prot · FX09130 · 1974-12-31 00:00:00 — Såfort en förhandling är slutförd, där låglönesatsningen kanske gett kvinnornaett extra påslag på lönen, så minskar underlaget för deras verksamhel,arbetstakten ökar, och inkomsten blir i bäsla fall oförändrad. Förde deltidsanställda är det främsi avsaknaden av ett godtagbart anslättningsförhållandesom är orsaken till all de kan behandlas pä della sätt. Många som arbetar inomHandels, men också landstingskommunatt, har som enda anställningsförhållandeell namn på en lista som arbetsköparen kan använda för alt få kontakt vidbehov av arbetskraft. Överenskommelsenmellan LO och SAF, som det talas om i belänkandet, rekommendationen om altarbetsgivare inte får vägra deltidsarbete om minsl 18 limmar , denstruntar arbeisköparna blankt i. kan de också göra därför all arbetsmöjligheternaför kvinnorna är begränsade. , som har i uppdrag alt följa förändringar i dehandelsanslältdas arbetsförhållanden, konstaterar all andelen fastheltidsanställd personal lill sjunkit med Andelen fast deltidsanställd personal vid varuhusen har från år 1971till 1974 ökat från . Andelen extra och tillfälligt anställdamed mer än 18 timmars arbetsvecka har till 1974 sjunkit från 17till . har tillfälligt anställda med iveckan ökat frän . Så fungerar denrekommendationen. Alldeltidsarbetande arbetar år utan semesterersättning är ingentingovanligt, inte heller att man efter många års tjänst inte har pen-sionsrält. sektion där jag är ordförande, för skolmåltidspersonal, har vi många fall.En hade arbetat , men aldrig lyckats komma med i gällandepensionsreglemente. I senaste numret av kan man läsa om enstäderska som arbetat i en kommun utan atl få någon som helst pensionvid sin avgång. Andra sociala förmåner som de som arbetar iveckan går miste om är rätt till avgängsbidragsförsäkring, permilteringslön ochgrupplivförsäkring. Dessutom går de avialsentiga sjuk- och pensionsförmånernaförlorade. Föratt en arbetare skall få ATP krävs en årsinkomst som överstiger basbeloppet, somfr. Det är alltför mänga som hamnar under deninkomsten . Detär lätt för att avfärda det som här sagts med att delta är enangelägenhet mellan de avtalsslulande parterna. Men är det rätt att göra del såenkelt för sig när man har vetskap om utvecklingen för de deltidsarbetande? Enligtbelänkandet aviseras en rapport , en kartläggning varssyfte är att ge underiag för bedömningar av deltidsarbetets verkningar urjämställdhetssynpunkl. Menär inte detta en ulmaning mot de deltidsarbetande? De är alla medvetna omatt vägen till ökad jämlikhet är ekonomiskt oberoende. Det gäller också männensförsörjningsplikt, som måste försvinna. En arbetstidsförkortning där manavlastar männen en del av deras 41 timmars arbetsvecka titt kvinnornas förmånär snabbaste vägen titt jämställdhet. Första steget kunde vara lagstiftning omen minimiarbelslid , som vi föreslagit. Därför yrkar jag bifalltill reservationen 5 av . Jämställdhetmellan män och kvinnor, m. m. () kortgenmäle: FruNordlander talar om löneutvecklingen och klyftan mellan män och kvinnors löner.Det är obestridligt atl en sådan klyfta finns. Del tror jag att jag har sagtlidigare under debatten. Men när vill påstå att det inte skullehända något pä detta område måste man ändå reagera. Det är ju inte längre såatt man i avtatssam-manhang arbetar med mans- och kvinnolöner. De rensades jubort som begrepp . förtjänade kvinnorna av vadmännen förtjänade. Jämställdhetmellan män och kvinnor, m. m. 1970 hade kvinnorna kommitupp till av männens löner. Siffrorna gäller LO-området. Även efter1970 har det skett en fortsatt utjämning. Att förhållandena inte är bra nu äralldeles klart. Det kan och jag vara helt överens om. Men jagtycker ändå att man i rättvisans namn bör få notera att det pågår en ständigutjämning. Som jag sade lidigare är den solidariska lönepolitiken enförutsättning för att man kan tillförsäkra kvinnorna rättvisa påarbetsmarknaden eftersom kvinnorna återfinns i de yrken där lönerna fortfarandeär låga. (vpk) kortgenmäle: Till det vill jag bara säga att vi vet alla att det pågår en ständiglöneglidning. Men kvinnorna har, med sina fasta limlöner, eventuelltmånadslöner eller Överenskommen ersättning för det extraarbete som de utför,ingen möjlighet lill löneglidning. Enligl de uppgifter jag fått har de manligalönerna under den senaste avtalsperioden enbart genom löneglidning ökat med2:70 kronor mer än de kvinnliga lönerna. Del är väl ändå obestridligt attkvinnorna står still pä de löner som de får i avtalet. Trots att de får ettbättre påslag, vilket jag inte har förnekat, så halkar de ändå efter från denena avtalsuppgörelsen lill den andra. Det är en eftersläpning som man ständigtmåsle ta igen. FruLUDVIGSSON (s) kort genmäle: Jag är inte riktigt klar över vad är ute efter i dettaresonemang - om hon menar att skall göra ett uttalande införlöneförhandlingarna eller om vi skatt förbjuda löneglidning. FruRÖNNUNG (s): Det socialdemokratiska kvinnoförbundet har ställt sigskeptiskt lill deltidsarbete och som det bättre alternativet förordat enförkortad arbetsdag titt för alla. Deltidsarbete har nämligen bliviten anställningsform som nästan bara kvinnor accepterat - av skäl som jag skallåterkomma till . Varför skall kvinnor godta arbetstider som män står främmande för? Nio män av lio arbetar enligt arbetsplalsundersökningarna heltid eller önskar atl de skulle göra det. Vi har en uppdelad arbetsmarknad - män arbetar heltid, kvinnor deltid. Skall denna uppdelning bevaras enligt vad de borgeriiga partierna förordar? Deltidsjobben ärkoncentrerade lill läglöneyrken och lill kvinnoyrken - att delta ofta är samma sak är ell känt faklum. Huvudargumenten mol deltidsarbete tål att upprepas här i kammaren. De löser inte kvinnorslivssituation. Kvinnans svaga ställning pä arbetsmarknaden konserveras, ochhennes nuvarande uppgift att vara den som har huvudansvaret för hushållsarbeteoch barn ändras inte. Som gift eller sammanboende bibehålls hennes ekonomiskaberoendeställning av en man. Arbetsuppgifternablir inte lika intressanta när man har deltidsarbete. Företagen satsar intelika mycket utbildning på deltidsanställda. De största bristerna i utbildningfinns bland dem som är tillfälligt anställda eller deltidsanställda. Sålänge samhällets barntillsyn är så bristfällig som den är , både vadgäller dag- och fritidshem, ivingas kvinnor till deltidsarbete som del endaprakliska alternativet. Barntillsynsfrågan måste därför lösas -och lösassnabbi. Mänga kvinnor blir hänvisade, för att över huvud taget få arbete, tilldeltidsarbete mol sin vilja. Hur försörjer man sig som ensamslående pådeltidsarbete? Ettavskräckande exempel pä hur kvinnor med deltidsarbete utnyttjas är följande:Handelsanslältdas förbund har uppmärksammat en anställningsform som ärförhållandevis ny och som förekommer vid vissa varuhus. Det är de s. k.personalbankerna, som endast gynnar förelagen, inte de anställda. Detta sysleminnebär att ett företag till sig knyter en reservstyrka av kvinnor, som hopparin och arbetar vid sjukdomsfall och vid tillfälliga sysselsättningstoppar, t.ex. före eller , när den ordinarie personalen ärledig. Tittpersonalbankerna rekryteras vanligen f d. anställda som gift sig och för övrigthemmafruar. Något formellt anställningsförhållande råder inte mellanarbetsgivaren och arbetstagaren under de perioder när den senare inte arbetar,och naturiigtvis utgår då ingen lön under tid hon går och väntar pä alt fårycka in. Den nya trygghetslagen kan knappast tillämpas pä dessa anställda.Sannolikt är del antal limmar de arbetar så lågt att de socialaförmåner som förhandlats eller lagstiftats fram inte gäller. Helt klart är attreservarbetskrafl på detta sätt är lätt atl rekrytera, eftersom det finns endold arbetslöshet bland kvinnor. Förelagen utnyttjar, för att inte sägamissbrukar, det här förhållandet. Mångapraktiska problem uppstår för kvinnor som är knutna titt en personatbank. Hurordnar man sin barntillsyn om man skall arbeta med kort varsel? Hur planerarman sin ekonomi på ett vettigt sätt när inkomsterna är ojämnt fördelade överåret? LOtar i de kommande avtalsförhandlingarna upp förhållandet atl 46 000 av dessmedlemmar saknar fasta arbetstider och för fram som krav atl arbetstidsschemanoch en minimiarbelslid fastställs. Arbetsgivarnatjänar i många fall på deltidsarbetande. Den senaste del-lidsformen kallaspartnerjobb, och del innebär att två delar på samma tjänst. Man arbetar i regelen vecka i taget. Men denna deltidsform innebär au man är ansvarig för denandras arbete. Blir den man delar arbetet med sjuk, är man själv skyldig attrycka in, och företagaren garderar sig pä elt enkell säll mol produktionsbortfall.Kampanjen för att rekrytera kvinnor till parlnerjobb bygger också på gamlareaktionära idéer om varför kvinnor över huvud taget arbetar. "Medparlnerjobb får ni chans att tjäna ihop till en päls eller bil", heter deli reklamen. Det antyder atl parlnerjobb är av korttidskaraktär, lämpliga i etthögkonjunkturiäge. I lågkonjunktur är deltidsarbetena de första man knappar inpå, och an- Jämställdhetmellan män och kvinnor, m. m. Jämställdhetmellan män och kvinnor, m. m. ställningsformen är ocksåur denna aspekt tvivelaktig. År1966 var!antalet deltidsarbetande 150 000. Men deltidsarbetena fortsätter hetatiden alt öka i antal. i är hade 660 000 människor deltidsarbete, ochdel är ca 40 000 mer än i fiol . i är är antaletdeltidsarbetande närmare 800 000. Räknar man samman anlalel kvinnor med arbeie,deltid, halvtid och mindre än halvtid, blir antalet 949 896 enligt statistiskacentralbyråns senaste statistik, som kom ul . Däfrågar man sig: Skulle antalet deltidsjobb vara lika högt om alternativet varsex limmars arbetsdag i stället för nuvarande åtta, med alla sociala förmånergaranterade, avgängsbidragsförsäkring, full gruppliv, full semester ellersemesterersättning, permilteringslön osv.? Jag tror inte det. Varförarbetar så mänga kvinnor på deltid? Är det brister i utbildningen hos dennakategori, brister i barntillsynen eller bägge dessa saker det kommer an på?Detta måste givetvis utredas innan man binder sig för att stimulera fram fierdeltidsarbeten. Målet för framtiden måste vara att samhället avskaffar dessabrister och att både man och kvinna kan salsa på yrken av heltidskaraktär ochalla vara ekonomiskt oberoende. Annars beslår ojämlikheten mellan kvinna ochman. Dedeltidsarbetande utnyttjas , och deltidsarbete är enanställningsform som verkar ha tillkommit för att endast passa kvinnor. Avmånga anledningar ställer jag mig avvisande till en utökning av deltiden. Attivra för ökade möjligheter lill deltid är ett propagandanummer som deborgeriiga partierna spelar upp. De vill framstå som "kvinnovänliga".Men i själva verket är det tvärtom. motverkar de kvinnors möjligheteratt arbeta på samma villkor som män. Därför,herr talman, yrkar jag bifall till reservationen 4 i inrikesutskottetsbetänkande nr 25. Detär med viss tvekan som jag belastar lalariisian i detta ärende, som redan harså stor övervikt av kvinnor, men några tidigare inlägg har uppkallat mig attgöra en del randanmärkningar titt denna debatt. Detär djupt orättvist att rikta anklagelser mot regeringen för ointresse för detinternationella kvinnoåret. Den har stött hela denna idé iFörenta nationerna, inte minst med tanke på arbetet med utvecklingsproblemen ide fattiga länderna och kvinnornas situation i de sammanhangen. harockså ställt särskilda medel till förfogande - inte sä stor summa men ändåavgörande för att sekretariatet i FN skutte kunna förbereda kvinnoårel. annan kan naturiigtvis tycka att det vät inte är det här vi skall diskuterai dag, men man har ändå gjort ganska mycket väsen kring förberedelserna för detinternationella kvinnoåret, och det gäller ju inte bara förhållandena i vårteget land. är inte titt för att varjetand skall behandla bara sina kvinnoproblem - och de rika länderna alltså ländernas kvinnoproblem - ulan del är meningen all vi skall se det hela iett större sammanhang och fundera över vad vi kan göra med kvinnorsförhållanden när de är helt annorlunda och vida värre än här hemma. Dethar pågått förberedelser mycket länge för sådana utåtriktade aktiviteter. Bl.a. har SIDA lagt ner myckel arbete på detta; man har ställt service tittförfogande för alla organisationer och gjort det väl känt för dem att en sådanservice finns. Det bör alltså läggas till de aktiviteter som i övrigl bedrivsav ledningen för det internationella kvinnoåret. Såtill förberedelserna här hemma. Jag kan inte finna annat än atl del är bådelämpligt och förmånligt all utnyttja jämställdhelsdelegationen och den storadelegationen, som är en sorts referensgrupp, för det här arbetet. Det är ju därsom myndigheterna har säte och stämma - sädana myndigheter somarbetsmarknadsstyrelsen och , som skall arbeta med de härproblemen - lika väl som en rad olika organisalioner. De poliliskakvinnoorganisationerna har redan nämnts, men där finns också LO, TCO,och åtskilliga andra organisationer. Det är ju dessa sommåste engageras för att någonting skall uträttas under kvinnoåret och - del ärinte mindre viktigt, skulle jag vilja säga - för att ge aktiviteterna en direktanknytning till de långsiktiga bemödandena. Referensgruppen, etter den storadelegationen, skall som jag har fattat det vara den breda kontaktytan mot detsvenska samhället i den här akuta frågan om jämställdhet liksom i andrafrågor. Somersättare för ordföranden i det socialdemokratiska kvinnoförbundet - somalltså är med i den stora delegaiionen - har jag förstått att man inte barablir informerad utan också kan påverka. Det socialdemokratiska kvinnoförbundethar sökt utveckla idéer i förhällande till delegaiionen och framfört förslag.Det har alltså varit fråga om ell växelspel - ell växelspel som måste kunna utvecklasockså av andra. Man måste ju kunna använda det opinionstryck som varjeorganisation i det svenska samhället står för, och del tror jag att det finnsutrymme för. Omjag utgår ifrån de missförhållanden som vi vill bryta ner och förändra kan jaginte se någon fördel i att vi nu sätter i gång en parlamentarisk utredning.Sådana i all ära, men nog brukar de vara elt forum för diskussion, som någonhär i debatten sade att jämställdhelsdelegationen var. Diskussion ochkarlläggning av förhållanden brukar ju vara den största delen av arbetet i enpariamentarisk uiredning, och jag skutte vilja påslå att sådani har vitillräckligt av i de här frågorna. Här är det åtgärder vi behöver fä tillstånd, och därför är det en klar fördel alt dessa frågor bevakas och beaktasgenom en basorganisation i statsministerns kansli. I.själva verket berör jämställdhetsfrågan, som jag ser det, hela det svenskasamhället. Samhället är förvisso trögröriigt. Det är mycket om och men, om manskatt åstadkomma några förändringar här. Mänga belägg för det har givits i denhär debatten genom inläggens utformning Jämställdhet mellan män och kvinnor, m. m. Jämställdhetmellan män och kvinnor, m. m. men också genom de exempelsom har anförts. hade ju en lång rad exempel frän arbetsmarknadenpå hur verkligheten ser ut. Detkrävs alltså enligt min mening en vidsträckt bevakning, och så krävs del enbestämd vilja att åstadkomma resultat. För mig är statsministern, med detpersonliga ansvar som han faktiskt här har påtagit sig, en borgen för att dessafrågor bevakas i alla sammanhang där de dyker upp. Jag tycker att det är ettriktigt sätt att arbeta. Jagyrkar bifall till reservationerna 1 och 4 och i övrigt till utskottetshemställan. FruAF () kort genmäle: kom med en intressant nyhet i sill anförande,nämligen att skulle ha gett särskilda medel till FN för detinternationella kvinnoåret. Som jag har förstått saken har vi gett sammaklumpsumma som vi brukar ge alla är. Men det kanske har blivit någon nyhet. 1sammanhanget vilt jag påpeka att medan väridsbefolkningskonfe-rensen kostade200 , sä har FN bara anslagit tittväridskvinnoäret. Jagvill också fråga : Finns det någon budget för det svenskakvinnoåret? Det är nog många organisationer som undrar del . Närvi i moderata samlingspartiet träffar våra medsystrar i andra nordiska tänder,så befinner de sig alla i nationetta pariamentariska kommittéer och är i fullgång med arbetet för det internationella kvinnoåret. Här är det så för oss att viinte ens riktigt vet vad jämställdhetsdelegationen har för sig. FruFREDGARDH (c) kort genmäle: Jag vill endast helt kort understryka än en gång atl den svenskaregeringen ganska sent bestöt sig för att tillsätta en nationettkommitté och att man då gick minsta motståndets väg och utsågjämslätldhetsdetegationen. Mig veteriigt har ännu inga medel ställts tittförfogande för delegationen för det program som man bör kunna genomföra. Jag har tillåtit mig att här i rikta enenkel fråga titt utrikesministern om detta, och jag hoppas fä svar pä denfrågan . ()kort genmäle: Beträffande anslaget i FN är det kanske formellt så att det inte äröronmärkta pengar; det kanske inte går för sig. Men jag har själv av berördatjänstemän i FN fått uppgiften -jag har inte efterfrågat den - atl dessa pengarmöjliggjorde de aktiviteter som man eftersträvade. Sedanär det klart att man kan, som fru gjorde, ta fram disproportionenmellan arrangemangen för kvinnoårel och . Men jag undrar vad Sverigeskall göra åt det. Det är ju över huvud laget de rådande förhållandena ochsynen på dessa frågor som återspeglas i FN. har tagit sittansvar och varit aktiv. Man har varit det , har fortsatt 1973 och ärnu i full gång med att därute bevaka den här frågan. Jag ser detta som eninternationell fråga och inte bara som en svensk fråga. Därför är del viktigtatt det blir en bevakning i de internationella organisationerna. Närdet gäller hur jag i övrigl ser på organisationsuppläggningen för kvinnoårelhär hemma tror jag att jag redan i mitt första inlägg har förklarat varför jagtycker att delegationen och den stora delegaiionen kan vara lämpliga fora. Jämställdhetmellan män och kvinnor, m. m. FruAF () kort genmäle: Bara ytteriigare en fråga till : Finns del någonbudget för del svenska kvinnoåret? Har jämställdhelsdelegationen någon sådan? () kort genmäle: Jag har inte reda på om man har någonsärskild budget för del. Tanken bakom hela denna verksamhet är emellertid all iförsta hand de olika organisationerna skatt vara aktiva och i sill arbete hainslag omkring kvinnoårel. Men sedan är det ju det sedvanliga samhälleligaarbelel som skall följa efter opinionsbildningen som vi också diskuterar här , och för detta måste det finnas medel på olika budgeter och anslag tillmyndigheier etc. Det kanske anses naturiigt eller i varje fall föriåtligt om en ledamotmed några är på nacken i det pariamentariska arbetel och med stort inlresse förjämlikhetsfrågorna försöker göra en liten tillbakablick på skeendet när detgäller de olika konkreta förslag som lagts fram för att främja jämställdhetenmellan män och kvinnor. Jagvill lill atl börja med framhålla att jag inte tror atl man inom något partiegentligen kan stå sig för sitt bröst och säga: Vi går hett fria från kritik,vi har varit framsynta och förutseende. I alla partier finns del väl en eftersläpandeopinion. Men jag vågar påstå, herr latman, all del ändå är vi inom oppositionensom drivit pä dessa frågor. Vi har år efler är väckt förstag om olika åtgärderför att främja jämställdheten, och lika ofta har de förslagen röstats ned av desocialdemokratiska riksdagsmännen. Jaglänker på det mångåriga arbete som låg bakom innan äntligen beslötsig för alt ratificera tikalönskonventionen. Del var som börjademotionera i den frågan, och var och påsamma linje. Slutligen - 1962 tror jag del var - beslöt i enighet attratificera likalönskonveniionen. Del har gällt frågan om enarbetsvärdering som naturiigtvis skutte Jämställdhetmellan män och kvinnor, m. m. syfta till att man kundefå ett bättre underiag för en mera rättvis lönesättning för dem som ägnar sigåt de typiska låglöneyrkena, som tillika tyvärr också är typiska kvinnoyrken. sådan arbetsvärdering som de borgertiga partierna krävt år harröstats ned av socialdemokraterna. Jagtänker på de frågor som är aktuella i dagens debatt, nämligen möjligheternatill en flexibel arbetstid och en värdering av deltidsarbetet. Jag villunderstryka, , att det gäller visst inte deltidsarbete bara förkvinnor, utan om man tar del av majoritetens synpunkter finner man atl detskall vara deltidsarbete för både män och kvinnor. harsocialdemokraterna en negativ inställning till de här mycket angelägnafrågorna. Detgäller också frågan om rätt till tjänstledighet - självfallet för både män ochkvinnor - för att ta hand om barntillsynen. De förslagen har röstats ned avmajoriteten här i . Och som tidigare fackföreningsman vill jag påståatt det är hos den offentliga arbetsgivaren, i synnerhet staten, som man möterdet största motståndet mot reformer som skulle göra det möjligt för kvinnor attpå samma villkor som män ägna sig åt förvärvsarbete. Vihar andra frågor, bl. a. inom socialförsäkringsområdet. Under hur många årmotionerade inte vi inom dåvarande - liksom - omjämställdhet när det gäller sjukförsäkringsförmånerna? Det var först när dessamotioner hade avslagits som det väcktes en liknandemotion från socialdemokratiskt häll. Jag tror att det var så tunga namn somArne och som stod på den. Då beslöt attgodkänna förslagen, och sedan blev det en proposition av det hela. Hurmånga år har vi inte motionerat om jämställdhet i fråga om pensionsförmånerna,om ett lika efterievandeskydd för män och kvinnor, om en tilläggspension förhemarbetande och om lika folkpensionsförmåner? Hurär det i realiteten? Jo, det är socialdemokraterna som har röstat emot ochröstat emot och som de facto har fördröjt lösningen av dessa angelägna frågor. Jagvill här också nämna skattefrågorna, barntillsynskostnaderna och frågan om defaktiskt sambeskattade. Också där upprepas mönstret, det är regeringspartietsom har varit negativt. Med detta perspektiv på frågorna och med den erfarenhet som jag har omhur negativt regeringspartiet har varit till att förverkliga kraven påjämställdhet mellan män och kvinnor, så är det på något säu uppseendeväckandeatt det just är i regeringspartiet som man genom jämställdhetsdelegationenskall ha monopol på att vara den som bäst inser problemen och kan lägga fram debästa förslagen. Jaghar ingenting att invända mot jämställdhetsdelegationens målsättning, eftersomdelegationen ju skall vara inriktad på konkreta åtgärder och snabba, praktiskaresultat. Men jag påstår att de resultaten skulle vinnas lättare genom enanknytning till alla partier, med de synpunkter som vi har fått påde konkreta förslag som behövde genomföras. Det skulle inte komma attuppfattas som försvårande och hindrande för arbetet. Tvärtom skulle man dåslippa att diskutera efter partipolitiska bindningar. Jag tycker faktiskt attdetta är en fråga som inte lämpar sig för del. Det är en opinionsbildningsfrägaoch en fråga om konkreta åtgärder. Den borde stå över partierna, och alla bordevi kunna enas om att nå målen . Tillsist vill jag polemisera litet mot , som sade att för ett gott resultat. Jag vilt inte kritisera i och för sig- möjligen kunde jag kritisera hans företrädare ochfinansminister , som väl är åtskilligt gammalmodig i de här frågorna -men jag tror faktiskt inte att ensam är en garant för ett gottresultat. De garanterna trodde jag i stället finns i alla politiska partier somär representerade här i . Därför är det ett samarbete vi behöver ha. Detskulle väl inte vara så omöjligt att i detta fall tillsätta en kommission meddirektiv att arbeta i ett kort perspektiv. Det är ju ingen nyhet för oss här iriksdagen att ha sådana kommissioner som arbetar snabbi och som avsätterkonkreta resultat. Jag undrar: Vill man ha en bred uppslutning här, eller politisera hela den här frågan? Jämställdhetmellan män och kvinnor, m. m. Underdetta anförande övertog herr andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Jag begärde ordet igen för att rätta till en uppgift som angående utvecklingen beträffande de handels-anställda. Ur ettpressmeddelande från affärslidsnämnden citerade och sade attfrån har andelen fast heltidsanställd personalsjunkit till .