prot · FX0976 · 1974-12-31 00:00:00 — I årets statsverksproposition görförsvarsministern, som brukligt är, en säkerhetspolitisk översikt som bakgrundtill försvarspolitiken. Han uttalar där sin bedömning, att sannolikheten förett krig i mellan stormaktsblocken nu är liten. Han skUdrar utvecklingenmot en politisk avspänning och pekar på de överläggningar som äger rum i olikasammanhang mellan stormakterna inbördes och med andra nationer i syfte att nåavspänning och rustningskontroll. Vilka resultat som kan uppnås är svårt attveta, säger han, men redan överläggningarna i sig är ett uttryck för ettförbättrat politiskt klimat. Man kan förmoda, säger han vidare, att växlingarnamellan spänning och avspänning kommer att bli mindre markanta. Hanpåpekar dock att de båda stormaktsblocken fortfarande håller stora styrkor påfältfot i vår världsdel. I fråga om rustningskostnaderna har dessa, efter densnabba tillväxten , nu börjat stabiliseras, uttryckt i fastapriser. har flertalet länders krigsmakter haftstora kostnadsstegringar för personal och materiel. Om dessa trenderfortsätter, måste krigsmakterna i omvärlden på minska i omfattningeller också måste materielen omsättas långsammare eller förenklas. Vi i moderata samlingspartiet kan instämma i dennaskildring, men den är inte fullständig. Den totala, verkliga bilden är inte Ukaövertygande som förklaring tUl och motiv för den pågående och ganska snabbaförsvagningen av vårt svenska försvar. Först och främst saknar man i propositionen en redogörelseför och kommentarer till det för svensk säkerhet mycket betydelsefullaförhållandet att balansen i mellan NATO och håller påatt förskjutas till förmån. Man har ju alltid tidigare inteminst från regeringens sida hävdat vårt starka beroende av balansförhållandetmellan stormakterna. Medan är någorlunda återhållsamt med sin upprustningoch uppenbarligen har en önskan att minska sitt engagemang i finns detinga säkra tecken på att vidtager eller ämnar vidtaga motsvarandeåtgärder. De uppgifter som kan erhållas från öst är över huvud taget mycketosäkra, men vad som kan konstateras är en väldig utbyggnad av de sovjetiskamarina resurserna inte minst i och i - och en starkmilitär uppladdning i vår omedelbara närhet, pä . 1 propositionen saknas också redovisning av detförhållandet att avspänningsutvecklingen numera visar tydliga tecken på attstagnera, och där saknas vidare en fullständig skildring av det mycketnedslående resultat som nedrustningssträvandena har givit. SALT-förhandlingarnahar inte lett till begränsningar som hindrar en 3 protokoll 1974. Förs varspo litiken, m. m. fortsattupprustning, och de nu pågående nedrustningsför-handlingama iGeneve, som det knutits så stora förhoppningar till från svensk sida, harendast lett till avtal som varit till fördel för stormakterna men inte inrymtnågot av direkt fördel för de mindre staterna. De har bara, som någon sagt,gjort de starka ännu starkare och de svaga ännu svagare, vilket nog får sägasväl Ulustrera den risk som försvarsministern påtalar, nämligen att ett ökatsamförstånd mellan supermakterna kan komma att innebära problem för de smånationerna världen över. De minskade riskerna för ett storkrig har inte ökatden lilla, alliansfria statens säkerhet i samma grad. Det finns tvärtom mängasom hävdar att de har haft en rakt motsatt effekt. Vidare är det inte - som jag harpåpekat, men utan synbar resonans spänningsläget i vår omvärld som ensamt fårvara avgörande för vår svenska säkerhetspolitik. Det är emellertid viktigt atthålla reda på hur detta utvecklar sig, eftersom det måste vara normerande förden beredskap mot överraskningar som är nödvändig att hålla vid varje tidpunkt.Det vore ju meningslöst med vår stora satsning på ett försvar, om vi skullesätta oss i ett läge där ett snabbt och överraskande insatt anfall skulle kunnage avsedd framgång utan att vi ens hunnit mobilisera våra stridskrafter. Enförsvarsmakt som kan bli överrumplad genom en kupp eller som kan väntas vikasig inför ett hot fullgör inte sin främsta och viktigaste uppgift - attgarantera freden. Det har blivit så modernt att ägna mycken tidoch mycket intresse åt att studera och debattera den sannolika utrikespolitiskautvecklingen, och visst kan detta vara värdefullt. Men så länge alla är överensom - och det är i vart fall alla realister att prognoserna är ytterligtosäkra så snart man drar ut dem litet i tiden, så länge har de föga värde somunderlag för försvarspolitiska beslut. All erfarenhet av verkliga händelseförlopp visar attpolitiska sådana ~ även av genomgripande betydelse utvecklas relativt snabbt.Att göra större förändringar i försvarsförmågan är däremot en fråga omdecennier. Vad som därför är viktigare att studera än kortsiktigautvecklingstrender på det utrikespolitiska området är vad krigsmakterna i våromvärld har för omfattning, kvalitet och typ på sin militära utbildning och vadman har för mängder av och prestanda för den materiel som finns, som ärbeställd och som håller på att utvecklas. För en alliansfri stat som ärdet just sådana faktorer som bör vara utgångspunkten för dimensioneringen avförsvaret, både personellt och materiellt, eftersom det är de som avgör denmilitära styrkan hos tänkbara angripare. Så bör det understrykas att det inte räcker att barajämföra kostnader - även om dessa skulle vara kända och säkra - för att få framstyrkeförhållanden. Kostnaderna måste också analyseras. Stormakterna har t.ex., tUl skillnad från vårt land, stora stående - alltså mobiliserade ochinsatsberedda - styrkor, som drar betydande utgifter. Ökas dessa styrkor tillsin omfattning, exempelvis genom inkallande av reservförband, växerförsvarskostnaderna utan att krigsmaktens långsiktiga effekt nämnvärt stegras.På motsvarande sätt blir en kostnadsminskning för en krigsmakt, om den skullebero på att stående styrkor hemförlovas, inget uttryck för en nämnvärdnedtrappning av denna makts stridsförmåga. I vårtland är de rena beredskapskostnaderna i nuvarande avspännings- Nr 76 Förändringar i våra försvarskostnader är därför ett Torsdaeen den direkt måttpå förändringar i vår försvarsförmåga, även om verkningarna q 10-74 inte kommer genast utan är fördröjda i tiden. Moderatasamlingspartiet hävdar bestämt att situationen och utveck- Försvarspolitiken, lingstendensernai världen inte ger orsak till eller ursäkt för att vidta så betydandeuttunningar av svensk försvarskraft som de som äger rum. De i sammanhangetmåttliga kostnadsökningar som vi förordar är ett minimum i avvaktan på den nyaoch bättre genomtänkta försvarspolitik som enligt vår mening måste inledassnarast möjligt. styrs svensk försvarspolitik av 1972 årsförsvarsbeslut. Det var ett egendomligt beslut. Det fattades med hänvisningtill ett nyinfört och uppreklamerat planeringssystem, men på ett sätt som blevett skolexempel på dålig planering. Stora utredningsresurser hade förbrukatsför att studera olika alternativ, som regeringen själv hade fastställt, menresultaten utnyttjades inte. De ekonomiska ramar som beslöts lades på nivåersom inte hade studerats alls och vilkas konsekvenser ingen kände till. Dessaskulle, sade man, undersökas efteråt. , , är denundersökningen ännu inte färdig. Det enda man med absolut säkerhet kankonstatera är att en sådan typ av försvarspolitik leder till slöseri tillettdåligt utbyte i form av försvarsförmåga av de medel som satsas på försvaret. Vi har från moderata samlingspartiets sida hela tidenhävdat att vårt försvar varit i stort sett väl avpassat till delatenta risker som situationen i vår omvärld inrymmer och att en avsevärdsänkning innebär ett ansvarslöst vågspel. Men är det en sak att man kan ha olika meningar om hurstora risker som det kan vara försvarligt att ta i fråga om vår yttre säkerhet.En helt annan sak är att det, alldeles oavsett var de beslutade nivåerna läggs,kvarstår vissa allmänna krav på försvarspolitiken som det är oekonomiskt ochorationellt att försumma. Först och främst gäller det att försvarspolitikenskall syfta mot ett bestämt mål. Man måste besluta vilken försvarseffekt somman minst anser sig behöva upprätthålla och sätta den som riktpunkt för sinaåtgärder. Den riktpunkten kan naturligtvis undan för undan ändras - även om manbör vara återhållsam med sådana ändringar men den måste alltid finnas. Deträcker inte att göra handlingsfrihet till ett övergripande mål, som man har entendens till . Långsiktiga, kloka beslut kan inte fattas utan atthandlingsfriheten inskränks. De ger starka låsningar, det ligger i sakensnatur, och underlåtenhet att fatta beslut leder ofta till ännu störreinskränkningar i möjligheten att handla fritt i fortsättningen. Vidare måste försvarspolitiken grunda sig på en effektivplanering. Det innebär bl. a. att planerarna måste veta vad de har förekonomiska element att röra sig med. Att, som sker, medvetet ge enpriskompensation som inte täcker kostnadsstegringarna är en dålig metod. Detär en dålig metod även om avsikten skulle vara att försvarskostnaderna i reellabelopp skall sjunka undan för undan. Den är dålig därför att den inte gerunderlag för en fast planering ingen vet i förväg hur mycket somunderkompensationen kommer att uppgå till. Nr 76 göras på en höft och ständiga omplaneringar ske, aUteftersom den Torsdagenden verkliga pris- ochkostnadsutvecklingen blir klariagd. Och det rör sig inte 9 mai 1974 °" småsummor. Om skillnaden mellan nettoprisindex, efter vilken ------------------ priskompensationennu sker, och den verkliga kostnadsstegringen är så m. m. torsvarspolitiken, jj procent -den verkliga skillnaden brukar vara långt större -så gör det i alla fall 375mUjoner kronor på femårsperioden, och det motsvarar i materiel t. ex. 5 000luftvärnsrobotar eller två hela flygdivisioner eller fem ubåtar. En bristande priskompensation leder alltså till ryckigheti planeringen. Organisation och personal kan man inte förändra så snabbt hitoch dit, ryckigheten drabbar därför främst materielanskaffningen, och då destörre och dyrbarare materielslagen. Men dessa är i sig själva ett underlag förorganisation och utbildning, och så får man ett tillstånd där allting flytermer eller mindre. Skall en planering kunna fylla de krav som den främst börfylla, nämligen att ge bästa utbyte av de ekonomiska satsningarna, måste den haklara ekonomiska utgångspunkter, och dessa bör statsmakterna tillhandahålla.Det är regeringen och inte försvarets myndigheter som kan påverka denekonomiska politiken och prisutvecklingen, och det är regeringen som har attövervaka att myndigheternas arbete leder till bästa resultat. Då skall man intelägga på myndigheterna kravet att beräkna pris- och lönestegringar för åratalframöver och alltså ge dem ramar att arbeta med som är minst sagt osäkra - inteom man vUl hushålla med skattemedel. Det krävs ytterligare en sak om planeringen skall bliriktigt effektiv och kunna garantera bästa samspel mellan försvarets olikaelement och mellan insatser som görs för verkan på kort sikt och för verkan pålängre sikt. Det gäller ett årligt tillägg för teknisk utveckling, dvs. för denfördyring som undan för undan sker och sker på alla områden i samhället -genom att mera komplicerade och därmed dyrare konstruktioner väljs förlösandet av samma uppgifter. Det är ett tillägg som liksom den fullapriskompensationen bör utges alldeles oberoende av på vUken nivå man läggerförsvarskostnaderna. Hur stort det tillägget bör vara kan naturligtvisdiskuteras, men ännu och var alla dedemokratiska partierna överens om att den lämpliga procentsatsen var 2,5. Slutligen måste man i en väl fungerande verksamhet kunnaräkna med en viss utjämning mellan åren. Den kan åstadkommas genom att, som viföreslår, myndigheterna ges rörliga krediter. hade de mUitäramyndigheterna rätt att reservera medel' från till ett annat, så attverksamheten blev oberoende av budgetårsskiftena. Delta var till stor fördelför planmässigheten. Men den möjligheten togs bort när det nyaplaneringssystemet infördes den passade inte riktigt ihop med detta, sade man- och så fick man dessutom, inom parentes sagt, en möjlighet att tillstatskassan återföra åtskilliga som hadeanslagit till försvaret men som av dess myndigheter hade reserverats förkommande utgifter. Det är alltså nu nödvändigt att återinföra någon form förutjämning mellan åren. Att vi för vår del då föreslår rörliga krediter ärkanske mot bakgrundenav de tidigare erfarenheterna naturligt. Vad som framför allt krävs är enförsvarspolitik som Torsdaeen de i klart vet vart den syftar och talar omvart den syftar - en politik som g 1074 sökertillgodogöra sig vad som kan räddas av det bortspelade planerings- - systemetoch som kan garantera ett gott utbyte av de stora kostnader rOisvarspolitiken, som försvaret lägger på skattebetalarna. Det är därför somvi för vår del '- '" har krävt att en ny försvarsutredning snarastskall tillsättas som kan ge förslag till en försvarspolitik som fyller dessagrundläggande krav. För att minska skadeverkningarna av vad som nusker och verkligen öka handlingsfriheten inför ett kommande beslut yrkar vi påtillägg enligt de principer som jag har talat om, alltså förfull priskompensation och för teknisk utveckling om påmaterielanslagen. Det innebär för nästa budgetår ett påslag om 160 miljonerkronor och för den femåriga programplaneperioden en ökning om 1 060 mUjonerkronor plus de tillägg som den fulla priskompensationen kan komma att krävaför budgetåren efter det som vi nu behandlar. Detta skulle ge en mycket stor ökning av försvarsförmågan,mycket större än vad summan synes ge vid handen. Det beror på marginaleffekteroch på bättre samspel mellan olika funktioner. Det skulle också ge säkraremöjligheter att bibehålla de delar av den svenska försvarsindustrin som annarsskulle komma i farozonen och som har stor betydelse för vår neutralitetspolitikoch för den tekniska kompetensen inom svensk industri över huvud taget. Jag har försökt att de den allmänna ochprincipiella bakgrunden till moderata samlingspartiets alternativa förslag ifråga om försvaret. Jag ber att få yrka bifall till de reservationer som bärherr i Gäddvik och mitt namn. I detta anförande instämde herrarOskarson och , samt herrar i och Johanssoni Vrångebäck (samtliga m). i Stenkyrka (c): Liksom tidigare kan konstateras enighetangående inriktningen av vårt lands säkerhetspolitik samt uppgifterna för ochinriktningen av vårt totalförsvar. Utskottet konstaterar att utvecklingen iomväriden och vårt säkerhetspolitiska läge inte harförändrats på sådant sätt att det motiverar en ändring av säkerhets- ochförsvarspolitikens inriktning. Detta konstaterande bör naturligtvis inte hindraatt vi har anledning att med största uppmärksamhet följa utvecklingen inteminst i , För den europeiska politiken är förbundskansler att beklaga. Den kommer i ett läge då Europeiska gemenskapen tycks mereller mindre handlingsförlamad och där flera osäkerhetsmoment finns förframtiden. Ingen vet heller vad det franska presidentvalet kan fä förkonsekvenser. har anmält härda förhandlingskrav för att kvarstå iGemenskapen. Över huvud taget är bilden av splittrad. får hoppas att detta förhållande inte kommer att negativt påverka .,., strävandenatill politisk avspänning i vår del av världen. Nr 76 Med den uppläggning som vårtplaneringssystem har kommer nästa Torsdaaenden större beslut om försvaretsinriktning att fattas , Det fanns en 9 mai 1974 ''' ' tveksamhet om huruvida det i fortsättningen kunde vara ---------- 7------ nödvändigteller ens möjligt att i tidsplanen inplacera parlamentariska m. m. Försvarspolitiken, försvarsutredningar.1972 års riksdag uttalade emellertid att så skulle kunna ske. Regeringen har numeddelat att den avser att tillkalla en parlamentarisk utredning med uppgiftatt värdera det underlag som tas fram för ett nytt långsiktigt försvarsbeslutår . Det finns anledning räkna med att den nya försvarsutredningen får ettmycket omfattande och komplicerat material att studera, eftersom det inomtotalförsvarets olika delar kommer att föreligga svåra avvägningsfrågor.Enighet har nåtts inom utskottet om att föreslå att ge regeringentill känna sin åsikt att en ny försvarsutredning bör tillkallas, så att den kanpåbörja sitt arbete . har i utskottet anslutit sig till vaddepartementschefen har anfört om planeringsinriktningen och den föreslagnaplaneringsramen för det militära försvaret. Men i motionen 665, väckt avrepresentanter för och gemensamt, har föreslagits attprisregleringssystemet för försvaret skall bli föremål för utredning.Priskompensationssystemet för försvaret har ändrats på senare åroch är nu anknutet till nettoprjsindex. Avsikten är att med utnyttjande avdetta index kompensera försvarssektorn för förändringar i den allmännaprisnivån. Den starka stegringen av priser och löner inom försvarssektorn underåren 1971 och 1972 motsvarades emellertid inte av en Uka snabb utveckling avnettoprisindex, vilket medförde att betydande omplaneringar blev nödvändiga.Detta är inte tillfredsställande. Det är i första hand planering och beslut omförsvarets inriktning och utveckling som skall styra verksamheten. Planeringenkan komma att synas mindre meningsfull, om tillfälliga utfall avprisregleringssystemet kullkastar planerna. har enats om en skrivning där det starktframhålles att sättet för anpassning till ändrade löner och priser haravgörande betydelse när det gäller planeringsinriktningen och för stabiliteteni planeringssystemet. Utskottet föreslår att ger regeringen tillkänna dess uppfattning, att en skyndsam översyn och förslag angåendeprisregleringssystemets utformning bör komma till stånd. Enligt utskottetsmening bör frågan prövas av den aviserade kommande försvarsutredningen. I centermotionen 1282 av m. fl. harföreslagits att frågan om utvidgning av de militära övningsfälten skallutredas. Enligt gällande normer för vilka markutrymmen som krävs förvärnpliktsutbildningen behövs i hela landet ca mark. Häravdisponerar försvaret enligt uppgift , och nuvarandebrist anges därmed till eller enligtnormerna. Markförvärvsfrågorna har visat sig bli alltmerkomplicerade att handlägga. Till detta medverkar flera faktorer. senare att närmare utveckla synpunkter omkring detta ämne, varför jaginte närmare går in på den frågan här. anser att frågan bör ses i ett större sammanhang och att den bör bli föremål för utredning.Denna åsikt hemställer utskottet att ger regeringen till känna. Frågan om förbättrade värnpliktsförmåner har tagits upp iett antal motioner, bl. a. i centermotionen 152 av m. fl. Dessafrågor betraktar vi från som mycket angelägna. Det kan inte bestridasatt fullgörandet av värnplikten för många kan te sig betungande. Det ekonomiskaersättningssystemet bör utformas så att försvarsviljan främjas. Reseförmånernaoch utryckningsbidraget förbättras emellertid genom förslag i den propositionvi nu behandlar, och departementschefen har aviserat att förslag rörande helasystemet för värnpliktsförmåner är att vänta till under hösten 1974.Försvarsutskottet föreslår därför att godkänner vad departementschefenförordat beträffande förmåner åt de värnpliktiga. I sitt betänkande nr 20 behandlar utskottet förslag ipropositionen 75 om ändrad utbildnings-, övnings- och förrådsverksamhet inomcivilförsvaret. tillstyrker de förslag somdepartementschefen har förordat. Det finns emellertid anledning understryka attutskottet räknar med att omkring hälften av övningsvolymen kommer att vara kvarute i länen, att mobiliseringsförråden även i fortsättningen måste finnasutspridda i regionerna och att utöver de fem utbildnings- och förrådsanläggningarnabör behållas vissa förrådsfilialer liksom vissa lokala övningsfält. Vidare anför utskottet att det när det gällerpersonalbehovet vid länsstyrelsernas försvarsenheter bör beaktas detframhåller också departementschefen - att de byråinspektörer som handläggerförrådsfrågor även har andra uppgifter beträffande mobiliseringsplanläggningen.1 detta sammanhang framhåller utskottet att man också bör ta hänsyn till attförsvarsenheterna har viktiga uppgifter i fråga om planeringen av vårförsörjningsberedskap. Totalförsvarsaspekterna vid samhällsplaneringen kommeratt ställa ökande krav på försvarsenheterna inom länsstyrelsernasplaneringsavdelningar. 1 betänkandena nr 22 och 23 behandlar utskottet centernspartimotion nr 404. Utskottet har till stora delar biträtt de förslag somframförs i denna motion om bl. a. en ny syn på vår beredskap i fråga omlivsmedels- och energiförsörining, kommunikationer och industriproduktion m.m. Den oljekris vi upplevt har visat att en beredskap inte behöver vara aktuellenbart vid kriser av m.ilitär natur. En förutseende planering av samhället i fredstid måsteutgöra grundvalen för vår försvarsplanering, framhåller man i motionen. Detekonomiska försvaret har uppgiften att trygga vår försörjning i olika lägen vidalla typer av kriser, också fredskriser. Utskottet biträder denna uppfattning. Utskottet biträder också uppfattningen att det ekonomiskaförsvaret i alltför hög grad har sin verksamhet inriktad enbart på lägensom innebär krig eller krigsfara. Utskottet biträder vidare uppfattning i fråga omsamhällsplaneringen och totalförsvaret, men avstyrker förslaget om attregeringen bör utfärda tilläggsanvisningar för den nu pågående länsplaneringen. Utskottet biträder slutligen synpunkterna om försvaretsintegrering med det civila samhället och uttalar sig också positivt när detgäller Försvarspo litiken, m. m. Nr 76 förslag till utredning omledningen av totalförsvarets civila delar. Torsdaeenden i kommer senareatt närmare utveckla synpunkter till 9 mai 1974 här översiktligt berördapartimotion. '~.-------- r:----- Herr talman! Jag yrkar med det anförda bifall till utskottets m. m. P ' hemställan vid samtligapunkter i försvarsutskottets betänkanden nr 19, 20, 21, 22 och23. i (fp): Inledningsvis vill jag säga att jag delar denmening och ställer mig bakom de värderingar som majoriteten i utskottet vidbehandlingen kommit fram till. Det är några frågor som jag personligen fästersärskild vikt vid och som rör områden där vi i motionerat. Dessavill jag nu utveckla litet närmare. Det senaste årets händelser på oljeomvådet - liksom överhuvud taget en allt större osäkerhet i fråga om råvaruhandelns stabilitet aktualiserar viktiga kompletteringar av hittillsvarande uppgifter för detekonomiska försvaret. Inriktningen av beredskapsåtgärderna inom det ekonomiskaförsvaret har enbart baserats på krigsfall eller kriser, som direkt hängersamman med vårt land eller vårt närområde och med en mer eller mindre total avspärrningsom följd. Det ekonomiska försvarets uppgift är inordnad under den allmännamålsättningen för totalförsvaret. Det behövs en målsättning och en planering även för"fredskriser". Det vore olyckligt att vänta med detta tiU 1977, dåenligt Kungl. Maj:t den 15-åriga s. k. perspektivplaneringen för det militäraförsvaret och civilförsvaret åter skall underställas för avgörande.Någon motsvarande långsiktsplanering för det ekonomiska försvaret finns ännuinte. Vi bortser i sammanhanget från att försvarsbeslut inte hellergav en perspektivplan för det militära försvaret, till följd av att den avdepartementet ledda och mycket omfattande perspektivplaneringen inom ramen fördet nya planeringssystemet låg på en helt annan nivå än den som ekonomiskt komatt gälla för den femåriga programperioden. Det är angeläget alt snarastmöjligt få ett fastlagt planeringssystem för det ekonomiska försvaret. 1970 årsförsvarsutredning konstaterade t. ex. att frågan om behövliga ekonomiskasatsningar på beredskapslager inte låter sig bedömas med nuvarande bristfälligaplaneringsunderlag: "Avsaknaden av ett genomarbetat systemför att allsidigt bedöma uthålligheten försvårar ett på rationella grunderbyggt ställningstagande till frågan." En lång rad omstruktureringar inom näringslivet förändrarpå mycket väsentliga avsnitt förutsättningarna för det ekonomiska försvaret. Det ökar ytteriigare behovet av ett för det ekonomiska försvaret anpassat planeringssystem, som kan ge underlag för myndigheternas handlande och statsmakternas beslut.