prot · FX0937 · 1974-12-31 00:00:00 — i har frågatutrikesministern efter vUken linje handlande gentemot inom dens. Frågan har överlämnats till mig för besvarande. När ett land råkar i så stora betalningsbalanssvårigheteratt det icke ser någon möjlighet att på ordinarie förfallotid betala sinautlandsskulder har det varit internationell praxis att borgenärsländerna samlasför att i gemensamma förhandlingar med gäldenärslandet komma överens omprinciperna i en återbetalningsplan. Syftet med sådana förhandlingar är såledesatt på skapa garantier för att borgenärerna i respektive ländererhåller betalning för sina fordringar. Sådana förhandlingar har förts medmånga gäldenärsländer. När det gällt länder i har intresseradestater ofta bildat en s. k. , betecknad på detta sätt därför att franskaregeringen brukat sammankalla och organisera förhandlingarna. Förhandlingar av denna typ fördes med bl. Eftersom betalningsbalans alltjämt är mycketansträngd har nya förhandlingar av detta slag förts . De avserbåde skulder som förfallit till betalning och sådana som förfallerunder loppet av . Förhandlingarna kommer att återupptagas . handlande i dessaförhandlingar utgår från regeringens bedömning att endast härigenom möjlighetfinns att effektivt bevaka att våra fordringar i blir betalda. HerrSVENSSON i (vpk): Jag får tacka för svaret. Min fråga gällde: Vilken politisk linje har följtgentemot inom ramen för den s. k. ?Handelsministern har svarat med en rad ganska väl kända självklarheter om hurdet i största allrnänhet brukar gå till i sådana här sammanhang, och dessasjälvklarheter var också väl kända av mig. Han har alltså svarat på en annanfråga än den jag ställt. Jag skall därför konkretisera mig en smula för atthjälpa honom påtraven, så kanske jag får ett bättre svar i en replik från handelsministern. Före , under Allenderegimen, var Chilestarkt pressat av den internationella skuldsättningen. förde då enutomordentligt hård och ogin politik, helt i linje med sitt syfte att försökabereda Allenderegimen svårigheter. Vilken ståndpunkt intog, inom ramen förParisklubben, till denna attityd? Hade en liberalare, en merfrisinnad attityd, på det sättet att man var benägen att lämna uppskovmed betalningar, eller stod man på samma linje som ? Efter , , har vid denyligen slutförda överläggningarna med enligt tidningsuppgifter påkontinenten - i - representanter stäUt kravet att man sompåtryckningsmedel skulle använda position för att i någon mån tvingaden fascistiska militärjuntan att dämpa eller inställa den systematiskautrotning av aktiva demokrater och fackföreningsfolk som sker i . Enligtuppgifter skall ha motsatt sig en sådan linje och sagt ungefär skaU inte blanda ihop politik och handel. Varnågonstans stod när det gällde dessa skUda uppfattningar? Ang. handlande gentemot inom den s. k.Parisklubben På i första fråga, omSveriges inställning till under president regering, är svaretatt vi stödde en generös hållning mot i samband med Parisklubbensöverläggningar. Men läget var då det att icke ingick i sommedlem. Våra fordringar på ChUe varvid det laget för små för att vi skullekunna ingå som medlemmar i klubben. Vi var observatörer, och det var från denpositionen vi gjorde våra meningar gällande. De förhandlingar som fördes i fick ett mycketdramatiskt förlopp. Jag befann mig själv i t. o. m. på besök hospresident - när det avslutande skedet i förhandlingarna ägde ram ochnär det mer eller mindre var fråga om den amerikanska hållningen till Chilesframtid. Och i det besked som då kom från tyckte vi oss kunna spåra enviss uppmjukning i den amerikanska hållningen. upplevde det själv somen framgång för honom att få den uppgörelse han fick med det varjag personligen vittne till. Att sedan han och jag hade fel i vår bedömning,att den amerikanska politiken skulle komma att uppmjukas, är en annan sak. På andra fråga vUl jag svara följande.Under förhandlingar - och är alltså medlem, delvisberoende på försäljningar som gjordes och krediter som gavs tillAllenderegeringen - har frågan uppkommit att göra något slags uttalande riktatmot regimen i . har stött den tanken. De fortsatta förhandlingarnafår visa om en allmän uppslutning kring den kan nås. Överläggningen var härmed slutad. Nr 37 § 9 Föredrogs och hänvisadesKungl. Maj:ts propositioner nr 33 och 44 den ill lagutskottet. § 10 Föredrogs, men bordlades åter finansutskottetsbetänkande nr 1, justitieutskottets betänkande nr 1, utrikesutskottetsbetänkanden nr 1 och 2, försvarsutskottets betänkande nr 11,socialförsäkringsutskottets betänkande nr 6, socialutskottets betänkande nr 2,utbildningsutskottets betänkande nr 6 samt jordbruksutskottets betänkande nr 5. § 11 Interpellation nr 48 ang. utflyttningen av statliga verk från Ordet lärrinades på begäran till HerrWIJKMAN (m), som yttrade: Utgångspunkterna för finansministernsförslag, 1971 och 1973, att omlokalisera vissa statliga verk var i huvudsaktre. Sålunda anfördes dels att en omlokalisering skulle medföra positivaeffekter för mottagarkommunerna, dels att trycket på skulleminska, dels slutligen att den "mycket besvärliga lokalsituationen iStockholms centrum bättre skulle kunna bemästras". En mängd invändningarrestes mot alla dessa motiv, både från berörd personal och från andra håU.Sålunda röstade t. ex. hela moderatgruppen emot den andra utflyttningsetappen.Våra argument var i huvudsak följande: De ekonomiskakonsekvenserna av beslutet var icke tillfredsställande utredda. En tvängsmässigutflyttning måste betraktas som stötande för berörd personal. Deregionalpolitiska effekterna för mottagarkommunerna bedömdes som högstdiskutabla. a. saknades här en ekonomisk kalkyl över vUka utgifterrespektive mottagarkommun skulle ställas inför. Situationen iStockholmsregionen företer inga tecken påöverhettning. Tvärtom visade aktuella siffror vid tiden för beslutet våren 1973att befolkningstillväxten i området avstannat. Argumentet om en viss lättnad i lokalsituationenbedömdes som föga relevant för ett beslut om omlokalisering. "Skall manflytta tusentals människor för att råda bot på eventuell lokalbrist? "frågade vi. Dessutom var tveksamheten stor inför de analyser avlokalproblematiken som finansministern presenterade. , efter riksdagsbeslutet, framstårdessa invändningar ännu starkare . Jag skall i korthet redogöravarför. Vid beslutet om etapp 1 saknades egentliga uppgifter omvad utflyttningen skulle kosta. För etapp 2 gjordes vissa schematiska beräkningar för i första hand de extra kostnader som själva flyttningen skulle komma att innebära. Totalt hade finansministern räknat med ca (per anställd) i s. k. engångskost nader plus en årlig fördyring av driften med ca (3 005 'per anställd) de förstaåren. Dessa beräkningar ifrågasattes starkt. och detframkom också vid behandlingen av ärendet att de utförts utan större krav pånoggrannhet. Sålunda avvek finansministerns siffror väsentligt från åtskiUigaav de beräkningar som gjorts inom berörda myndigheter. Det är ännu för tidigt att dra några slutsatser om vad detotala kostnaderna för omlokaliseringen verkligen kommer att uppgå till. Menlåt mig ta ett exempel på en myndighet som just framlagt färskaberäkningar av vad den förestående utflyttningen kommer att innebäraekonomiskt. skall flyttas tillBorås. Enligt de schabloner för driftkostnadsökningar som förelåg vid beslutetom etapp 2 borde dessa för provningsanstalten uppgå till ca 650 000 kronorårligen under ett par års tid. Vid detaljerade studier inom provningsanstaltenhar det nu framkommit att en flyttning tiU skulle medföra ca 14-15miljoner kronor högre driftkostnader (netto) än vid en fortsatt förläggning iStockholm. Då har förutsatts om myndigheten skulle stanna i - enordentlig upprustning av provningsanstaltens nuvarande lokaler. Beräkningar har också gjorts för placering av verksamheteni -en lokalisering som varit tiUtänkt och dessa utvisar attskillnaden i nettokostnad för statsverket mellan en placering i och enplacering i uppgår till mer än . Det är alltsåstora summor i kostnadsökningar det är fråga om, förutsatt givetvis attprovningsanstaltens verksamhet icke skall inskränkas. Statens provningsanstalts flyttning kommer, om dengenomförs, att innebära väsentliga kostnadsökningar för statsverket,kostnadsökningar som framför allt finansministern såsom ansvarig förpropositionen knappast hade räknat med. Det finns goda skäl anta attkostnadsbilden för många andra av de verk som skall utflyttas är likadan, dvs.kostnaderna för statsverket i samband med omlokaliseringen kommer att mångagånger om överträffa de kalkyler hade att grunda sina beslut på. Som nämnts var ett av huvudmotiven för utflyttningen att"minska trycket på ". hade befolkningeni området vuxit med ca 20 000 människor , och det var naturligt att mångabefarade vissa problem inte minst på mUjösidan vid en fortsatt lika snabbfolkökning. De senaste årens utveckling har dock ställt alla prognoser om enstark inflyttning på huvudet. Alltsedan 1970 har inflyttningen successivtminskat för att övergå i en nettoutflyttning från regionen (3 000invånare). Går vi till enbart finner vi att utflyttningen därär mycket kraftig. Invånarantalet har minskat med mellan 20 000 och 25 000människor . Att detta betyder stora problem för alla dem sombor i regionen -och speciellt i - är alldeles uppenbart. förvärras framtidsutsikterna av att läget påarbetsmarknaden kraftigt försämrats. Medan antaletarbetstillfällen ökade med ca 50 000 i länet, räknar manför med en maximal ökning om 4 0005 000 jobb. Det innebär attdet i inte ens kommer att finnas jobb till de i regionen bosattaungdomar som kommer ut på arbetsmarknaden. Än mindre gesutrymme för någon ökad kvinnosysselsättning. Arbetslösheten har stigit snabbare i äni landet i övrigt . Inte minst gäller dettatjänstemannaarbetslösheten. var ungefär var sjätte arbetslös iStockholm en tjänsteman mer än var fjärde! Regionens andel av ledigaplatser som var relativt sett stor har minskat kraftigt,närmare bestämt med . Sammantaget ger de anförda exemplen en dyster bild förStockholmsregionen. Länet har en faktisk utflyttning av människor. Enförutsättning för att vända trenden eller åtminstone stabilisera utvecklingen är naturligtvis att antalet arbetstillfällen blir flera. Dess värre visaralla prognoser att sannolikheten för detta är ytterst liten. Utflyttningsbesluten innebär att närmare 11 000statstjänstemän skall utlokaliseras från . Menbefolkningstillskottet för mottagarkommunerna kommer inte att inskränka sigtill denna siffra. Därtill skall läggas familjemedlemmar och på något längresikt även de människor som är engagerade i serviceverksamhet för den flyttandefamiljen och den flyttande verksamheten. Förenklat brukar man tala om en s. k.lokaliseringsmultiplikator, vilken alltså anger hur fleramänniskor som i senare led berörs av en primär förändring, i detta fall självautflyttningen. Kortsiktigt räknar experterna med en multiplikator på ca 4,0.På antar man att värdet ligger betydligt högre och nämner tal som79. Det är alltså en mycket betydande utflyttning - i realiteten enbefolkningsminskning på närmare 100 000 personer att vänta frånStockholmsregionen med anledning av omlokaliseringen. Att regionen harutomordentligt stora svårigheter att klara denna avtappning av människor ochförlusten av arbetstillfällen säger sig självt. Redan vid beslutet om omlokaliseringen framgick att enmycket stor andel av personalen icke önskar följa med respektive verk vidutflyttningen. Skälen till denna tveksamhet, för att inte säga negativism,bland de berörda behöver knappast upprepas . Statsmakterna utlovade vidbeslutet att positivt pröva ansökan från var och en som ville stanna kvar iStockholm. fick i uppdrag att hjälpa till med omplaceringtill så likvärdig tjänst som möjligt. Vid en genomgång av den hittillsvarande verksamheten inomSPN kan konstateras, att ytterst få av dem som önskar stanna kvar i Stockholmfått hjälp från nämnden. Överdirektören har själv funnit situationenså allvarlig att han skrivit brev till övriga statliga verk och bett om bättresamarbete för att kunna klara av åtminstone en del av ansökningarna. Av de ansökningar nämnden mottagit har ca 2 000kommit från tjänstemän i de utflyttningsdrabbade verken. Av dessa har - enligtuppgift inte mer än kunnat hjälpas tillomplacering, SPN förefaller sålunda inte kunna klara statsmakternas löfte attde som vill stanna i "bara i undantagsfall skall tvingas flyttamed". Svårigheternaatt ordna något så när likvärdig anställning i för demsom inte vUl flytta med sitt verk skapar helt uppenbart stora problem för deberörda. Ovissheten om framtiden leder i många faU till direkta besvär medhälsan och medför därutöver att arbetseffektiviteten på många verk harsjunkit. Mot bakgrund av det anförda anhåller jag om kammarenstillstånd att till herr finansministern ställa följande frågor; mot bakgrund av de helt förändrade ekonomiska ochsysselsättningsmässiga utsikterna för det vara rimligt ochvettigt att fullfölja utflyttningen av statliga verk från ? Är statsrådet -mot bakgrund av bl. a. de aktuella beräkningarna inom statens provningsanstalt beredd att revidera sin syn på de kostnader som skattebetalarna kommeratt åsamkas på grund av verksutflyttningen? VUken ärstatsrådets reaktion på de uppenbara svårigheter som statens personalnämndhittUls haft när det gäller att ordna nya jobb i för sådanatjänstemän som ej önskar flytta med sina respektive verk? Denna anhållan bordlades. § 12 Interpellation nr 49 om åtgärder mot missbruk hos barn av alkohol m. m. Ordetlämnades på begäran till HerrBENGTSSON i (c), som yttrade: Missbruket av alkohol och narkotika harliksom sniffningen ökat. SärskUt starkt har sniffningen ökat ,som den har gått allt längre ner i åldrarna. Undersökningar somgjorts av sniffningens medicinska och sociala konsekvenser visar att depreparat som använts ger bestående skador såväl fysiskt som psykiskt. Sniffninghar också direkt och indirekt varit upphov till många dödsfall bland barn ochungdom. Sniffningsproblematiken liksom missbruk av narkotika ochalkohol är av sådan omfattning och art att man inte kan åstadkomma en positivförändring av situationen genom några enkla patentlösningar. Det krävs, som jagbland annat påpekat i en motion till årets riksdag, insatser på en rad områdeni samhället om man skall kunna nedbringa missbruket av olika stimulantia.Skolmiljön och hemmiljön har i detta avseende avgörande betydelse. Det har iolika sammanhang i och annorstädes poängterats att många socialastörningar bland barn och ungdomar skulle kunna förebyggas och ut genomett intensifierat samarbete mellan hem och skola. När det gäller missbruksproblemen skulle det vara av stortvärde med ett väl fungerande samarbete mellan föräldrar och skola. Sä som det fungerar händer det dock att exempelvis skolläkaren har kännedom om att ettbarn sniffar. Men han kan inte, genom den tystnadsplikt han är ålagd,underrätta föräldrarna om den situation deras barn befinner sig i och äraUtså förhindrad att i samråd med föräldrarna försöka finna lämpliga vägar attbryta missbruket. Trots att det är föräldrarna som har det yttersta ansvaretför sina barns fostran och omvårdnad undanhålls de sådana uppgifter ombarnet som kanske kan ha avgörande betydelse för barnets framtida utveckling,liv och hälsa. Med hänvisning tiU det anförda hemställer jag om kammarenstillstånd att till herr socialministern få stäUa följande fråga: Är socialministern beredd att vidta sådana åtgärder attskolläkare och med dem jämförbar personal ges möjlighet att, då de får kännedomom missbruksproblem hos barn, meddela sig med föräldrar eller annanvårdnadshavare för att i samarbete med dem söka komma tUl rätta med problemen? § 13 Anmäldes och bordlades Kungl. Maj:ts proposition nr55 med förslag tiU lag om fortsatt gUtighet av lagen (1973:162) om särskUdaåtgärder till :förebyggande av vissa våldsdåd med internationell bakgrund. § 14 Anmäldes och bordlades Berättelse Nr 12 Styrelsens för Stiftelsen över stiftelsens verksamhet och förvaltning § 15 Anmäldes och bordlades Nr 14 med anledning av motion om skyldighet för riksdagenatt sprida information om vilande förslag till grundlagsändringar Nr 15 med anledning av motion om förhandsinformationangående statsverkspropositionen till ledamöter Nr 16 angående verkställd granskning avriksdagsbibliotekets förvaltning Nr 7 i anledning av propositionen 1974:1 i vad avser vissaanslag för /75 till allmän försäkring jämte motioner Nr 8 i anledning av motion angåendesjukpenningförsäkringen för vissa ensamstående § 16 Anmäldes och bordlades motionerna Nr 1615 av herr yo«aMO« och fru yl«de/-MO« i Nr 1616 av herrar ochMagnusson i avlämnadei anledning av Kungl. Maj;ts proposition 1974:24 med förslag tillbisjukdomslag, m. m. § 17Meddelande ang. enkla frågor Nr 37 den Meddelades attföljande enkla frågor denna dag framstäUts, nämligen »2 mar-s 1974 Nr 116 () till fru statsrådet angående användningen av medel för särskilda åtgärder på skolområdet; VUl statsrådet redogöra för hur de medel som anvisats försärskilda åtgärder på skolområdet har fördelats mellan mera generella undervisningsinsatseroch selektiva, probleminriktade åtgärder? Nr 117 () tUl herr statsrådet semesterns längd för stats- och kommunalanställda; Finns detenligt statsrådets mening någon godtagbar motivering till att semesterns längd i statlig och varierar med § 18 Kammaren åtskildes .