prot · FX09140 · 1974-12-31 00:00:00 — (fp) vari underpunkten C 5 hemställts att beslutade uttala att effekterna päegnahemskostnaderna genom den föreslående höjningen av taxeringsvärdena bordebegränsas och att skalleulredningen fick i uppdrag att utforma förslag i dettahänseende i så god tid att proposition kunde föreläggas nästa års riksdag, 1974:1908 av m. fi. (vpk) variunder punkten 5 hemställts all uttalade sig för att avdragsrättenför skuldräntor på villor begränsades lill ett sammanlagt skuldbelopp av . samt att frågan om ett slopande över huvud taget av skuldränteavdragblev föremål för utredning, delsde vid början väckta motionerna 1974:147 av m. (fp), 1974:367av (), 1974:615av m. fl. (s, c) samt 1974:950av i m. fl. (m) vari hemställts att beslutade auinföra ett egnahemsavdrag om 50 96 för reparationskostnader intill utgången avår 1974, dock maximerat till , att hos Kungl. Maj:t begärde förslag lillsänkning av vil-labeskaltningen så att någon skatteökning icke uppstod genom dehöjda taxeringsvärden som kunde förväntas vid allmänna fastighetstaxering. A. med avslag på moiionen1974:1903 punkten 2 och med bifall til 1974:150 i vadden hänvisats till utskottet anta vid proposilionen Nr 140 Riktlinjer för bostadspolitiken m. m. fogat förslag lill lag om ändring ikommunalskattelagen (1928:370); B. avslå motionen 1974:1903 i vad deninie behandlats under A motionen 1974:1904 i vad denhänvisats till utskottet motionen 1974:1907 i vad denhänvisats till utskottet motionen 1974:1908 i vad denhänvisats lill utskottet. Reservation hade avgivits av herrar iBorås (m) och i Trobro (m) som ansett att utskottet under A, B 4, B 5,B 6 och B 7 bort hemställa, att med bifall lillmotionen 1974:1903 punkten 2 och med anledning av motionerna 1974:950 punkten 2saml 1974:1904 och 1974:1907 i vad de hänvisats till ulskoltet skulle anla avreservanterna framlagt förslag lill lag om ändring i kommunalskaitelagen(1928:370), att med anledning avmotionen 1974:950 punkten 1 skulle anta av reservanterna framlagt förslag tilllag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), alt med bifall till motionen 1974:1903punkten 1 hos Kungl. Maj:t begärde förslag lill bosiadssparande i enlighet medvad som anförts i motionen 1974:1902. i (c): Civilutskotlet lägger nu fram ett betänkande med ett mycket stort antalreservationsförslag och flera särskilda yttranden. Ändå vill jag påstå atthuvudintrycket av belänkandet är en bred enighet. Enigheten rör nämligen degrundläggande och de principiella frågorna. Det stora antalet reservationerberor pä att med principerna behandlas också en mängd delfrågor, därde olika meningarna måst säras av voteringsiekniska skäl. Regeringenhar uppenbariigen försökt all lägga ett förslag som är anpassat tillriksdagsmajoriietens åsikter, och det är tydligt att man har läst både motioneroch program frän mittenparlierna och alt dessa har blivit väl lästa. Dessutomhar vi under utskottsbehandlingen sökt nå samförståndslösningar, och det harockså resulterat i ett antal tillkännagivanden. Proposilionennr 150 är till volymen dubbelt sä stor som förslag, men man skall välav det inte dra några förhastade slutsatser. Det är visseriigen många frågorsom nu får sin lösning, och vi är glada för det, men vi skall nog inte tro atldel är några definitiva lösningar. Det är bäst all vi alla inser att förslagetär en räddningsaktion i en svår situation. Riktlinjer för bostadspolitiken m. m. Jaghar tänkt att i detta sammanhang först tala för del som har samlat en bredutskottsmajoritet. Utskottsbetänkandet handlar om allmänna riktlinjer, dethandlar om bostadsmiljön, det handlar om mark, om bygg-konkurrens,finansiering, boendedemokraii, hyressäuning och bostadstill-läggen. Även omallt det hänger ihop kan det av rent praktiska skäl inte föras en debatt föreller emot bostadspaketet som sådant. Vi måste granska dess skildabeståndsdelar. De allmänna riktlinjer som föreslås i fråga om bostadsbyggandetsinriktning och omfattning har uiskotiel formellt sett bara haft atl yttra sigöver. Riktlinjer av den här lypen är, som vi alla vet, inte bindande i sigsjälva. Del är kommunerna, det är bostadsföretagen som skall fatta de praktiskabesluten. Riktlinjerna ger i stället uttryck för politiska värderingar, och defår effekt också när låneregler konstrueras. Dessa regler styr dä självfalletutvecklingen. Detär på ett sätl glädjande att vi tycks bli mer och mer ense om att inte styragenom detaljregler utan i stället försöka betona en riktning genomsamhällsinsatserna. De reservationer som fogats till detta avsnitt är i fierafall egentligen inle, som jag uppfattar det, något bevis på atl det finnsgrundläggande motsättningar. Jag tror alt vi kan förklara oss vara helt ense omde närmaste målen - att vi skall avskaffa den trångboddhet som fortfarandefinns, bryta segregationstendenser och att vi alla vill ökasaneringsinsatserna. Vi är också alla överens om att varje medborgare, oavsettdennes ekonomiska eller sociala situation, bör ha tillgång till en bra ochrymlig bostad. Han bör även ha möjlighet alt välja bostadsort och boendeform -en möjlighet som bör kunna ges om den anpassning till efterfrågan som del så vackerttalas om i propositionen också blir en realitet. Menmålet är - del är vi väl ense om - inte bara att tillgodose krav på attlägenheterna får en viss standard. Bostadsmiljön har försummats närproduktionssiffrorna stod i centrum, det gällde att skaffa frambostäder fort, under den lid när vi hade den stora befolk-ningsomfiyltningenoch när vi hade den stora invandringen. Dessamiljöfrågor gäller inle bara vissa yttre anordningar. Frågan måste angripasfrån grunden och sålunda redan i den fysiska planeringen. Det krävs, och jagser det som mycket viktigt, ett fortsatt arbete på att samordna den fysiskaplaneringen och bostadspolitikens regelsystem. Därtill måste det givetvis skeen koppling med frågor som rör t. ex. service och kommunikationer, somaktualiserats redan i utredningsuppdraget beträffande organisationen. Jaghoppas nu att detta behov av koppling beaktas när det gäller samordningen päregeringssidan och i fråga om forskning och utredningsarbete. Ävenom det står mycket om miljö i proposilionen är ändå det enda konkreta påmiljösidan förslaget om bidrag till miljöförbättringar. Jag vill kalla ocksådet för en räddningsaktion, men jag vill understryka att det är en mycketangelägen sådan. Här har meningarna brutits i vad gäller omfattningen av deframtida insatserna, och jag skall be att få återkomma till detta. I vad gällermiljöinsatserna vill jag här notera atl ulskottsförslaget innebäratt bidrag skall kunna ges inte bara till bostadsföretag utan också tillkommuner. Närvi sedan kommer in på markfrågorna känner vi igen den traditionella bilden.Moderaterna ser i förslagel som förut, för att citera ur partimotionen, s. 9:"en markerad strävan att steg för steg skärpa marklagstiftningen ochstimulera kommunerna lill en socialistiskt inriktad markpolitik". Härfår alltså alla vi andra från det betyget att vi är socialister.Men vad är det egentligen fråga om? Del borde knappast vara ändringarna i förköpslagensom så lill den grad kan skrämma. Det tycks vara det s. k. markvillkoret somuppfattas som mycket besväriigt. I par-timoiionen säger attförslaget innebär en monopolställning i vad gäller mark förstatsbelånade bostäder. I fonden har ställts upp både de demokratiskagrundprinciperna och de mänskliga rättigheterna som anses skaka i sinagrundvalar. Menvad är då markvillkoret egentligen? Jo - det är i sin huvudprincip en regel somsäger, att man inte får bostadslån om man inle förvärvat marken från kommunen.Från den regeln görs det undantag både direkt i förslagel och indirekt genom enhos regeringen lagd dispensmöjlighei. Till detta förslag läggs sedan principenatl det är kommunen som skall avgöra vem som skall få förvärva marken ochsålunda bli byggherre och förvaltare av husen. Man sätter också upp riktlinjerför hur kommunens markfördelning anses böra ske - riktlinjer som dock intedirekt binder kommunerna. Summan av det hela är sålunda atl det vid statliglångivning blir kommunen som avgör vem som skall tilldelas byggherrerollen.Det moderata alternativet är att markägandet - när och hur del än uppstått -skall vara utslagsgivande. Markvillkorel i sig är sålunda inte ell markmonopol- det är etl hjälpmedel som skall ge oss bättre möjligheter att i demokratiskordning få den önskade fördelningen av byggherreuppdragen. Det intressanta ärdärför de markfördelningsbeslut som kommunerna fattar. Riktlinjerna för dessahar vi diskuterat och kommer troligen också att diskutera i framliden. Detborde egentligen vara onödigt all säga det, men jag gör del ändå, alt detgivetvis inle skall bli fråga om en lagfartskarusell för dess egen skull. Kanen markägare accepteras som byggherre - även efter 1984 - så skall han givelvisinte sälja marken och köpa den tillbaka. Här får självfallet dispensinslitutelanvändas. Poängen är fortfarande att komma till rätta med en från samhälletssynpunkt inte önskvärd markfördelning. En annan faktor att länka på är atläven om dispensrätten ligger hos regeringen så blir det ju i alla fall ytterstkommunen som skall fördela marken. Det är ju ingen mening med alt tvinga påkommunen mark, som man vet att den överlåter tillbaka lill säljaren. Denkommunala viljan kommer därför, som jag ser det, att få en större betydelse änvad proposilionen kanske ger vid handen vid en snabb genomläsning. Entredje faktor att tänka på är att markvillkoret sänker kraven på ett kommunaltmarkinnehav - det ger ju möjligheter som man Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. Riktlinjer för bostadspolitiken m. m. haft bara genom au byggaupp markreserver. Och det måste också få en prisdämpande effekt - en effekt somär bra inte bara för dem som skall hyra det hus som byggs utan också förjordbruksmarken. Jag vill också understryka att markvillkoret ej skall gällaför enfamiljshus, som skall bebos av sökanden. Moderaternahar i den sista omgången av utskottsbehandlingen blivit ensamma i den härfrågan. har visseriigen ett avslagsyrkande i sin partimotion, mensom utskottet säger är motiven för och folkpartietsavslagsyrkanden "oförenligt skilda". Den logiska följden var därföratl i slutskedet blev ensamma reservanter. Jag skall senare någotutveckla syn på markvillkoret som ett led i markpolitiken. Ochhur gick del med de äntligen föreslagna konkurrensvillkoren? De är också gjordaför atl ställas upp som villkor för bostadslån och skrivas in i den nyalåneförfattningen. 1 princip innebär de all lån inte skall beviljas närmarkägaren bygger i egen regi eller med förhandlings-entreprenad, ulan all delskall vara ett hell öppet anbudsförfarande -allt för au ge förutsättningar förkonkurrens. Det är kommunen som i första hand skall bedöma omkonkurrensförutsättningar föreligger. Lånemyndigheter skulle enligl förslagetkunna ge lån även mot kommunens bedömning, och utskottet föreslår - som enskärpning - att lånemyndigheten skall kunna vägra lån mot kommunenstillstyrkan, om myndigheten anser att upphandlingen inte skett i frikonkurrens. På den punkten har vi reservationer från ochmoderaterna. Men jag måste säga alt jag efter att ha lästfolkpariireservationen ser den mer som ell särskilt yttrande, där man i sakbara har anslutit sig till majoriteten. Därmed blir också ensammaom en konkurrensregel som utskottet inle har kunnat finna vara så allvarligtmenad och därtill knappast möjlig all tillämpa i praktiken. Ifråga om finansieringen kan vi också notera enighet mellan socialdemokraterna,och . Vad man kanske i första hand skall notera - dethar också utskottet gjort - är att alla partier varit överens om attutjämningar mellan förvaltningsformerna skall ske . Man har tilloch med blivit ense om hur stor skillnaden mellan de båda garanteraderäntenivåerna skall vara i ett inledningsskede. Redan nu vill vpk avstå frånutjämningseffekten genom en fast garanterad ränta. Vpk nämner dock ingenting omen fast låneränta. I det system som tillstyrks är höjningslaklen och därmedutjämningen bunden lill beslut och disponeras inle som ipariteislånel av regeringen ensam. Trots detta är det väl inte svårt atl redannu förutse kommande propåer i den ena eller andra riktningen. Ensubventionering genom räntebidrag har också godtagits av alla partier - ävenav . De vill dock komma ur ett sådant system och ställer upp som målett system, .direkt knutet till varierande marknadsräntor. Påombyggnadssidan har utskottet slagit fast att villkoren i fråga omräntegaraniin skall vara lika förmånliga som i nybyggnadsfallen. utom har utskottetförordat förmånligare amorleringsregler än vad vi kunnat läsa om ipropositionen. Ifråga om långivningen för kulturhistoriskt intressanta byggnader har utskottetenhälligt gått emot propositionen och föreslagit att räntesubventioneradebostadslån skall få kombineras med tilläggslån. Utskottethar - sist men inte minst i detta sammanhang - föreslagit alt initialstödetskall föriängas ytleriigare ett halvt är. På så sätt får vi både nya incitamenttill fortsatt sanering och slipper den koncentration av igångsättningen som nuhotar på flera håll därför att det ligger så många ansökningarinne. Ivad gäller boendedemokratifrågorna har utskotlsmajoriteten kunnal tillstyrkapropositionens förslag. Vi har kunnat göra det därför att vi sätter vår tillitlill pågående utredningar. Den betoning som görs i propositionen av att dethär bara är ett första steg i ett långsiktigt reformarbete är rätt i och försig. Som jag ser det vore det dock önskvärt om man från regeringens sida i dagville undanröja en misstanke som kan näras, nämligen att man bara vill skjutadessa frågor framför sig. Förslageni fråga om hyresregleringen och om ändringar i hyreslagen har också i alltväsentligt kunnal godtas av utskottsmajoriteten. Ivad gäller bostadstilläggen har utskottet också med hänsyn till detutredningsarbete som pågår fått skjuta upp flera vikliga frågor lill ett senarebedömningstillfälle. Ja,herr talman, det här var en koncentrerad översikt av utskoilsför-slagel i dedelar där det finns en klar majoritet. Jag skall nu övergå till all tala somenbart centerpartist. Jag vill då än en gång konstatera att de stora frågorna ipropositionen 150 är finansieringsfrågorna och markvillkoret. Omfinansieringsfrågorna kommer i att tala, ochjag skall därför gå förbi dem. Men jag skall ytleriigare kommentera det s. k.markvillkoret och orsaken till att ej har haft några störreinvändningar mot della. Förcenterpartiet är del naturligt att vi har en lagstiftning och all vi har enmarkpolitik som så effektivt som möjligt stoppar all markspekulation. ärnågot som vi måste hushålla med, något som vi måste bruka utan att förbruka,något som vi måste vårda väl den lid som vi äger den eller förvaltar den. Menmarken ligger där den ligger, och vi kan inte och får inle handskas med den somvi handskas med andra handelsvaror. Den skall räcka till så många olikaändamål. Vi skall odla livsmedel, bygga bostäder, bygga vägar, tillbringafritiden där m. m. Den skall med andra ord räcka till så många andraverksamheter. Då får inte priset trissas upp. Etl högt pris kan vara lillglädje för få men lill men för de flesta. Attvi har så relativt höga markpriser kan ha många orsaker; del är mänga somkan ha skuld' till det. Byggföretag har naturligtvis skuld, och som jag ser dethar också kommunerna skuld. För att slippa bli missförstådd villjag starkt understryka att del är nödvändigt att varje kommun har en godmarkreserv. Men trots det anser Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. jag att många kommuner harhaft för stor markhunger och gjort många oplanerade markköp till höga priser.Ofta har man, därför an man varit så angelägen, inte haft det bästaförhandlingslägel när man förhandlat med markägare. vill jag hålla medbosladsminislern om att råmarks-priset har begränsad betydelse förboendekostnaden. Men det kan, om man köper in marken alltför tidigt, ändå blien både kännbar och onödig merkostnad. Somvi ser det är markägande förknippat med ell mycket stort ansvar, vare sig detär en enskild person eller en kommun som äger marken. Skaffar sig kommunen dåmarken alltför tidigt, finns risken att man av olika anledningar inte förmårleva upp till delta ansvar. Men med tanke på den markspekulation som förekommithar jag ändå förståelse för alt kommuner känt sig frestade - eller kansketvungna - alt köpa alltför innan de behöver mark för t. ex.bostadsbyggande. Fråncenterns sida ser vi det nu föreslagna markvillkorel som ett medel, om änbegränsat, för atl undvika markspekulation och hålla priserna nere. Detta ärlill nytta för dem som bedriver livsmedelsproduktion liksom för dem som skallbo i bostäder som kommer att byggas. Del är alltså hell i centernslinje. Men vi fär nalurligtvis inte, när vi skall använda deua markvillkor,tillskapa så stela syslem au de blir be-sväriiga i hanteringen. Därför harcentern t. ex. föreslagit alt små grupper hus skall kunna undanias genomdispens. Det förslaget har ju också vunnit gehör i utskottet. Jagskall nu beröra ett par yrkanden i partimotion beträffande vilka vi ejhar lyckats få majoritet i utskottet utan har nödgats avge reservationer. Jagvill börja med reservationen 12 angående tomträtt. har redan 1967uttalat att kommunerna företrädesvis bör upplåta mark med tomträii. Nuunderstryker departemenischefen denna princip ytterligare. Vår huvudprincip äralt del bör finnas valfrihet för den enskilde att äga sin tomt eller disponeraden genom tomträtt. Det finns undantag när man inle kan ha den valfriheten, t.ex. i de större orternas cenirala delar, där betydande markvärdestegring är altvänta eller där del kan förmodas att kommunen behöver planeringsfrihei. Dennavår åsikt strider ej mot vår åsikt atl vi vill förhindra mark-spekulation. Auäga den mark som ens hus är byggt på är ej markspekulation, liksom det inte ärmarkspekulation att äga mark som man odlar livsmedel på. Det är när man köperupp mark för att handla med den som spekulation kommer in. Naturligtvis kansägas au småhusägaren bör vara lika trygg med tomträtt som med friköpt tomt, mennär vi nu alla vet att det är etl så starkt önskemål hos de flesta enskilda attfå äga sin lomi lycker jag att vi också skall låta honom få göra del, och dä ärdet rimligt att uttalar atl man på kommunalt håll skall tillse altvalfriheten finns i varje kommun. Delhär har tydligen inte så myckel med ideologi att skaffa, för i de kommuner därvalfrihet finns förmärker man inte atl personer med skilda politiskauppfattningar handlar olika i en valsituation där det gäller att inneha tomträtt eller atläga sin tomt. Denandra reservationen som jag något skall beröra är reservationen 5 vidcivilulskotiets belänkande nr 36. Den gäller framtida insatser för attförbättra boendemiljön. Här har det alltså, som jag tidigare anförde, blivitolika linjer i utskottet'. Ipropositionen 150 beskriver departementschefen utförligt de brister som mängabostadsområden är behäftade med - hur olika områden har olika brister och attt. ex. senare liders bostadsområden ej motsvarar människors krav på godboendemiljö. Från brukar vi ofta tala om detta, men när nubosladsminislern så målande beskriver det skall jag inle ytleriigare gå in påsaken. Det räcker med det som står i propositionen. Jag vill emellenidunderstryka det angelägna i att vi inle bara talar om detta utan också försökergöra något åt det, och därför är det - som departementschefen skriver -nödvändigt med direkta bidrag. Menvad säger då departementschefen atl de här bidragen skall utgå till? Jo,bidragen skall användas för atl förbättra trafiksäkerhetsförhållandena, lillkonstnäriig gestaltning, för att anordna lokaler för hobbyverksamhet ochsamvaro, för komplettering av service, lill att förbättra utemiljöer och föratt tillgodose barnlekbehov och de boendes behov av rekreation, motion ochandra fritidsaktiviteter samt för atl begränsa buller och luftföroreningari Såbra då, tycker man, när man läser detta. Men vad kommer det att kosta? Jo,säger departementschefen, det är svårt att ange, men jag beräknar kostnadernatill 30 miljoner. På raden under i propositionen står det emellertid att utövernämnda belopp kan arbelsmarknadspolitiska åtgärder komma i fråga för dettaändamål. Tanken ligger nära atl man räknar med att pengarna måste tas denvägen, för annars är väl 30 miljoner ett alltför blygsamt belopp för att räckatill de uppräknade åtgärderna. Vihar i vår motion föreslagit 50 miljoner, och jag vill kraftigt understryka attäven detta är ett ytterst blygsamt belopp. Men det visar väl ändå på litetstörre vilja. Vihälsar emellertid med tillfredsställelse att bidragsmöjligheterna vidgas frånatt som endast gälla barnmiljö till all gälla miljöförbättringar i stort,och vi anser det också vara riktigt all det hela kommer att skötas avbostadsstyrelsen. Övriga reservationer där representanter står antecknadekommer att kommenteras av de andra centerledamöterna i civilutskottet enligtden arbetsfördelning som vi brukar tillämpa. Jag skall bara ta upp ytterligareen fråga, där vi inte har någon reservation. Iproposilionen 150 talas, som jag sagt, mycket om vad som skall ske iframliden i olika avseenden. Men ett stort och akut problem gårbostadsministern förbi, nämligen hur det skall bli med hyresföriust-lånen förde tomma lägenheterna. Som vi vet är de tomma lägenheterna ojämnt fördeladeöver landet, men i vissa kommuner är problemet stort, och de ekonomiskakonsekvenserna kan bli förödande. Talar man med kommunalmännen i dessa kommunereller med företrädare för bostadsfö- Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. retagen finner man - ivarje fall såsom jag uppfattar det - alt bostadspropositionen inte är såintressant för dem. De orkar med andra ord inte se så långt in ,därför att de akuta problemen är så stora och för dessa finns det ipropositionen inte några förslag till lösningar. Bostadsministernsade i en interpellationsdebaii att en redogörelse för de principersom tillämpas vid efiergifter av hyresförlustlån skall föreläggas nästa årsriksdag. Utskottet har låtit sig nöja med detta. Men jag vill personligenuttrycka den förhoppningen all det inte endast blir en redogörelse utan ocksåförslag till en slutlig lösning angående ansvarsfördelningen. Och jag skullevara mycket tacksam om bostadsministern kunde bekräftaför kammaren om sådana förslag är att vänta när samlas igen efternyår. Med det anförda vill jag yrka bifall lill samtliga reservationer iciviluiskotteis betänkande nr 36 där mitt namn återfinns. I övrigt yrkar jagbifall till utskottets hemställan. var rubriken pä enledare i tidning i . I denna ledarekunde man bl. a. läsa: "En efter en börjar de kommunala bostadsstiftelsernai vårt land att rämna. Det som var blomstrande stiftelser harförbyns i rena konkursbon med skulder upp över öronen. Ska hyresgästerna betalahela kalaset? Eller ska kommunerna subventionera inom ett område där endast enminoritet av kommuninvånarna får del av subventionerna?" NorrieljeTidnings ledarskribent ställer också frågan hur man har hamnat i den härsituationen, och i hans försök att svara nämns exempel på vansiyre. Han påpekaratl det handlar om personer med en mångfald uppdrag inom kommunen, men det mestiögonfallande är regeringes bostadspolitik, understryker denne ledarskribent. Hurudanhar dä regeringens bostadspolitik varit? Ja, om det i kanslihuset har drömtsom ell bättre samhälle sedan några decennier tillbaka, så har drömmen om månganya och bättre bostäder varit alldeles särskilt ideologiskt genomsyrad. Medsocialism, med samhällsägda bostäder på samhällsägd mark och med regleringar,statlig dirigering och kontroll skulle man lösa det svenska bostadsproblemet.Efterkrigstidens svenska bostadspolitik fram till nu är en lång radsocialdemokratiska regeringsledamöters största socialistiska experiment. Menhur gick det? Jo, bostadsbristen byggdes sent om sider bort, men del log mångaår.