prot · FX0976 · 1974-12-31 00:00:00 — Jag ser inte nu någon anledning att föreslå ändring avnuvarande bestämmelser för smittkoppsympning av värnpliktiga. Först ett tack till statsrådet för svaret. Det som har föranlett mig att ställa den här frågan ärförste flygläkare synpunkter beträffande vaccinering avvärnpliktiga efter inryckningen. Det är också mina egna erfarenheterfrån utbildningssynpunkt och som ledamot av granskningsnämnd. Hos de flesta värnpliktiga följs en smittkoppsvaccineringav en allmänpåverkan, lätt till hög feber, ömhet, svullnad och sekretion åympningsstället, värk i arm och axelhåla, etc. efter inryckningen ökarockså ofta antalet luftvägsinfektioner på grund av sammandragningen av folkfrån olika delar av landet. Detta påverkar också konditionen i ogynnsamriktning. Till detta kommer utöver smittkoppsvaccinering olika andravaccineringar, som också sätter sina spår. Våra värnpliktiga kommer numeraoftast direkt frän skolbänken. Man har alltmer minskat på ämnena gymnastik ochidrott. Vår moderna ungdom är till största delen "bilburen".Konditionen är därför dålig vid inryckningen. Detta sammantaget gör attpåfrestningarna under första tiden efter inryckningen tillvärnpliktstjänstgöringen är stora. Jag har här i min hand en kopia av ett brev från med. drdocent vid här i , varur jagciterar: "dog två värnpliktiga plötsligt under terränglöpning, en iKristinehamn och en i , båda med vaccinreaktion." Även om smittkoppsvaccineringen inte påverkat dödsfallen,bör påfrestningarna av tjänstgöringen göras mindre ochutbildningen effektivare genom att man låter vidtaga alla de medicinskaåtgärder som kan vidtagas före inryckningen till förbanden. Svaret på min fråga är delvis positivt, men en ändring avbestämmelserna för smittkoppsvaccinering bör komma tillstånd. Det är inte bara de värnpliktiga som ympasmot smittkoppor. Inte minst , när svenska folket är mycket på resande fot ochofta uppsöker exotiska länder, förekommer mycket vaccinering vid sidan om vaccineringenav de värnpliktiga. har givit ut anvisningar om hur vaccineringen skall utföras och om hur den vaccineradeskall skydda sig. Där sägs att man kan leva på normaltsätt, man kan alltså fortsätta att arbeta på vanligt sätt. Det kan efter någradagar inträffa att man får feber, och det rekommenderas att man då skall vila.Inom försvaret har man exakt följt de bestämmelser som harutfärdat. har emellertid försvarets sjukvårdsbyrå, sedan bl. a. den omnämndeläkaren framträtt och diskussion uppkommit ansett att det kan finnas skäl attytterligare understryka de bestämmelser som redan gäller . De fall som åberopats här inträffade i början av1960-talet - således för 13 å - och behöver inte föranleda någraspeciella åtgärder i dagens läge. Eftersom problemet redan är under observationoch man anpassar utbildningen med hänsyn till att nyinryckta värnpliktiga kanvara känsliga för ansträngningar efter vaccineringen, tycker jag inte att detrinns anledning att vidtaga några särskUda åtgärder utöver dem jag redan talatom. Om sjukpenning för läkarbesök efter sjukskrivningstidensutgång Det är ändå ett faktum att påfrestningarnaoch omställningen är mycket stora för de värnpliktiga . Detta gör att de är mer mottagliga och kanske blir sjukarevid vaccineringen än vuxna människor som skall åka på semester till utlandet.Dessutom inskränker det mycket på utbildningen att de värnpliktiga kanske måstebesöka sjukhus . Det skulle man kunna eliminera om dessa medicinskaåtgärder kunde vidtagas exempelvis redan vid inskrivningen. Låt mig erinra om att förhållandenaegentligen är bättre inom den militära organisationen än i det civila. I detmUitära har alla tillgång till omedelbar läkarvård om reaktioner uppstår.Övriga människor har inte denna möjlighet att lätt konsultera en läkare ochomedelbart befrias från sitt arbete. Jag tycker alltså att behoven är ganska väl tillgodosedda.De fall som har åberopats har inträffat långt tillbaka i tiden, och såvitt jagkan förstå av materialet är det på inget sätt styrkt att det skulle finnas ettuppenbart samband mellan vaccineringen och ifrågavarande dödsfall. Överläggningen var härmed slutad. §7 Om sjukpenning för läkarbesök efter sjukskrivningstidens utgång Herr socialministern erhöll ordet för att besvarafru (vpk) i kammarens protokoll för intagna fråga, nr 161,och anförde: har frågat mig, om jag anser skälföreligga att i syfte att kompensera inkomstbortfallet för förloradarbetsförtjänst tillerkänna försäkrad sjukpenning för ordinerat återbesök hosläkare efter sjukskrivningstidens utgång. Ang. placeringen i sjukpenningklass vid retroaktivlöneförhöjning Läkaren sjukskriver ofta patienten till och med dagen förett återbesök för att vara säker på att patienten är frisk innan har börjararbeta igen. I de fall läkaren ordinerat ett återbesök efter sjukskrivningsperiodensutgång torde det i regel bero på att läkaren vill kontrollera att patientenklarat återgången till arbete efter sjukdomen. Om ett sådant återbesök skerinom efter sjukperiodens slut kan sjukpenning utgå för den dagåterbesöket ägt rum, förutsatt att man behövt avbryta arbetet . Någonändring av dessa regler beträffande sjukpenning för återbesök som sker eftersjukperiodens utgång är inte aktuell. (vpk): Jag ber att få tacka socialministern försvaret på min enkla fråga. Jag känner tUl att om återbesök sker inom 20 dagarräknas ingen karenstid. Jag är dock inte överens med statsrådet om vad hansäger i slutet av svaret, att det inte är aktuellt att ändra bestämmelserna.Jag känner tUl flera fall där sjuka har blivit ordinerade återbesök låt osssäga eller efter det att de börjat arbeta igen, och då misterde faktiskt förtjänsten för en hel arbetsdag. tar det nämligen en helarbetsdag att göra ett återbesök för en kontroll och kanske några prover. Jag undrar om man inte borde sprida information bland bådepatienter och läkare om den bestämmelse som statsrådet redogjort för, nämligenatt patienten verkligen får sjukpenning vid ett återbesök inom de stipulerade20 dagarna. Kan statsrådet på något sätt hjälpa till att få tUl stånd sådanupplysning att patienten slipper att förlora en hel arbetsdag. Enligt lagen om allmän försäkring utgår iallmänhet inte sjukpenning för insjuknandedagen. Undantag gäller bl. a. om enny sjukdom börjar efter det att den föregående sjukperiodenslutade. Denna regel har funnits alltsedan den allmänna sjukförsäkringenstillkomst, och tidsgränsen har bedömts som rimlig när det gällerberäkningen av sammanhängande sjukperiod. Regeln har också gjorts tillämplig pååterbesök. Jag har velat stryka under detta. tar upp frågan om att de här bestämmelsernainte skulle vara helt kända, och hon efterlyser upplysningsverksamhet omkringbestämmelserna. Jag vill säga att det naturligtvis alltid är angeläget attbedriva en fortlöpande upplysningsverksamhet och jag vill också tillägga attdet naturligtvis bör finnas goda möjligheter även i de här frågorna. Överläggningen var härmed slutad. §8 Ang. placeringen i sjukpenningklass vid retroaktiv löneförhöjning Herr socialministern erhöll ordet för att besvarafru (vpk) i kammarens protokoll för intagna fråga, nr 162,och anförde: har frågat mig, om jag anser någonlösning möjlig för att retroaktivt tillförsäkra en löntagare en högresjukpenning vid sjukdom som inträffat under tid för vilken retroaktivlöneförhöjning utgår, men då möjligheter inte förelåg att före träffadavtalsuppgörelse anmäla inkomständring. Enligt gällande regler bestäms sjukpenningens storlek avden försäkrades sjukpenninggrundande inkomst. Denna fastställs avförsäkringskassan på grundval av uppgifter från den försäkrade och skall svaramot den beräknade årsinkomsten för det närmaste året. Den fastställda sjukpenninggrundandeinkomsten skall ändras så snart inkomstförhållandena ändras i sådan omfattningatt det har betydelse för sjukpenningförmånernas storlek. Sådan ändring träderi kraft efter det ändringsanmälan gjorts. För att sjukförsäkringen skall ge ett effektivt skydd motinkomstbortfall vid sjukdom är det - som jag framhöll i propositionen omsjukpenningreformen angeläget att den försäkrades sjukpenninggrundandeinkomst fortlöpande anpassas tiU inträffade inkomstförändringar. Denna frågabehandlades ingående i samband med införandet av det nya sjukpenningsystemet,och det har överlämnats åt att med nämnda utgångspunktnärmare pröva hur uppföljningen av inkomstförhållandena skall utformas. Jagfinner det nödvändigt att erfarenheter beträffandedessa frågor avvaktas innan något uttalande görs om möjligheterna att införanågon form av retroaktiva regler. placeringen i sjukpenningklass vid retroaktivlöneförhöjning (vpk): Jag vUl tacka statsrådet för svaretockså på denna fråga. Av svaret läser jag ut att statsrådet har uppmärksamhetenriktad på att det finns problem i de fall där man fått en retroaktivlöneförhöjning. Den har kunnat uppgå till , och dåskulle man haft ersättning enligt en helt annan sjukpenningklass. Statsrådetanser nu att bör ha mer erfarenhet innan en ändring kangöras. Det är tvä problem som jag skulle vilja att statsrådethjälpte mig att utreda i det sammanhanget. Kan jag tolka detta omriksförsäkringsverkets prövning som ett löfte om att ändring och rättvisa såsmåningom kan uppnås? Hur skall den sjukskrivne i de fall det nu gäller kunnagöra sin röst hörd ända fram till , så att verket får vetaatt problemet finns? Regeln att den sjukpenning som utgår vidsjukdom skall grundas på ett i förväg fastställt inkomstunderlag tillhör de grundprincipersom har gällt så länge sjukförsäkringen funnits. Det innebär bl. a. att någonsärskild utredning rörande sjukpenningens storlek inte behöver göras i sambandmed en sjukskrivning, vilket annars skulle kunna fördröjasjukpenningutbetalningen. Frågan om övergång till någon form av retroaktivbestämning av sjukpenningnivän har, det vill jag stryka under. 2 protokoll 1974. Ang. rätten till sjukpenning för patient som vägrar attunderkasta sig viss behandling Betydande förbättringar i sjukpenningskyddet kan nås genompraktiska åtgärder inom ramen för det nu gällande systemet. Tidigareundersökningar har visat stora skillnader mellan faktisk årsinkomst ochplacering i sjukpenningklass. Som jag nämnde i svaret har riksförsäkringsverkettill uppgift att finna lämpliga vägar att få till stånd en bättre följsamhetmellan sjukförsäkringens inkomstuppgifter och förändringar i den faktiskainkomsten. Eftersom de nya reglerna varit i kraft endast några månader, är detännu för tidigt att här redovisa några erfarenheter. Jag vill erinra om att de nya ersättningsreglerna innebären betydelsefull förbättring när det gäller ändring av sjukpenningnivån underpågående sjukperiod. kunde klassplaceringen inte ändras under pågåendesjukperiod. Denna begränsning är nu borttagen, vilket har stor betydelse fördem som är sjuka . Jag har velat redovisa detta herr talman, därför att dennafråga också innesluter utomordentligt viktiga principer. har som sagtriksförsäkringsverket i uppdrag att se över detta. Med anledning därav kan jagi dag inte göra något uttalande, utan vi får avvakta riksförsäkringsverketsundersökningar. (vpk): Jag tackar för de kompletterande upplysningarsom jag nu fick. Det är alldeles riktigt att sjukpenning skall utgå på en iförväg fastställd lön. Men om man blev sjuk och var sjuki t. ex. var det inte lätt att i förväg veta vUken lön man skulle fäden , eftersom avtalsförhandlingarna inte var slutförda. Det är avden anledningen jag har ställt den här frågan. Jag hoppas att den prövning som riksförsäkringsverketskall göra går i positiv riktning, sä att de som har varit sjukskrivna underförhandlingarna och inte har vetat sin riktiga lön också får retroaktiversättning från sjukkassan. I annat fall blir de orättvist behandlade iförhållande till dem som inte har varit sjuka . Överläggningen var härmed slutad. § 9 Ang. rätten till sjukpenning för patient som vägraratt underkasta sig viss behandling Herr socialministern erhöllordet för att besvara () i kammarens protokoll för ilen 25 aprilintagna fråga, nr 168, och anförde: har frågat mig om jag anser detskäligt att med stöd av 20 kap. 3 § lagen om allmänförsäkring drar in rätten till sjukpenning för sockersjuk patient som vägraratt efterkomma sjukhuskallelse att låta amputera ett ben. Enligt den åberopade bestämmelsen får sjukpenning dras ineller sättas ned om den ersättningsberättigade vägrar att underkasta sigundersökning av läkareeller att följa läkares föreskrifter eller eljest gör sig skyldig till grovovarsamhet från hälsosynpunkt. Av kravet på grov ovarsamhet från hälsosynpunktföljer att möjligheterna att dra in eller sätta ned sjukpenningen är begränsadetill rena undantagsfall. Jag har för egen del svårt att föreställa mig attbestämmelsen skulle kunna tillämpas om patienten vägrar att gå med på en störreoperation. Vid utbildningen av försäkringskassornas personal har ocksåframhållits att regeln inte gäller då det är fråga om föreskrift av läkarebeträffande större operation eller annat allvarligt ingrepp. Som torde känna till är det inte möjligt atthär i diskutera ett enskUt fall. I det avseendet får jag hänvisa tillmöjligheten att på begäran få frågan utredd genom som ärtillsynsmyndighet över försäkringskassorna. Ang. rätten till sjukpenning för patient som vägrar attunderkasta sig viss behandling HerrTORWALD (c): Först tack försvaret! Jag är medveten om att man inte kan diskutera enskildafall här i , men jag vUl återge en patients sjukdomshistoria för attge en bakgrund till min fråga. blev jag uppringd av en person i min hembygd somtalade om att han sedan ett tiotal år lidit av diabetes. 1968 hade hans sjukdomavancerat så långt att han var i det närmaste blind han kunde bara skilja pådager och mörker. Dessutom hade han fått stora bensår som inte ville läka. Såsmåningom fick han kallbrand i ena benet. Provinsialläkaren bedömde dåsituationen som så alarmerande att patienten remitterades till lasarett.Han blev därifrån kallad att med kort varsel infinna sigför att låta amputera benet, som det bedömdes omöjligt att rädda. Han avböjdekallelsen till amputation av benet och underrättades då av personalen vid Boråslasarett att han i fortsättningen inte kunde påräkna någon sjukpenning. På egen hand påbörjade han en behandling med örtmedicineroch annat. , i börian av 1970, beslöt patienten att pröva THX,eftersom han hade hört att andra människor blivit bättre av detta preparat. Hanreste ned till men fick av doktor beskedet att sjukdomen gått sålångt att utsikterna för tillfrisknande i det närmaste finge betraktas somobefintliga. Trots detta inledde på patientens begäran en behandlingmed THX. Efter ungefär tre månaders THX-behandling märkte han en markantförbättring av i första hand synen - han kunde se färger igen , och samtidigtbörjade även såren på benen att läkas ut. , efter det att han kallades tilllasarettet för amputation av benet, kan man bara notera att även om hanfortfarande lider av diabetes och har vissa besvär av sjukdomen, så har handock kunnat sköta sin rörelse en liten kvarn och såg ochhan känner sig betydligt bättre än . Om en människa, som lider av en livshotande sjukdom,vägrar efterkomma läkares ordination och i stället på egen bekostnad vUl prövaörtmediciner, THX och liknande, är det orimligt att beröva vederböranderätten till sjukpenning. Om läkarens bedömning är riktig, borde ju Ang. rätten till sjukpenning för patient som vägrar attunderkasta sig viss behandling samhälletstotala kostnader rimligen bli lägre, eftersom patienten i dessa fall torde dötidigare än vid fortsatt lakar- och sjukhusvård. Jag befarar att det kan finnas många liknande fall, ochdet är den främsta anledningen till att jag velat ta upp frågan här iriksdagen. Människor som är sä långt nedgångna psykiskt i samband med livshotandesjukdomar har svårt att slåss för sin rätt mot olika samhällsorgan. Det ärkanske därför inte förvånande att inga ärenden av denna art förs upp tillhögsta instans. De tta i sin tur torde vara förklaringen till att det intefinns några anvisningar utfärdade beträffande tillvägagångssättet vidindragning av sjukpenning. Låt mig avslutningsvis ställa två frågor tillherr socialministern: Är statsrådet, mot bakgrund av vad jag här redovisat,vUlig att låta utreda i hur många fall sjukpenning indragits därför att enperson vägrat efterkomma en viss läkares ordination om speciell behandling? Är statsrådet villig att undersöka möjligheterna attkompensera dylika patienter för den förlust av sjukpenning som de gjort? Det finns klara instruktioner förtillämpningen av denna bestämmelse. Vid utbildningen av försäkringskassornaspersonal har, som framgår av mitt svar, särskilt framhållits att bestämmelseninte är tillämplig, då det är fråga om föreskrift av läkare beträffande störreoperationer eller allvarligt ingrepp. Frågan har alltså redan särskiltuppmärksammats av . Jag vill stryka under detta, herrTorwald. 1 övrigt vill jag bara slå fast att kravet på läkarintyg försjukpenning vid längre sjukdomsperioder än är en grundläggande principi vårt sjukförsäkringssystem. Låt mig så, herr talman, tillägga att de uppgifter somherr här har lämnat inte stämmer med de uppgifter som finns hosförsäkringskassan och vederbörande läkare. Dessa uppgifter ger en helt annanbild av vad som har förekommit. Jag vill på nytt erinra om att inteär platsen att diskutera enskilda fall. Vill ha detta enskildafall allsidigt belyst, rekommenderar jag honom att vända sig till ,som är tillsynsmyndighet för försäkringskassorna. HerrTORWALD (c): Jag är litet förvånad överuppgiften att det finns tillämpningsföreskrifter. upplysningstjänsthar i vart fall skrivit: "Några tillämpningsföreskriftereller anvisningar till 20 kap. 3 § AFL finns inte, ej heller några rättsfallsom kan vara av intresse i sammanhanget." På detta uttalande har jagbaserat mitt påstående. Jag vet inte vem som har rätt. Det får bli en sakmellan departementschefen och upplysningstjänsten. Statsrådet anför att de uppgifter som jag har lämnat inteär riktiga. Jag vet att det påstås att vederbörande har friskskrivit sig, menlät mig då meddela att han sökte tre olika läkare, vilka samtliga vägrade attsjukskriva honom, därför att de inte ville ha en konflikt med läkarna vid Boråslasarett. Det tyder på att en person, som inte efterkommer en viss läkaresordination och sedan för andra läkare redovisar sin situation, inte blirsjukskriven, eftersom läkarna inte vill komma i konflikt med varandra. Förvederbörande patient är det alltså omöjligt att bli förlängt sjukskriven,eftersom han inte kan presentera ett läkarintyg. Jag är tacksam för uppgifterna att det skulle vara möjligtatt få frågan prövad av . Den möjligheten skall jagutnyttja. Det anmärkningsvärda var nämligen att vederbörande inte fick någonskriftlig underrättelse. Hans hustru meddelades bara att det inte fanns någonsjukpenning att hämta. Jag skall inte förlänga debatten. HerrTorwald kommer med påståenden etc. som jag självfallet inte kan bemöta. DärförvUl jag upprepa vad jag redan har sagt, nämligen att bör vända sigtill för att få detta fall allsidigt belyst. Ang. patienternas inflytande på beslut om intagning påsjukvårdsinrättningar m. m. Överläggningen var härmed slutad. § 10 Ang. patientemas inflytande på beslut om intagning på sjukvårdsinrättningarm. Herr socialministern erhöll ordet för att besvarafru () i kammarens protokoll för intagna fråga, nr 178,och anförde: har frågat mig om jag anserdet vara lämpligt att det är patientkollektivet som har det avgörandeinflytandet beträffande vilka personer som skall tas emot för vård påsjukvårdsinrättningar och behandlingshem såsom nu stundom sker inom narkomanvården. Enligt gällande bestämmelser ankommer det på läkare attbesluta om intagning på sjukhus. Dessa bestämmelser utesluter inte möjlighetentill en kollektiv medverkan av patienterna och personalen vid behandlingen avt. När det gäller behandlingshem med primärkommunaleller enskild huvudman har huvudmannen och hemmets ledning rätt att själva pålämpligt sätt utforma sitt system för intagning av patienter. Det åliggersocialstyrelsen som tillsynsmyndighet att tillse att det vid såväl sjukhus sombehandlingshem ges adekvat vård. Det är givetvis angeläget att vårdmöjligheter står tillbuds för den som behöver vård. Med hänsyn till narkotikamissbrukarnasmångskiftande vårdbehov är det också angeläget att kunna pröva olika former förvården - i öppen eller sluten vård och i olika former av eftervård. 1 syfte attförbättra värdresultatet arbetar ett antal sjukhus och behandlingshem medsärskilda inslag av medinflytande från patienter och personal, i vissa falläven då det gäller intagningen. Genom att personal och patienter gemensamt ärmed om att utforma vården har man ofta uppnått goda resultat. Socialstyrelsenföljer utvecklingen och gör en utvärdering av resultatet av de olika vårdformersom prövas pä detta område. Ang. patienternas inflytande på beslut om intagning påsjukvårdsinrättningar m. m. FruKRISTENSSON (m): som jag tackar socialministern försvaret vUl jag säga att jag själv är positivt inställd till de nya formerna avterapeutisk verksamhet, där patienterna ges större inflytande på sinvårdsituation. Men vad jag inte kan förlika mig med är att det i själva verketär patienterna som beslutar om vilka nya patienter som skall tas in på de olikasjukhusen eller behandlingshemmen. Jag konstaterar att socialministern intehar svarat på min fråga, ty frågan gällde om det är riktigt att patienternaskall ha det avgörande inflytandet på intagningen. Jag vill säga tUl herr statsrådet att med den metod som nutillämpas på vissa behandlingshem och sjukvårdsinrättningar sker det en starkselektion vid intagningen. Man tar bara emot de lindrigaste fallen och lämnarde mera svårbehandlade därhän. Det finns exempel på personer som själva harsökt sig till vårdinrättningar därför att de känner att de inte kan klara uppsin situation. Man har då vägrat att ta emot dem, inte på grund av platsbristutan därför att man bedömer att de inte passar bland de andra patienterna. Dethar lett tUl att domstol nödgats döma till ungdomsfängelse därför attvårdformen inte stod öppen. Det finns också exempel på intagna påfångvårdsanstalter som av anstaltsledningen bedömts, lämpligen böra omhändertaspå sjukvårdsinrättningar för att komma til! rätta med narkotikamissbruk fängelse ansågs klart olämpligt - mensjukvårdsinrättningar vägrar att ta emot dessa patienter. Tycker socialministern att detta är rätt? Jag skulle varamycket tacksam för att få ett konkret svar på den frågan. Det är alltså intefråga om platsbrist utan om bristande vilja att ta emot patienterna. Är detinte angeläget att de som bäst behöver vård också skall fä vården? Och anserstatsrådet att det är i överensstämmelse med gällande bestämmelser att läkareicke har att fatta det avgörande beslutet när det gäller intagning på sjukhusutan att det i realiteten på vissa sjukhus - inte överallt, självfallet Jag vill erinra om att mer än engång uttalat sig för försöksverksamhet med okonventionella.vårdformer pånarkotikaområdet. Det är här, , aldrig fråga om enbart ettpatientkollektiv. 1 kollektivet ingår också personalen, vilket innebär attinstitutionsledningen alltid deltar i de beslut som fattas. Låt mig ocksåunderstryka att den för vården ansvarige läkaren självfallet alltid har sittmedicinska ansvar vad gäller intagning på sjukhus. Narkotikaproblemen, , är ofta diskuteradehär i kammaren. De är av den karaktären att några enkla, enhetliga ellerbestämda lösningar inte kan ges. Det är snarare så att narkomanvården börbedrivas i olika former och att bra narkomanvård kan bedrivas pä många olikasätt. Det är vidare angeläget att framhålla att den som söker värd för sinaproblem också kan få lämplig vård. Och självfallet är det angeläget att de somär i direkt akut behov av vård får sådan. Låt mig tillägga att socialutredningen väntas inom kortavge sitt principbetänkande. 1 detta kommer vårdprinciper, bl. a. beträffandenarkotikamissbrukare, att behandlas. Vi får alltså tillfälle - för övrigt Ang. prisutvecklingen pä jordbruksfastigheter att mera ingående diskutera Nr 76