att ett sådant här samband inte finns, behövde viegentligen inte ha några bekymmer när det gäller att förse statskassan mednödvändiga medel framöver. Om statsministern hävdar att det sambandet intefinns, har vi en kungsväg att skaffa staten inkomster. Del är därför som visäger att det ur de mindre lönsamma eller arbels-kraftsintensiva förelagenssynpunkt är myckel viktigt all ta till vara varje möjlighet alt begränsa höjningenav löneskatter och arbetsgivaravgifter. Vidarehar jag inte fått något svar på den myckel väsentliga frågan: Vad harstatsministern och regeringen emot alt beskattningen av näringslivet också harbärkraftsprincipen som grund? Vad har statsministern emot alt man lägger bördanpå de förelag som bevisligen har goda möj- ligheler att bära den? Jagär verkligen road av statsministerns svar på den frågan. HerrBOHMAN (m) kort genmäle; Statsministerns senaste inlägg vittnade om den skatle-filosofi somregeringen och socialdemokraterna har gjort till sin. Alla skattesänkningarskall alltså läckas pä något sätt. Del måste innebära all del för regeringen ärhelt olänkbart att någonsin sänka skallebördan totalt sett. Om man har denfilosofin att varje åtgärd som man vidtar och som kan bringa ned skatternaskall motsvaras av skattehöjningar på annat sätt kommer skallebördan all liggapå den höga och stigande nivå som vi har haft under mycket lång lid. Detär tydligen alldeles otänkbart för statsministern och regeringen alt över huvudtaget reflektera på alt man kan skapa ökat utrymme för att verkligen sänkaskatterna genom rationaliseringar och besparingsåtgärder eller på att man,ännu hellre, kan utnyttja en god konjunktur eller stimulera konjunkturen föratt på det sättet få utrymme för skattesänkningar. Ochdärmed, herr statsminister, är vi tillbaka igen vid de senaste årens resonemangom "de förlorade åren". låg då i botten i förhållande till demed oss jämförbara länderna ute i . förlorade vi bortåt 20miljarder kronor, 20 miljarder som vi kunde ha använt för alt klara upp problemsom vi har här hemma - eftersatta gruppers problem - och för att ge människornaskattesänkningar och för alt sätta fart på ekonomin. Är del alldeles otänkbartför regeringen alt föra ett sådant resonemang? Jag tror attskattebetalarna och löntagarna skulle vara mycket intresserade av att få del aven positiv framtidssyn i det här hänseendet från socialdemokraternas håll. Beträffandesedan avdragsrätlen för sjukförsäkringsavgiften vidhåller jag all det är fråga omett klart löftesbrott. majoritet utgick från attavdragsrätten skulle bibehållas. Varför skulle annars två socialdemokrater ochen kommunist ha reserverat sig i utredningen för alt avskaffa avdragsrätten? Statsministernsäger att man måste läcka del belopp en bibehållen avdragsrätl kostar. Visstkan man fatta beslut om att avskaffa rätten till avdrag. Men då skall man ocksåkompensera skattebetalarna för borttagandet. Så har skett tidigare när manvidtagit motsvarande åtgärder. I skalteutredningens betänkande fanns dock ingaresonemang om att avskaffa avdragsrätten och därför ingen tanke på kompensationhärför. Alla utgick från alt avdragsrätlen skulle bibehållas. Detfinns för övrigt ett prejudikat i delta avseende. När storaskatteomläggning genomfördes förelåg en parallell. Då avskaffades avdragsrättenför hemmamakes sjukförsäkringsavgift, som erlades av den andra maken. Densenare fick ändå vid taxering eftersläpande avdragsrätl för makenssjukförsäkringsavgift avseende . Det finns alltså en klar parallell, ochman borde också ha tillämpat ett motsvarande Då hadedel inte varit fråga om något löftesbrott. Och jag skulle inte ha behövtbeskylla regeringen för ett sådant. Detvar vidare tråkigt all regeringen inte tog upp del problem som är alldelesöverhängande för oss , nämligen vilken konjunktursituation vi kommer attbefinna oss i nästa är. Hur bedömer man inom regeringen möjligheterna att kommatill rätta med den prisstegringsvåg som innebär att på tvä år får räknamed höjda priser med i runt tal ? Jag kan försäkra statsministern attlöntagarna är intresserade av detta. Den uppgiften borde statsministern ochhans regering engagera sig i lika mycket som i fördelningsfrågan i vad gällerskatteavdragen. () kortgenmäle; Statsministern gav mig tvä i stort sett mycket bra svar på direktafrågor. Den första gällde offentligheten kring energirådels stora utfrågning islutet på månaden. Jag hoppas nu bara att del då inte skall bli lika krångligtmed borden som vid Parisförhandlingarna utan att överläggningarna skall kunnagenomföras. I den andra frågan, om aktiebolagslagen, har vi självfallet sammasyn, nämligen att det är värdefullt att avvakta resultaten avförsöksverksamheten och förslagen från arbets-rättsulredningen. Men del vikligaär naturligtvis att den utredning som skall tillsättas får tid påsig att samla in material och slipper arbeta under tidspress. Jag tycker alt vihar rätt att från påminna om att vi tog upp detta . Vimotionerade vid 1971 och riksdagar om en utredning, ochlöntagarorganisationerna har rest samma krav. Det är alltså en fråga där lidenborde vara mogen för tillsättande av en utredning, som börjar medmaterialinsamling och sedan utarbetar ett förslag till en ny aktiebolagslag. Påden tredje punkten fick jag ingen reaktion, beroende på alt statsministern idetta läge har nästan lika ont om tid för sina inlägg som vi andra. Del gälldeu-landsavsniltet, där jag menar att teori och praktik måste svara mot varandra.Vi måste nu slutgiltigt uttala om vi tänker uppnå enprocentsmålel detta år. Delär fråga om . Sedan vi diskuterade denna fråga harriksrevisionsverket räknat upp statskassans tillgångar med mellan 600 och 700miljoner kronor på grund av höjd moms. Ifråga om avdragsrätten för sjukförsäkringsavgiften vill jag hävda att det nogär fel all dra parallellen med kommunalskatieavdraget. När detta avdragavskaffades genomfördes en mildring i skatteuttaget, vilkenbalanserade denna åtgärd. Närdet gäller energifrågan är det självfallet myckel dystert om jagvarken kan läsa innantill eller riktigt kan höra vad statsministern säger. Jagskall tro honom på hans ord när han framhåller alt vi har samma grundsyn.