prot · FX0947 · 1974-12-31 00:00:00 — Förhandlingarnaleddes av fru tredje vice talmannen. § 1 Justerades protokollet för den 14 innevarande månad. § 2 Föredrogs en från inkommen skrivelse,däri denne avsagt sig uppdraget att vara suppleant i styrelsen för StiftelsenRiksbankens jubileumsfond. Med anledning härav beslöt kammaren dels att godkännaavsägelsen, dels att erforderligt val skulle anställas i föreskriven ordning. Ang. skyldigheten för motorfordonsförare att medförakörkort m. m. §3 Ang. skyldigheten för motorfordonsförare att medföra körkort m. m. Herr kommunikationsministern erhöll ordet för attbesvara i (fp) i kammarens protokoU för den 15 marsintagna fråga, nr 122, och anförde: i har frågat om jag avseratt se över bestämmelserna i vad gäller skyldigheten för fordonsförare attalltid medföra körkort, skattekvitto och besiktningsinstrument vid färd påallmän väg. Skyldigheten att medföra de nämnda handlingarna regleras ilagstiftning som beslutats och trätt i kraft relativt , nämligenkörkortskungörelsen, vägtrafikskatteförordningen och bilregisterkungörelsen. Bestämmelserna om att körkort och besiktningsinstrument -vilket efter hand ersätts med registreringsbevis skall medföras vid färdfyller viktiga funktioner när det gäller att öka trafiksäkerheten genom attmöjliggöra en effektiv kontroll. Någon översyn av bestämmelserna är inteaktuell. Beträffande skyldigheten att medföra skattekvitto har jagav finansministern erfarit att det ej heller på detta område för närvarandeplaneras någon översyn av bestämmelserna. i (fp): Det är alltid värdefullt att få ett klartsvar, men det är tråkigt när det är så negativt som det svar statsrådet lämnade. Skälet till att jag väckte frågan är de orimligabestämmelser som trädde i kraft - viU jag minnas - och somgäller skyldigheten att ha körkort med sig när man framför bil eller traktor. Denya bestämmelserna innebär att den tredagarsfrist som man tidigare hade, om manblev stoppad i en poUskontroll, att förete körkort för polismyndighet nu ärhelt borttagen. Dessa stelbenta nya bestämmelser, som jag bedömer som heltorimliga, har fått till följd att om en person i Ang. skyldigheten för motorfordonsförare att medförakörkort rn. hastighetenglömmer sitt körkort, vilket ofta kan hända, har han inget alternativ utan fårerlägga böter , när dessa bestämmelser trätt ikraft, var det 6 500 personer som av ohka anledningar hade glömt sina körkortoch blev bötfällda. Många av dem betraktade sig som brottslingar alldeles ionödan. Jag måste säga att det vore naturiigt att statsrådet såg överbestämmelserna och återinförde tredagarsregeln. Vi har ju nu ett så fint körkorts- och bUregister att manfrån en poliskontroll via bilradion direkt kan få ett besked om den ertappadehar körkort eller inte. Med den förbättrade tekniska utrustning som finns ärdet fel att ändra lagen så att bestämmelserna blir helt orimliga. Många människor vUl kanske inte heller haregistreringsbeviset liggande i bilen, och för dem är det ännu lättare attglömma att ta det med sig. Enligt uppgifter som jag har lätt fråntrafiksäkerhetsverket gäller beträffande skattekvittot fortfarande bestämmelsenom att man kan förete handUngen. Därför tycker jag det vorenaturiigt att regeln också fick gälla körkort och registreringshandling. Jag beklagar att statsrådet är så negativtinställd tUl en praktisk förändring av de nuvarande lagbestämmelserna. Kontrollen av förare och fordon utgör enväsentlig del av det trafiksäkerhetsarbete som polisen utför i samband medtrafikövervakning. Det är helt uppenbart att kontrollen inte kan göraseffektiv, om förarna inte är skyldiga att medföra körkort. iArvika har beskrivit hur det gick tiU innan de nya reglerna kom och manhade möjlighet att visa upp sitt körkort. Då var avsikten attstraffriheten skulle gälla bara för rena undantagsfall. Straffrihetsregeln varalltså inte betingad av att det i vissa fall kunde vara svårt att medförakörkort utan avsikten var att den skulle tillämpas dä man på grund av tillfäUigglömska inte medfört körkortet; Men, , regeln tillämpades på ett helt annatsätt. närmast före den nya kungörelsens ikraftträdande utfärdadepolisen varie år 70 000-80 000 förelägganden att visa upp körkort. De siffrornabelyser vilka otillfredsställande konsekvenser denna bestämmelse ledde tiU frånbåde trafiksäkerhetssynpunkt och administrativ synpunkt. Det tog mellan 70 och90 årsarbetskrafter hos polisen, som jag tyckte och fortfarande tycker kundeanvändas till betydligt nyttigare insatser i trafiksäkerhetsarbetet. Erfarenheterna från polisens sida av de nya bestämmelsernaär goda. Som exempel kan nämnas att poUsen , dådenna nya praxis stabiliserats, utfärdade 3 197 ordningsförelägganden mot ettår tidigare, samma kvartal, 19 275. Jag tycker att de siffrorna -jag skall intetrötta med fler visar vilken effekt de nya bestämmelserna har haft bara någotår efter det att de trätt i kraft. Jag hoppas att vi är överens om att det kanvara ett riktigt argument för de nya reglerna. Sammanlagt utfärdades 15 362ordningsförelägganden på grund av underlåtenhet att medföra körkort, vilketskall jämföras med 83 000 sådana ordningsförelägganden . Jag tycker att samma resonemang kan föras när det gällerbesiktningsinstrument och skattekvitto. i (fp): Att det skaU vara kontroU och att den ärviktig ur trafiksäkerhetssynpunkt är vi fuUt överens om. Det har jag ocksåsagt. Men jag tycker att man mycket väl kunde ha en mindre stelbent bestämmelse. De siffror som kommunikationsministern redovisat vill jaginte bestrida på något sätt, men där gäller det, såvitt jag förstår, personersom inte har utnyttiat den tre dagars karenstid man hade möjlighet tiU fram tiUdess att de nya bestämmelserna trädde i kraft. Jag anser att dessa personerskuUe straffas på sätt som skett. Sedan säger statsrådet att polisen var missnöjd med degamla bestämmelserna och att polisen är nöjd med de nya. Men allmänheten, herrstatsråd, trafikanterna, jordbrukarna som för sina traktorer, är sannerUgeninte nöjda! Nog bör vi väl försöka införa lagar som inte är orimligt utformade,med tanke även på allmänheten och de berörda människorna. Ang. skyldigheten för motorfordonsförare att medförakörkort m. m. De praktiska svårigheterna att medföra körkortkan väl inte vara större än att de bör kunna bemästras. Skall vi ta i senaste inlägg tiUintäkt för hur vi bör utforma våra lagar och bestämmelser och så långt möjligtalltid söka bereda medborgarna tillfällen att så att säga gå litet vid sidan omvad som gäller, kan det naturligtvis få väldiga konsekvenser. I det här falletskuUe det i praktiken innebära att man med vidöppna ögon lät ett hundratalpoUser arbeta året runt med en sådan här fråga enbart därför att man vUl gefolk möjligheter att glömma sUt körkort hemma. i (fp): Jag upprepar än en gång att med den ökadetekniska utrustning som finns har man större möjligheter än tidigare att på ettsmidigt sätt lösa detta problem. Man skaU inte utforma lagar så att man låter felaktighetergå vid sidan om, som statsrådet uttrycker det, men man skall heller inte gelagar en utformning som är orimlig för det praktiska livet. Så sent som i daghar jag, herr statsråd, ringts upp av en jurist som ger konkreta exempel påfullständigt orimliga förhållanden, då människor vid hastiga sjukbesök ochliknande har åkt fast vid poliskontroUer och fått bota därför att de byttkostym och därvid glömt körkortet. Det är sådana exempel jag tänker på när jag säger att viinte skall lagstifta på ett sådant sätt att vi gör människor till brottslingargenom små episoder i det dagliga livet. Överiäggningen var härmed slutad. 11 protokoll 1974. Om åtgärder mot oljeskador vid kusterna § 4 Omåtgärder mot oljeskador vid kusterna Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara () den 11 januariframställda interpellation, nr 1 5, tiU herr jordbruksministern, och anförde: 1. om han ärberedd att vidta åtgärder för att minska riskerna förfartygskatastrofer genom att inrätta specieUa, enkelriktade leder för fartygmed last som vid läckage kan orsaka skador på vatten och kuster, och 2. om han ärberedd att genomföra generellt gällande lotsplikt för fartyg med olje- ellermiljöfarlig kemikalisk last. Interpellationenhar överlämnats till mig för besvarande. I likhet med anser jag att frågan omåtgärder för att förebygga fartygsolyckor som kan orsaka skador på miljön är avstor betydelse. TUl övervägande del bedrivs handelssjöfart i farvattenkring med utländskt tonnage. En väsentlig del av denna sjöfart berörvarken svenska hamnar eUer svenskt sjöterritorium över huvud taget. Möjligheternaatt genom nationell svensk reglering ge föreskrifter för utiändska fartygutanför vårt sjöterritorium är av uppenbara skäl begränsade. Situationen ärsjälvfallet densamma för andra länder. För att från säkerhetssynpunkt regleraden internationella sjöfarten bedrivs därför ett intensivt samarbete inom olikaorgan, t. ex. inom . tar aktivt del idetta arbete. Som resultat av detta arbete kan jag peka på bl, a. gällandeinternationella sjövägsregler som reviderats genom en särskUd konvention år1972. Målsättningen har därvid varit att anpassa reglerna till modernhandelssjöfart. Sålunda ges regler rörande stora tankfartygs gång i trångafarvatten och därmed sammanhängande säkerhetsfrågor Ett annat viktigt led i detintemationeUa arbetet är de av IMCO rekommenderade trafiksepareringarna.Trafiksepareringar är ett verksamt instrument för att förhindra kollisionertill sjöss. Mellan Östersjöstaterna har pågått ett samarbete som varitinriktat på att få fram en konvention till skydd för miljö.Konventionen har slutligt behandlats vid en konferens i under dennavecka och skrivs under för del av jordbruksministern. a. inskränkningar i rätten att släppa ut föroreningar i vatten,förebyggande åtgärder mot föroreningar från fartyg och land, samarbete mellanÖstersjöstaterna vid bekämpning av vattenföroreningar och skyldighet attrapportera utsläpp och olyckor. Konventionen innefattar också ett åtagande avÖstersjöstaterna att i IMCO verka för internationella regler för trafiken meddjupgående fartyg i trånga och grunda delar av samt för ettinternationellt rapporteringssystem avseende stora fartyg och fartyg medfarliga laster. Konferensen har i linje med detta åtagande utarbetat fleraresolutioner. Däri uppmanas Östersjöstaterna att - bl. a. med tanke på fartygsom transporterar farlig last - utreda behovet i av förbättradinformation om befintliga trafiksepareringar och om farleder för fartyg med stortdjupgående, av nya trafiksepareringar och farleder av detta slag och avlånglotsning och andra åtgärder för att öka trafiksäkerheten tUl sjöss. När det gäller sjöfarten inom Sveriges sjöterritorium harfrågan om ökad sjösäkerhet ägnats särskild uppmärksamhetav regeringen och . Vad först beträffar skyldigheten att anlita lots är attsäga att principerna på detta område har fastställts av år 1970.Närmare bestämmelser har meddelats av Kungl. Enligt dessa bestämmelserråder inom vissa kustområden skyldighet att anlita lots för tankfartyg över brutto med last av råoUa eller vissa mineraloUeprodukter Inom bl. a.Stockholms och Göteborgs skärgårdar samt för och gällerskyldigheten i fråga om tankfartyg över brutto med sådan last. Förfartyg som transporterar vissa kemikalier i bulk gäller i princip skyldighetatt anlita lots vid gång i inre vatten. 1 anledning av skrivelse från uppdrogKungl. Maj:t åt verket att genomföra utvärdering avtidigare ställningstaganden i lotstvångsfrågan och analys från säkerhetssynpunktav sjöolyckor m. m. Mot bakgrund av bl. a. den av åsyftadetankfartygsolyckan har Kungl. Maj:t genom beslut gettsjöfartsverket i uppdrag att skyndsamt slutföra arbetet såvitt avserskyldigheten att anUta lots och att i anslutning därtiU överväga behovet av attskärpa bestämmelserna härom. Resultatet av verkets överväganden skall redovisastill kommunikation-sdepartementet före den 1 aprU 1974. I detta sammanhang bör också nämnas den s. k.farledsutredningen som har utförts inom och som avlämnat sinslutrapport . Utredningen föreslår bl. a. förbättrad sjömätning,normer för vattenvägar, generellt lotstvång i inre vatten och visstrafikövervakning i och Göteborgs skärgårdar. Förslagen är förnärvarande föremål för remissbehandling. När det gäller resurserna för den preventiva tillsynenfrån miUö- och säkerhetssynpunkt av fartyg i svenska farvatten har det påsenare tid skett en successiv upprustning. Detta avspeglas även i åretsstatsverksproposition. Utöver en förstärkning av sjöfartsinspektionens sektionför transport av farligt gods kan nämnas den satsning som sker för att ta framett system för partikelmärkning av olja i syfte att förebygga medvetnaoljeutsläpp. Av den redogörelse som jag har lämnat nu framgår att detför närvarande pågår ett omfattande arbete såväl nationellt som internationelltför att förbättra säkerheten kring våra kuster från mUjösynpunkt. Om åtgärder mot oljeskador vid kusterna HerrSTRINDBERG (m): Jag tackar kommunikationsministern för svaretpå min interpellation, och jag vill gärna uttrycka min tillfredsställelse överden utföriiga redogörelse som lämnas i svaret över såväl vidtagna somförväntade åtgärder när det gäller att förebygga miljöhotande olyckor tillhavs. Bakgrundentill min interpellation är främst det omfattande utsläpp av Om åtgärder mot oljeskador vid kusterna olja sominträffade i samband med det norska fartyget grundkänning ifarvattnen utanför . Den gången gällde deten oUelast. Olyckan med det västtyska fartyget utanför Ölandsnordspets visar också vilka faror somfartygstransporter med kemikalier kan innebära. De här nämnda olyckorna medförde såväl betydande riskerför mUjön som avsevärda kostnader för att söka avhjälpa inträffade skador Detvore överdrift att påstå att vår beredskap var god vid dessa tiUfällen. svar framgår dock att vi tycks vara.helt ense om vikten av attåtgärder vidtas för att förhindra olyckor av denna art. Det är värdefuUt att ett vidgat internationellt samarbetenu på allvar böqar komma i gång. Inte minst viktigt är naturligtvis detsamarbete som pågår mellan Östersjöstaterna, och av interpellationssvaret attdöma innebär den konvention som skrivits under i betydandeframsteg när det gäller ett vidgat internationellt samarbete. Jag fick tUlgång tilleftermiddagstidningarna, där det ges en sammanfattning av vad man kommitöverens om i . Jag tycker att det är betydande framsteg man kommitfram till när man enats om anmälningsplikt för fartyg med giftlaster, särskildafarieder för större tankbåtar och även en uppdelning av iansvarszoner, som de olika kustländerna regelbundet patrullerar. Det är givetvis också viktigt med det intemationeUasamarbetet i övrigt, och det är intressant - jag skall nämna det meraparentetiskt - att notera den förfrågan som fickfrån den finska regeringen om möjligheter att på anlägga en omlastningsterminalför supertanker, vilket skuUe innebära den avsevärda fördelen att vi kundeslippa ifrån oUetanker i 150 000-tonsklassen i . Det är ju inget somhelst tvivel om att en olycka med ett sådant fartyg skulle kunna få katastrofalaföUder för vår mUjö. När det gäUer frågan om lotstvång finns det tydUgen inteanledning att i 'dag ta upp debatten, utan jag finner det riktigare attåterkomma till den frågan när redovisat denpromemoria i ärendet som enligt interpeUationssvaret förväntas inom den allranärmaste tiden. Jag vill emellertid understryka att jag i min interpellationuteslutande uppehåUit mig vid frågan om skyldighet att anlita lots i sambandmed transporter av mUjöfarliga ämnen. Kommunikationsministern berör i svaret även den avsjöfartsverket utförda s. k. farledsutredningen. Det är, fru talman, enintressant men - det vill jag också säga en ganska skrämmande sådan.Utredningen konstaterar bl. a. och med all rätt att "en fundamentalförutsättning för att ett farvatten skall kunna trafikeras med säkerhet äromsorgsfull sjömätning". När man sedan läser vidare i betänkandetkonstaterar man att sjömätningen uppvisar stora brister och, vad värreär, att sjömätningsavdelningen förfogar över resurser som är helt otillräckligamed hänsyn till den betydelse som avdelningens arbete har för ökad säkerhettill sjöss. uppehåller sig också ganska utförligtvid kvaliteten på de svenska sjökorten. Det konstateras att undersenare år framställtvissa sjökort av hög kvaUtet; bl. a. nämns, vilket är särskUt betydelsefullt idet sammanhang vi nu diskuterar, kortet Insegling till . Ursjösäkerhetssynpunkt finns det däremot, konstaterar utredningen, allvarligaanmärkningar mot de allmänna svenska sjökorten, skäfgårdskorten, som täckerlivligt trafikerade och trånga farleder. De är utförda i alltför liten skalaoch försedda med så tät information att de blir otydliga information somsaknar betydelse minskar nämligen ofta möjligheterna att läsa dem. Det är enallvarUg kritik, och jag kan helhjärtat instämma i den mot bakgrund av egenerfarenhet av sjökorten över vissa delar av den svenska . Önskemåletom förbättrade markeringar av farleder osv., som farledsutredningenunderstryker, är det givetvis också av vikt att tillgodose. De problem som jag här berört är, somkommunikationsministern framhåller i sitt svar, ute på remiss,och jag förmodar att det är därför som statsrådet inte har tagitställning tiU dem. Jag finner det i så fall vara ett rimligt förfaringssätt ochskall inte nu försöka avkräva statsrådet några utfästelser på den punkten. Jagvill dock uttrycka den förhoppningen att kommunikationsministern med all kraftverkar för att kan få resurser som gör det möjligt att inomrimlig tid åstadkomma förbättringar som hjälper upp säkerheten till sjöss. Detgäller här åtgärder av förebyggande art, som vid kostnadsbedömningen mästevägas mot de stora kostnader som olyckor kan orsaka och de skador som kanuppstå ur miUösynpunkt. Jag hoppas också att de överväganden som görs isjöfartsverket senare kommer att redovisas inför . Ang. beslut om varning till körkortsinnehavare Jag skall inskränka mig till att enbartkonstatera att och jag är överens i sakfrågorna. Vad beträffar farledsutredningen, som nämner, uppställer den många bestämda krav. När vi är klara medberedningen av den utredningen är jag alldeles övertygad om att vi fåranledning att i olika sammanhang besluta oss för vUka förbättringar som vi medanledning av den skall vidta. Jag har klart för mig att ärmedveten om att remissförfarandet först måste avslutas, innan vi kan mera i sakgå in på de frågor som hänger samman med utredningen. Överläggningen var härmed slutad. §5 Ang. beslut om varning till körkortsinnehavare Herr kommunikationsministern erhöll ordet för attbesvara (vpk) framställda interpellation, nr 41,till herr justitieministern, och anförde; har frågat justitieministern om hananser att nuvarande förhållanden beträffande varning till körkortsinnehavare ärtillfredsställande och om så inte är fallet vilka ändringar som avses Ang. beslut om varning till körkortsinnehavare vidtagas.Interpellationen har Överlämnats till mig för besvarande. Frågorna om körkortsingripanden har övervägts avtrafikmålskommittén i betänkandena (SOU 1972:70-72) Rätten tUl ratten, som förnärvarande remissbehandlas. Utformningen av reglerna om varning kommer att tasupp i anslutning till den vidare handläggningen av de frågestäUningar sombehandlas i nämnda betänkanden. (vpk): Jag vill tacka kommunikationsministern försvaret, som väl i egentlig mening inte var något svar utan en upplysning om attden frågeställning jag rest har behandlats i trafikmålskommitténs betänkandeRätten till ratten, Äv svaret framgår att remissbehandling pågår, men däremotinte när remisstiden utgår och när vi kan förvänta en eventuell proposition idenna fråga. Som jag skriver i min interpellation kan ett beslut omvarning inte överklagas, och ett varningsbeslut förs in i körkortsregistretliksom övriga uppgifter om domar och beslut i anledning av en rad brott ochförseelser. I vanUga fall finns det ju något slag av preskriptionstidnär det gäller olika brott och förseelser. Men en körkortsvarning och uppgiftom denna i körkortsregistret avföres först då körkortsinnehavaren har avliditeUer, om han inte är mantalsskriven i riket, först då förflutit från hansfödelse. För min del vänder jag mig inte emot att en varning e. d.utfärdas och kan registreras . Men som det nu är anser jag att förseelsensart och storlek inte står i rimlig proportion till denna"livstidsbelastning" av ett körkort. Jag förstår att kommunikationsministern inte villsäga sin egen mening i denna sak och därmed föregripa remissbehandlingen. Menjag hoppas slutUgen, fru talman, att det när propositionen skrives kommer attbli en ändring av dessa horribla förhållanden. Får jag som komplettering till vad mitt svarinnehöll säga föUande, I körkortskungörelsen anges vilka belastningsuppgifter somskall rapporteras tUl körkortsmyndigheterna. Uppgifterna registreras i körkortsregistretoch står, som påpekat, kvar där, I ett ärende om ett körkortsingripande skall naturligtvishänsyn tas till vad som är det yttersta syftet med de olika grunderna föringripande, nämligen att trafiksäkerhetens krav skall tillgodoses. Även omdomstolarna som bedömer körkortsfrågorna har en viss frihet att avgöra hurgamla belastningar som skall tas med i bedömningen, fäster de i praktikenavseende endast vid de senaste årens belastningar I vad gäller varning, som här uppehöll signågot vid, vill jag poängtera att bakom en sådan åtgärd ligger en förseelseeller missköt-samhet. Aktualiseras en åtgärd mot en körkortsinnehavare som fåttvarning, bedöms han på samma sätt som en annan körkortsinnehavare som har en belastning av ett eller annat slag. Därvid görs en samlad bedömning,som innefattar även den eller de förseelser som legat bakom Nr 47 varningen och dessutom körkortsinnehavarens uppträdande därefter. När detgäller åklagarnas praxis att inhämta utdrag ur körkortsregistret 22 mars1974 vill jaggärna framhålla att de anvisningar i ämnet som riksåklagaren-------------- utfärdatger uttryck för stor återhåUsamhet. Som nämnt i interpellationen får varning tillkörkortsinnehavare inte överklagas. Liknande förbud finns eller har funnits påolika håll i lagstiftningen och torde vara uttryck, såvitt jag förstår, förprincipen att man skall få klaga endast över sådana beslut som har egentligarättsverkningar. Varning anses i en del sammanhang höra tUl den kategori somsaknar rättsverkningar. Men jag är beredd att konstatera, , att detkan diskuteras om det resonemang som jag nu för helt och fullt är hållbart äveni dagens läge. Det blir emellertid aktuellt att ta ställning i frågan när viskaU behandla trafikmålskommitténs betänkanden. Överläggningen var härmed slutad. § 6 Föredrogs och hänvisades Kungl. nr 14 till socialförsäkringsutskottet, nr 19 tUl civUutskottet, nr 34 till kuUumtskottet, nr 64 till näringsutskottet, nr 69 till civilutskottet, nr 73 tUl jordbruksutskottet samt nr 74 till . § 7 Föredrogs och hänvisadesmotionerna nr 1623 och 1624 tUl näringsutskottet, nr 1625 tilljustitieutskottet samt nr 1626 tUl jordbruksutskottet. § 8 Föredrogs och biföllsinterpellationsframställningarna nr 56 och 57. § 9 Interpellation nr 58 ang. principerna för svenskbiståndspolitik Ordet lämnades på begäran till (), som yttrade: Den svenska u-landspoUtiken har fått en nyinriktning. Principen om att hjälpa där nöden är störst, som varitvägledande för svensk biståndspolitik, har av regeringen ersatts med enbetygsättning av olika regimers politiska önskvärdhet. En konsekvens av denna nya politik är att nödlidandemänniskor i länder, vilkas regimer anses icke-önskvärda, förvägras del iökningen av svensk u-hjälp medan andra folk som har det långt bättre ställtmateriellt sett och är försedda med s, k, progressiva regimer får ett snabbtväxande svenskt bistånd, Ipolemik mot regeringens linje har från sakkunnigt håll bl, a, pekats 147 Nr 47------------- på sambandet mellan förbättradelevnadsvUlkor och politisk frigörelse, p . j--------------- Först när en befolkning kommer urden värsta fattigdomen kan människorna börja ta vara på sina resurser också politiskt.