prot · FX09130 · 1974-12-31 00:00:00 — Jag tror mig i stället kunna säga atl det var heltandra motiveringar som låg bakom länspolischefens medgivande, motiveringar somkanske hade sin grund i den gamla vapenförordningen men som mot bakgrund avvad som sägs i den nya vapenlagstiftningen knappast är giltiga . Detsvar som statsrådet nu lämnat hoppas jag i fortsättningen skall göra detbetydligt svårare för enskilda personer i liknande ställning att på angivnaskäl fl tillstånd att bära vapen. Jag tackar än en gång försvaret. Överiäggningenvar härmed slutad. §5 Ang. borttagande av prefixet "Kunglig" i namnet på statliga myndigheter Herrjustitieminislern erhöll ordet för attbesvara i (m) i kammarens protokoll för den 19 novemberintagna fråga, nr 357, och anförde: i har frågat mig om jag vill redogöra dels för vilkaprinciper som ligger till grund för beslutet alt la bort prefixet"Kunglig" för myndigheter, militära förband m. m. i samband med dennya författningens ikraftträdande, dels för hur beslut fattals i denna fråga. Enligt1809 års regeringsform är det kungen som styr riket. I detta ligger bl. a. attkungen har det formella chefskapet över de myndigheter som är underställdaKungl. Bruket av ordet "Kunglig" framför myndighets namn utgören markering av detta förhållande. om att myndighets namn skall föregås av ordet "Kunglig"finns inte. På senare lid inrättade myndigheter använder för övrigl inte ordetframför sina namn. Ordel förekommer inte heller framför myndighets namn i lagaroch andra författningar. Enligtden nya regeringsformen, som börjar tillämpas , är detregeringen som styr riket. Myndigheterna lyder därefter under regeringen, inteunder kungen. En konsekvens av detta blir atl ordel "Kunglig", som markerar myndighetens lydnadsställning i förhällande till kungen, börslopas framför myndighets namn. När det gäller militära myndigheter och förbandtillkommer den omständigheten atl kungens ställning somhögste befälhavare upphör med utgång. Av vad jag nu har sagt framgåratt något formellt beslut i frågan inte har behövt fattas. HerrBJÖRCK i (m): Jag ber att få tacka herr justitieministern för svaret pä min enklafråga. Undersenare tid har vi frän den socialdemokratiska regeringen fält uppleva en radförsök att slå sä hårt som opinionen tillåter mot monarkin. I samband medförfattningsreformen gjorde man sitt bästa för alt reducera monarkens formellaroll, och därefter har vi så sent som haft tillfälle atl la ställning tillfrågan om att avskaffa en del av kungahusets skattefrihet m. m. är detalltså dags att ta bort prefixet "Kunglig" framför namn pämyndigheter, miliiära förband m. m. - ett prefix som i åtskilliga falt harfunnits . Omdetta är tvä saker att säga. För det första anser jag att beslutet om dettaborttagande har tillkommit pä ett underiigt sätt. Det finns inget konseljbesluti frågan. I stället är det sä, enligt vad jag har fält reda pä, att det ärstatsrådsberedningen, alltså , som ligger bakom detta, ochdet är i och för sig typiskt. Det finns inte ens någon skriftlig instruktionfrån rättschefen i statsrådsberedningen till redaktören för statskalendern omprinciperna för borttagandet av detta prefix. Allt har skett muntligt. Manändrar alltså namn som har månghundraårig hävd, genom att en tjänsteman i herrPalmes kansli och en redaktör för statskalendern sitter och tycker till. Delminsta som kan begäras i en sådan här fråga är väl att det fattas något slagsformellt beslut - det fattas 27 000 beslut per är i konseljen, så del skulleinte ha inneburit någon ytteriigare arbetsbelastning. Fördet andra är borttagandet av prefixet "Kunglig" enligt mitt se att sehelt onödigt. Det tjänar inget vettigt syfte. Det kunde myckel väl ha fått ståkvar trots den nya författningen. Den nya grundlagen påbjuder icke att prefixet"Kunglig" tas bort. Ändringen kommer uppen-bartigen till stånd föratt glädja en och annan republikan. Beslutetinnebär iraditionslöshet, klåfingrighet och ytteriigare ett steg i rikining motett allt färglösare och tråkigare samhälle. I den här frågan kunde man ha visaten viss respekt för traditionen och låtit prefixet stå kvar. Åtminstone kundede myndigheter - civila eller miliiära - som vill ha det kvar tillåtas attbehålla det. Ang.borttagande av prefixet "Kunglig" i namnet på stadiga myndigheter Jag kan komplettera svaret titt med all säga följande. HerrBjörck frågar varför man inte kunde kosta på sig alt fatta ett konseljbeslut idenna fråga. Det framgår av mitt svar att det inte finns någol beslut om attmyndighets namn skall ha prefixet "Kunglig". Ang.borttagande av prefixet "Kunglig" i namnet på statliga myndigheter finns därför inget beslutatt ändra på. Det är med hänsyn till den nya regeringsformen naturligt att maninte längre använder detta prefix i statskalendern. HerrBJÖRCK i (m): Är det egentligen så självklart att prefixet "Kunglig"försvinner? Denna riksdag har så gott som enhälligt beslutat att även ifortsättningen skall vara en konstitutionell monarki. Konungen är fortfarandestatschef, och han har fortfarande en del funktioner, låt vara av formellnatur. Det är därför ingenting som säger alt det är nödvändigt att dettaprefix försvinner. När det gäller de militära förbanden anges del i förarbetenatill den nya grundlagen, som själv har signerat, alt Konungen ocksåi fortsättningen skall vara krigsmaktens främste företrädare. Jaglycker ändå alt någon form av beslut borde föregå eller atl någon skriftligdokumentation borde föreligga vid en så omfattande ändring som det här rör sigom. Man kan ju tänka sig att ett och annat förband, eller alla förband, elleren och annan myndighet gärna skulle vilja ha kvar prefixet. Skattdet här tolkas så att de icke har den möjligheten, även om de skulle vilja? tog upp en annan fråga, nämligen om borttagandet avprefixet på något sätt kan komma i konfiikl med att är enkonstitutionell monarki. Del gör det inte alls. vet lika väl somjag att det i den nu gällande regeringsformen heter att Konungen styr riket ochatt myndigheterna därför formellt är underställda Konungen. I den nyaregeringsformen heter det att regeringen styr riket och längre fram atlmyndigheterna lyder under regeringen i dessa avseenden. Denna fråga har alltsåicke att göra med att är en monarki. Detta är ju inte en fråga av någon betydandeslorieksordning. frågar orn det är förbjudet för någon myndighetatt kalla sig "Kunglig". Jag vet inte någon straffbestämmelse somskulle kunna åberopas i en sådan situation. Jag föreställer mig emellertid attrationella och praktiska skäl lalar för att man i fortsättningen icke använderdetta prefix. Hen i (m): Det sistnämnda ber jag nalurtiglvis alt få tacka justitieministernalldeles särskilt för. Det innebär alltså, om jag lolkar justitieministernrätt, att vi får en viss valfrihet på detta område. Jagkan hälla med om alt detta inte är en av de största frågor som vi har attdiskuiera i den här kammaren, men det är ändå en fråga som mänga människorintresserar sig för. Framför allt, herr talman, irriterar sig mänga människoröver att man i klåfingrighetens namn och i sitt republikanska nit ägnarsig åt att ta bort sådana prefix som har en månghundraårig hävd. Någol rimligtsyfte kan detta faktiskt inte fiäna. Den enda konsekvensen blir väl alt mantvingas ändra en mängd stadgor och författningar och trycka nytt brevpapper m.m. Det kan väl inte vara någonting särskilt eftersträvansvärt. Jag kan inte se att det finns någon som helst anledning att trycka nyabrevpapper; det går säkert utmärkt bra att använda det gamla brevpapperet tillsdet tar slut. Slutligenvill jag bara notera att i kallar det klåfingrighet att manvidtar en förändring som är fullt i linje med den nya regeringsform som vi harbeslutat anta här i landet. Ang.tillämpligheten av lagen om tillfälligt omhändertagande Hen i (m): I så fall ber jag om tillgift och ber att fingrighet mot ordetpietetslöshet. Överiäggningenvar härmed slutad. § 6 Ang.tillämpligheten av lagen om tillfälligt omhändertagande Herrjustitieministern erhöll ordet för att i elt sammanhang besvara dels fruBerganders (s) i kammarens protokoll för intagna fråga, nr 358,dels i (vpk) i kammarens protokoll för den 20 novemberiniagna fråga, nr 365, och anförde: har frågat, om jag anser att lagen om tillfälligtomhändertagande är tillämplig på arbetsgivares anmodan vid konfiikl påarbetsplats. HerrSune har frågat, om jag anser att lagen om tillfälligt omhändertagandekan få användas för utnytfiande av polis för avhysning av arbetare frånarbetsplats. Jag ber att få besvaradessa frågor i ett sammanhang. Jagutgår från att frägeställarna tänker på bestämmelserna i tagens 3 §. Där angesunder vilka förhåltanden en polisman kan omhänderta någon för att upprätthållaallmän ordning eller för att förhindra brott. Såvitt gäller förstnämnda fall,dvs. ordningshållningen, är det genom ordalagen klart att ingripanden endastkan ske på allmänna platser. En tillämpning av 3 § i lagen pä en arbetsplatskan därför endast komma i fråga i fall då ett omhändertagande framstår somnödvändigt för att avvärja en straffbelagd gärning, t. ex. misshandel ellerskadegörelse. Jag vill slutligen betona att det här som i allt övrigt polisarbetefinns den övergripande bestämmelsen i 16 § polisinstruktionen som anger, attpolisman aldrig får använda strängare medel än förhållandena kräver, utanalltid i första hand bör söka vinna rättelse genom upplysningar och anmaningar. 2 protokoll 1974. Ang.tillämpligheten av lagen om tillfälligt omhändertagande Jag ber att få tacka justitieministern för svaret på min fråga. Jaganser det mycket viktigt att man slår fast att konfiikter på arbetsplats skalllösas den fackliga vägen. Diskussionerna i pressen har kanske gett en annanvinkling, varför det är av stor vikt att justitieministern med det här svaret,såsom jag ser det, helt har tagit avstånd frän de tankarna. Utöverdetta skulle jag vilja säga att alla ju vet att när den här tagen infördes varmeningarna mycket delade om vikten av att lagen verkligen kom till stånd. Jaguttryckte själv i remissdebatten oro över att man skulle sopa problem av socialkaraktär under mattan. Vidlagens användande bör man se till att inte onödiga motsättningar skapas mellanpolis och allmänhet. Polisen skall enligl mitt förmenande vara ett stöd ocksåför de grupper i samhället som vi kallar utslagna. Det är som jag ser det avoerhört stor vikt alt man använder lagen restriktivt och undviker atl ge olikagrupper, ungdomar och andra, den uppfattningen att polisen handlar godtyckligti dessa sammanhang. Tack för svaret. Hen i (vpk): Jag ber att fä tacka justitieministern för svarel pä min enkla fråga. Somfru sade kritiserades lagen hårt redan när den infördes. För vpk:sdel log sig den kritiken praktiska uttryck, eftersom vi röstade mot att denskutte antagas. Vi tycker nog att kritiken i stor utsträckning har visat sigbefogad. framförs också kritik frän andra häll, t. ex. inomsocialdemokratin. Jag vill för protokollets skull läsa in vad LO:s tidningFackföreningsrörelsen skriver om denna lag under rubriken lag: "Dennalag har visat sig öppna vägen för godtycke och upprörande övergrepp motenskilda personer. Bara har fiera fatt inträffat då polisen,med stöd av den här lagen, gjort uppenbart orimliga ingripanden mot enskildapersoner. Detvar med stöd av lagen om tillfälligt omhändertagande som polisen, på enarbetsgivares begäran, arresterade en arbetare på ett företag i på ett säbrutalt sätt, att arbetaren kom till skada, och det var med stöd av den härlagen som en 33-årig barnavårdsassistent i arresterades då han stodoch väntade på en kamrat i tunnelbanan. Hur många ungdomar som på alltför lösagrunder blivit omhändertagna går naturligtvis inte att få uppgift om. Menenligl socialarbetare och barnavårdsfolk som uttalat sig är det inte ovanligtatl lagen missbrukas. Polisenhar ett helt batteri av lagar atl tillgripa mot personer som verkligen begårbrottsliga gärningar, uppträder berusat, begår skadegörelse eller ofredarmänniskor. Lagen om tillfälligt omhändertagande är därför helt överflödig förordningens upprätthållande." Justitieministernhar i en TV-debatt sagt att det inte var lagen om lillfälligt omhändertagandesom användes på företaget i . Men kvar står att polismannen trodde siganvända den tagen, även om man nu efteråt kan konstruera om det heta och grävafram en annan tillämplig lagparagraf Jag tycker att det av justitieministernssvar framgår att lagen kan tillämpas på arbetsplatser i vissa fall när fara förbrott skutte föreligga, och det är illavarslande. Enligt mina egna erfarenheterfrän arbetsplatserna borde det strängt taget vara arbetarna som hadebefogenhet att skicka polisen på arbetsgivaren, t. ex. när arbetarskyddet ärdåligt och när folk skickas ut på fartiga uppgifter. Jag ställer inget krav idet sammanhanget, men jag tycker att det vore rimligt. allmänna synpunkter på lagen delar jag hell och fullt. Delsom har legat bakom de båda frågor som har ställts var väl den artikel iFackföreningsrörelsen som i citerade. Dä är det angelägetatt tala om att det icke var lagen om tillfälligt omhändertagande somt/llämpades i detta fall. säger att polismannen trodde att hantillämpade denna lag. Det bestrider polismannen, och det framgår avarrestantbladet att man icke åberopade denna lag när personen i fråga fördes inpå polisstationen utan att det var andra omständigheter som åberopades. Bådemed hänsyn till denne person och på grund av att fallet är föremål för JO:sprövning kan jag här inte gä in på det enskilda fallet. Men sä mycket kännerjag ändå till händelseförioppet attjag utan vidare kan säga att i en sådansituation som här förelåg är lagen om tillfälligt omhändertagande icketillämplig. Det skulle alltså ha varit felaktigt att åberopa denna lag. Enannan fråga är hur man på en arbetsplats skall handla till skydd för en personsom uppträder besvärligt och oregerligt och till skydd för arbetskamraterna.Man kan inte rimligen begära atl arbetskamraterna själva skall bruka våld föratt fä bort en sådan person, utan då är den riktiga vägen att vända sig tillpolisen. Hen i (vpk): Jag har fått mina uppgifter genom som intervjuatpolismannen. Han har enligt sagl att han tillämpadelajen om tillfälligt omhändertagande. Om den frågan vet jag inte mer än så. Sedanundrar justitieministern hur man skall göra pä en arbetsplats för att kommatill rätta med en besväriig situation. Vad man enligt min mening inte skallgöra är att ta dit polis. Varför skall just en arbetsledare ha förmånen atttillkalla polis då han tycker alt någon uppträder störande. 1 artikeln iAftonbladet sades också, att arbetsledningen hävdade att arbetaren i frågahade agiterat för vild strejk och att det skulle ha varit en av anledningarnatill att han greps. kan journalister förvisso för- Ang.tillämpligheten av lagen om tillfälligt omhändertagande Ang.tillämpligheten av lagen om tillfälligt omhändertagande vränga saker och ting, mennågon sanning torde det väl ändå ligga i detta. Förmig framstår det som mycket stötande alt polisen skall kunna komma in på enarbetsplats och gripa en person bara därför atl en arbetsledare vill det. Somjag sade i milt tidigare inlägg skulle jag förstå del om det vore tvärt om,dvs. att arbetarna hade möjlighet att komma till rätta med besväriigaarbetsledare. Jag tycker också atl det vore stötande om man skulle kunna ropa påpolis därför att någon uppträder störande på en arbetsplats. Men det var idetta fall inte fråga om något sådant, utan denne person var enligtarbetskamraterna, som skrivit ett intyg om detta, en fara både för sig självoch för arbetskamraterna. Man arbetade i höga ställningar, och det är intelämpligt att en berusad person klättrar upp i höga ställningar till fara försin egen och andras säkerhei. Isituationer då del kan bli nödvändigt atl man på en arbetsplats kallar pä polisdärför att man inte pä vanligt sätt kan åstadkomma någon rättelse spelar detingen roll om det gäller en arbetare eller en förman. Om en förman hadeuppträtt på det sätt som arbetskamraterna sagt att den här arbetaren uppträddepä, hade det även i sådant fall funnits anledning att kalla på polis. FruBERGANDER (s): Jag vitt i delta senare skede av debatten säga att det för migförefaller lika orimligt att kalla pä polis för att lösa en konflikt på enarbetsplats oavsett vilken part sorn gör det. Jag anser att sådana saker skallklaras upp den fackliga vägen oberoende av vilken part som anser sig varaförfördelad. Förövrigt vill jag understryka mitt tack till justitieministern, som i alltställde sig bakom mitt principiella resonemang. Det anser jag vara mycketvärdefullt. I en akut situation pä en arbetsplats, där en person ulgör en fara försig själv, sina arbetskamrater och arbetsledningen, har man inte alttidmöjlighet att katta på en ombudsman. Han kanske är bosatt på en annan ort. Ominte arbetsledningen och arbetskamraterna kan klara situationen, finns ingenannan utväg än att med våld få personen frän arbetsplatsen. Men arbetsledningenetter arbetskamraterna skall inte använda våld, om den finner det nödvändigt.Vi håller här i landet pä att endast polisen får använda våld. Den här personenvar så besväriig att det inte fanns möjlighet att få honom att frivilligl lämnaarbetsplatsen, och då återstod ingenting annat än att förfara enligt vanligaprinciper här i landet. Mankan inte begära att en facktig ombudsman skall ta hand om berusade personer.Det tigger väl litet utanför hans arbetsuppgifter. Överläggningenvar härmed sluiad. §7 Om sekretesskydd för vissa personuppgifter Omsekretesskydd för vissa personuppgifter Herrjustitieministern erhöll ordet för all besvara i (s) i kammarens protokoll för intagna fråga, nr 360, ochanförde: i har frågat om jag - mot bakgrund av debattenkring statistiska centra/byråns levnadsnivåundersökning -är beredd alt förriksdagen skyndsaml framlägga förslag lill sådan ändring i 16 § sekretesslagenatl avpersonifierade, men ändå idenlifierbara, personuppgifter kansekretessbeläggas. Sombakgrund till frågan vill jag nämna att 16 § sekretesslagen ger regler omsekretess för uppgifter som har lämnats för slatlig eller statistikoch för myndighets bearbetning av sädana uppgifter. I fråga om uppgifter somavser enskilda gäller som förutsättning för sekretesskyddet bl. a. attpersonerna är angivna med namn etter annan ideniilelsbeteckning. Frågan gälleralltså om denna förutsättning bör kunna slopas. Dennafråga hör till dem som är av betydelse i regeringsärendet angående statistiskacentralbyråns register om levnadsförhållandena i samhället. Detta ärendekommer sannolikt att prövas av regeringen . Hurregeringen då kommer att se på frågorna om behovet av avpersonifiering avpersonuppgifterna och i så fall vidgat sekretesskydd för dessa uppgifter kanjag givelvis inte säga . Jagvill emellertid erinra om att frågan om sekretess för statistiska uppgifteringår i offentlighets- och sekretesslagstiftningskommilténs utredningsuppdrag.Detta omfattar en översyn av sekretesslagstiftningen i dess helhet. Kommitténväntas lägga fram sitt slutbetänkande . Del är givet attdet ligger nära till hands att ställning lill den av väcktafrågan las först i samband med atl slutbeiänkandd övervägs. HenPETTERSSON i (s): Jag tackar justitieministern för svaret. Jag tillhor dem som anser allett modernt välfärdssamhälle behöver en hel del statistik och individanknuteninformation för alt fungera på ett för medborgarna tillfredsställande sätt. Enmängd uppgifter behövs, inte bara för alt samhällsapparalen skall kunnafungera effektivt utan också för att den fram-åtriklade samhällsplaneringenskatt kunna förbättras och för alt reformpolitiken skatt kunna drivas vidare.Bl. a. från denna utgångspunkt är jag angelägen om att det skall finnas eltsådant sekretesskydd för den Omsekretesskydd för vissa personuppgifter enskilde medborgaren, närhan lämnar uppgifter till olika myndigheter, att han inte skall behöva oroa sigför atl inträngande och känsliga uppgifter om honom själv blir offentligttillgängliga. Finns inte delta förtroende från den enskilde medborgaren, kommersamhället att få problem med att skaffa in de uppgifter som behövs. Densenaste tidens diskussion kring levnadsnivåundersökninghar nu visat att den enskilde medborgaren inte alltid har sådana garantier försitt integritetsskydd. Uppmärksamheten har främst riktats mot två förhållanden.Det ena är att om man i syfte alt ytteriigare förstärka integritetsskyddet tarbort identitetsbeteckningarna från ett i vissa avseenden känsligt och inträngandeintervjumaterial, blir effekten i själva verket den rakt motsatta. Materialetblir inte längre sekretesskyddat utan offentligt och därmed tillgängligt förvem som helst. Detandra är att trots frånvaron av namn eller annan identitetsbeteckning kan detvara möjligt vid mera ingående intervjuundersökningar att via de lämnadeuppgifterna ändå känna igen enskilda personer i materiatet. Dessa brister isekretesskyddet har naturiigtvis oroat många, och det är mot den bakgrunden jaghar ställt frågan till justitieministern om en utvidgning av 16 § isekretesslagen för att bl. a. komma till rätla med problemen kring den aktuellacentralbyråundersökningen. Nuhänvisar justitieministern till offentlighets-ochsekretesstagstift-ningskommittén och vill avvakta dess betänkande. Jag tyckernog att det är titel olyckligt, därför atl det här är en aktuell situation ochen aktuell debatt och mänga medborgare är oroade pä denna punkt. Jag hadeåtminstone hoppats att justitieministern kunnat komma med ett vägledande ord , bl. a. till offentlighets- och sekretesslagstiftnings-kommittén. Den kangott behöva ett ord på vägen om hur justitieministern ser pä behovet av enutvidgad sekretesslagstiftning. Dessutom tror jag alt ett besked frånjustitieministern skulle ha haft lugnande inverkan på den opinion som oroarsig för bristerna i sekretesskyddet. Jagtycker att det här är elt generellt men också ett aktuellt problem. Jag behöverinte nödvändigtvis hänvisa till centralbyråns mycket omdiskuterade levnadsstandardsundersökning,även om det är den som har dragit upp debatten. i anförande föranleder mig bara alt understrykaatt sekretesskydd ju gäller för uppgiflslämnarna i den pågående undersökningenoch att offentlighets- och sekretesslagstiftningskommittén redan genom sinadirekliv har frågan om sekretesslagstiftningen uppe pä sin dagordning. tycker alt jag borde ha sagl någonting lugnande, men det räcker välmed vad jag sagt i svaret, nämligen att regeringen kommer att laslällning lill de besvär som har anförts. Efter det ställningstagandet tror jagnog alt det hela skall klarna. Hen i (s): Jag tror att man kan ha en ganska pessimistisk syn på offentlighets-och sekretesslagstiftningskommitténs möjligheteratt komma fram med sittbetänkande . Allt fler uppgifter pä del här mycket känsliga ochinvecklade området lastas nu över pä denna kommitté, och min bedömning är attden säkerligen inte kommer att vara färdig med sitt betänkande i lid. Är denbedömningen riktig, så understryker det ju yllertigare behovet av attjustitieministern här kan anföra några allmänna synpunkter på problemet. Justitieministernsäger att vi har ett sekretesskydd som fungerar. Ja, herr justitieminister, detfungerar under förutsättning att man inte tar bort personnummer eller andraidentitetsbeteckningar ur materialet. Men vill man gå vidare och förslärkaskyddet för den enskilde - med tanke på vad som kan hända om materialet skullekomma pä avvägar eller pä annat sätt bli tillgängligt - och ta bort personnummeroch liknande beteckningar, då gäller inte sekretesskyddet längre. Det var i detläget som min fråga gällde om justitieministern kunde antyda att manskulle kunna tänka sig en utvidgning av 16 § i sekretesslagen. Jag tror attdetta är en väldigt viktig fråga för många människor, inte minst för dem somhar atl ta ställning till huruvida de skall svara på statistiska centralbyrånsintervjuundersökning eller inte. Omsekretesskydd .för vissa personuppgifter