prot · FX0985 · 1974-12-31 00:00:00 — Han fick vid umgängetmed famiUen höra talas om att en person vid namn levde i ett läger iSibirien. Han frågade då om personen var tysk, men fick till svar att han varsvensk. Den som lämnade uppgiften hade just kommit hem från ett besök i hade där haft alldeles speciella ärenden som gav honom möjlighet att i höggrad känna till ting av detta slag. Den här händelsen inträffade . Detta vittnesmål, med namn på alla de inblandadepersonerna och andra fakta, har tillställts den . Mittreferat här är naturligtvis ofullständigt, då sagesmannen blivit lovad att slippaframträda med sitt namn. Det finns vidare ett tredje vittnesmål som såvitt jagvet icke heller har varit publicerat - vilket går något längre fram i tiden.Det gäller också här en person från som lever i . Han hadei mitten av blivit dömd till straffläger och där i en isoleringsbarackträffat . Vid samtal med hade denne berättat om vadsom hänt honom sedan fängslandet i . Personen i fråga erinrade sigWallenberg när han såg ett av de TV-program som visades iserien om . Den här personen påstår sig ha träffat så sentsom . Också denne person har bett att få vara anonym med tankepå anhöriga i . Självfallet har hans uppgifter vidarebefordrats idetaUerat skick till den . Utöver detta har det sedan vitboken publicerades 1965framkommit ett flertal andra vittnesmål som tyder på att varit vidliv efter 1947. Dessa tre pekar pä att han kan ha varit vid liv under1960-talet. Trots dessa tre intressanta vittnesmål, som inte kan viftas bort,har alltså den icke gjort någon framstöt till de sovjetiskamyndigheterna , alltså under nära . Enligt min mening bordesådan hänvändelse ha skett. I interpellationssvarets sista mening sägs att vi alltjämt"saknar en slutgiltig bekräftelse på vad som hänt ".Jag tolkar detta så att den anser att det officiella beskedsom lämnats av den sovjetiska regeringen i fallet är felaktigt. I konsekvensensnamn borde då också en framstöt ha gjorts. Huruvida lever eller inte äromöjligt att säga med säkerhet. Möjligheten att han lever han skulle då vara62 år kan inte uteslutas. De senaste årens vittnesmål motsäger i varie fall inte påståendetatt han skulle vara vid liv. Så länge som det inte kan uteslutas att Wallenberglever måste ansträngningarna att bringa klarhet i hans öde fortsätta. Det borde nu vara dags att äntligen frisläppadet stora arkiv rörande som finns hos . Handlingarnadär är hemligstämplade pä . Det är en orimlig hemligstämpel. Dehandlingar som måste åsättas så lång sekretess måste utgöra rena undantag idossieren. Resten bör kunna ställas till bl. a. forskningensförfogande. Jag vill här avslutningsvis fråga utrikesministern, om hanär beredd att medverka till att handlingar rörande falletWallenberg nu offentliggörs. Anledningen till att jag har dröjt med svaretså länge som möjligt är att det fortfarande pågår undersökningar om några av defall som i nämnde. De är inte klara . Dessaundersökningar, som utförs av den svenska polisen, har av olika skäl ännu intekunnat slutföras. Som nämnde vill de personer som lämnatupplysningar i detta fall inte offentligt tillkännage sina namn, men de har uppgivitatt det finns andra människor som kan vidimera uppgifterna. Trots storaansträngningar har det emellertid inte ännu varit möjligt för den svenskapolisledningen att få kontakt med dessa personer, som skulle kunna geytterligare upplysningar och vägledning om huruvida de uppgifter vi fått ärriktiga. Jag kan emellertid försäkra att de polisrapporter som under vinternslopp har lämnats till regeringen det är flera stycken är så grundliga somdet är möjligt att göra dem, men de är som jag sade ännu inte slutgiltigtfärdiga. Utredningar pågår i varje fall rörande två uppgiftslämnare. I det enafallet gäller det en uppgiftslämnare som här angav som bulgariskmedborgare. Att jag inte lämnade någon fullständig redogörelse för deolika uppgiftslämnarna beror alltså pä att vi fortsätter undersökningarna.Dessutom är det mycket känsligt med namns nämnande med hänsyn tilluppgiftslämnarnas önskemål att förbli anonyma. I ett fall Uar uppgifterna dockgivits i stort sett full offentlighet, och det är det fall som - vid senatsförhören i framkomuppgifter som den svenska polisen undersökte hela , och en rapporthärom avlämnades till statsministern . har ytterligareutredningar gjorts, men vad som framkommit har inte på någotövertygande sätt givit stöd åt uppgifterna att under förstahälften av skulle ha befunnit sig i ett läger på ö. Våraförsök att få veta om det över huvud taget har funnits något läger på Wrangelsö har givit negativa resultat, men frågan står fortfarande öppen. Dethar i varje fall inte från något häll bekräftats att det funnits någotfångläger på denna ö. Den svenska polisen, som har gått till källan, dvs. till"Kozlov", som framträtt i svensk TV, har icke funnit attde uppgifter som han lämnat kunnat läggas till grund för bestämda antaganden om dettafångläger eller om att skulle ha funnits i ett visst fångläger Jag har i interpellationssvaret betonat att ingentinghittills har framkommit, därmed angivande - precis som statsminister 1965 att regeringen, om nya omständigheter eller upplysningarframkommer som kan motivera detta, kommer att vidta alla åtgärder för att vinnaklarhet. Jag kan försäkra kammaren att regeringen låter polisen utreda varieuppgift som kan tänkas bidra till att vinna klarhet. frågade om det var möjligt att nu låta detomfattande arkiv som finns i bli avhemligat. Jag tror inteatt det är möjligt , med hänsyn till att åtskilliga av de personer som finnsi akterna där och som har lämnat bidrag tUl försöken att skapa klarhet intemedger att deras uppgifter lämnas till offentligheten. Men detta är en frågasom vi ständigt tar under övervägande. Många forskare vill se arkivet, bådeutländska och svenska, och dessutom har vi en ständig förfrågan från svensk ochutländsk press. Frågan är aUtså ständigt aktuell, men har vi medhänsyn till de känsliga uppgifter det här är fråga om tvingats säga nej. i (m): Jag är naturligtvis fullt medveten om att detär svårt att verifiera vittnesmål av detta slag, inte minst när man måste tahänsyn till risken för repressalier för de uppgiftslämnare som kommer frånÖsteuropa och som fortfarande har anhöriga där Detta är någonting som vistöter på i olika sammanhang när det gäller information från . Trotsdetta har det framkommit en hel del vittnesmål sedan regeringen lade framsin sista vitbok. Jag tycker att det nu är dags - det sade jag redan i mittförsta anförande för en redovisning av de här fallen. Det kan ske utan behöver göra våld på dessa människors identitet. När regeringen lade framsin vitbok 1965 hade man samma hänsyn att ta. Man lyckades dåtillfredsställande klara anonymitetsskyddet. När det sedan gäller frisläppandet av tyckerjag att herr utrikesministerns argumentation är svag. Det rör sig bl. a. omhandlingar från framför allt mitten och slutet av . Jag tvivlar på attdet skulle utgöra något särskilt svårt problem att släppa de handlingarna friai dag. Skulle människor kunna råka illa ut får man väl just när det gällerhandlingarna som rör dem vidtaga speciella åtgärder Men iWallenbergaffären är utomordentligt omfattande, och det är praktiskttaget hermetiskt tillslutet. De vitböcker som regeringen har gett ut har varitkortfattade, och de har knappast bidragit till att sprida det Uus över affärensom vore önskvärt. I de artiklar som skrivits och i de TV-program som säntsunder våren har det särskilt riktats kritik mot regeringens handläggning avfrågan efter det att försvann . För att fåjust den saken belyst vore det av stort värde om arkivet släpptes fritt, åtminstonevad gäller de åren. Då skulle man äntligen kunna få en mer seriös debatt om densaken. Min vädjan till herr utrikesministern att han skall låta färdigställa enny vitbok om de vittnesmål som gjorts sedan den förrapublicerades och släppa delar eller hela fritt kvarstår aUtsåfortfarande. Det är ännu för tidigt att ge klart svar påfrågan om det skall bli någon ny redovisning. Men när de utredningar som pågårär färdiga skall vi överväga hur vi skall ge offentlighet åt resultaten av dem. i (m); Jag tackar för de beskeden som jag hoppasinrymmer möjUgheter att det sker ett frisläppande av en del av handlingarna,liksom att regeringen, om det material ocU de utredningar som blir färdigaskulle påkalla det, inte tvekar att göra en hänvändelse till . Jag vUl avslutningsvis än en gång säga attjag är medveten om alla svårigheter som finns i det här fallet på grund avmaterialets alldeles speciella karaktär. Men jag tror att man ändå skall kunnagå längre i offentlighet än som gjorts . Överläggningen var härmed slutad. Ang. bemannings-reglerna för fartyg §7 Ang. bemanningsreglerna för fartyg Herr kommunikationsministern erhöll ordet för attbesvara () framställda interpeUation, nr 44, ochanförde: har frågat mig om jag vUlmedverka till att för fartyg tillhörande medlemmar i förmindre fartyg får tillämpas samma bemanningsregler som avtalats mellan och . Regler om handelsfartygs bemanning finns i lagen omsäkerheten på fartyg och i sjöbefälskungörelsen. Grundprincipen är att ettfartyg skall vara betryggande bemannat. Kräver en resa mer än tolv timmarsoavbruten gång eller måste skeppstiänsten av annat skäl delas in i skift, fårfartyget enUgt säkerhetslagen inte ha mindre besättning än att befäl ochmanskap kan delas in i erforderligt antal vakter. För alla fartyg på 20 bmttoton och däröver som befordrargods eller passagerare fastställer den minimibesättning som kananses betryggande från sjösäkerhetssynpunkt i den fart vari fartyget nyttjaseller avses att nyttjas. Härvid skall hänsyn tas bl. a. till de regler somfinns om sjömannens arbetstid. Fartygets bemanning påverkas av om arbetetombord skall utföras i två eller tre skift . På de flesta fartyg fården ordinarie arbetstiden uppgå till högst . Sjöfartsverketutgår då vid bedömning av bemanningsbehovet från ett trevaktssystem. På fartyg,vars bruttodräktighet understiger och som nyttjas i s. k. närfart, fården ordinarie arbetstiden till sjöss uppgå till högst under två dygni föUd. 1 dessa fall beräknar verket minimibesättning enligt etttvåvaktssystem. Används tvåvaktssystem kan det medföra en reducering avminimibesättningen jämfört med den som För att uppfylla sjösäkerhetsnormerna har den personal somtiänstgör i tvåvaktssystem rätt till längre tids vederlag i form av fritid änden personal som tjänstgör på fartyg där trevaktssystem tillämpas. Kollektivavtalsparterna kan genom avtal göra avsteg frånde begränsningar som sjöarbetstidslagen stadgar i den ordinarie arbetstidenoch i möjligheterna att ålägga skeppstjänst pä övertid. 1 flera fall harorganisationerna utnyttjat denna möjlighet. a. har genom kollektivavtalmöjliggjorts en i förhållande till lagen utvidgad tillämpning avtvåvaktssystemet. I dessa fall har ansett sig kunna medgereducering av besättningens antal. har verket meddelat föreskrifterför att tillförsäkra arbetstagarna erforderlig vUa efter att ha utnyttjats i etttvåvaktssystem. Jag har erfarit att avtal som möjliggör utvidgadtillämpning av tvåvaktssystem för fartygsbefäl föreligger endasti fråga om ett mycket ringa antal fartyg. Det visar enligt min uppfattning attorganisationerna funnit utrymmet för en sådan konstruktion begränsat. Jag har erfarit att haråtskilliga medlemmar bland fartygsbefälet på fartyg tillhöriga redare som ärmedlemmar i för mindre fartyg. Det finns således ej hinder motatt kollektivavtal om utökad användning av tvåvaktssystem träffas mellanorganisationerna, om övriga förutsättningar föreligger. nämner i sin interpellation förhållandena påfartyg som bemannas av ägarna och deras anhöriga. Här vill jag upplysa om attsjöarbetstidslagen uttryckligen endast omfattar anställd personal och såledesinte gäller ombordarbetande som är fartygets ägare. Inte heller tordekollektivavtal gäUa för den ombordarbetande ägaren. När minimibesättningfastställs tas hänsyn enbart till sjösäkerhetskraven, varvid givetvisarbetstidsuttagets storlek vägs in som en säkerhetsfaktor. Slutligen vill jag upplysa om att Kungl. Maj:t förnärvarande har under prövning ett besvärsärende som rör minimibesättningensstorlek på ett fartyg där fartygsägarna tjänstgör som befäl. HerrTORWALD (c): Det är av naturliga skäl oftast så, att när herrkommunikationsministern och jag möts i replikskiften här i kammaren har vi olikauppfattningar i de aktuella frågorna när vi är ense finns det ju normaltingen anledning tUl debatt. Det är mig därför ett särskilt nöje att fåuttrycka min stora och helhjärtade tillfredsställelse över statsrådetsutförliga och som jag tolkar det helt positiva svar på min interpellation. Vad som sägs i svaret beträffande hur gällandebemanningsregler skall tolkas bör vara till god ledning för dem som har attgöra den viktiga avvägningen mellan befälspersonalens tiänstgöringsförhållandenombord på mindre fartyg och sjösäkerhetskraven. Tillämpningen av dessa bestämmelserhar ju också stor betydelse när det gäller att bibehålla och helst stärka desvenska fartygens konkurrensförmåga på såväl den inhemska som deninternationella marknaden. Det finns för övrigt speciella problem bl. a. med des. k. paragrafbåtarna, men då dessa frågor faller utom ramenför denna interpellation ämnar jag ej ta upp dem här och . Jag får kanskeanledning återkomma tUl de frågorna vid ett annat tillfälle, om man inte snartkan åstadkomma för svenska rederier tillfredsställande justeringar avbestämmelserna om lastkapacitet o. d. I interpellationssvaret framhåller statsrådet "attsjöarbetstidslagen uttryckligen endast omfattar anställd personal och såledesinte gäller ombordarbetande som är fartygets ägare. Inte heller tordekollektivavtal gälla för den ombordarbetande ägaren." Dessa konstaterandenkan synas självklara, men jag är tacksam för att man pä detta sätt fårrättsläget klarlagt. Bakgrunden till min fråga är att förmindre fartyg förgäves sökt få tillämpa tvåvaktssystemet ombord på sina båtarför att på detta sätt förbättra fartygsbefälets - alltså huvudsakligen Uka medägarnas - tjänstgöringsförhållanden. I en förhandling medgavs frånFartygsbefäls-föreningens sida "att man skulle behandla framställningar ombefälsminskning Uka, oavsett om befälet var delägare eller inte". Vid nyaförhandlingar noteras i 2 §: "Sveriges Fartygsbefälsföreningframför att man överhuvudtaget icke önskar sluta kollektivavtal (specialavtal)innebärande minskning av fartygsbefäl. Sådant ärende bör behandlas genomansökan hos ." har emellertid hitintills underhänvisning till att ifrågavarande kollektivavtal ej har kunnat träffas - vägrattUlämpning av tvåvaktssystem ombord på här aktuella mindre fartyg. Vidbedömningen av dessa frågor måste givetvis lägga stor vikt vidsjösäkerhetskravet, men rimligen borde det inte göra det svårare att tillämpatvåvaktssystemet på mindre fartyg med som regel ganska korta resor än på störrefartyg med månadslånga resor. När jag skrev min interpellation hade jag den felaktigauppfattningen att vägran att träffa avtal berodde påatt den saknade medlemmar på dessa mindre båtar Men som statsrådet mycketriktigt framhåller i interpellationssvaret har föreningen faktiskt medlemmarsom tiänstgör ombord på fartyg, som ägs av medlemmar i förmindre fartyg. Men ombord på varie enskild båt finns det som regel bara enstakabefäl ofta som avlösare för tillfälligt ledig ägare, fartygsbefäl något somsannolikt är huvudskälet för vägran att träffa avtal.Parterna har dock fastslagit principen att samma tiänstgöringsförhållanden börgälla för fartygsbefälet oavsett om vederbörande är anställd eUer ägare. tydUgen ansett att tjänstgöringsförhållandenaombord bör lösas genom framställning hos . Och en lösning ärangelägen, eftersom tvåvaktssystemet radikalt ökar berört sjöbefäls möjlighetertill samvaro med den egna famiUen på hemorten genom den ökadetiänstgöringsskyldigheten när man är ombord. Detta är givetvis socialt önskvärtoch dessutom rekryteringsfrämjande. Jag har redan tackat för det mycket positivainterpellationssvaret och skulle bara avslutningsvis viUa be om ett litetklarläggande från herr kommunikationsministerns sida. Får jagtolka svaret så att statsrådet anser att , med 2 protokoll 1974. Ang. bemannings-reglerna för fartyg Ang.prishöjningarna pä journalpapper, m. m. hänsyn tiUatt synnerliga skäl i dessa fall uppenbarligen föreligger, efter ansökan börkunna medge att tvåvaktssystem får tUlämpas för befäl ombord på fartygtUlhörande medlemmar i för mindre fartyg? Det blir helt beroende på förhållandena i detenskUda fallet. I det fall då ett partsförhållande inte föreligger därför attdet ombordarbetande befälet är ägare till fartyget kan ju - därom behöver viinte tvista - kollektivavtal inte träffas. 1 stället anser , somhan säger i interpellationen, att Kungl. Maj:t med tillämpning av 2 § fjärdestycket andra punkten sjöarbetstidslagen skall medge motsvarande avvikelse frånlagen. Det skulle då kunna få betydelse för minimibesättningens antal. Jag har sagt i mitt svar att sjöarbetstidslagen inte ärtillämplig på dessa ombordarbetande fartygsägare och föUaktligen inte hellerden åberopade föreskriften. Jag kan vidare nämna att regeln enligt lagensförarbeten avser en speciell situation, nämligen den då det föreligger skäl atti stället för sjöarbetstidslagen tillämpa aUmänna arbetstidslagen påchefstiänst. Den möjligheten skall användas i särskUda fall när förhållandenapå arbetsplatsen mera överensstämmer med dem i land, t. ex. på vissa avvägverkets färior Även om sjöarbetstidslagen och kollektivavtal om arbetstidi princip inte är tillämpliga på ombordarbetande fartygsägare hararbetstidsuttagets storlek från säkerhetssynpunkt samma innebörd för denkategorin som för andra sjömän. När det gäUer att tUlämpa bemanningsreglernatorde alltså enligt min bedömning den principiella utgångspunkten varadensamma. Det torde därför inte föreligga någon risk, såvitt jag förstår, föratt man av formella skäl skulle få en olikartad behandling, som skulle varaolämpUg med hänsyn till den betydelse som bemanningsreglernas utformning harfrån rekryterings- och konkurrenssynpunkt. Jag ber att få tacka för detta klarläggande. Jag är eftervad statsrådet har sagt medveten om att man inte direkt kan tillämpabestämmelserna i sjöarbetstidslagen det primära är att man försökerparallellställa tjänstgöringssituationen på fartyg, oavsett om anställda ellerägare är befäl. Jag hoppas att den här debatten skall medverka till att man iframtiden får en likartad bedömning. Överläggningen var härmed slutad. § 8 Ang. prishöjningarna på journalpapper, m. m. Herr handelsministern erhöllordet för att besvara i (vpk) den 30 aprU framställdainterpellation, nr 78, och anförde: i har frågat mig dels hurjag stäUer mig till ansökningarna om dispens från prisstoppet förtidningspapper, dels hur jag för min del bedömer föUderna för fackförbunds- ochfolkrörelseägda pressorgan, sett ur informations- och kulturell synpunkt, ochvilken vUct jag vill tillmäta denna fråga samt dels om jag avser att tainitiativ tUI en utvidgning av prisstoppet tUI att även gälla journalpapper var priset på tidningspapper 763 kronorper ton och priset på journalpapper per ton. Dessa priser varoförändrade . höjdes priset påtidningspapper tiU per ton medan priset påjournalpapper höjdes till per ton. Efter förhandlingar meUan () och Svenska tidningspappersbrukens förening u.p. (Tidningsbruken) beslöts att man skulle övergå till ettlättare tidningspapper om per kvadratmeter mot tidigare . I samband med detta räknade man om det tidigare priset från per ton till 960kronor per ton enligt en princip som innebär samma pris för samma tryckyta. föreskrev regeringen att prishöjningar påbl. a. tidningspapper inte utan tUlstånd fick genomföras förrän efterdet att anmälan om prishöjningen och skälen för den gjorts tiU statens pris-och kartellnämnd (SPK). Med hänvisning till ökade kostnader för oUa ochelektricitet aviserade bruken prishöjningar i för tidningspapper och för journalpapper. På grund avatt prisstopp infördes på tidningspapper kunde någon höjning avpriset på tidningspapper inte genomföras. Beträffande journalpapper skedde enprishöjning i form av ett särskilt s. k. energi-tillägg. Detta papper kostardärefter per ton. Prishöjningen uppgår sålundatill för tidningspapper och för journalpapper. När regeringen beslöt att införa prisstopp påtidningspapper, övervägdes om prisstopp skulle införas också på journalpappermed hänsyn till att båda dessa papperssorter används av jämförbara tidningaroch tidskrifter. En rad skäl talade emellertid mot prisstopp på journalpapper.Huvudmotivet för ett prisstopp på tidningspapper var att undvika att kraftigakostnadsökningar äventyrade vissa dagstidningars existens. Att prisstoppet iförsta hand hade detta begränsade syfte torde framgå av att tidningarnasprissättning inte utsatts för någon som helst reglering. En dylik användning avprisregleringen ansågs av regeringen kunna försvaras med hänsyn till attprincipen om samhällets ansvar för dagstidningarnas existensmöjligheter sedanlänge fastlagts av statsmakterna. Situationen på journalpappersmarknaden skiUersig från den på tidningspappersmarknaden genom att av den totala i landetförbrukade journalpappersmängden endast en Uten del förbmkasav tidskrifter som ansetts böra stödjas av samhäUet i någon form - genommomsbefrielse eller det s. k. tidskriftsstödet. avjournalpapperet används över huvud taget inte för tidskrifts- ellertidningstryck utan för civUtryck. Ang. prishöjningarna på journalpapper, m. m. Ang. prishöjningarna på journalpapper, m. m. Redan avdetta skäl tedde det sig tveksamt att använda prisstopp som ett led i ett slagspresstödspolitik. Därtill kom att ett prisstopp på journalpapper skullekunna få långt allvarligare verkningar för tidskrifter och andra avnämare änvad som kunde bedömas bU konsekvenserna av höjda papperskostnader. I motsatstill vad som gäller för tidningspapper har nämligen inte alla förbrukare avjournalpapper sina leveranser tryggade för . 1 denhögkonjunktur som råder fanns det grundad anledning anta att ett prisstoppskulle ha lett till att en ännu större del än av produktionensålts utomlands till högre priser. För att undgå sysselsättningsstörningarinom den grafiska branschen och direkta utgivningssvårigheter för vissatidningsorgan hade det varit nödvändigt att införa exportreglering på papper.Av handelspolitiska skäl var detta emellertid inte möjligt. Jag vill tillfoga att såvitt jag förstår är den oro somuppstått på vissa håll inom tidskriftsvärlden inte i första hand framkallad avredan inträffade kostnadsökningar eUer förskjutningar i prisrelationerna mellantidnings- och journalpapper Oron torde i stället utgå från att man förväntarsig nya, kraftiga prishöjningar , höjningar som man dessutomtorde ha väntat sig enbart på journalpappersområdet. Lägetbeträffande den framtida prisutvecklingen är följande. 1 ingicks ett nytt avtal för perioden framtill mellan TU och Tidningsbruken. Enligt detta avtal avstårbruken från att kräva höjningar på tidningspapper före den 1 juli 1974.Därefter höjs papperspriset med till I per ton. Ifebruari 1975 skall priset så höjas med ytterligare per ton.Prishöjningarna motiveras med höjda kostnader för massaved, cellulosa ochenergi. Avtalet gäller under förutsättning att de avtaladeprishöjningarna inte förhindras av de prisreglerande myndigheterna. Som enkonsekvens härav har Tidningsbruken hos regeringen hemställt att prisstoppet påtidningspapper inte förlängs efter utgången av nu löpande sexmånadersperiodför prisstoppets giltighet, dvs. Genom den överenskommelse som träffats mellan säUareoch förbrukare av tidningspapper rörande priserna t. o. m. första kvartalet1975 kvarstår knappast några skäl för att bibehålla prisstoppet påtidningspapper. Prisstoppet har fyllt sin funktion genom att medverka till atthålla tillbaka prishöjningen i . En jämförelse med prisnivån i andraländer bekräftar detta.