prot · FX0994 · 1974-12-31 00:00:00 — Enligt min uppfattning är det odemokratiskt att intetillerkänna mannen några rättigheter i abortärende. Likställighet mellan manoch kvinna skall inte gälla enbart likställighet till förmån för kvinnan. Jagvill dock inte gå så långt att jag vill att mannen skall kunna påyrka ochgenomdriva abort. Det skulle strida mot min restriktiva inställning igrundfrågan. Men jag vill förorda att han ges möjlighet att förhindra abort. Läkarpersonalens situation vid abortingrepp har berörts relativt ''2 utförligt både vidutskottsbehandlingen och i några motioner. därvid uppehållit sig vid frågan om skyldighet att medverka vid Nr94 Man har däremot inte gått närmare in på vUkahandlings- j, ri,, regler somskall gälla för sjukvårdspersonalen, om det aborterade fostret _ . .q-,/. Ly maj ty /T- visar livstecken efteringreppet. Skall personalen ta hand om det för att fa------- det attöverieva eller inte? Problemet finns redan Förslagtill abort- nu menkommer att få ökad betydelse om antalet aborter ökar och ''*'?' samtidigtläkarvetenskapen ges större möjlighet att få fostren/barnen att Frågan om handlingsregler är komplicerad ochobehaglig men därför inte mindre nödvändig att ställa. 3:3 om barnadråp gäller enligt förarbetenauttryckligen endast kvinnan själv i den situationen att hon dödat sitt barn videller strax efter födelsen. För varje annan person kan det endast bli tal omatt tUlämpa de allmänna straffreglerna i 3:1 i , där det stadgas ommord och dråp och där det uttryckligen står om straff för den som "berövarannan livet". Om alltså någon annan än kvinnan själv i samband medförlossning aktivt eller passivt förorsakar ett barns död, är detta strängtjuridiskt att rubricera som mord eller dråp och inte som barnadråp. Enligt de 1968 av antagnaläkarreglerna skall "läkaren besinna vikten av att skydda och bevaramänniskoliv". Tillämpningen av regler och läkaredensbetydelse beror pä om man anser att ett liv respektive ett människolivföreligger. Den medicinska problematiken ligger däri att ett barn kan gelivstecken men därför inte vara livsdugligt. Den juridiska problematiken blirdå, om liv respektive människoliv skall knytas till kriteriet livstecken ellertill ett kriterium livsduglighet. Denna problemställning har inte beaktats avvare sig abortkommittén eller utskottet. Jag ser det som en brist inte bara avjuridiska skäl utan framför allt av psykologiska orsaker. Ju svårare det blir att bestämma om liv föreligger, destoobehagligare blir det för sjukvårdspersonalen att bedöma det enstaka fallet.Samtidigt är det orimligt att låta ett hot om straff tynga läkare ochsköterskor i en svår situation. Ovissheten om vad som sker med barnet ellerfostret efter abort inger dessutom en stor del av allmänheten en förklarligolust. Jag tror att en öppen diskussion i frågan skulle vara av största värde,och i den mån det är möjligt borde det ges handlingsregler för sjukvårdspersonalen. Frågan om vad som ur juridisk synpunkt skall menas med livaktualiseras även i 1:1. Där heter det: "Arv kan tagas endastav den, som lever vid arvlåtarens död; dock må barn, som är avlat ,taga arv om det sedermera födes med liv." Om sålundaen person avlider och en kvinna som är gravid står i sådan relationtill den avlidne att barnet blir arvsberättigat om det föds med liv aktualiserasden andra passusen i 1 :l. Vad skall man då mena med att"födas med liv"? Också här kan det på grund av abortlagenbli ett större antal fall, i vilka denna fråga aktualiseras. kan havisat vissa livstecken men sedan avlidit efter 1 73 En arvsgång kan på det sättet bli beroende av om man lägger Nr 94 tyngdpunkten vid att fostret visatlivstecken eller vid att det visat sig Q j , livsdugligt. Också för detta fall hade det behövts ettställningstagande till tniA kriteriumför liv. Här kan det i det enstaka fallet gälla hänsyn till en 29 maj19/4 -------------------- familjeller tUl en släkt. torslagtill abort- Mina framförda synpunkter är avsådan art att även om förslaget tiU lag, m. m. abortlag går igenom kan synpunkterna beaktas i framtida Den här framförda kritiken är väsentlig men inte såväsentlig att den utgör tUlräcklig grund för ett avslagsyrkande. Därför villjag tillfoga en kort deklaration beträffande mitt ställningstagande igrundfrågan. Jag finner frågan om fri abort svår att ta ställning tillav framför allt ett skäl. Fri abort är en så väsentlig fråga och en fråga somdirekt angår ett mycket stort antal människor av deras liv.De individuella variationerna är stora. Just därför är det svårt att inta engenerell ståndpunkt. Jag anser att den ordning är den bästa som i störstatänkbara utsträckning ger möjlighet till individuell prövning och individuellhjälp till kvinnan att klara av sin situation. Därför menar jag att ett förbudmot fri abort är den bästa vägen, ett förbud kombinerat med ett väl utbyggtdispensförfarande. Ett sådant dispensförfarande ger dessutom möjlighet tillinsyn i de svårigheter och problem som ligger bakom en abortansökan ochdärigenom möjlighet att söka bota de sociala brister som leder tillabortansökan. Jag kommerdärför att rösta på avslag, och jag stöder reservationen 2. FruTHUNVALL(s): Debatten i de viktiga frågor vi nu behandlarhar pågått länge, och mot den bakgrunden är det kanske inte så underligt attdet också här har blivit en lång debatt angående det förslag till nyabortlag som jag hoppas att strax skall anta. Det är många, många som har väntat på en liberalareabortlag än den som gällt, även om utvecklingen lett vidare praxis med ökade möjligheter till abort. För många kvinnor har detändå känts som en belastning, en skuld att känna sig tvingad att gå mot lagensbokstav. Det är en angelägen del av den nya lagen att straffhotet mot kvinnanavskaffas. I detta skede av debatten i elfte timmen så att säga -skall jag fatta mig kort i själva huvudfrågan. De kamrater som har talatför utskottsmajoritetens förslag och för propositionen har anlagt sådanasynpunkter på frågan att jag kan ansluta mig tUl dem. Några av dagens talare har emellertid uttalat sig som omen fullföljd graviditet skulle komma att höra till sällsyntheterna om den nya lagen antas. Men det finns ju ingenting som talar för det. En abort är inte en enkel utväg ur en svår situation för någon kvinna, men det är absurt att ens antyda att det inte kan överlåtas åt kvinnan att fatta beslut i denna fråga. Lagen tvingar inte kvinnan att fatta beslut om abort, som någon sagt i debatten. Det är kvinnan som avgör vilket beslut hon skall fatta. Det är ingen tvångslag som skall antas men den kommer att ge kvinnan möjlighet att utan. skuldkänsla och straffhot fatta ett eventuellt 174 beslut om abort. har angivit goda skäl, såväl sakliga som etiska,tUl att den nya lagen nu bör antas, och de skälen gäller även för mittställningstagande. I normala fall kommer ju kvinnan att vilja ha sitt barn -alldeles som sker. Men i de fall där graviditeten upplevs som ovälkommen, därkvinnans situation är sådan att hon finner en abort vara enda utvägen, trotsdet socicala, humana och ekonomiska stöd som samhället kan ställa upp med ochsom vi skall fortsätta att bygga ut, måste hon ha den möjlighet som den nyalagen kommer att ge henne. I propositionen föreslås en utbyggnad av deförebyggande eller preventiva åtgärderna, och det var närmast det avsnittetsom från början föranledde mig att begära ordet. I en motion föreslog några kamrater och jag, att en sådan översyn skulle ske attden allmänna sjukförsäkringens bestämmelser skulle gälla beträffande preventivmedelmed en rabattering av dem som följd. talade socialministern tidigare i dagom att den enskildes kostnader för preventivmedel skall minskas och att detskall bli möjligt att erhålla preventivmedel för samma kostnad som förläkemedel, dvs. , även då de föreskrivs i enbartfödelsekontrollerande syfte. Jag hälsar detta med tillfredsställelse på alla dekvinnors vägnar som kommer att ha nytta av det. När vi väckte motionen var deti medvetande om att det även i dagens situation kan vara förenat med ekonomiskasvårigheter att gå tUl läkare för att få preventivmedel med de kostnader somdessa betingar. Förslaget i denna del kommer säkerligen att vara till storhjälp för de ekonomiskt svaga och verka förebyggande, så att många aborterdärigenom kan undvikas. När det gäller den information som skall följa ochintensifieras har fröken förut talat om att , som är en av de organisationer som nämns i propositionen,kommer att aktivt ta tUl vara dessa möjligheter. Men jag vUl också understrykavikten av den information som skall ges inom skolans ram. Om våra ungdomar fåren information på ett tidigt stadium och t. ex. får veta hur de skall kunnaskydda sig mot en oönskad graviditet, kommer detta att kunna minska antaletaborter i unga åldrar. Skolan kommer alltså att ha ett stort ansvar när detgäller denna information. Även den information som massmedierna skall ge hoppasjag skall vara instruktiv och saklig. Det har känts angeläget för mig att anföradessa synpunkter om informationen och upplysningen i dessa viktiga frågorliksom att framhålla det, som jag ser det, värdefulla i att vi nu får billigareoch kanske snart fria preventivmedel. Det har sagts här att densocialdemokratiska gruppen skuUe vara splittrad i denna viktiga fråga. Jag ärglad att kunna säga, liksom bl. a. framhöll, att det väl endast ärett par kamrater som går emot förslaget medan de övriga i likhet med mig kommeratt följa utskottets förslag till alla delar. Förslag till abortlag, m. m. Bakgrunden till mitt ställningstagande iabortfrågan är vetskapen om att vi lever i en högst ofullkomlig värld, prägladav motsatser, skilda hänsynstaganden och svåra mänskliga konflikter. Fastän viväl alla har en lust och strävan att leva upp till höga ideal måste vi lösa Nr 94 våra problem med insikt om att viär bristfälliga människor och att vi Onsdaeen den ° ansträngningar inte lyckas nå någon ideallösning. ?Q 1Q74 '"*®minst i abortfrågan visar sig den här svårigheten. -------------------- -- varandra två principer, nämligen den om livets helgdoch fostrets rätt till torslagtill abort- jj. i den om barmhärtighet ochskyldighet att hjälpa en medmänniska i lag, m. m. g Jag skulle gärna ha velat förklaraatt jag funnit den perfekta lösningen på det här problemet. För mig är detemellertid så, att ingen lösning är bra eller invändningsfri. Efter att med stor varsamhet ha gripit mig an problemethar jag, som framgår av motionen 1741, kommit fram till att jag inte kanbiträda regeringens förslag oförändrat, men jag godtar att kvinnan efterlagstadgad information och obligatoriskt samråd har rätt tUl abort t. o. m.tolfte havandeskapsveckan samt att hon därefter kan få abort endast omsynnerliga skäl föreligger för ett ingrepp och lämnar sitttillstånd. Det har hävdats att det måste uppställas förbudsregler föratt avhålla kvinnan från att begära abort. Jag påstår att den ursprungligainställningen hos människan kännetecknas av glädjen över ett barns tUlblivelseoch lusten att föda, vårda och älska barnet. Den känslan är det bästa skyddetför fostret, och den kan icke ersättas av aldrig så väl genomtänktalagbestämmelser. I de fall där omständigheterna är sådana att kvinnansursprungliga känsla får stå tillbaka för en önskan att icke föda barnet harsamhället en skyldighet att bistå henne i olika avseenden, t. ex. i fråga ombidrag, bostad, barnpassning och yrkesutbildning. Trots att det nu råder förbud mot abort tillämpaslagstiftningen på det sättet, att så gott som alla kvinnor som verkligen önskarabort också får det. Mot den bakgrunden är det rimligt att denundantagsbestämmelse som medgivande av abort innebär utformas på ett sådantsätt, att den ansluter sig till vad som i realiteten gäller. Att i lag uppställa förbud, när man vet att dispens kommeratt ges i så gott som samtliga fall, förefaller från mina utgångspunkter fögameningsfullt. Jag anser inte heller att orden i en lagtext är normbildande omtUlämpningen inte följer lagen. Lagen bör i stället utformas så, att den gerett adekvat uttryck för gällande rättsregler. Om man genom att införa strängare lagbestämmelser ellergenom att skärpa tillämpningen kunde avskaffa problemet med aborter, så skulle vi väl alla ansluta oss till en sådan lösning. Hårda förbud för oss emellertid tillbaka till den tid då illegala abortörer och kvinnor som skadats till följd av deras verksamhet var verkligt allvarliga samhällsproblem. I min verksamhet som domstolsjurist fick jag god inblick i hur kallhamrade personer kunde profitera på kvinnors nödsituation. Har man fått beskrivet för sig de ofta snaskiga miljöer där abortörerna bedrev sitt dystra hantverk och sett de ståltrådar och stickor med vilka de i många fall perforerade kvinnor och kanske skadade dem för livet, så är man försiktig med att framställa krav på förbud. Det var bilder från en verklighet där det inte fanns skydd för vare sig fostret eller kvinnan. ° Jag är därför rädd för förbudoch godtar bl. a. av det skälet att kvinnansbegäran får avgörande betydelse. Att kvinnans eget ställningstagande bliravgörande ligger också väl i linje med att vi i andra sammanhang har stortillförsikt till kvinnans förmåga att fatta ett självständigt beslut. Kvinnans behov av information och stöd i för henne svåraavgöranden måste dock tUlgodoses på ett helt annat sätt än som sker ibetänkandet. Vad därvid först gäller kvinnans begäran har jag i motionen 1741föreslagit att i lagtexten tas in en bestämmelse av innehåll att kvinnansbegäran skall bifallas endast om den är allvarligt grundad. Som vi alla vet förekommer det att kvinnor är föremål förpåtryckningar eller att de av andra skäl vacklar i sin uppfattning. Begäranfrån en sådan kvinna om abort skall enligt min mening inte leda till abort. Omdetta säger utskottet på s. 30: "Enligt utskottets mening är det uppenbartatt, läkaren måste övertyga sig om att kvinnans begäran om abort är allvarligtgrundad innan han utför aborten. Utskottet anser emellertid inte att det ärpåkallat att den i propositionen föreslagna lagtexten ändras för att särskiltmarkera detta." Om den saken kan man ju ha skUda uppfattningar. Jag delarutskottets mening att det här, liksom eljest när det gäller att godta envUjeförklaring, fordras att den är allvarligt grundad. För en läkare som har att göra med en s. k. ambivalenteller villrådig kvinna hade det dock varit en hjälp om det redan av lagtextenhade framgått att han i ett sådant fall skall vägra abort. Viktigast är i allafaU att utskottet enigt ställt sig bakom uppfattningen att abort inte fårutföras på kvinna som är villrådig och oklar i sin övertygelse. Utskottets uppfattning är emellertid intressant ur enannan synvinkel. Det förutsätts alltså att läkare inte alltid skall bifallakvinnans begäran. Men hur skall han få klart för sig vilken kvinnans verkligainställning till problemet är? Ingen tror väl att en kvinna som är utsatt förpåtryckning går tiU läkaren och säger: "Jag vet inte riktigt hur jag villha det, men jag tror att jag vUl ha abort." I stället är det väl så attden som är osäker ofta visar en säker attityd och är rätt så påstridig. Läkarnas verksamhet kommer som huvudsakligen attinriktas på gynekologiska frågor, och läkaren kommer troligen aldrig attuppfatta att han utför abort på en kvinna som egentligen inte ville ha abortoch som alltså skulle ha vägrats ingreppet. Detta är så mycket allvarligare somdet just är sådana kvinnor som efteråt ångrar sig och blir mest psykisktstörda. Om det funnits föreskrifter om att kvinnan före beslutet måste samrådamed och få information av kunnig personal, så hade den faran undvikits. Men samråds- och informationsförfarandet är nödvändigtockså från andra synpunkter. Departementschefen säger att kvinnan skall träffasitt avgörande efter moget övervägande. Men är det inte att vara alltförblåögd? Vad skall hon grunda sitt mogna övervägande på? Som domare kommer jag iintensiv kontakt med människor som befinner sig i svåra situationer. Det kangälla i brottmål åtalade eUer makar som tvistar i äktenskapsmål. Gemensamt förså gott som alla dessa människor är att de har ett behov av att tala med någonom sina svårigheter och få dem belysta från objektiv synpunkt. Många människor, kanske särskilt i Förslag till abortlag, m. m. 12 R iksdagens protokoll 19 74. Förslag till abortlag, m. m. storstäderna,saknar mänsklig kontakt, och bakom en ofta ytterst självsäker fasaddöljer sig ett behov av att få tala med en förstående medmänniska som är välinsatt i deras problemkomplex. Från min utgångspunkt kan jag inte nog framhålla vikten avatt bereda människor i en konfliktsituation alla erforderliga möjligheter tillinformation och samråd. Informationen skall vara inriktad på att lämna kvinnanupplysning i framför allt medicinska, sociala och ekonomiska frågor. Upplysningenskall lämnas sakligt utan moraliserande och ge kvinnan full insikt om demöjligheter som står till buds, ifall hon vUl välja att föda sitt barn, och omkonsekvenserna i skUda hänseenden av en abort. Utskottet har visat viss förståelse för de härsynpunkterna men borde ha tagit steget fullt ut och föreskrivit obligatoriskinformation. När vi nu lägger ett så stort ansvar på kvinnan anser jag det varaett oeftergivligt krav att det skapas garantier för att kvinnan är såvälinformerad om sin faktiska och rättsliga situation som det någonsin ärmöjligt. En obligatorisk information gör att det inte bara blir tomma ord närdet sägs att kvinnans avgörande skall ske efter moget övervägande. I motionen 1741 av , och mig harvi framställt yrkande om ett sådant här obligatoriskt samråd. I denna del yrkarjag avslag på utskottets hemställan och bifaU till det av och migframställda yrkandet som finns utdelat tiU kammarens ledamöter. I motionen 1741 har vi också uppställt krav på att abortskall kunna ske på kvinnas begäran endast t. o. m. tolfte havandeskapsveckanoch att ingrepp därefter får företas endast i undantagsfall. Alla, oavsettprincipiell inställning i övrigt, är vi ense om vikten av att abort, om denskaU utföras, sker . Alla omständigheter såsom hänsynentUl fostrets fortskridande liv, undvikande av komplikationer hos kvinnan avfysisk eller psykisk art, lindrigare operationsmetoder, hänsynen tillsjukvårdspersonal och sjukvårdsresurser talar för tidiga aborter. Jag delar inte uppfattningen att kvinnan i allmänhet inteskulle ha förmåga att ta stäUning i abortfrågan förrän efter tre månader.Risken för förhastade beslut måste ju vidare avsevärt minska om hon, som jagyrkat, har tUlgång tUl obligatorisk information. Jag yrkarbifall till reservationen 3 av i . I dettaanförande instämde (). Låt mig konstatera att vid den här tidpunktenhar mycket sagts. Debattinläggen vittnar om starkt engagemang, oberoende avvUken bakgrund eller vilka erfarenheter och värderingar debattörerna haft.Frågan har också diskuterats mycket redan innan lagförslaget lades fram, ochförslaget emotsågs med stort intresse. Det är en fråga som har satt en del känslor i svall. I denhär frågan lika väl som i andra är det viktigt att vi respekterar varandrasåsikter och visar mänskliga hänsyn när vi hävdar våra egna idéer. Det är inteatt ta tUl överord, om jag påstår att debatten ibland hade tjänat på störresaklighet. I den allmänna debatten, om man skall bedöma den efteralla de skrivelser av olika slag som vi fått, har innehållet i regeringensförslag till stor del kommit bort. Anledningen tUl en ny lagstiftning är skall få fram en bättre lag än den gäUande. Jag vill peka på några punktersom jag anser positiva: Den bestämmelsebeträffande abort som finns i upphävs. Även om de straffrättsligabestämmelserna om fosterfördrivning inte tiUämpats mot kvinnan under de senasteåren är det angeläget att det omänskliga straffhotet mot en kvinna i ennödsituation avskaffas. Det första abortfall som jag kom i kontakt med var enskogsarbetarhustru med tio barn, dignande under stor arbetsbörda och fattigdom.Hon utpekades av många i sin omgivning som kriminell. Däremot gick hennes manfri från omgivningens dom. Fri från omgivningens dom gick också den unga flickasom av sina föräldrar skickades på språkstudier utomlands, där den oönskadegraviditeten klarades av. Jag vill inte säga att det var att vandra"kärlekens väg". Möjligen kan jag hälla med dem som tyckte att detvar en samhörighet mellan lag och etik. Detta sagt som en liten anmärkning imarginalen, eftersom det efterlysts samhörighet mellan lag och etik i detnuvarande lagförslaget. Det betonas ipropositionen att abort måste betraktas som en nödfaUsutväg. Det är viktigt attunderstryka att abort inte är preventivmedel. aborten, måste tUlgripas blir det möjligt att göra dettatidigare. Här har i debatten framförts synpunkter på fördelar med tidigaaborter jämfört med sena. Ökade insatsergörs när det gäller förebyggande åtgärder i form av bådepreventivmedelsrådgivning och information. Vägen till ett minskat antal oönskade graviditeter, sominnebär att färre kvinnor söker nödfallsutvägar, går via information ochrådgivning samt genom att preventivmedlen görs mer lättillgängliga. Det är många som delar min besvikelse över att betydelsenav de förebyggande åtgärderna så gott som helt kommit bort i den allmännadebatten. I våra ställningstaganden måste vi utgå ifrån dagens verklighet: vihar ca 26 000 aborter . Vi måste också fråga oss: Vilken situationskulle vi ha, om den nuvarande lagen användes mer restriktivt? Jag har klara minnesbilder från den tid då vi hade ettlågt antal registrerade aborter. Jag kom i kontakt med en del av de Ulegalaaborternas offer. Det var kvinnor som svävade mellan liv och död och som ibästa fall kunde räddas till livet, märkta för resten av livet.Därför vUl jag understryka lagstiftarnas ansvar att se till att lagstiftningenär utformad så att kvinnor i abortsituation vågar, viU och kan söka. sig rillutbildad personal. Dessutom är det viktigt att den allmänna opinionen ochsamhällsdebatten förs i den andan att kvinnorna inte drar sig för att sökasakkunnig hjälp. Det är också ett sätt att värna liv. Målsättningen att minska aborterna når man genom att utökade förebyggande åtgärderna. Den som viU göra en insats i humanitetens och"livets" tjänst gör det genom att engagera sig och bilda opinion förförebyggande åtgärder. Det är nödvändigt att undvika oönskad graviditet. Förslag till abortlag, m. m. Förslag till abortlag, m. m. som är enbåde psykisk och fysisk belastning för dem som drabbas, oberoende av omhavandeskapet blir avbrutet eller ej. När användningen av preventivmedel kommer på tal kopplasden oftast ihop med förebyggande av abort och icke önskad graviditet, men jagtror att det är viktigt att också bygga in en annan dimension i dendiskussionen, nämligen "att tillgodose mänskliga rättigheter". Det ärett bejakande av ett positivt sexualliv. har vi fått fram icke samlagsbundnapreventivmedel, som ger större möjligheter för bl. a. kvinnan att bestämma översitt sexualliv. Fömtsättningarna för ett lyckligt sexualliv och en frigörelsefrån traditionella köns- och sexualroller är att män och kvinnor visar hänsynoch ansvar samt att preventivtekniken fungerar för bägge parter. Det finns ettstort informationsutbud om existerande preventivmetoder, inte minst genommassmedia. Om och hur man använder preventivmedel hänger intimt samman med enmänniskas livssituation, inställningen till sig själv och sina medmänniskor,synen på sexualitet och den sociala situationen. Traditionella könsroller ärfortfarande förhärskande, inte minst på det sexuella området. Vi lever i ett komplicerat samhälle, där framför allt deunga människorna får vara med om att normer och värderingar bryts mot varandra.Därför är det viktigt det har kommit i skymundan i preventivmedelsdebatten -att preventivmedelsinformationen inte ses som ett tekniskt kunskapsöverförandeutan sätts in i ett sammanhang av bl. a. sexualitet, könsroller och relationermellan människor. Vi har i en socialdemokratisk motion, nr 1728, gettuttryck för vår tiUfredsstäUelse över de ökade resurserna för information ochrådgivning samt framhållit vikten av att också männen ges reella möjligheteratt ta del av de ökade insatserna.