prot · FX0987 · 1974-12-31 00:00:00 — Kammaren hade alltså i enUghet med ja-propositionensinnehåll beslutat lägga utskottets anmälan i förevarande del till handlingarnautan särskilt uttalande. Handläggningen av viss frågarörande näringshjälp m. m. Propositioner gavs på dels att utskottets anmälan iförevarande del lades till handlingarna utan särskilt uttalande, dels attutskottets anmälan lades till handlingarna med gillande av vad som anförts ireservationen P av m. fl., och förklarades den förra propositionenvara med övervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästesoch godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren utan särskilt uttalande läggertiU handlingarna konstitutionsutskottetsi betänkandet nr 22 gjorda anmälan beträffande handläggningenav viss fråga rörande näringshjälp m. m. röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejlägges utskottets anmälan i förevarande del till handlingarna medgillande av vad som anförts i reservationen P av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades tvekan kunna råda angående resultatet, varför votering medomröstningsapparat verkställdes. Denna omröstning gav följande resultat; Då sålunda de avgivna rösterna varlika delade, nedlade herr talmannen i rösturnan en ja-sedel och en nej-sedel,varefter på herr talmannens anmodan () ur urnan upptog den ena avdessa båda sedlar, och befanns denna innehålla nej. Kammaren hade alltså i enlighet mednej-propositionens innehåll beslutat lägga utskottets anmälan i förevarande deltill handlingarna med gillande av vad som anförts i reservationen P av . Upphandling från ARE-bolagen av vissa konsulttjänster Propositioner gavs på dels att utskottets anmälan iförevarande del lades till handligarna utan särskilt uttalande, dels attutskottets anmälan lades till handlingarna med gillande av vad som anförts ireservationen R av m. fl., och förklarades den förra propositionenvara med övervägande ja besvarad. Sedan i begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition; Den somvill att kammaren utan särskilt uttalande lägger till handlingarna konstitutionsutskottetsi betänkandet nr 22 gjorda anmälan beträffande upphandlingfrån ARE-bolagen av vissa konsulttjänster röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejlägges utskottets anmälan i förevarande del till handUngarna med gillandeav vad som anförts i reservationen R av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades tvekan kunna råda angående resultatet, varför votering medomröstningsapparat verkställdes. Denna omröstning gav följande resuUat: Då sålunda de avgivna rösterna varUka delade, nedlade herr talmannen i rösturnan en ja-sedel och en nej-sedel,varefter på herr talmannens anmodan fru () ur urnan upptog den enaav dessa båda sedlar, och befanns denna innehålla ja. Kammaren hade alltså i enUghet med ja-propositionensinnehåll beslutat lägga utskottets anmälan i förevarande del till handlingarnautan särskiU uttalande. Övriga i betänkandet upptagna frågor Utskottets anmälan lades tiU handlingarna utan särskilt uttalande. Ändrade regler för taxering av vattenfallsfastighet §2 Ändrade regler för taxering av vattenfallsfastighet Föredrogs skatteutskottets betänkande nr 35 i anledning avKungl. Maj;ts proposition 1974:116 angående ändrade regler för taxering avvattenfallsfastighet jämte motioner. Bestämmelserna om fastighetstaxering har oftastor betydelse för både enskilda och kommuner. Det gäller också de regler sominför en allmän fastighetstaxering ges beträffande taxering avvattenfallsfastigheter. Taxeringsvärdet på vattenfallsfastigheter skall vid 1975års fastighetstaxering liksom beträffande andra fastigheter bestämmas till 75procent av marknadsvärdet. För att få fram marknadsvärdet kan liksom tidigaretvå alternativa metoder användas, nämligen avkastningsmetoden elleranläggningskostnadsmetoden. I praktiken har emellertid alltid anläggningskostnadsmetodenkommit att användas, eftersom man ansett sig sakna enhetliga principer för attanvända avkastningsmetoden. Resultatet av fastighetstaxering medförde när detgällde kraftverk och regleringsdammar en ganska livlig debatt därför attden använda värderingsmetoden - anläggningskostnadsmetoden - ansågs ha medförtväsentligt sjunkande taxeringsvärden i förhållande till tidigare taxeringar ochi jämförelse med andra fastigheter. Eftersom en stor del av Ändrade regler för taxering av vattenfallsfastighet vårakraftverk finns i Norrlandslänen betyder det en i många fall inte ringareducering av skatteunderlaget för kommuner och landsting i Norrlandslänen. Ivissa fall kunde frågan om taxeringsvärdena besvärsvägen föras upp i högreinstans, och då ägde också en justering till rimligare värden rum trots attanläggningskostnadsmetoden användes, medan i andra fall besvärsmöjlighetenförsummades. års fastighetstaxering kommer i den fråga dethär gäller samma metoder som tidigare att tiUämpas: formellt de två metodernaalternativt, reellt anläggningskostnadsmetoden. 1 motionen 964, där mitt namn står först, liksom imotionen 1802 förordas att avkastningsmetoden i första hand börbegagnas därför att den ger ett mer korrekt fastighetsvärde. Som motionärkonstaterar jag med tillfredsställelse att skatteutskottet har uttalat sig tillförmån för avkastningsprincipen. Utskottet säger att det delar "motionärernasuppfattning, att en värderingsmetod, som i princip grundar sig påkraftverksanläggningens beräknade avkastning, är lämpligare för att åstadkommaett mer rättvisande marknadsvärde". Även om utskottet nu inte är berett - det är tydligen avpraktiska skäl att förorda att metoden som huvudregel skaU användas vid 1975års fastighetstaxering, menar utskottet dock att den om möjligt redan då börtillämpas i ökad omfattning och att en övergång tUl denna värderingsmetod alltså avkastningsmetoden - bör övervägas inför senare allmännafastighetstaxeringar. Det får, som utskottet säger, nu ankomma påriksskatteverket att utfärda sådana anvisningar att nivån på taxeringsvärdenaför kraftverk kommer i paritet med andra fastigheter vid taxering. Detfinns väl all anledning för kommuner och landsting, inte minst iNorrlandslänen, att med observans följa frågan inför nu stundandefastighetstaxeringsomgång. Jag har, herr talman, inget annat yrkande än yrkande ombifall till utskottets hemställan. Under detta anförande övertog herrandre vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Hert (): Utskottet tycker, som säger, attavkastningsmetoden vore bättre att använda än anskaffningsmetoden. Men detfinns inga tekniska möjligheter att tillämpa den, eftersom det inte finns någraregler utarbetade. 1 det läget anser utskottet att vi får använda de regler somgår att använda. Eftersom dessa i är har kompletterats med de s. k. godhetsklasserna,där man ändå får in ett visst avkastningsvärde, anser utskottet att det intefinns anledning att vidta ändringar förrän nästa gång det blirfastighetstaxering. Med detta ber jag, herr talman, attfå yrka bifall till utskottets hemställan. Överläggningenvar härmed slutad. Utskottets hemställan bifölls. Nr 37 i anledning av Kungl. Maj;ts proposition 1974:119angående godkännande av avtal mellan och för undvUcande avdubbelbeskattning och förhindrande av skatteflykt beträffande inkomstskatter Nr 14 i anledning av propositionen 1974:78 med förslagtill lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, m. m. Nr 1 5 i anledning av propositionen 1974:49 med förslagtill godkännande av konsularkonvention mellan och Kammaren biföll vad utskotten i dessa betänkandenhemställt. Rättshjälp åt näringsidkare, m. m. § 4 Rättshjälp åt näringsidkare m. m. Föredrogs justitieutskottetsbetänkande nr 18 i anledning av propositionen 1974:71 med förslag till lag omändring i rättshjälpslagen (1972:429) jämte motioner. I propositionen 1974:71 hade Kungl.Maj;t, under åberopande av utdrag av statsrådsprotokollet över justitieärendenför , föreslagit att anta i propositionen framlagtförslag till lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429). Förslaget syftade till att öka rättshjälpsnämndernaskapacitet och att förenkla handläggningen av ärenden om rättshjälp i en delfall. Idetta sammanhang hade behandlats dels devid början väckta motionerna 1974:79 av herrar i (c) och iSundsvall (c) vari yrkats att hos Kungl. Maj:t skulle anhålla omförslag till sådan ändring av rättshjälpslagen (1972:429) att rättshjälp skullekunna utgå enligt de allmänna reglerna även till näringsidkare som ej varjuridisk person, 1974:378av i (c), 1974:386 av m. fl. vari yrkats att riksdagengav Kungl. Maj;t till känna I. attsådana bestämmelser borde införas i rättshjälpslagen som gav näringsidkare möjlighetatt erhålla rättshjälp även i angelägenhet som hade samband med hansnäringsverksamhet, 2. att reglerna om rättshjälp borde utformas så att dennakunde täcka även kostnad för särskilt utsedd skiftesman, 3. att en förbättradoch sakligt korrekt information om rättshjälpsreformen borde komma till stånd,4. att ändrade regler som möjliggjorde smidigare beslut om rättshjälp ochoffentligt biträde' borde komma till stånd, 1974:1259 av herrar () och i (fp)såvitt nu var i fråga (yrkandena B och C), Rättshjälp åt näringsidkare, m. m. dels de ianledning av propositionen väckta motionerna 1974:1682av () samt 1974:1683av herrar Lövenborg (vpk) och (vpk). A. att beträffande kostnad som uppkommit förebeslut om allmän rättshjälp skulle 1. med avslag påmotionen 1974:1683 bifalla propositionen 1974:71 såvitt avsåg 20 § förslagettill lag om ändring i rättshjälpslagen, 2. avslå motionen1974:386 i denna del (yrkande 4 delvis) i den mån den inte tiUgodosetts genomutskottets hemställan under A 1, B. att skulle bifalla propositionen såvittavsåg förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen i den mån det inte omfattades av utskottets hemställan ovan, C. att beträffande utbetalning av faststäUdbiträdesersätt ning skulle avslå motionen 1974:386 i denna del (yrkande 4 delvis), D. att beträffande rättshjälp åt näringsidkare ianledning av motionen 1974:79 och motionen 1974:386 i denna del (yrkande 1) gav Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört rörande en omprövning av reglerna om rättshjälp åt näringsidkare, E. att beträffande kostnader för särskilt förordnadskiftes man i anledning av motionen 1974:386 i denna del (yrkande 2) gav Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört i detta hänseende, F. att beträffande kostnadsansvaret förmotparts rätte gångskostnader skulle avslå motionen 1974:378, G. att beträffande makes skyldighet att i vissafall betala hälften av kostnaden för andra makens rättshjälp skulle avslå motionen 1974:1682, H. att beträffande förutsättningar förförordnande av offentUgt biträde skulle avslå motionen 1974:1259 i denna del(yrkande B samt yrkande C delvis), I. att beträffande allmänt ombud påsocialförsäkringens område skulle avslå motionen 1974:1259 i denna del (yrkandeC delvis), K. att beträffande handläggningen av frågor omförordnande av offentligt biträde skulle avslå motionen 1974:386 i denna del(yrkande 4 delvis), L. att beträffande information omrättshjälpsreformen skuUe avslå motionen 1974:386 i denna del (yrkande 3). Reservation hade avgivits av (), herrarPolstam (c), i (c), i (c) och (),() samt () som ansett att utskottet under D borthemställa, att beträffande rättshjälp åt näringsidkare ianledning av motionen 1974:79 och motionen 1974:386 i denna del (yrkande I) hosKungl. Maj:t begärde att rättshjälpslagens regler om rättshjälp åtnäringsidkare omprövades i enlighet med vad reservanterna uttalat och attförslag i ämnet förelades riksdag. HerrPOLSTAM (c): Vid justitieutskottets betänkande nr 18 finnsfogad en reservation av bl. a. utskottets samtliga centerpartister.Reservationen innebär inte att ställer sig a-wisande till deföreslagna ändringarna i rättshjälpslagen; de ändringarna är utskottetssamtliga ledamöter eniga om att tUlstyrka. Reservationen handlar i första handom en rättvise- och jämlikhetsfråga. Den gäller rättshjälp till näringsidkare. När rättshjälpslagen antogs undantogsnäringsidkare från denna förmån. Rättshjälp skall nämligen inte få lämnas tillnäringsidkare i angelägenheter som har samband med hans näringsverksamhet, ominte särskilda skäl föreligger för rättshjälp med hänsyn till hans ekonomiskaförhållanden eller sakens beskaffenhet. Redan vid behandlingen av propositionen 1972 krävdesav bl. a. att rättshjälpen skulle omfatta även näringsidkare. Ipropositionen 1972 föreslogs de första ändringarna i den lag somriksdagen antagit tidigare . Även då krävdes i en motion från bl. a.centerpartiet att rättshjälpslagens regler skulle omfatta även näringsidkaresom inte är juridisk person. Under den allmänna motionstiden vid återkom kravet, i en enskild motion av iVäxjö och i . Den grupp det här gäller består bl. a. av sådananäringsidkare som med lätthet kan jämföras med löntagare i låg- ochmellaninkomstlägena. Dit hör, för att ta några exempel, småhantverkare,taxiägare med endast en bU som de själva kör , lantbrukare, maskinhållaremed enbart en traktor, innehavare av mindre butiker, frisörer osv. Flera remissinstanser ansåg också att det rent av varmotbjudande att en grupp människor, som enligt det dåvarande systemet kunde fåfri rättegång, skulle uteslutas från möjligheten att erhålla rättshjälp. Utskottsmajoriteten,som tidigare bestod av socialdemokrater och kommunister, hade emellertid ingenförståelse för det här kravet. har det dock skett en svängning iuppfattningen, och även den tidigare utskottsmajoriteten har givit med sig ochanser bl. a. att det onekligen finns tolkningssvårigheter ochgränsdragningsproblem. Det är svårt att avgöra om sökandens ekonomiskaförhållanden är sådana att de motiverar slutsatsen att särskilda skälföreligger för rättshjälp. Ett annat gränsdragningsproblem är när en rörelsehar hög omsättning men låg nettointäkt, liksom svårigheterna att avgöra om densökande är näringsidkare eller inte. Detta har gjort att ett enigt utskott nusäger att frågan om rättshjälp åt näringsidkare kan behöva övervägas. Därförvill inte utskottet motsätta sig motionärernas önskemål om att den här fråganskall tas upp till omprövning. Så långt är således utskottet enigt, det ärförst därefter som meningarna går något isär. Utskottsmajoriteten, medsocialdemokrater, folkpartister och kommunister, anser att det för en sådanomprövning inte bör läggas fast några bestämda riktlinjer. Men man framhålleratt det är uppenbart att de särskilda problemen för mindre och medelstoraföretag liksom den statsfinansiella aspekten måste ägnas särskild uppmärksamhet.När omprövningen skall ske och hur den skaU gå till och vad den egentligenskall leda till har utskottsmajoriteten ingen direkt mening om, utan överiåterdet till Kungl. Maj;t för avgörande med önskemålet Rättshjälp åt näringsidkare, m. m. Rättshjälpät näringsidkare, m. m. om att detskall ske utan onödigt dröjsmål. Reservanterna centerpartister och moderater anser attomprövningen skall gälla hela problematiken och att man särskilt skall se tiUde kritiska synpunkter som kom fram under förarbetena till rättshjälpslagen.Man skall också se till den sociala aspekten därför att det är lika angelägetatt näringsidkare i små ekonomiska omständigheter får möjlighet att ta tillvara sin rätt när det gäUer hans näring som att han får hjälp när det gällerhans rent privata angelägenheter. Vi anser att han och hans familj i båda dessafall drabbas lika hårt om han på grund av utebliven hjälp förlorar sin rätt ochdärigenom kommer i ett ekonomiskt trångmål. De flesta av de näringsidkare somjag nämnde har som regel inte ekonomiska resurser att utan vidare klaraoförutsedda rättegångskostnader. Och skuUe det vara så att de kan klara det,finns det också regler för hur man skall förfara, hur mycket de själva skallbidra med; de kanske rent av i en del fall måste betala alla kostnader själva. Vad som är väsentligt är att rättvisa och jämlikhet fåravgörande betydelse så att näringsidkare i normalfallen inte utesluts frånmöjligheterna att få allmän rättshjälp. Vidare anser vi att omprövningen skallske så snabbt att ett förslag kan framläggas redan till riksdag. Måstevi vänta på en samlad bedömning av utvecklingen på rättshjälpsområdet, somdepartementschefen har förutskickat och som också utskottsmajoriteten vill, dåkan det dröja länge innan den här frågan får sin lösning. Jag ber att med detta få yrka bifall tiU reservationenav m. fl. D och tiU utskottets hemställan iövrigt. i (s); I de allra flesta frågor som tas upp ijustitieutskottets betänkande om förändringar i rättshjälpslagen är vi, somherr Polstam mycket riktigt uttryckte det, ganska överens i våra bedömningar.Vi är väl heller inte så långt ifrån varandra när det gäller handläggningen avden speciella frågan om rättshjälp åt näringsidkare. Det kan måhända för denoinvigde se något underligt ut att vi inte kunnat skriva ihop oss och undvikiten reservation. För min del trodde jag under utskottsarbetet och diskussionendär att vi var pä väg att nå en kompromiss. Jag vill gärna säga att vi ifrån desocialdemokratiska ledamöternas sida i utskottet gjort rätt stora eftergifterför aft få ett enigt utskott. För och ledamöter i utskottet vartydligen inte vår kompromissvilja tillräcklig, varför det anmäldes enreservation. Den enda synbara skillnaden mellan utskottsmajoriteten ochreservanterna är såvitt jag förstår att reservanterna preciserar att rättshjälpåt näringsidkare skall omprövas så snart att förslag i ämnet föreläggs nästaårs riksdag. Såvitt jag kan minnas frän diskussionen i utskottet nämndes därinte tidpunkten 1975, då förslag skulle föreligga, utan det är någonting somtillkommit i reservationen. Utskottsmajoriteten utgår ifrån att omprövning beträffanderättshjälp åt näringsidkare kommer till stånd utan onödigt dröjsmål. Skillnadenär således inte så stor. är jag medveten om att reservanterna anser attskrivningen i reservationen är mera preciserad än utskottsmajoritetensskrivning. Trots detta förstår jag inte riktigt behovet av en reservation i denhär frågan. Vi tycks ju vara överens om de principer som ligger bakom den nugällande ordningen. Eller har jag möjUgen missförstått det? När jag säger att vi är överens om principerna, tänker jagpå att rättshjälpen i första hand bör ge skydd för oförutsedda händelser somberör den enskildes personUga och ekonomiska förhållanden. De rättsligaangelägenheterna i näringsverksamheten är av en något annan karaktär än iprivatlivet och varierar dessutom starkt med hänsyn till verksamhetens art ochomfattning. Vi hade vid behandlingen av rättshjälpslagen 1972 i varjefall från utskottsmajoritetens sida den uppfattningen att det rättshjälpsbehovsom förehgger i näringsverksamhet borde tillgodoses på annat sätt, än genomrättshjälp med stöd från det allmänna, t. ex. i form av en försäkring ellergenom förmedling av någon intresseorganisation. Trots detta gav vi vidbehandlingen uttryck för att det kunde finnas skäl att följa utvecklingenmed uppmärksamhet och att ånyo överväga frågan sedan erfarenheter vunnUs av detnya systemets tillämpning. Vår uppfattning är således inte som vUle ge uttryck för något som kommit pä vid den behandling som skett iden här frågan. Trots att rättshjälpslagen alltså inte varit i kraft ensett år vill vi från utskottsmajoritetens sida inte motsätta oss motionärernasönskemål att frågan om rättshjälp åt näringsidkare tas upp tiU omprövning. Imotsats till reservanterna anser vi emellertid att inte skaUfastlägga några bestämda riktlinjer för denna prövning. Jag tror för min delatt det bUr lättare att finna en riktig lösning på problemet om vi inte binderutredningsarbetet genom speciella krav. Om denna prövning sedan skall ske i samband med densamlade bedömning som departementschefen har förutskickat i den proposition somvi nu behandlar eller om den skall ske i särskild ordning anserutskottsmajoriteten kan överlåtas till Kungl. Maj;t att avgöra. Med det anförda ber jag att få yrka bifaUtill utskottets hemställan. Rättshjälp åt näringsidkare, m. m. HerrPETERSSON i (fp); I frågan om rättshjälp till näringsidkareäven i angelägenhet som har samband med näringsverksamheten kan jag för min deltill stora delar instämma i vad sade. Den nuvarande lagen är fördenna kategori otillräckUg och den är dessutom ganska dunkel. Förutom att lagenerbjuder tolkningssvårigheter innebär den att stora grupper av småföretagare,som verkligen skulle behöva hjälp till sina rättegångskostnader, inte harmöjlighet att erhålla sådan. Vid lagens antagande verkade för attnäringsidkare i en helt annan utsträckning än vad som är fallet .skulle fåhjälp tiU sina rättegångskostnader. Det framgår bl. a. av den reservation somjag själv var med om att framföra när lagen om rättshjälp antogs . Men även om jag alltså till stora delar instämmer i vadreservanterna uttalat, kommer jag till en helt annan slutsats, nämligen attdet inte 10 protokoll 1974. Rättshjälp åt näringsidkare, m. m. Utskottsmajoriteten har - medkraft uttalat sig för att frågan om rättshjälp till näringsidkare behöverövervägas på nytt och att det då är alldeles uppenbart att de mindre ochmedelstora företagarnas problem måste ägnas särskild uppmärksamhet. Utskottetutgår också ifrån att omprövningen ljust denna del kommer till stånd utanonödigt dröjsmål. För del ligger principen fast, den principsom innebär att näringsidkare, i synnerhet de mindre, skall beredas möjlighettill rättshjälp i angelägenhet som har med näringsverksamheten att göra. Sompartiets representant i justitieutskottet har jag för min del gjort denbedömningen att ett bifall till utskottets hemställan i allt väsentligt kommeratt gagna de berörda grupperna, och jag yrkar för min del alltså bifall tillutskottets hemställan. HerrWINBERG (m): har vi här i kammaren vidåtskilliga tillfällen haft en del meningsutbyten angående utformningen av samhälletsrättshjälp. Hela rättshjälpssystemet fick ett helt nytt utseende i och med atträttshjälpslagen trädde i kraft . I de meningsutbyten vi hafthar aUa tror jag varit överens om att rättshjälpen borde förbättras ochutvidgas, men vi har haft olika mening om på vilket sätt detta lämpligen bordeske. Vad vi har att ta ställning till är ett förslag omändring av rättshjälpslagen, en ändring som inte innebär särskilt omfattandenyheter. I samband därmed föreligger också till behandling ett antal motionersom gäller rättshjälpsfrågor. I motionen 386 har några ledamöter från moderatasamlingspartiet tagit upp en del frågor, där vi anser att en tUlfredsstäUandelösning inte har åstadkommits. Jag tänker här närmare beröra några avdessa frågor. har i kammaren avherr Polstam - påpekats det otiUfredsställande i att allmän rättshjälp enligthuvudregeln inte kan lämnas näringsidkare i, som det heter, angelägenhet somhar samband med hans näringsverksamhet. Det är otUlfredsstäUande, bl. a. därföratt det ofta är svårt att dra gränser mellan den som skall anses somnäringsidkare och den som inte skall det enligt rättshjälpslagens mening. Desom omfattas av begreppet näringsidkare är heller inte någon homogen grupp,avskild från andra, utan begreppet är en sammanfattning av ett antal människor,som driver verksamhet och näring under mycket skiftande ekonomiskaförhållanden. Varför skall just vissa människor alltid vara nödsakade att hållaen ekonomisk beredskap, om de skulle behöva delta i en rättegång och bliförorsakade rättegångskostnader? Så har vi frågat förut och vi ställer samma fråga också . Som exempel på sådana människor har vi nämnt hantverkare, lantbrukare,handlande och författare. Utskottsmajoriteten förefaller dela motionärernas meningatt detta är en fråga som bör omprövas, men majoriteten hävdar attdet inte är så brådskande utan att omprövning kan ske i samband med en framtidasamlad bedömning av utvecklingen på detta område, såsom har i anförande visar dock ettförhållandevis ljumt intresse för detta problems lösning. Här har, som jag serdet, reservanterna en mer realistisk uppfattning, när de uttalar att denomprövning som bör göras i denna fråga bör ske skyndsamt och inte anstå tillden väntade samlade bedömningen.