prot · FX09138 · 1974-12-31 00:00:00 — Mennog måste ändock, herr statsråd, de människor som äger mark i den bygd där debor och verkar kunna ha samma rättsskydd som övriga grupper i samhället har päsin arbetsplats osv. Statsrådet säger med hänvisning till rätten atl ingebesvär till fastighetsdomstol att överklagande kan ske hos hovrätt och högstadomstolen och att mycket höga krav pä rättssäkerhet därigenom är tillgodosedda.Det är den ordning som tillämpas inom den allmänna rättsvården, den gällerprincipiellt i vårt land - och det är nödvändigt. Minfråga gällde emellertid lagens innehåll, tillämpningen, om den ger etttillräckligt rättsskydd, rältssäkerhetsaspekien i första instans och hur lagentolkas vid förrättningar enligt fastighetsbildningslagen. Jagvill erinra om vad som redovisades i fråga om medborgarnasegen syn på rättsskydd och rättssäkerhet och möjligheten alt bevaka sin rätt.Därav framgick att av dem som räknas till socialgrupp 3 - del varlägre siffror i de övriga socialgrupperna -ej visste hur de skulle fä rättelsepå ett myndighetsbeslut och inte kände till någon som de kunde vända sig tillför atl få hjälp. När man har detta material framför sig måste man ändå fråga,om inte människan känner sig rättslös och utlämnad. Från den utgångspunktenfinns det anledning alt konstatera alt rättssäkerheten inle ärtillfredsställande tillgodosedd. Den fyller inte så högt ställda krav somstatsrådet vill göra gällande just pä första nivån, för dem som kommer i nära,direkt kontakt med den nya fastigheisbildningslagen, som vi här diskuterar. Detär den frågeställningen jag menar alt vi verkligen måste la oss en funderarepå. Jagär överens med statsrådet om att vi måste ha en fastighetsindelning som är sårationell som möjligt och att det måste finnas möjligheter atl förstärkafastigheterna. Men jag tror atl man måste söka sig fram på frivilligvägar, skall vara ytterst försiktig med tvångsinstrumenten och i varje fall inleanvända dem på sådant sätt som i det fall jag hade som bakgrund till min fråga. Statsrådetsäger att vederlag för mark som man lämnar ifrån sig i första hand skall utgå iannan mark men att det också finns möjligheter atl oberoende avfastighetsägarens medgivande ta mark i anspråk för omreglering mot vederlag ipengar. Här är faktiskt situationen den att vederlaget i pengar ibland ärlägre än vad äganderättsutredningen koslat vederbörande markägare. Man måste jufråga sig om det är tillfredsställande. Delsägs vidare i svaret atl det är ett väsentligt intresse när storleksförändringarskall genomföras alt man har möjlighet alt gå in med vissa medel. Detta med"väsentligt intresse" måste ändå innebära att när del är fråga ommotstående intressen och frivilliga uppgörelser inte kan nås Omändrade regler för tvångsinlösen enligt fastighetsbildningslagen Omändrade regler Jör tvångsinlösen enligt fastighets-bildningslägen måste man se till, alt manhar ett tillfredsställande rättsskydd också för de parter som kommer in i denbilden. Statsrådetsäger så alt man, om det kan uppstå avsevärd olägenhet, skall ta vissa skäl ochhänsyn. Jag kommer där till fråga 2. Det hade varit värdefullt om begreppet"avsevärd olägenhet" hade blivit litet klarare preciserat än detblev i interpellationssvaret. Jag tror att det skulle vara nödvändigt med dekompletterande anvisningar som jag berörde i fråga 2 i min interpellation. Jagtror även att det vore värdefullt om statsrådet ville ge besked om vad sommenas med "tillhör aktiv jordbrukare". Det borde också komma in i dekompletterande anvisningarna. Jag anser att det behövs från den utgångspunktenatl man inte skall råka ut för godtycke - mer eller mindre - beroende på vilkenförrättningsman som sysslar med den här verksamheten och, herr statsråd, vilkainstruktioner den förrättningsmannen har för sin insats på området. Detär därför nödvändigt att man får detta mer preciserat än det är . Vad jaghar sagt är alt jag inle vill ha någon ändring i lagen i det här skedet; denhar varit i bruk . Men jag tror att del är nödvändigt att man sertill atl den används på ett sådant sätt att den garanterar rätlsäkerheten ochman får förtroende bland folkmeningen för lagen, när den skall föras ut.Förtroendet för en lag är ändå beroende på hur man kan fä den förankrad i enfolkmening, och det är ytterst angeläget när det gäller frågan om man skallkunna ta fast egendom från den ena fastigheten för alt lägga lill den andra.Det är här rältssäkerhetsaspekien finns, och det är frän den utgångspunktendet också hade varit angeläget att statsrådet försökt precisera svaret på mintredje fråga: Vad avses med avsevärd olägenhet? Jag tror all berörda parter ärintresserade av ett svar på den frågan. Jag ber, herr statsråd,atl än en gång få lacka för svaret. Efiersom jag under ett antal är har levat milt uppe i dessaförhållanden och sysslat med dessa ärenden vill jag gärna vid det härtillfället säga atl jag tycker alt den nya fastigheisbildningslagen är ettutomordenligl värdefullt instrument då det gäller både smärre ändringar ifastighetsindelningen och mera genomgripande strukturrationaliseringar. Den ärsmidig, och den medger ett snabbare - och därigenom också billigare -förräitningsförfarande. Det är ju bra för jordägarna och även för statsverket.Den är helt befriad från myckel av den lungroddhet som präglade den gamlajorddelningslagen, som vi hade all kämpa med i så många är. Närman gör en genomgripande omreglering av fastighetsindelningen och syftar tillatl skapa bärkraftiga jordbruksenheter, är det naturligtvis ofta nödvändigt attföreta ingrepp även i en del fastigheter som inte kommer alt kunna få någondirekt nytta av omregleringen. Delta är särskilt fallet i t. ex. Siljansbygdendär vi har en långt driven ägosplittring. inte minst i de byar somännu inte är laga skiftade. Där måste man alltså göra ingrepp i mångafastighetsägares egendom, och då är del, tycker jag, utomordentligt angelägetatl man håller de drabbade markägarna i första hand ekonomiskt skadeslösa. Mendet är också viktigt alt man också på andra sätt försöker handla så atl manminimerar den irritation hos markägarna som sådana här myndighetsingripanden avnaturliga skäl nästan alllid för med sig. Därför tycker jag atl man skall varaväldigt angelägen om atl före förrättningen - och redan på planeringsstadiet -informera markägarna utförligt, även om det lar rätt mycket tid. Del ärnaturligtvis särskilt viktigt i en bygd där praktiskt tagel alla familjer är jordägare. Manskall också, innan man sätter i gång, överlägga med markägarna och verkligenlåta dem ha etl medinfiytande rörande hur regleringsområdet skall avgränsas.Just denna avgränsning av regleringsområdet kan ju vara av stor betydelse föratt man skall kunna påräkna förståelse och medverkan från så många markägaresom möjligt. Det kan uppnås genom att man avgränsar området så attde markägare som vill behålla fast egendom inom sin by tillgodoses genom byteav mark. Del har ju statsrådet pekat pä i interpellationssvaret, och jagmenar att det är den första utvägen man skall tillgripa om man inte kan köpamarken genom frivilliga överenskommelser. Nuhar reglerna om inlösen i 8 kap. fastigheisbildningslagen givitfas-tighetsbildningsmyndighelen mycket vida möjligheter atl lösa in mark föralt skapa bärkraftiga jordbruk. Ingen kan väl säga annat än alt syftet ärmycket vällovligt. Men man kan naturligtvis diskutera om reglerna är välavvägda eller om inte de möjligheter lagen ger till inlösen är för vida. Mankan givetvis också ifrågasätta om inlösenreglerna bör tillämpas mot en starkmarkägarmajoritet. Vifår se om den fortsatta tillämpningen av lagen, som ju är ganska ny, geranledningar lill justeringar på denna punkt. För dagen kan man vät knappastkräva del. Men en sak borde vi kunna vara överens om , och del är attdet inie är bra om man tvingas tillämpa lagen så att nio av tio jordägare inomregleringsområdel känner sig förfördelade och blir bittra och negativa mot samhällsinsatserav det här slaget. Ang.kommissionärs ställning enligt lagen om kommission, handelsagentur ochhandelsresande Överläggningenvar härmed slutad. § 14 Ang.kommissionärs ställning enligt lagen om kommission, handelsagentur ochhandelsresande erhöll ordet för att besvara V\e.rx i (s)framställda interpellation, nr 161, och anförde: i har frågat mig om jag anser att de mellanman som avses ikommissionslagen fortfarande har en för svag ställning geni- Ang.kommissionärs ställning enligt lagen om kommission, handelsagentur ochhandelsresande emot huvudmannen och omjag delar uppfattningen att ell ulvecklat kommissionssyslem inom olikabranscher kan leda lill att vissa lagar på arbetslivets område urholkas och attdet bl, a, på grund härav är nödvändigt alt skärpa lagstiftningen. Tidigarei är genomfördes vissa ändringar i kommissionslagen. Dessa ändringar, somträdde i kraft , innebär att de mellanman som omfattas av lagen, dvs,kommissionärer, handelsagenter och handelsresande, har fått sin ställningstärkt gentemot huvudmannen. Bl, a, har de rätt till en uppsägningstid som iallmänhet utgör . När uppdraget upphör har de rätt till s, k.efterprovision. Vidare är huvudmannen skyldig alt betala ersättning för investeringskostnader. Ävenom kommissionärer och andra uppdragstagare har fått bättre villkor gentemothuvudmannen är det klart alt de i vissa hänseenden har en mera utsatt ställningän den som är arbetstagare, I fråga om arbetstagare har det som bekant vidtagitsåtskilliga åtgärder som är avsedda atl öka tryggheten i anställningen. Avstörst betydelse är den nya lagen om anställningsskydd.som gäller sedan den 1juli och som bl, a, innehåller regler om saklig grund för uppsägning,minsta uppsägningstid, turordning vid uppsägning och företrädesrätt till nyanställning, Isamband med tillkomsten av anställningsskyddslagen uttalades alt del vidgenomförandel av en skyddslagstiftning med långtgående förpliktelser förarbetsgivarna givetvis finns risk för atl lagen kringgås genom etl ökatanlitande av andra avtalsformer än tjänsteavtal. Därför måste utvecklingen påarbetsmarknaden följas med stor uppmärksamhet. Vihar nu fått uppgifter som ger vid handen att företag under senare lid har fältell ökat intresse all använda sig av kommission och liknande uppdragsavtal,har sålunda hos regeringen påtalat en ökad förekomstav kommissionsbutiker inom detaljhandeln. Butiksföreståndare som tidigarevarit anställda hos ett företag uppmanas nu att sluta sin anställning och istället driva butikerna som kommissionärer. Detta medför bl. a. atl de självafär ställning som arbetsgivare i förhållande lill de övriga som arbetar ibutiken. Denna typ av kommissionsavtal kan innebära alt kommissionären bindsmycket hårt till moderföretaget. Det förekommer!, ex. atl kommissionärenförpliktas beställa samtliga varor från moderföretaget och att följa de prisersom moderförelaget bestämmer. Vidare behåller moderförelaget ibland dispositionsrättenöver lagret. Vadsom har förekommit tyder på atl det kan finnas skäl att ingripa med åtgärderfrån samhällets sida. Vad det gäller är emellertid inte bara att stärkaställningen för kommissionärer och andra uppdragstagare. Det ökade intressetför kommission och liknande avtal inom näringslivet är en del av etl störreproblem. I och med att företagens förpliktelser byggs ut i olika avseendenuppslår naturligtvis risker för atl vissa förelag på olika sätt försökerundandra sig vad som åligger dem. Det gäller inle bara anställningsskydd ochliknande förpliktelser som direkt har med arbetstagarna att göra utan ocksåskyldigheter atl exempelvis betala ar- betsgivaravgifier,socialförsäkringsavgifier och andra sådana avgifter till det allmänna. Altundvika att direkt anställa folk och i stället anlita olika slagsuppdragstagare, grå arbetskraft eller liknande kan vara ett sätt all kringgåden lagstiftning som finns på olika områden och som bygger på förhållandet arbetsgivare-arbetstagare. Vihar bildat en arbetsgrupp med företrädare för olika departement somskall se på de här problemen och göra en förberedande undersökning avutvecklingen inom olika branscher. Det rör sig här om komplicerade förhållanden,och jag är inte för dagen beredd att säga något om hur problemen bör lösas. Ang.kommissionärs ställning enligt lagen om kommission, handelsagentur ochhandelsresande i (s): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret pä mininterpellation. När jag anhöll om kammarens tillstånd att få interpellera idenna fråga framförde jag uppfattningen att mellanman, trots lagändringen iår, fått en alltför svag ställning gentemot huvudmannen. Vidare framhöll jagall etl utvecklat kommissionsförfarande inom olika branscher medförsvårigheter för de fackliga organisationerna att kunna tillvarata vikligamedlemsintressen. Del är glädjande atl statsrådet i sittinterpellationssvar anför liknande synpunkter och att statsrådet anser atl skälkan föreligga för åtgärder från samhällets sida. Atlman på kommissionsbasis hyr ut butiker är ju ingen nyhet för vårt land. Inspirationenlill systemet har hämtats utifrån, bl. a. , där del används ofta. Mycketlyder på all utvecklingen också går snabbi på kommissionsomrädel. Under senareår har olika mer eller mindre renodlade kommissionssystem utvecklats och förtsut på marknaden. I är kommissionssystem vanliga på restaurang- ochgatuköks-sidan, bland frisörerna och inom bensinhandeln för att nämna någrabranscher. Det är därför tillfredsställande att en arbetsgrupp tillsatts isyfte att belysa dessa problem. Intressetför kommission har ökat kraftigt . Delta har varit särskiltmarkerat inom detaljhandeln. För knappt sedan erhöll jag uppgifter omytterligare företag inom detaljhandeln som har avancerade planer på att gå övertill någon form av kommission. I min interpellation har jag angivit någrasannolika skäl till varför vissa förelag ivrar för kommission. Jag skall inteupprepa dem här. Tillåt mig dock, herr talman, slå fast alt man inte kanfrigöra sig från lanken att man på det sättet vill kringgå de lagar somstiftats i i syfte all stärka de anställdas ställning på arbetslivetsområde. Kommission är, som jag ser det, i mänga fall en form avbekvämligheisfiagg från företagens sida som inte kan accepteras. Flertaletav de butiker inom detaljhandeln som utbjuds till kommission är olönsamma ochmed en mycket oviss framtid. 1 del läget är det bekvämt för företagen atlformellt ta händerna frän butikerna men ändå, genom de starka bindningarnamellan moderbolaget och kommissionären, ta hem eventuella vinster.Kommissionären får som egen företagare Ang.kommissionärs ställning enligt lagen om kommission, handelsagentur ochhandelsresande stå för hela delekonomiska risktagandet som de fackliga förmånerna försvinner i ochmed att medlemskap i förbunden blir omöjligt. Del har förekommit fall därbutikschefen vägrat erbjudandet om kommission och blivit uppsagd. Exempelfinns också där anställda inom handeln blivit arbetslösa som en följd avkommissionssystemei. Listan skulle kunna göras lång över enskilda människor somkommit i kläm på grund av att vissa företag kringgår lagar som stiftats päarbetslivets område. Vikan således konstatera all intresset för kommission ökat snabbt under senaretid och att utvecklade kommissionssyslem för med sig problem såväl för denenskilde som för de fackliga organisationerna. Samhället måste därför snarastingripa med åtgärder på delta område. Isill svar anförde statsrådet - och del med rätta - att det här rör sig omkomplicerade förhållanden och att någon lösning inte finns för dagen.Staisrådei nämnde också all man håller på med förberedande undersökningar. Detkan tydas på det sättei att del kan dröja länge innan åtgärder sätts in. Jagskulle därför vilja fråga staisrådei om del inte vore möjligt all myckelsnabbt få fram ett lagförslag som innebar alt mellanmannens ställningytterligare stärktes. På så sätt skulle man kunna se till alt det inte blev såintressant för företagen att gä över till kommission. Det skulle kunna ge dentidsfrist som behövs för att man inom berörda departement i lugn och ro skallkunna se över hela problemkomplexet. Uppmaningen all snabbt föreslå ändringar i kommissionslagen för attprovisoriskt klara en del av bekymren kan jag tyvärr inle hörsamma. En avanledningarna är att jag är litet tveksam, huruvida problemet på det specifikasättet hänför sig lill kommission. Men del är inle det viktigaste - även omnågra ändringar i kommissionslagen bara skulle avhjälpa en del av problemen, säkunde man ju då ändå göra det. Men jag har framför allt ett annat frågetecken.Vad är det som utgör den stora lockelsen för företagen atl i ökad utsträckninganvända sig av kommission? Såvitt jag förstår måste det vara så atl om manslår sönder företagen i små delar sä slipper ägaren - moderförelaget, detursprungliga förelaget - undan en massa förpliktelser. Kommissio-närerna blir -om del är kommission som används som form för detta - sjiilvständiga företagareoch kan stå på öronen och göra konkurs utan atl dra in någon annan. De socialaförpliktelserna drabbar i det exemplet varje kommissionär för sig. Och del kanju vara bekvämt. Ärdenna iakttagelse riklig är den grundläggande frågan: Hur skall man se till altvad som ekonomiskt är en enhet också hålls ihop såsom en enhet? Hur skall manse till all företagen fortsätter att la sina sociala förpliktelser och inte harmöjlighet alt slå sönder företagen i delar genom alt manipulera med olikajuridiska former för att slippa undan vissa risker? Jag har iinterpellalionssvarei sagt alt detta är en så invecklad frågeställning, att viskall be atl få titta litet mera på den. Jagtror alltså att det är här knuten ligger: Det skall inte löna sig allmanipulera med företagsformerna och slå sönder i bilar vad som är en ekonomiskenhet, för att på del sättet dela upp riskerna. Hur vi skall knäcka det kan jagtyvärr inte ange . HerrJOHANSSON i (s): Jag instämmer i den bedömning statsrådet här gjorde, men jagtror att om man med en skärpt kommissionslagstiftning skulle göradet mindre intressant för företagen att gå över lill kommissionssystem, säskulle man få den tidsfrist man behöver för att lösa problemen. Somkommissionslagstifiningen nu är utformad kan man upprätta avtal därkommissionären fär en mycket hård bindning lill moderföretaget. Om man stärktekommissionärens, eller mellanmannens, ställning skulle man enligt mitt sättatl se kunna klara upp problemen bättre än . Det finns ingenanledning för mig all förlänga debatten, eftersom jag har en bestämd känsla avatl statsrådet och jag är på samma våglängd i de här frågorna. Jagvill också gärna tillstå att slaträdet har lämnat intressanta synpunkter pådessa frågor och anser, med hänsyn till att man inom berörda departement nu harbörjat undersöka förhållandena, att det finns anledning alt seförhoppningsfullt . Jag tror jag vågar påstå alt de svar somstaisrådei lämnat här på ett välgörande sätt minskat den oro som man harhyst inom de fackliga organisationerna för utvecklingen på kommissionsomrädel. Jagber därför, herr talman, atl få framföra ett tack till statsrådetLidbom för svaret. Ang.kommissionärs ställning enligt lagen om kommission, handelsagentur ochhandelsresande Överläggningen var härmed slutad. § 15 Föredrogsoch hänvisades motionen nr 2015 till skatteutskoltet. §16 Föredrogs, men bordlades åter konstituiionsutskottels belänkande nr 64. finansutskottetsbetänkanden nr 36-41. skatteutskottets betänkanden nr 57 och 61,justilieutskottets betänkanden nr36. 37 och 39-41, trafikutskotiets betänkandenr 26, jordbruksutskottets betänkanden nr 46, 47 och 51 samt näringsutskottetsbetänkanden nr 55, 58 och 60. § 17 Herr andre vicetalmannen meddelade att på morgondagens föredragningslista skullejusiitieutskoitets betänkande nr 37 och irafikut-skotiets betänkande nr 26uppföras närmast efier näringsulskonets betänkande nr 54. § 18 Anmäldes ochbordlades Kungl. Maj:ts proposition nr 189 med förslag lill lag om ändring ilagen (1966:664) med vissa bestämmelserom immunitet och privilegier. 7Riksdagens protokoll 1974. § 19 Anmäldes ochbordlades Nr56 i anledning av Kungl. Maj:is proposition 1974:150 angående riktlinjer förbostadspolitiken m. m. jämte motioner, såvitt propositionen och motionernahänvisats till skatieutskotlet Nr 36 i anledning av propositionen 1974:151 medförslag till lagom bo-sladsdomstol, m. m. jämte motioner Nr14 i anledning av motion om anslutning till om skydd förkulturföremål vid väpnad konfiikt Nr15 i anledning av proposition angående godkännande av omtraklaträlien Nr16 i anledning av motion om bortdragande av främmande trupper ur Nr 17 angående ytterligareinsatser för svälldrabbade länder Nr37 i anledning av propositionen 1974:138 angående ändring i förordningen(1959:552) angående uppbörd av vissa avgifter enligl lagen om allmänförsäkring, m. m. jämte motioner Nr38 i anledning av propositionen 1974:129 i viss del samt propositionen1974:167 angående represenlaiion för de anställda i allmän försäkringskassasstyrelse, m. m. jämte motioner Nr39 med anledning av propositionen 1974:145 angående fria läromedel, m. m..jämte motion Nr48 i anledning av motion om befrielse för fiskefartyg i utrikes trafik frånavgifisskyldighet beträffande oljelagring Nr36 i anledning av dels propositionen 1974:150 angående riktlinjer förbosladspoliliken m. m.. såvitt propositionen hänvisats lill civiluiskotiei,dels proposilionen 1974:152 med förslag lill lagom ändring i förkö|)slagen(1967:868). dels i dessa ämnen väckta motioner Nr37 i anledning av propositionen 1974:170 angående utgifter på lill-läggssiai Ilill rikssiaten för /75 i vad avser anslag underbostadsdepariementeis handläggning jämie moiioner Nr38 i anledning av propositionen 1974:170 angående utgifter på till-läggsstat rikssiaten för /75 i vad avser ärende underkommundepariemenieis handläggning § 20 Anmäldes ochbordlades motionen nr 2016 av (//;rfWarf i anled- Nr 138 ning av Kungl. Maj:tsproposition 1974:187 med förslag till lagom ändring Måndaeen den i kommunalskaitelagen(1928:370). §21 Kammaren åtskildes .