prot · FX0960 · 1974-12-31 00:00:00 — För det första representerar multijättarna en grad avresurser och makt som gör dem betydligt mer ägnade än andra företag att övatryck på eller gå i strid mot nationella regeringar och statsorgan. För det andra uppträder de med förkärlek inyckelbranscher, som har speciell ekonomisk och maktpolitisk vikt: olja, data,atom reaktorer osv. De kontrollerar tUl stor del styrningen av vitalteknisk-vetenskaplig forskning och utveckling. För det tredje har de lättare än andra att manipulera medskattelagstiftningen och därmed undandra staten skatt. För det fjärde representerar de en okontrollerbar faktor ide internationella betalningarna och kapitalrörelserna vilken kan få oförutseddbetydelse för nationella regeringars handels-, kredit- och regionalpolitikm.m. För det femte undergräver deras utveckling alltid förreller senare den nationeUa självbestämmanderätten genom att påskynda småländers integration med stora internationella block och genom att de självaaktivt önskar att nationella statsmakter skall uppgå i övemationella organisationerav EEC-typ. För det sjätte visar de aUt oftare sin hänsynslöshet närdet gäller att undandra sig eller sabotera nationell lagstiftning ellernationella fackliga strävanden till förmån för de arbetande. Flera avmultUättarna i är ökända för sin utprägladefackföreningsfientlighet och sin skoningslösa låglönepolitik. För det sjunde har de stort maktpolitiskt manöverutrymmegentemot de arbetande genom att de, tUl skUlnad från vad som i regel gäUer förde rent nationella kapitalen, utan ansträngningar kan omfördela sinainvesteringar, uppköpa och nedlägga konkurrentföretag på det nationella planetosv. Detta får särskUd vikt mot bakgrund av att något fackligt internationelltsamarbete av motsvarande grad inte förekommer och inte kanberäknas förekomma. För det åttonde representerar de en vida mer medvetetpolitiserande maktfaktor än de nationella kapitalen. De är ständigt politisktverksamma. De uppmuntrar i många internationella sammanhang till politisktreaktionära aktioner, riktade mot demokratin och folkmajoriteten. De samverkarmed de stora imperialistmakternas underrättelseorgan. De deltar aktivt idiverse olagligheter och kriminella handlingar. De motarbetar och störtarprogressiva regeringar, understöder fascistiska eller halvfascistiska gmpperoch regimer. De olika politiska grupperna som är representerade inäringsutskott och riksdag här i landet har i praktiken valt väg i sittförhållande till de multinationella företagen. En borgerlig riktning i kammarenvill anpassa de svenska åtgärderna efter andra västeuropeiska länders. Eftersomdessa länder är mer influerade av multiföretagen än kan kravet på här skall avstå ifrån nationella säråtgärder endast betyda ökadunderkastelse under multijättarnas dispositioner. Detta är nationellkapitulationspolitik. Andra borgerliga grupper, liksom socialdemokraterna, inseratt något måste göras och är i största allmänhet en smula oroade. Av rädsla föratt mbba den rådande maktstmkturen och störa sin pakt med det privatakapitalet, nöjer man sig med onödiga utredningar om sådant som redan haranalyserats närmast tUl förbannelse. Man talar om kontroll och insyn, men manmenar i stort sett bara registrering, katalogisering och arkivering av i ochför sig uppenbara fakta utan att ge den nationella statsmaktenhandlingsinstrument för att den skall kunna dra eventuella konsekvenser avinformationen. Avslöjande för speciellt regeringens maktlöshet gentemot multijättarna är formuleringarna pås. 16, mittstycket, i utskottsbetänkandet. Där står att "samhället börskaffa sig sådan insyn i och kontroll över dessa företags verksamhet att sålångt det är möjligt garantier skapas för att företagen inte agerar mot deanställdas och samhällets intressen". Den formuleringen betyder för det första att man är bereddatt acceptera ogynnsamma följder. När det inte är möjligt att skapa någragarantier - på basis av rådande samhällsstruktur och maktstruktur för attföretagen inte agerar mot de anställdas och samhällets intressen skall man låtabli att göra det. Då skall man inte bryta in i företagens maktstruktur Då skallman låta företagen fara fram med de anställda och samhället som de viU. Det ärden logiska konsekvensen av yttrandet. När man inte kan göra någonting åt demultinationeUa företagen låter man dem bara finnas där. Och det måste vara trösteriktför ITT, BP, American Can och andra intressenter här i landet att höra. För det andra betyder detta uttalande att man frånmajoritetens och regeringspartiets sida för framtiden fömtser en utveckling,där de allt den 17 aprU 1974 färre ochstörre privatföretagen med multijättarna i spetsen skall vägleda den ekonomiskautvecklingen i landet. Deras maktstruktur skall inte brytas. De skaU finnasdär, och man skaU endast söka jämka följderna av deras existens och växandemakt. Denna passiva och uppgivande filosofi, detta accepterandeav den kapitalistiska grundkaraktären i samhäUe och produktionsliv, lyser ocksåklart igenom i industrimmistems interpeUationssvar tUl iStockholm, vilket refereras i utskottsbetänkandet. Enligt industriministern får det accepteras attmultijättarna kommer in i landet för att ny och bättre teknik skall kunnainföras. Dä är det alltså statsrådets mening att jätteföretagen skall vara deledande i teknisk forskning och utveckling. Det är intressant att höra. Det varkanske i omsorg härom som det viktiga reaktorföretaget medstatens medverkan tog in ett stort USA-företag som delägare och ladeforsknings- och utvecklingsarbete i . Det är socialdemokratisknäringspolitik. kommunistema representerar här enprincipiellt annorlunda syn. Vi har inga illusioner om att ett registerorganeller en framtida enstaka representant i ett multiföretags filialstyrelse skallkunna rida spärr mot jätteföretagens makt. Det finns bara en väg att gå, om manvill slippa se denna makt år växa inom den svenska samhäUskroppen. Detsker, som vi föreslagit, genom en generell statskontroll av aUa utländskaaktieförvärv i landet och genom en medvetet restriktiv håUning tUl de storautländska kapitalens inmarsch i landet. Det sker genom att demokratisk kontrollupprättas över forskning och utvecklingsarbete och genom att näringslivetsuppköp och penetration av vetenskap och forskning stoppas. Det sker, som vi iannat sammanhang har föreslagit, genom att statliga industrier skapas inomramen för ett nationellt expansionsprogram, industrier som kan leda dentekniska utvecklingen, aktivt bekämpa arbetslösheten och förhindra att denekonomiska och politiska makten i landet förskjuts ut över landets gränser ochin i multijättarnas slutna styrelserum. Sådana åtgärder måste företagas . Det hjälper,inte attbara stå vid sidan och registrera utvecklingen. För vaqe dag som går sker genommultijättarna en maktförskjutning här i landet tUl arbetarrörelsens nackdel.Det går inte att vänta och se. Ju starkare multiföretagen blir, desto svårareblir det att ta strid med dem. Ju mer beroende man har gjort sig av dem, destomer benägen för eftergifter måste man sedan bli, desto större är risken ocksåför nederlag vid en politisk konfrontation. Så mycket borde stå klart för allaatt den dag multyättarna har samma starka position i som de har i Chile- den dagen är det för sent för statsråden och de socialdemokratiskaombudsmännen att göra bruk av vad de behagar kalla det starka samhället. Jag yrkar bifall till reservationen 2. HerrNYQUIST (fp); I utskottsbetänkandet har - i anslutning tUlde väckta motionerna - på ett översiktligt och informativt sätt redovisats deskilda spörsmål som de multinationeUa företagen ger eller kan ge upphov till och detutredningsarbete som redan bedrivs med anledning härav. Den insiktsfuUe bortser självfallet inte från de fördelarsom en näringslivets internationalisering kan medföra i form av bl. a.ekonomisk och teknisk utveckling. Men observeras att denmultinationeUa näringsverksamheten i vissa situationer kan komma att innebära i varje fall föreligger inte sällan en överhängande risk härför intressekonflikter tiU men för anstäUda och samhället i stort. En ohämmadverksamhet ofta med monopolistisk inriktning - kan betyda allvarligabegränsningar av konkurrens och nationellt beslutsfattande. De negativakonsekvenserna för den enskUde kan vara betydande i pris- och skattefrågor, ifackligt avseende osv. Problemen, som de i stort definieras av utskottet, måstemed andra ord länkas in på socialt och samhällsekonomiskt acceptabla banor. Svårigheterna att komma problemen in på livet äremellertid uppenbara. Närings- och skattelagstiftningen är till sin natur ochutformning nationeU medan de påtalade nackdelarna och intressekonflikternasträcker sig över de nationella gränserna. Vi kan skaffa oss erforderligakontroll-och insynsinstmment på egen mark. Men hur kommer vi fram på detinternationella planet? I partimotion 1974:854 visar vi pålämpliga inkörsportar och framkomstvägar. Vi menar bl. a. att den svenskaregeringen bör ta initiativ tUl dels inrättande av ett internationellt organför samråd, ömsesidig information och kontroll av multinationella företag, delsskapande även internationell konvention rörande intematio-nella monopol ochkarteller. Jag tolkar utskottets positiva skrivning på det sättet attdessa två frågor skall beaktas i pågående utredningsarbete och på Kungl. Maj:tsinitiativ tas upp i det intemationeUa samarbete i hithörande frågor därregeringen är engagerad. Det förutsätter självfallet att regeringen fortlöpandeoch konsekvent tar vara på alla lämpliga tillfällen att bevaka och driva dessafrågor. I nationella sammanhang är vi visseriigen fria attbestämma över hela linjen, så att säga i eget hus. Det gäller sådana frågor somfolkpartiets förslag om en särskUd enhet inom industriverket för att följa demultinationella företagens verksamhet inom landet liksom vårt förslag omutvidgad uppgiftsskyldighet för de multinationella företagen. är detemellertid uppenbart att skattefrågor och liknande spörsmål, ehuru nationella isin tUlämpning, måste ses i ett större internationellt sammanhang eller i variefall behandlas med beaktande av de skatterättsliga och andra rättsligtrelevanta förhållanden som är förhanden i berörda stater. Vi saknar alltså inteförståelse för att man i skattefrågan - innan slutligt ställningstagande tas bör awakta resultatet av det utredningsarbete som i det berörda hänseendetsker bl, a, inom och på gemensam nordisk bas. menar vi att dettaarbete kunnat och kan bedrivas snabbare och att det inte behöver utesluta enförberedande svensk utredning. Med anledning av bl. a. en folkpartimotion beslötriksdagen att en utredning skulle begäras hos Kungl. Maj:t angåendede multinationella företagens beskattning. Någon sådan specialutredning har, somframgår av utskottsbetänkandet, ännu ej tillsatts. den 17 aprU 1974 av denobotfärdiges förhinder att i detta sammanhang hänvisa tiU pågåendeinternationella utredningar. Det ena hade inte behövt utesluta det andra. Ejheller är den Lidbomska arbetsgruppen speciellt inriktad på justdetta spörsmål, och den har som bekant lämnat ifrån sig ett material och ettdelförslag som gäUer andra frågor. förväntas emellertid att regeringen inomeller utom denna arbetsgrupp driver på utredningsverksamheten och på lämpligtsätt förbereder ett uppföljande svenskt utredningsarbete i syfte att åstadkommabl. a. en smidig anpassning av internationellt föreslagna åtgärder tUl desvenska förhållandena. Med detta ber jag, herr talman, att få yrka bifall tUl utskottets hemstäUan. HerrHAGLUND (s): Innan jag säger något om utskottetsställningstagande i denna diskuterade fråga skall jag ta upp herrSvenssons i resonemang om att man på det fackliga internationella planetinte har någon makt och inte utvecklar någon verksamhet att tala om. Jag villhänvisa tUl en ny bok som har kommit ut om den multinationella och den svenskaarbetsmarknaden. I den medverkar bl. a. representanter för MetaU och TCO. Dennadebatt fördes för övrigt i . Jag hänvisaralltså till vad de fackliga representanterna och arbetsgivarrepresentanternahar sagt i denna diskussion. Vi behandlar fem motioner om de multinationellaföretagen. Sedvanlig redovisning av tidigare behandling, pågående utredningsarbeteosv. lämnas i betänkandet. Tre av motionerna ansluter sig utskottet tiU. Detgäller den socialdemokratiska motionen och motionerna från ochcenterpartiet. Utskottet delar nämligen den uppfattning som förts fram imotionerna att samhäUet bör skaffa sig kontroll över multinationella företag.Även chefen för industridepartementet har uttalat sig härför.Departementschefens interpellationssvar vid ett tidigare tUlfälle refererasockså i betänkandet. Utskottet hemstäUer under punkten 1 att ianledning av dessa motioner som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vadutskottet anfört om inriktningen av utredningsarbetet rörande multinationellaföretag. Däremot avstyrker utskottet, under punkten 2, den moderatamotionen såvitt den gäller initiativ rörande internationell kontroll avmultinationella företag. Sommotivering för detta avslagsyrkande anför utskottet: "Inom flera internationella organisationer pågår förnärvarande som framgår av den ovan lämnade redogörelsen ett nära samarbeteom olika aspekter av de multinationella företagens verksamhet." Denåberopade redogörelsen finns i betänkandet under rubriken . Under punkten 3 avstyrker vi vpk-motionen om åtgärder motökat utländskt inflytande över svenska företag. Utskottet hänvisar bl. a. tillatt de förslag som framfördes i årets motion överensstämmer med motionsyrkanden som framfördes i samband med propositionen 1973:72 omändringar i vissa lagar. De lagar som åsyftas är aktiebolagslagen (1944:705),lagen (1968:555) om rätt för utiänning och utländskt företag att idka näringhär i riket samt lagen (1916:156) om vissa inskränkningar i rätten att förvärvafast egendom m. m. Dessa lagändringar som berör utlandsdominerade svenskaföretag böriade vidtagas . Då ändrades nämligen den centralalagstiftning som reglerar frågan om utländska företags rätt att köpa uppsvenska företag, den s. k. Lagändringen medförde att lagen nutäcker av alla svenska aktiebolag. Uppköp av de aktiebolagsom täcks av lagen fordrar regeringens tUlstånd. Vägras tUlstånd blir förvärvetogUtigt. lag är emeUertid icke heltäckande. Det beror bl.a. på att lagen endast gäller bolag som har s. k. utlänningsklausul i sinbolagsordning. av bolagen har sådan utlänningsklausul. 1höstas tUlkallades emeUertid en utredning med en uppgift att revidera 1916 årslag. Utredningen leds av landshövding . Utredningen har ettparlamentariskt inslag, och i utredningen ingår också företrädare för defackliga organisationerna och för industrin. a. ingår riksdagsledamöterna i . Industrin företräds av bl. a. MattsBergom , och facklig representant är från Metall. Utredningensuppgifter kan sammanfattas på följande sätt: Utredningen skall åstadkomma ett system som medgerfuUständig kontroU när det gäller utländska uppköp av svenska företag. Idirektiven sägs att vad som bör eftersträvas är en ordning som ger möjligheteratt inom ramen för våra internationella förpliktelser Uindra en utländskinvestering där väsentliga allmänna intressen talar mot att en investeringkommer tUl stånd. En annan fråga som utredningen skall undersöka är hur manskall kunna övervaka och kontrollera utlandsägda företags skötsel. I direktiven sägs även att en övervakning och kontroU avutlandsägda företags verksamhet bör vara inriktad på att skapa betingelser föringripanden när väsentliga allmänintressen gör det påkaUat att företaget ändrarsin politik i ett eller annat hänseende. Utredningen skall också undersöka hur man skall få bättreinformation om planerade etableringar och förbättrad insyn i ägarförhållandenai större aktiebolag. Slutligen sägs i direktiven att ett kontrollsystembeträffande företagens skötsel under alla förhållanden måste bygga påmedverkan från de anställda. Utredningen skaU ägna särskUd uppmärksamhet åt denaspekten på problemet. Då utredningen ganska påbörjat sitt arbete är detnaturligtvis omöjligt att redan nu börja tala om när den kan vara klar Den Eckerbergska utredningen sysslar således i första handmed frågan om utlandsägda företag i . En annan väsentlig fråga när det gäller multinationellaföretag är hur svenska multinationella företag agerar och om deras agerande ärförenligt med svenska allmänna intressen. Den frågan har behandlats i ensärskUd promemoria,som upprättats av den arbetsgrupp som letts av statsrådet . ArbetsgmppentUlsattes föregående år, och dess arbete har redan resulterat i enproposition, som ligger på bord. Inom parentes kan jag nämna attledamöterna här liksom i andra fall har motionsrätt. Motionstiden utgår den 30april. I propositionen föreslås bl. a. att valutalagen ändras såatt det blir formellt möjligt för valutastyrelse att vid prövningav tUlstånd för svenska företag att göra direktinvesteringar utomlands beaktaäven industri- och sysselsättningspolitiska synpunkter. Vidare föreslås attvalutastyrelsen utökas med fyra ledamöter vid prövning av ärenden rörandeutlandsinvesteringar. Dessa fyra ledamöter, som utses av Kungl. Maj:t, skaUutgöras av två departementsrepresentanter och två företrädare för de anställdasorganisationer. I propositionen begärs vidare samtycke tUlförordnande om fortsatt valutareglering för tiden juni 1975.Vidare föreslås en sådan ändring i valutalagen och valutaförordningen attpostverket kan förordnas som valutabank. Lagändringarna föreslås träda i kraftden . Utskottet beronar att gemensamt för de förslag somframförs i motionerna och som utskottet behandlat är "önskemålet att fåtill stånd en ökad kontroll från de enskUda statemas sida över demultinationella företagens verksamhet". Sammanfattningsvis kan väl därförsägas att syftet med det reformarbete som bedrivs är attstatliga myndigheter och fackliga organisationer skall få möjlighet attbalansera den förstärkta förhandlingsposition som företagen får genom den ökadeinternationaliseringen. EUer kort sagt; Det bör bli möjligt att säga nej, ominternationaliseringen leder till skadliga effekter för vårt land. 1. att ianledning av motionerna 854, 1487 och 1496 som sin mening ger Kungl. Maj:t tillkänna vad utskottet anfört om inriktningen av utredningsarbetet rörandemultinationella företag, 2. att riksdagenavslår motionen 1120 såvitt den gäUer initiativ rörande internationell kontrollav multinationella företag, 3. att riksdagenavslår motionen 245 om åtgärder mot ökat utländskt inflytande över svenskaföretag. Jag yrkar bifaU till utskottets hemställan påsamtUga punkter. HerrSVENSSON i (vpk): Det är känt även av mig jag vänder mig därnaturligtvis tUl att det i internationella fackliga sammanhangförekommer åtskilligt konfererande och resonerande om hur man skall möta hotetfrån de multinationella företagen. Men vet lika bra som jag attdet internationella fackliga samarbetet på det planet är en mycket nyföreteelse, som ännu så länge har avsatt förhållandevis få konkreta resultat. Det är ett obestridligt faktum att den internationellafackliga rörelsen har haft ganska svårt att förena sig om en gemensam politikoch attityd mot de multinationella företagen. Någon grund för ett praktisktmotståndsarbete och motståndsaktioner från de olika ländernas fack- föreningsrörelsermot dessa företags agerande föreligger inte och kan, om man ärrealistisk, inte väntas föreligga på . Uppenbart är alltså attdet behövs ett kraftfuUt stöd från nationella statsmakter tUlfackföreningsrörelsen, i den mån ett sådant stöd nu är möjligt att få frånstatsmaktema, för att fackföreningsrörelsens motstånd skaU kunna göraseffektivt. En av de stora farorna i den här utvecklingen är just att denintemationeUa fackföreningsrörelsen maktpolitiskt sett ligger efter iutvecklingen jämfört med de multinationella företagen, som redan har fleradecenniers erfarenhet av sådant här spel bakom sig. Jag kan inte underiåta att vara oerhört kritisk mot detsätt på vilket och hans parti och hans regering harskött den här typen av problematik. Det har dock varit ganska uppenbart underett par decennier vad som har varit på väg när det gällt de storainternationella kapitalen och deras inflytande. Man har skjutit hela dennaproblematik framför sig . Man har utrett saker och ting trots att de sakerna hade kunnat utredas mycket snabbt och mycketkortfattat därför att de i stor utsträckning var välkända. Det skrevs ett parböcker i det här landet av en man som heter , där koncentrationstendenserna inom näringslivet kartlades mycketnoga och de stora multinationella företagens begynnande insteg i svenskekonomi belystes. Regeringen fördröjde uppmärksamhetenkring denna problematik genom att begrava den i utredningar, som har avgivitvissa delbetänkanden men som egentligen inte har blivit färdiga med någon somhelst sammanfattande attityd och som har förhalat utformandet avett bestämt aktionsprogram gentemot de multinationella företagen. 1 vad sedan gäller den lagstiftning som framgår det ju av vad han själv sagt att lagarna inte är avseddaatt angripa den makt som multijättarna redan har skaffat sig, utan de är baraså att säga eventualitetslagar, som foimellt skall möjliggöra vissa ingripandeni enskilda fall under den fortsatta utvecklingen. Dessa lagar kommer inte atthindra och har icke förmätt hindra att multijättarnas makt över den svenskaekonomin ständigt växer och vuxit särskUt starkt under de allra senaste åren.Det är inte heller lagarnas avsikt att förhindra detta, och det tycker jag attherr borde erkänna. Lagarna avser bara att skapa, som jag sade, formeUamöjligheter till ingripanden, men det framgår uppenbart av lagarnas utfominingatt dessa ingripanden är avsedda att vara undantagsfall. De innebär alltsåinget motarbetande, systematiskt och på bred front, av den växande maktfaktorsom även regeringen förutsätter att de multinationella företagen skall utgörainom svensk ekonomi och i sista hand också inom svensk politik. Vad sedan beträffar valutabestämmelsema sä är det klartatt de kan byggas på, de kan förbättras, de kan byråkratiseras. Men sådana dehittillsvarande erfarenheterna är måste man väl säga att valutarestriktionernahar varit betydligt effektivare när det gäUt att ställa til] besvär för enjugoslavisk invandrare som velat skicka hem till sin mor än när detgäUt att förhindra eller försvåra för multijättarna att göravalutatransaktioner. Och genom avtalet med har dessutom rege- ringenfrånhänt sig den formella möjligheten att ingripa mot den typ avkapitalrörelser som är en följd av handelsförbindelserna meUan ochGemenskapen. I det faUet har regeringen avhänt sig sin konstitutionellamöjlighet att ingripa. Jag vill avslutningsvis ställa några frågor tillregeringens talesman här . Tycker att det är riktigt attforsknings- och utvecklingsarbete på det industrieUa och tekniska planet här ilandet i allt större utsträckning kommer att styras av stora multiföretag?Tycker att det är riktigt att den svenska atomreaktorindustrinsutvecklingsarbete är förlagt inom ramen för det delägarföretag i somhärstammar frän ? Oroas inte på något sätt överden stora och växande makt som utländska multijättar utövar exempelvis över enpolitiskt så viktig industrigren som dataindustrin? Oroas inte avsådana företeelser som Bata, dvs. att multinationeUa företag köper upp svenskaför att sedan ha fria händer att lägga ned dem? Jag är säker på att om manställer mot väggen så erkänner han att han är oroad över det. Menvad har han föreslagit? Vad har regeringen föreslagit som effektivt skullekunna motarbeta sådana tendenser? Avser man att nationalisera dataindustrin?Avser man att skaffa sig en effektiv demokratisk kontroll över utveckling ochforskning? Avser man att lagstifta mot den typ av nedläggningar som Batarepresenterar? Jag har i regeringsförslagen och i de av åberopadelagstiftningsåtgärderna inte sett några tecken på att det är det man tänkergöra. Ni befinner er som regeringsparti här i ett svårtpolitiskt dilemma.