prot · FX0993 · 1974-12-31 00:00:00 — Det finns anledning att notera utskottsbetänkandetskraftiga betoning av en effektivare sexualupplysning, liksom av kravet påinformation och rådgivning. Det är nödvändigt att samhället ökar sina insatserpå det här området bl. a. för att bättre än kunna motsvara efterfråganfrån såväl kvinnor som män på ofarliga metoder att planera föräldraskap. Abortfår aldrig uppfattas som alternativ till preventivmedel. Satsningarna påabortförebyggande åtgärder är därför att hälsa med största tillfredsställelse.Fortfarande krävs dock satsning på preventivmedels-forskning. Vi har i vår motion också ett yrkande om eninformationsbroschyr om abortlagen. Eftersom utskottet framhåller attinformation om innehållet i den nya lagen bör ges i samband med informationskampanjerbeträffande preventivmedelsinformation har jag inget yrkande på den punkten.Däremot ber jag, herr talman, att få yrka bifall till reservationerna 5 och 7,som tar upp den fråga om tidsgränser som jag tidigare berört. I övrigt instämmerjag i yrkandet om bifall till socialutskottets hemställan. FrökenANDERSSON (c): Herr talman!! den debatt om en ny abortlag som sedan längepågått har ofta gjorts försök att dra upp skiljelinjer mellan dem som utåtbekänner sig som kristna och andra. Detta innebär en stark förenkling avproblemet. Alla kan vi uppleva konflikter vid de ställningstaganden som ärnödvändiga för att nå det syfte som jag hoppas och utgår från att vi allahar: att så långt detta är möjhgt nedbringa det totala antalet aborter, legalaoch illegala. Ett abortfritt samhälle har vi aldrig haft, oavsett vilkenabortlagstiftning som funnits. Utskottsmajoriteten, som jag självtillhör och talar för, har haft det syftet för ögonen när vi tagit Nr 93 ställning till propositionen 70. Deabortförebyggande åtgärder som föreslås bedömer jag själv som 29 niai 1974 denviktigaste delen av propositionen. Man kan beklaga att dessa åtgärder--- intesatts in tidigare. Abort är alltid och måste alltid betraktas som en rorslagtill abort nödfallsutvägoch inte som en preventivmetod, detta understryks också S> >- f- Det är väl inte heller så även om man av denonyanserade debatt som förts ibland fått den uppfattningen - att någon kvinna medvetet föredrar abort framför preventiva åtgärder. Utskottet hänvisar till vad sagt i sitt yttrande över abortkommitténs betänkande, att alla abortingrepp till sin natur är sädana attkvinnor knappast kan förväntas medvetet föredra dem framför Jag tycker det finns anledning att hålla detta i minnet.Ibland verkar det som om man trodde att abort är någonting i och försig positivt för kvinnor. Även om det dröjt för länge är det bra attpreventivmedelsrådgivning och preventivmedel görs tillgängligare för denenskilde på det sätt som föreslås i propositionen. Jag väckte själv en motion,nr 1316, vid början med yrkande om snabb utbyggnad av samhälletspreventivrådgivning och om att kostnaderna för den enskilde för rådgivning ochpreventivmedel skulle minskas. Den motionen har i allt väsentligt blivittillgodosedd. Men jag vill varna för att lita till att frågan blir löst enbartgenom de åtgärder av ekonomisk art som föreslås i propositionen. Det är också ihög grad en fråga om organisation och personaltillgång, och det ligger ettstort ansvar på sjukvårdshuvudmännen att verkligen se till attpreventivmedelsrådgivningen kommer att fungera i fortsättningen. Information om preventivmedel bör som ett naturligt ledingå i all undervisning i samlevnadsfrågor och familjekunskap hksom i denföräldrautbildning som vi väl skall få. Skolans ansvar i dettainformationsarbete är stort, men till den frågan finns det anledning attåterkomma när utredningen rörande sexual- och samlevnadsfrågor i undervisnings-och upplysningsarbetet kommit med sina förslag vilket beräknas ske snart. , , har gjort ettbanbrytande arbete när det gäller upplysning i samlevnadsfrågor och är värtallt erkännande. Genom det ökade anslag som föreslås till har utskottet förutsatt att skall kunna få ettväsentligt utökat anslag för sin informationsverksamhet. Utskottsmajoriteten har också understrukit behovet av"fortsatt och intensifierat forsknings- och utvecklingsarbete i fråga ompreventivteknik för både män och kvinnor i syfte att åstadkomma effektivare ochsäkrare antikonceptionella medel än de som f. n. står till buds". Denfrågan hade förts fram bl. a. i motionen 1727 från centerhåll. Även om information och preventivmedelsrådgivning fungerarkommer oönskade graviditeter att inträffa också i fortsättningen. Då kommerfrågan in om hur samhället fungerar från den enskilda kvinnans synpunkt som harråkat i den oönskade graviditeten. Den beredvillighet att satsa på åtgärder förförbättrad social- och familjepohtik som kommit till uttryck i debatten bådargott för framtida reformer på dessa angelägna områden. Förslag till abortlag, m. m. angelägnainte bara för kvinnor i en abortsituation utan för föräldrar och barn överhuvud taget. Jag tänker på samhällets barnomsorg, där mycket återstår att göraoch där huvudansvaret nu vilar på kommunerna. Jag tänker på kortare arbetstid iförsta hand för småbarnsföräldrar och en utbyggd föräldraförsäkring, och jagtänker på det vårdnadsbidrag för små barn som vi från sida så starktpläderat för. Tyvärr har samhället fortfarande brister. Abort framstår ivissa situationer för den enskilda kvinnan som enda lösningen. Den nya lagenlämnar därvid till och med tolfte havandeskapsveckan avgörandet till kvinnan.Det hävdas att detta är ett för stort ansvar för henne att bära. Jag har svårtatt förstå att någon annan kan lyfta av henne det ansvaret. Inte ens om ensamhällsinstitution ger råd och eventuellt tillstånd kan det yttersta ansvaretbäras av någon annan än kvinnan själv. Ingen annan kan ju heller bättre änkvinnan själv avgöra om hon har resurser fysiska och psykiska - att ta emotoch ge trygghet åt ett kommande barn eller ej. , där jag är verksam, hade på sintid abortkommitténs betänkande på remiss. När förbundet då efter noggrantövervägande i huvudsak tillstyrkte abortkommitténs förslag, skrev man att mangjorde detta mot bakgrund av en stark tilltro till kvinnans ansvarskänsla ochförmåga att bedöma sin egen situation. Den tilltron till kvinnan har det intekommit fram mycket av i debatten omkring detta lagförslag. Men kvinnan skall ha rätt till stöd och hjälp i form avinformation och rådgivning, och samhället skall ha motsvarande skyldighet attse till att den möjligheten finns. En förutsättning för att rådgivning skallupplevas positivt är, som jag ser det, att den är frivillig. När det gäller sjukvårdshuvudmännens skyldighet att geinformation till den abortsökande kvinnan har utskottet gått längre änpropositionen och gör bl. a. med anledning av två motioner från centerhåll, nr1 727 av i m. fl. och nr 1738 av m. fl., etttillkännagivande. Innebörden av detta har i nyssredogjort för och jag skall inte ta upp tid med det. Efter tolfte och t. o. m. adertonde havandeskapsveckan harkvinnan fortfarande ensam beslutanderätten och ansvaret men en kuratorsutredningskall göras. Efter adertonde veckan beviljas abort och av socialstyrelsenendast om "synnerliga skäl" föreligger. Det är alltså vad som nugäller efter tjugonde veckan. Dessa tidsgränser diskuteras i motionen och ireservationen. Om angelägenheten av att få till stånd så tidiga abortersom möjligt råder inga delade meningar, fast man kan få den uppfattningen avdebatten här. Jag tycker det är angeläget att slå fast detta. Den som harstörst intresse av så tidig abort som möjligt är självfallet kvinnan.Abortmetoderna är skonsammare och riskerna för komplikationer betydhgt mindrevid tidig abort än vid sen abort. Att kvinnor, där så är möjligt, vill ha tidigabort bevisas av att , med det omständliga ansöknings- ochutredningsförfarande som lagen stadgar, inte av samtligabeviljade aborter utföres före tolfte veckan. Med det starkt förenkladeförfarande som föresläs finns det anledning utgå från att fler kvinnorskulle komma att få tidiga aborter. Eftersom kvinnans eget intresse av tidig abort är såstarkt torde inte ett principförbud mot aborter redan efter tolfte veckanytterligare påverka andelen tidigaborter. Det finns emellertid starka skäl motatt sätta principförbudet så lågt som vid tolfte veckan: Det kan ledatill "onödiga" aborter. En kvinna som är tveksam men vet att förbudetinträder vid tolfte veckan tar hellre abort än riskerar att komma på"fel" sida om tidsgränsen. Beslutet fattas kanske i affekt utan detnoggranna övervägande som bör föregå beslutet, ett slags panikreaktion tillföljd av den snäva tidsgränsen. Bland de 20procent som genomgår senaborter firms enUgt uppgifter flera kategorier avkvinnor vilka inte skulle kunna ha påverkats till tidigare aborter genom ettförbud vid tolfte veckan. Helt enkelt därför att de av olika skäl inte i tidblivit medvetna om att de är gravida. Dit hör t. ex. ofta unga flickor. Dit hörkvinnor som trott sig vara skyddade mot graviditet genom preventivmedel deanvänder men som alltså inte har varit det till . Just bland dessagrupper finns ofta sådana som har svårt att tänka sig att fullföljagraviditeten och risk finns för att de i stället skulle tillgripa illegalabort. Då kan komplikationerna för kvinnan bh betydligt större än om abortutförs på sjukvårdsinrättning. Båda dessa effekter av ett principförbud vid tolfte veckanär från min utgångspunkt Uka negativa. Jag delar alltså utskottsmajoritetens bedömningoch tillstyrker förslaget i propositionen om tidsgränserna. Jag vill bara med ett par ord beröra två frågor därutskottsskrivningen innebär en skärpning av propositionen. Det gäller frågan omsjukvårdshuvudmannens skyldighet att se till att abort blir utförd. Utskottetskriver nu att man "förutsätter att abortverksamhet kommer att handhas påsådant sätt att kvinna som har rätt till abort enUgt den nya lagstiftningenalUid kan påräkna att få ingreppet utfört utan onödigt dröjsmål, oavsett om detgäller ett tidigt ingrepp i öppen vård eller ett ingrepp i ett så framskridetstadium av graviditeten att det krävs sluten vård". Detta är viktigt. Också när det gäller frågan om sjukvårdspersonals rätt attvägra medverka vid abort har utskottsmajoriteten gjort en starkare skrivning ändepartementschefen. Utskottet hänvisar till den ökade demokratiseringen påarbetsplatserna och skriver: "Mot denna bakgrund förutsätter utskottetatt läkare och annan sjukvårdspersonal som av etiska eller religiösa skäl harsvårt att acceptera abortingrepp, skall slippa delta i verksamheten härmed,varför någon författningsmässig reglering av frågan inte är påkallad." Jag viU gärna tillägga att den sista frågan har en aspektav betydelse också för de abortsökande. I den ömtåliga situation de befinnersig i under vistelsen på sjukvårdsinrättningen måste det utgöra en extrapåfrestning att behandlas av personal med starkt avståndstagande kanskefördömande - attityd. Jag finner det alltså från båda parternas synpunktangeläget att utskottets förutsättningar uppfylls, Jag vill med detta yrka bifall till vadut?k@ttet hemstäht på samtliga punkter i betänkandet. Förslag till abortlag, m. m. Förslag till abortlag, m. m. I detta anförande instämde i , fruFredgardh och (samtliga c). Innan jag gör några kommentarer till desenaste anförandena skulle jag liksom i vilja erinra omatt förslaget till ny abortlag har föregåtts av ett omfattande utredningsarbeteoch en livlig debatt. Kommitténsförslag, som presenterades , blev föremål för en mycketomfattande remissbehandhng, och i den tryckta redovisningen av remissvarenfinns resultatet av 80 remisser och 58 underremisser. I det förslag som regeringen har lagt fram har man tagitall möjlig hänsyn till de synpunkter och förslag som framförts under remissbehandlingen.Jag vill här citera ledaren i nr 13 , där det heter: "Från medicinskt håll mötte abortkommitténs förslagen kompakt opinion, särskilt markerad genom läkarförbundets abortmöte , somstod enad bakom följande huvudUnjer: Den gravida kvinnans behov av hjälp i en svår situationskall tillgodoses inom rimUga gränser utan att gällande etiska läkarregleråsidosätts. Graviditeten måste delas in i olika stadier med hänsyntill såväl fostrets som moderns intressen. Prematurvårdens utveckhng, de ökade komphkationsriskernavid sena abortingrepp samt de psykologiska konsekvenserna av att modernuppmärksammar fosterrörelserna motiverar en övre gräns efter . Abortärenden är en angelägenhet mellan kvinnan och hennesläkare, gynekologen, och skall jämställas, så långt möjligt, med andrasjukvårdsuppgifter. En ökad allmän satsning på preventivmedelsrådgivning måstetill för att minska abortbehovet och förhindra abortrecidiv. Det är med tillfredsställelse man nu kan konstatera attläkarkåren inte bara vunnit gehör för dessa ståndpunkter i abortfrågan utan attdenna grundsyn bildar stommen i förslaget till ny abortlag och de samtidigtaviserade åtgärderna i abortförebyggande syfte." Vidare skriver man i denna ledare att det nyalagförslagets humana och riktiga utformning väl kan låta sig ses som en direktföljd av det arbete som nedlagts från förbundshåll och av enskilda läkare. Jag har velat läsa upp detta avsnitt av ledaren i Läkartidningenmot bakgrunden av den debatt som förs i abortfrågan. i är ense med utskottet på deflesta punkterna och ställer sig helt bakom utskottets skrivningar om kvinnansprincipiella bestämmanderätt. i framhåller emellertid ireservationerna 3 och 4 att tungt vägande skäl talar för att en tidsgräns bördras vid tolfte havandeskapsveckan och att abort bör medgesendast i undantagsfall, om synnerliga skäl föreligger och efter tillstånd avsocialstyrelsen. vill med andra ord att abort i princip inteskall vara tillåten efter tolfte havandeskapsveckan. Utskottet kan för sin del inte tillstyrka en så långtgående åtgärd som att abort efter tolfte havandeskapsveckan i princip skulleförbjudas. Detta skulle inte stå i överensstämmelse med de överväganden och deuttalanden som utskottet gjort om kvinnans bestämmanderätt då det gäller abort.Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag, som bygger på tilltro tillkvinnans förmåga att själv träffa avgörandet. har det, som framhållits tidigare idebatten, skett en väsentlig förskjutning mot tidig abort. var antalettidiga aborter mot aborter mellan trettonde ochadertonde veckan. Det finns och det är alla överens om all anledning attsträva efter en ytterligare förskjutning från sena till tidiga aborter, bl. a.därför att det medför skonsammare metoder för kvinnan, både fysiskt ochpsykiskt, och är mera tilltalande från etisk synpunkt. Riskerna för medicinskakomplikationer i samband med abortingrepp är större vid senabort än vidtidigabort. Enligt förslaget till ny lag får kvinnan möjlighet attsjälv träffa avgörandet i abortfrågan, och enligt utskottets mening bör dettamedföra en förskjutning mot tidigabort, eftersom det blir ett enklareförfarande än , då varje abort föregås av en abortutredning.Omfattningen och organisationen av utredningsarbetet skiftar, men vanligendeltar gynekolog, psykiater och kurator i handläggningen. Eftersom redan nuomkring av alla aborter utförs före utgången av tolftehavandeskapsveckan, tyder detta på att kvinnorna är medvetna om betydelsen avatt ingreppen utförs på ett tidigt stadium i graviditeten. Utskottet anser att det genom en effektivinformationsverksamhet bör vara möjligt att åstadkomma vad iAlvesta egentligen vill i sin reservation, nämligen att det skall utföras så fåaborter som möjligt efter tolfte veckan. För att nå detta syfte bör en ökadinformation vara bättre än ett förbud mot abort efter tolfte veckan. I sammaproposition som den där ny abortlag föreslås önskar regeringen också få ettanslag på till information. Av dessa 4 miljoner är 1 miljonavsedd för information genom massmedia i samband med att den nya abortlagstiftningenträder i kraft, eftersom det är angeläget att så många som möjligt snabbt kannås med information om vad den nya lagen innebär. Genom information och upplysning bör det alltså enligtutskottets mening vara möjligt att åstadkomma en ytterligare övergång från senatill tidiga aborter. Detta bör vara en humanare och effektivare metod attbespara kvinnan en sen operation än en kort tidsfrist, som reservantenföreslår. i anser att man inte enbart kanUta till verkningarna av den informativa verksamheten, och han har kommit framtill att abort inte skall vara tillåten efter tolfte veckan. Men detta innebär som fröken redan sagt en väldig press på en kvinna som är osäkerom hon skall begära abort. Hon kan känna sig tvingad att genomgå abort innantidsgränsen passerats av rädsla för att annars inte få abort. har i sitt remissyttrande över abortutredningensbetänkande talat om risken för panikoperationer. En mera restriktiv linje i abortfrågan kan medföra risk för ökning av antalet 4 protokoll 1974. Förslag till abortlag, m. m. Förslag till abortlag, m. m. illegalaaborter, och en sådan utveckling är enligt utskottets mening icke önskvärd. Reservationen 5 av gäller förutsättningarnaför abort före utgången av adertonde havandeskapsveckan. 1 reservationenavstyrks förslaget om kuratorsutredning, bl. a. med motiveringen att det är avstor vikt att senaborternas antal begränsas och att det är otillfredsställandemed den fördröjning av ärendet som en kuratorsutredning kan leda till. Riskenför komplikationer är enligt gjorda undersökningar större vid aborter efterutgången av tolfte havandeskapsveckan, och man får som regel använda en meringripande och riskfylld abortmetod. Till detta kommer att kvinnan oftare änvid tidigaborter är osäker på om hon vill fullfölja graviditeten eller avbrytaden. framhåller i sitt remissyttrande överabortutredningens förslag att mer ingående prövning alltid bör äga rum vidavbrytande efter tolfte veckan. anser att handläggningenav ett abortärende bör vara ohka före respektive efter den tolfte veckansutgång. Enligt utskottets mening finns det skäl för att vid abortefter tolfte havandeskapsveckans utgång göra en noggrann undersökning angåendekvinnans aktuella situation för att därigenom få fram ett säkrare underlag förden medicinska bedömningen av riskerna med ingreppet och för att om möjligt gekvinnan en säkrare grund för hennes eget ställningstagande till frågan omabort. Utskottet anser att det bl. a. med hänsyn till fostretsutvecklingsgrad är angeläget att kvinnan får den allsidiga belysning av sinegen situation som kontakt med en kurator kan ge. Jag vill här gärnaunderstryka att det är angeläget att alla personliga samtal med kvinnan hållsstrikt objektiva och att kvinnan inte utsätts för påverkan i någon riktning.Hon bör få tillfälle att förtroendefullt diskutera igenom skälen för och emotabort. Utredningen får under inga förhållanden leda till onödigt uppskov medsjälva abortbeslutet. Om utredningen bedrivs snabbt och objektivt av personalsom är väl lämpad för uppgiften, behöver utredningsförfärandet inte fördröjaärendet i nämnvärd grad. Detta är naturligtvis av särskild betydelse i de falldå graviditeten har fortgått så långt att den övre tidsgränsen är nära. Utskottet tillstyrker alltså förslaget i propositionen atthuvudregeln skall vara en särskild kuratorsutredning när det gäller abort efterutgången av tolfte havandeskapsveckan. 1 debatten har yrkat bifall tillreservationen 10, i vilken begärs att det föreslagna anslaget på 4 miljonerkronor till informationsverksamhet skall uppräknas med 1 miljon.Preventivmedelsinformation bedrivs fortlöpande av genom nämndenför hälsoupplysning och av . har beviljatett anslag på för en informationskampanj om preventivmedel somskall genomföras efter förslag av . När det gällerde 4 miljonerna föreslås att 1 mUjon skall ställas till förfogande försocialstyrelsens , 2 miljoner för en särskildinformationsverksamhet genom ungdoms- och kvinnoorganisationer och 1 miljon förinformation genom massmedia. Med hänsyntill den satsning som sker på informationsåtgärder de föreslagna4 miljonerna som utskottet menar vara en god grund för att bygga utinformationen yrkar jag bifall till utskottets hemställan i denna del,innebärande avslag på reservationen 10. I reservationen 8 kravs en särskild utredning om socialtstöd. Utskottet har i sitt betänkande hänvisat till propositionens redogörelseför de förbättrade insatser som har gjorts i fråga om barnfamiljernasvillkor. Vi har också erinrat om de utredningar som pågår. Med hänsyn tilldetta avstyrker utskottet det krav som framställs i reservationen 8. Med detta ber jag att i övrigt få yrka bifall tillutskottets hemställan på samtliga punkter, vilket också innebär avslag påreservationerna 3, 4, 5, 6 och 7. Förslag till abortlag, m. m. Under detta anförande övertog herr andre vice talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. HerrGUSTAVSSON i (c) kort genmäle: Fröken och framhöll attom man sätter en gräns vid kan det leda till panikreaktion pä grundav en snäv tidsgräns. Jag anser inte att är någon snäv tidsgräns,och den statistik angående tidigaborter som redovisas i utskottets betänkandetalar väl också för att tidsgränsen inte är för snäv. tolkade min uppfattning, som jag har redovisati reservationen, rätt. Men när sade att den inte står iöverensstämmelse med utskottets ställningstagande i fråga om fri abort vill jagsvara att vi är överens då det gäller principen om kvinnans rätt till friabort. Vad vi diskuterar är tidsgränsen, och där har jag en annan uppfattning,redovisad i min reservation. Om detta skulle strida mot den ifrågavarandeprincipen kan man väl lika gärna säga att det inte skulle vara någon tidsgränsvid heller. Jag har framfört vissa synpunkter som stöd för minuppfattning, och det är synpunkter som kommit fram vid remissförfarandet. Detgäller, som jag redovisade i mitt anförande, hänsyn till psykiska och fysiskakomplikationer risken är större ju längre man dröjer med abortingreppet. Manhar också tagit upp frågan om sjukvårdspersonalen och dess reaktioner liksombelastningen på våra sjukvårdsresurser och hänsynen till fostrets fortsattautveckling. Jag kan inte riktigt förstå varför säger attresultatet skulle kunna bh ett antal illegala aborter. Jag tror inte att detfinns någon anledning att föra in den synpunkten i diskussionen. (vpk) kort genmäle: pekar på remissinstanser somyttrat sig till förmån för förslaget om en kuratorsutredning efter tolfteveckan. Men , som väl i detta sammanhang bör räknas till detunga remissinstanserna, anser det inte motiverat med någon rättslig skillnadmellan abortansökningar som görs före och efter tolfte veckan. Vårt yrkande bottnar i att vi finner lagförslaget oklartoch motsägelsefullt på denna punkt. I 2 § föreskrivs ju särskildkuratorsutredning om Nr 93 kvinnans personliga förhållandenefter tolfte veckan, men sägs Onsdaeen den ' " " " '' denna utredning inte finner några hinder avdet slag 29 mai1974 '-'" nämns redan i 1 § dvs.medicinska kontraindikationer så får ------------------ abort ändå utföras. Inte skall väl den sökandes allmänna personförhållan- Förslagtill abort- behöva detaljgranskas för att man skall kunna fastslå detta. ag, m. m. Utredandet innebär trots allt enrisk för fördröjning av ärendet, och det ser vi somnågonting väldigt otillfredsställande, eftersom det ju då blir fråga omsenaborter. Det måste vara enklare att rättsligt sett behandla allaabortansökningar före adertonde graviditetsveckan lika. Och eftersom jag finnerden här skillnaden så omotiverad kan jag inte helt befria mig från misstankenatt förslaget har kommit till i syfte att något dämpa motståndet mot lagen. Detskulle i så fall vara det som möjhgen motiverade skillnaden. () kort genmäle: hyser oro för att det med enkuratorsutredning skulle bli en fördröjning med behandlingen av ärendena. Vihar i utskottsbetänkandet bl. a. skrivit att eftersom ansökningar om abort företolfte veckan om jag får uttrycka mig på det sättet enligt förslaget inteskall föregås av utredning, så bör den personal som varit engagerad i detnuvarande utredningsarbetet verkhgen kunna ägna sig åt dem som begär abortefter tolfte veckan.