prot · FX09116 · 1974-12-31 00:00:00 — Det ärintressanta uppgifter som där redovisas, men de kan strängt taget intejämföras med någonting annat, eftersom det är första året som lagen varit i kraft.Betydligt intressantare blir utvärderingen om ett eller . Då har viett bättre jämförelsematerial både lokalt och regionalt. Vi vet genom dennautvärdering ingenting om hur del är i andra delar av landet. Berörd personal,polis-och socialvårdspersonal, hardå fått mer erfarenhet och rutin i dettaarbete. Skulle det visa sig alt lagen måsle ändras bördel då också finnas ett bättre underiag för en sådan åtgärd än nu efter så härkort tillämpningstid. Jag nöjer mig med detta och yrkar bifall lill justitieutskottetshemställan i dess betänkande nr 27. Upphävande av lagen om tillfälligt omhändertagande (vpk); har stort förtroende för de enskilda polismännens omdöme,och det är kanske naturligt. Han citerade också tillämpningsreglerna, som ju ärmånga. Kvar står i alla fall alt det är den enskilde polismannen som haransvaret för att tolka hur lagen skall tillämpas och alt avgöra vad som ärstörande av allmän ordning. Det är ju inte upp till allmänheten att tolkadelta. Detsägs ofta av lagens försvarare all den egentligen inte innebär någonting nyttutöver den polisinsiruktion som tidigare gällde och som gav möjligheter altupprätthålla allmän ordning bl. a. genom tillfälligt omhändertagande. I detsammanhanget måste man fråga sig: Om möjligheterna redan fanns, varför skulleman då skapa en ny lag? Det är klart all en ny lag har slörre tyngd ochdignitet än polisinstruktionen, och det kan vara betänkligt. Men del är ju intebara detta, utan lagen om tillfälligt omhändertagande innebär alt man gick enliten bit längre, bl. a. i 3 S, som skall utgöra motivering för utredning ompersonliga förhållanden osv. Den omhändertagne hamnar alltså i pappersluntornamed namn och allt, vilket kan användas som ett misskötsamhetskri-terium. HerrPolstam måste väl hålla med om att den s. k. slussningen till socialamyndigheter inte alls har fungerat, och därmed försvinner ett av huvudmotivenför lagen. Del visar bl. a. den statistik som polisen i har ställttill förfogande. Del finns ingenting attjämföra med, säger , därför alt Nr 116 lagen har gällt . Men det man kan jämföra är i vart den '"ä"''' omhändertagna och hur många som gått vidare till den s. k. 7november 1974 '''ä' slussningen. Upphävande av lagen omtillfälligt omhändertagande säger att den enskilde polismannen har ansvaret förtolkningen av bestämmelserna. Självfallet, det har han i fråga om alla lagarsom han är satt alt övervaka. I annat fall skulle vi inte våga släppa ut honompå egen hand. Vi måste lila på att man med hjälp av utbildning och informationkan få självständigt arbetande personal. Möjlighetertill omhändertagande fanns redan förut i polisinstruktionen, säger herrLövenborg, och det är alldeles riktigt. Men när brottskommissionen undersöktede här frågorna visade det sig att del var ett ganska meningslöstomhändertagande som gjordes enligt polisin-slruktionen, för det följdes aldrigupp. Personer omhändertogs och var inne på polisstationen, i vissa fall baranågra minuter och i vissa fall någon timme, och därefter hände ingenting. Justbehovet alt omhänderta en person är del första tecknet på all han kan behövahjälp, och därav kom bestämmelsen om att del också skulle göras en utredning, iförsta hand genom de sociala myndigheterna, eftersom det då som regel är frågaom sociala problem. Auslussningen till de sociala myndigheterna inte har fungerat i kanman visserligen dra vissa slutsatser av, men jag upprepar vad jag sade: Lagenhar varit i tillämpning , och det har varit en kort inkörningstid.Läser man promemorian mycket noga, kan man också finna motiveringar till altdet inte har blivit så många som slussals över till sociala myndigheter. Jagförmodar alt med den uppföljning som sker kommer vi att fä uppleva ett annatresultat till ett annat är. (vpk): Jag vill betona all del inte bara är i som den sociala slussningeninte har fungerat, utan det finns andra delar av vårt land där man har gjortprecis samma iakttagelser. Det går naturligtvis att försvara varje ny lag medmer eller mindre fyndiga argument, men jag tycker att man i ärlighetens namnmåste säga att ett av huvudargumenten vid lagens tillkomst har försvunnit,eftersom kontakten med de sociala myndigheterna inte fungerar. Jagbetvivlar inte alt justitieutskottets ledamöter, och andra,präglas av en ärlig vilja att försöka få bukt med sociala missförhållanden,men den ambitionen motverkas myckel ofta av den snedvridna satsningen på delpolisiära området, som lar hand om resurser som egentligen borde läggas påförebyggande verksamhet. Detfanns en lösdrivarlag en gång i världen. Den hjälpte inga människor i nöd ochhade ingen förebyggande effekt, men den gav polisen lagliga möjligheterattingripa mot människor som hade det svårt. om tillfälligtomhändertagande har heller ingen social mission att fylla, men den kan krånglalill det för människor och bädda för polisiärt godtycke på mycket lösagrunder. Självfalletär jag medveten om att man måste ha någon ordning på gator och torg, men viskall akta oss för att komma in i den situation som kolingbeskriver ungefär så här; Är man god och glad inne sä åker man ut, och är mangod och glad ute så åker man in. Upphävandeav lagen om tillfälligt omhändertagande HerrPOLSTAM (c): Om del här arbetet, , inte harfungerat så som vi hade önskat, tycker jag inte att det skall vara en anledningtill alt vi inte skall fortsätta med del och vänta oss ett bättre resultat närpersonalen fält mera erfarenhet. Attsedan ta upp lösdrivarlagen i det här sammanhanget tycker jag faktiskt ärganska olämpligt. Vi har väl över huvud laget fått en helt annansamhällsinställning sedan lösdrivariagens dagar. Den är en föriegad historia.Jag tycker all vi inte skall dra in den i diskussionen om lagen om tillfälligtomhändertagande. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall lill dels utskolietshemställan, dels reservationen av , och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voleringsproposilion: Densom vill att kammaren bifaller justitieutskottets hemställan i betänkandet nr27 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallitreservationen av . Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då herrLövenborg begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Nr28 i anledning av propositionen 1974:95 med förslag til nordisk vittnesplikt m.m. Nr 116 Nr 29 i anledning av propositionen 1974:124 med förslag till lag om den 'stöldgods m. m. Kanimaren biföll vadutskottet i dessa betänkanden hemställt. Förhållandet mellankyrka och stat §16 Förhållandet mellan kyrka och stat Föredrogs konstiiutionsulskoiiets belänkande nr 37med anledning av motioner rörande förhållandet mellan kyrka och stat, Idella betänkande behandlades motionerna 1974:39av () vari hemställts att beslutade au hos Kungl.Maj:l begära all förslag i kyrka-siat-frågan förelades , 1974:349av m. fl. (ypk) vari hemställts att hos regeringenbegärde förslag om kyrkans skiljande från staten samt 1974:728av m. fl. (ni) vari hemställts att hos Kungl. Maj:iskulle anhålla alt en utredning tillsattes med uppdrag att i enlighet med de imotionen angivna riktlinjerna framlägga förslag till refornier beträffandesvenska kyrkans interna organisations- och arbetsförhållande. Sistnämnda motion hade remitterats lillkulturutskottet och därefter överflyttats till . 1974:39 och 1974:349, besvarade med vadutskottet i betänkandet anfört. I. av herrar i (m) och i (m) vilka ansett all utskottet bort hemställa, att skulle 1. avslå motionerna1974:39 och 1974:349, 2. ge Kungl. Maj;t lillkänna vad reservanterna anfört med anledning av motionen 1974:728. 2. av (vpk)som ansett att utskottet bort hemställa, au skulle 1. med anledning av motionen 1974:39 och med bifalltill motionen 1974:349 hos regeringen begära förslag om kyrkans skiljande frånstaten. 2. avslå motionen 1974:728. Till betänkandet hadefogats särskilda yttranden 1. av herrar , Fiskesjö, Jonnergård och (samtliga c), 2. av i (fp). HerrWERNER i (m); Det stora utredningsarbete om kyrkans framtida förhällande lill statensom utfördes har som bekant inte resulterat i någonproposition. Med något av sårad stolthet lade regeringen hela frågan på is imars 1973 när ett par riksdagspartier öppet hade deklarerat alt de inte kundeansluta sig lill beredningens förslag om ett organisatoriskt särskiljande avkyrkan och staten. Isamma uttalande lät regeringen också meddela, att del inte kunde bli tal omnågra mer djupgående reformer för kyrkans vidkommande, utan det fick bli viddel gamla. Resonemangetär ganska underligt. Nog är väl principfrågan om kyrkans förhållande lillstaten ett spörsmål för sig och kyrkans behov av interna reformer för sillarbete ett annat. Del finns inte några motiv för en sådan koppling mellan debåda problemkomplexen. Det är klart att det finns reformuppgifter som berörs avden principiella frågan om kyrkans förhållande till staten, t. ex. vem somskall vara huvudman för begravningsväsende, folkbokföring osv. Men detta ärinte i den meningen interna frågor, som berör kyrkans inre liv och arbete. Detfinns emellertid en rad andra frågor, som inte behöver beröra den principiellafrågan. Man kan ivra för de reformerna vare sig man ansluter sig till ettsamband mellan eller ett särskiljande av kyrkan och staten. Därför kunde mycketväl dessa reformer särbehandlas. Ettuppskov med en sådan behandling fram lill kanske mitten av1980-talet finner jag dels ekonomiskt ansvarslösi, dels föga hänsynsfullt motkyrkan - och därmed också mot övriga samfund. Utredningsarbetet- det största som väl ägnats en fråga - har varit lika dyrbart somomfattande. Mycket av det ofantliga material som man har grävt fram ärvärdefullt och skulle kunna komma till god nytta , men ju längre lidenlider desto mer inaktuellt blir stora delar av materialet. Och det finns ingensaklig grund för uppskov med utredningen av den nämnda typen av reformer. Manhar mer en känsla av all regeringen ville trilskas då den avvisade ocksåinterna reformer av djupgående slag när nu inte riksdagspartierna, och i viss måninte heller , ville godta den principlösning som utredningenpresenterade. Regeringens beslut därvidlag är också föga hänsynsfullt motkyrkan. Reformarbetet har ju praktiskt tagel stått still under alla åren sedankyrka-slat-beredningen begynte sitt arbete . Vi vet hurdet år väckts motioner som pä något sätt berört kyrkan och somavslagits med hänvisning till kyrka-slat-beredningens arbete. Skall vi nubehöva vänta kanske innan reformarbetet kommer i gång,måste regering och riksdag anses ha gjort sig skyldiga till en oförsynthetgentemot . Förhållandetmellan kyrka och stat 8 protokoll 1974. Förhållandet mellan kyrka och stat Vilkenannan samhällsinstitution har i allt fått bli fixerad vid del gamla under såmånga år och i då samhällsutvecklingen går så snabbi? Kyrkan beskyllsofta för konservatism och sielbenlhet - den hänger inte med i tiden, anpassarsig inte efter de nya kraven, osv. Ja, så måste det ju bli när kyrkan iväsentliga avseenden förhindrats att förnya sig. Jag menar alt regeringenanvänder sin makt över kyrkan på ett sätt som borde reagera mot. Iutredningen om kyrkans framtida förhållande till staten talades det som bekanti sluibelänkandei mycket om religionsfrihetsfrågan. Religionsfriheten ansågsvara ledmotivet för hela utredningsarbetet, den slagruta man använde för altkomma åt de friska vattenkällorna. Frågan gavs föga relevant en kraftigöverbetoning. Man frågade sig ibland i debatten om vi hade del bättre ellersämre än i vad gäller religionsfriheten. Frågan har tonats nedavsevärt. Inte minst har därvid kommun- och kyrkoministern bidragit. Han är inte på samma sätt som sin förelrädare fixerad vidreligionsfrihelsfrågan utan har i stället tagit upp den praktiska jämlikhels-och rättvisefrågan i förhållandet mellan samfunden. Del tycker jag är ettriktigt grepp, som ger hopp inför ett närmande . Men ett allt längreuppskov vad gäller kyrkans interna reformer kan bli en religionsfrihetsfråga,om staten utövar ett ogrannlaga tryck genom all hindra ett reformarbete inomkyrkan. Vihar från moderata samlingspartiet motionerat om en utredning av de reformer somnu är nödvändiga för kyrkans interna liv. Reformerna är redan i viss månbehandlade i den stora utredningen. Egentligen är det därför mera fråga om eninventering och en prioritering. Vi finner nu som tidigare ingen anledning attgodta den tolala organisatoriska separation mellan kyrkan och staten somberedningen har föreslagit. Därför avvisar vi de bägge motioner 1974:39 och1974:349 där man yrkar på en sådan lösning. Men detta principiellaställningslagande behöver inte på något menligt sätt beröra den föreslagnautredningen om nödvändiga interna reformer. Vare sig kyrkan skiljes från stateneller ej är del oslridigt, att kyrkan själv bör besluta om t. ex. den nyaBibeleditionen. Det må väl vara en gemensam mening att den inte bör gillas ochstadfästas av utan snarare av ärkebiskopen - om nu inte Konungen kankomma i fråga. Det sistnämnda blir förvisso en uppgift kyrkomöteatt pröva. Eller låt oss ta de kyrkliga böckerna. Vi är väl hell överens om audem bör kyrkliga organ bestämma över, liksom över gudsijänstformerna och mycketannat. Delär också osiridigl all en merademokratisk uppbyggnad av den kyrkligaorganisation som beslutar om kyrkans evangelisatoriska och dia-konalaverksamhet är nödvändig. Del är ett synnerligen angeläget önskemål, och detkan också realiseras helt oberoende av hur man ställer sig lill principfråganom kyrkans slulMga förhållande till staten. Vidareär det oslridigt alt de fria samfunden måste få ett med kyrkans likvärdigtsamhällsstöd. Det har inte skett. Numenar utskottels majoritet alt liden inte är mogen, utan man vill i "lugnoch avspänd atmosfär" låta berörda grupper fortsätta diskussionen. Jagfinner det vara fromma önskningar, och jag vill inte förmena utskoilet denfromheten, men jag har liksom på känn att ju längre man drar ut på frågan, destofärre förutsättningar finns det för denna lugna och avspända atmosfär. Manhänvisar också lill ärkebiskopens arbetsgrupp som håller på med de härfrågorna, och del låter ju gott och väl. Men säkert kommer belänkandet frånden utredning som ärkebiskopen har initierat all av myndigheter och politikerbetraktas som en partsinlaga, vilket del också är om man ser på utredningenssammansättning. Man har också fått vela all sekreteraren i den utredningen,stiftssekreterare i , har framfört sin tveksamhet lillkulturutskottet, där vår motion först hamnade och där jag tycker att denskulle ha förblivit. Den behandlar inte någon specifik konstitutionell fråga. Sekreterarennämner just alt arbelsgruppen upplever det som en oviss faktor alt inte velahur långt man kan vilja gå från statens sida. Vi känner behov av kontakt, sägerhan och fortsätter: "Eftersom det är fråga om två parter - staten ochkyrkan - är del svårt för den ena parten att göra upp ett reformprogram utannågon förankring hos den andra parten. Om man agerar helt fristående kanresultatet lätt bli att situationen blir ännu mera låst ." Ochdet är vad man kan förmoda. Det blir förmodligen inte någon lugn och avspändatmosfär, utan debatten kan i stället komma att polariseras. Därför finner jagdet välmotiverat att man redan på nustadiet tillsätter en utredning, sammansattav både politiker och representanter för kyrkan. har vi föreslagit i moderatmotionen1974:728 och med anledning av den har vi skrivit reservationen I, till vilkenjag, herr talman, ber att få yrka bifall. mellan kyrka och stat (vpk): Därest riksdagspolitiken underordnas partiernas program finns det iriksdagen majoritet för all skilja kyrkan från staten. Vänsterpartietkommunisterna har den inställningen och fullföljer den konsekvent.Socialdemokraterna talar i sitt partiprogram om att förhållandet mellan statenoch kyrkan skall regleras "i enlighet med demokratins ochreligionsfrihetens principer", och detta bör väl tolkas som kyrkansskiljande från staten. hade ett landsmöte som log ställningi frågan, och majoriteten uttalade sig för att skilja kyrkan från staten. Sålångt förefaller saken vara klar. Går vi däremot lill konslitulions-ulskoltelsbetänkande så är läget ett annat. Det är endast kommunisternasom förordar kyrkans skiljande från staten. Socialdemokraterna tillsammans medcentern och vill inte göra något nu utan sitter och väntar pä någotsom man kallar lugn och avspänd atmosfär. Pressad av att landsmötets protokollknappast hunnit mer än justeras fogar folkpartisten i Hamburgsundlill konsiiiu- Förhållandet mellan kyrka och stat lionsutskoilets betänkandeen liten brasklapp i form av ett särskilt yttrande vari han säger - egentligeningenting! Fråganom kyrkans skiljande frän staten har länge stått under debatt. NyU material harframlagts av stat-kyrka-beredningen, som lade fram sill betänkandeSamhälle och trossamfund. Många förväntade all regeringen skulle lägga fram enproposition grundad på beredningens ställningstaganden. Så blev emellertid intefallet. Regeringen lyssnade mer på vissa kyrkliga och borgeriiga kretsar än påberedningen och retirerade genom att inte lägga fram några förslag lilllösningar. Detta skulle innebära att nuvarande ordning även i fortsättningenskulle bestå. Del är att märka alt utredningens förslag kännetecknas avkompromiss och inte är så långtgående som arbetarrörelsens gamla krav. Likvälhar reaktionen blåst i trumpeterna för alt hindra förslagens genomförande. Regeringenhar fallit för trumpetstötarna. Denkampanj som bedrivits mot utredningens förslag är både primitiv och reaktionär.Den var framför allt igångsatt från kyrkligt håll men har också fått stöd frånde borgerliga partierna. har beskrivit denna kampanj påföljande sätt: "Envåldsam agitation saltes i gång mot vad känslobetonat kallades 'nedmontering avkyrkan', 'rasera ej vår gamla kyrka', 'skall vi begravas som hundar påleråkrar', 'låt oss slippa en privatkapilalislisk kyrka' -detta är bara någraaxplock ur en ohygglig illvillig argumentering från prästerligt och inte minstkyrkokommunalt håll." Däremotvar remissvaren från länsstyrelser, kommuner och organisationer positiva lillutredningsförslagen. Tyvärr var det de högljudda och osakliga reaktionerna somfick fälla avgörandet. Konstitutionsutskottetsmajoritet intar samma hållning som regeringen. Man säger sig vilja avvaktanågon sorts enighet. Utskottet säger att det är "angelägel allstatsmakterna kan ta ställning lill de frågor som aktualiserats genomberedningens förslag i en såvitt möjligt lugn och avspänd atmosfär". Menhur skall man kunna skapa denna lugna och avspända atmosfär när reaktionärakrafter gått lill attack på sätt som jag citerat? Inbillar sig någon attdessa krafter vill ha en atmosfär, där man sakligt får diskutera relationernamellan stat och kyrka? Del är inte för att skapa en sådan atmosfär man skriarom nedmontering av kyrkan och hundbegravningar på leråkrar. Detär beklämmande att socialdemokraterna viker sig för denna osakliga kampanj istället föratt driva ett gammalt krav om kyrkans skiljande från stålen vilkethar stöd även i deras eget partiprogram. Det är en illusion alt tro alt manskall kunna genomdriva principiellt vikliga krav med mindre än all man tar uppstriden med reaktionära krafter. Ärkebiskopenhar tillsatt en arbetsgrupp för vissa reformer beträffande kyrkansorganisation. Även denna sköra tråd söker utskottsmajoriteten använda för atthänga upp sill avslagsyrkande på - eller för all, som del faktiskt står,förklara motionerna besvarade. turligtvis inte särskiltmyckel att göra med den principiella frågan om kyrkans skiljande från staten. Moderatasamlingspartiet har en särskild reservation till förmån för en motion av herrNordstrandh, vari yrkas på en statlig utredning med uppgift att utarbetaförslag till reformer beträffande kyrkans organisation och arbetsformer. Detenda sambandet mellan denna motion och den fråga vi egentligen har att behandlatorde vara att har som utgångspunkt att stat-kyrka-beredningensförslag inte kommer till utförande. Det av utskottet dunkelt tänkta har avmoderaterna klarare uttalats. Man ställer upp mera öppet i den reaktionärakampanjen mot beredningens förslag. Iett särskilt yttrande säger alt del förhållandel att ingenproposition lagts fram på grundval av beredningens förslag är ett uttryck föratt uppfattning i kyrka-slat-frågan kan göra sig gällande i delfortsatta arbetet. uppfattning sammanfaller som bekant meduppfattningen hos de kyrkliga kretsar som vill stoppa beredningens förslag.Centern talar också om alt beredningens förslag är aktuellt, ochdärefter hamnar man på frågan om den arbetsgrupp ärkebiskopen tillsatt. Sammantagetblir ulskottsskrivningen, de särskilda yttrandena och även moderaternasreservation ett besked om att den högljudda kyrkliga opinionen mot beredningensförslag har inregistrerat framgångar. Närutskottel utifrån dessa förhållanden söker sig fram lill alt motionerna ärbesvarade, så är det ett försök att dölja det faktum att man direkt går emotkravet på kyrkans skiljande från staten. Det vore ärligare alt säga delta, mendet vågar man tydligen icke. Idebatten kring frågan om vad som skall ske med stal-kyrka-bered-ningens förslaghar anförts alt man vill undvika "grumliga mellanlägen" och därförbör man avvakta. Men kan man tänka sig mera grumliga mellanlägen än att sökagömma de principiella frågorna om kyrkans skiljande från staten bakom kyrkligaarbetsgrupper och ett luddigt tal om lugn och avspänd atmosfär, så somutskottel gör? Vänsterpartietkommunisterna har i motionen 349 utgått från beredningens förslag. Vi harregistrerat de reaktionära krafternas kampanj mot förslagen, men vi har ocksånoterat den breda uppslutning som finns i samhället i övrigt bakom förslagen. Vifinner inga skäl lill ytterligare dröjsmål i denna fråga, och jag ber, herrtalman, all få yrka bifall lill reservationen 2, som fogats lillkonsti-tutionsulskotiets betänkande nr 37. 1 reservationen föreslås attriksdagen hos regeringen begär förslag om kyrkans skiljande från staten.Nuvarande ordning är inte förenlig med den allmänt omfattade principen om religionsfrihet. Förhållandetmellan kyrka och stat inställning i kyrka-stat-frågan är välkänd. Förhållandetmellan kyrka och stat dan beredningom kyrka-stat kom partiets ståndpunkt till uttryck genom den reservation somcenterns ledamot avlämnade. Ettbibehållande av församlingsstyrelselagen och kyrkans beskattningsrätt arenförsta förutsättning föratt skall kunna bibehålla karaktären avöppen folkkyrka och vara en garanti för kyrklig verksamhet i hela landet.Väsentligt är också att de fria samfunden genom tillräckliga ekonomiskaresurser får garanti för sin verksamhet. Dessa förutsättningar finner vi ingenanledning att ändra på eller att ha någon annan uppfattning om . Inomkyrkligareformer får inte hindras av att beredningens förslag är aktuellt.I stället ser vi det som väsentligt all den arbetsgrupp som tillsalls inomkyrkan fåll tillfälle att lägga fram önskvärda reformförslag samt alt denockså genom remisser blir i tillfälle att diskutera förslagen innan kyrkomötet1975 behandlar dem. Jag finner det förvånande alt en inom kyrkan verksam kraftsom i inte har något förtroende för denna arbetsgrupp ochdess möjligheter att göra bedömningar och komma fram lill resultat. Jag tyckertvärtom att det bör ankomma på denna utredning alt själv se lill att denmotsvarar de förhoppningar som från många häll ställts på den, att gruppenverkligen skall ta itu med problemen och åtminstone skissera hur man inomkyrkan själv vill ha den inre organisationen ordnad. Jag tyckte att mycket negativt inställd till den möjligheten. Det har här tidigare idebatten också talats om hundar. Jag tyckte att och ungefär lika bra i diskussionen om dessa frågor. Jagvill alltså ha sagt all uppfattning står fast.