prot · FX0984 · 1974-12-31 00:00:00 — I interpellationerna har också påtalats den ändradeenergisituationen och det incitament som därav föUer att i ökad utsträckningsatsa på tågtrafiken. Det äger givetvis sin riktighet att den spårbundnatrafiken ofta innebär fördelar ur energisynpunkt. Detta förhållande kommergivetvis i motsvarande mån automatiskt att återspeglas i kostnads- ochprisrelationerna till andra trafikmedel och kommer därmed också att positivtpåverka järnvägstrafikens marknadsbild. har i sin interpellation också uppehållitsig vid SJ:s regelbundet återkommande översyner av tågtidtabellerna och isammanhanget anfört vissa kritiska synpunkter. Med anledning härav vill jagframhålla att SJ självfallet måste följa utvecklingen och vid behov vidta deanpassningar i verksamheten som föUer av ändrade förutsättningar Detta sker viddet återkommande tidtabeUsarbetet. Det är här fråga om sammantagetmycket omfattande överväganden som berör en mångfald delproblem inom SJ:s helatrafiknät. Att göra det samlade resultatet av dessa överväganden till föremålför något slags överprövning - som tydUgen tänkt sig - är intereaUstiskt. Det förutsätts emellertid att SJ i frågor av någon betydelse harsamråd med berörda regionala och lokala intressenter Framförda synpunkter ochönskemål bör därvid givetvis i möjlig mån beaktas. Vad slutligen sagt om de kommunalatrafikföretagen och angelägenheten att förbättra betingelserna för dessa har som framgår av interpellationen - närmast betingats av den akuta drivmedelssituationeni . Bortsett härifrån viU jag konstatera att det är en naturligstatlig strävan att på olika sätt underlätta kommunernas arbete med att ordna entillfredsställande trafikförsörjning. Det har skett genom attförfattningsmässigt ge kommunerna olika befogenheter. Det sker genom attutforma bidragsgivningen i fråga om kommunala vägar och gator på ett sådantsätt att den gynnar kollektiva trafikarrangemang och genom att exempelvis ianslutning till koUektivtrafikutredningens arbete - utvecklaplaneringsinstrumenten. I prisfrågan vill jag hänvisa till den tidigare nämndautredningen om regionala trafikrabatter. Jag vUl slutligen besvara . I sin interpellation har han frågat mig om jag vill redovisavilka samordningsåtgärder postverket och SJ vidtagit för att spara energi,vilka ytterligare åtgärder som övervägs samt om jag anser postflygturerna,exempelvis på linjen KarlstadBorlängeStockholm, helt oumbärliga. Den av aktualiserade frågeställningen varuppe till behandling i kammaren så sent som då jagbesvarade en enkel fråga av i . Jag sade då att denpostala transportorganisationen successivt anpassas tiU ändrade förhållanden,att den pågående energikrisen - om den skulle bli mera långvarig - självklartkunde komma att påverka planeringen av den framtida postala transportorganisationenoch att regeringen i den aktuella energisituationen skulle tillse att möjligasamordningsåtgärder vidtogs i besparingssyfte. efter mitt svar ikammaren anbefalldes postverkets regionala och lokala chefer att på allt sättbidra till att hålla nere förbrukningen av drivmedel. transportorganisation är anpassad till denpostala sorteringsorganisationen som bygger på landets indelning i s. k. brev-och paketområden. utnyttjar därvid reguljära tåglägenheter så långtdetta är möjUgt. Sålunda anlitas SJ för av samtligaposttransporter mellan oUka brev- och paketområden. Samråd sker regelbundet mellan postverket och SJ på såvälcentral som regional nivå för att i all möjlig mån ytterligare samordnapostbefordringen med SJ :s tågtrafik. Man får emellertid inte glömma att postverkets och SJ:stransportstruktur i viss mån är olika. SJ:s transportapparat är i huvudsakuppbyggd för resande och tyngre gods, postverkets för brev och annat lättaregods. Olika transportstruktur ger olika trafikmönster, och en överföringav Den statliga trafikpolitiken, m. m. Om främjande av kollektiva trafik-medel, m. m. Om samordningsåtgärder beträffande posttrafiken i syfteatt spara energi Den statliga trafikpolitiken, m. m. Om främjande av kollektiva trafikmedel, m. m. Om samordningsåtgärder beträffande posttrafiken i syfteatt spara energi samtligaposttransporter till SJ torde därför inte vara möjlig. önskemål omuppehåll vid olika stationer m. m. överensstämmer i många fall inte med de kravsom andra godskunder och resenärer ställer, varför ett alltför storthänsynstagande från SJ:s sida gentemot postverket kan innebära att manförsvårar ett vidare utnyttjande från samhällets sida av SJ:s tjänster. För postverkets del är snabbheten i postbefordran enviktig faktor för att tillgodose kundernas klart uttalade servicekrav. Med dessa ord vUl jag bara ha sagt att det finns en gränsför vad som kan överföras till SJ. I den utsträckning ändrade drivmedelspriserrelativt sett gynnar järnvägsalternativet bör detta ge postverket anledning atti motsvarande mån anpassa sitt transportval. Jag utgår från att postverketfortlöpande bevakar de ekonomiska, tekniska och servicemässiga betingelsernaför att ytterligare anlita SJ:s tjänster. tar också upp frågan om postflygturerna,exempelvis på linjen , är helt oumbärliga. Att flyg utnyttjas i relativt stor utsträckning förbefordran av brådskande inrikes post sammanhänger främst med de långa avståndeni vårt land och de servicekrav som kunderna ställer när det gällerövernattbefordran. Då de reguljära flyglägenheterna normalt har en frånpostbefordringssynpunkt mindre lämpUg tidtabell har särskilda nattpost-flyganordnats på vissa sträckor, bl. a. på linjen innebär normalt att posten kommer fram än omden gått med järnväg. Under detta anförande övertog herr förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. i (fp) kort genmäle: Man är alltid litet nyfiken närkommunikationsministern stiger upp i talarstolen. Man frågar sig: Skall solenlysa över oppositionen som den gjorde vid vår debatt i ,eller skall det bli blixt och , som det har varit? Jag får välsäga att det här anförandet närmast kan karakteriseras som växlande molnighet,och det kanske kan ge intressanta utgångspunkter för den fortsatta debatten. Herr statsrådet tyckte inte om att jag hade sagt att detvar en lång socialdemokratisk reservation. Det är klart att reservationenslängd inte är avgörande. Men jag ansåg att man på några rader hade kunnatredovisa skillnaden mellan majoritetens och reservanternas uppfattning. När det gäller bUismen tror jag att statsrådet och jag åröverens om de ambitioner man skall ha för kollektivtrafiken. Den siffra somstatsrådet nämnde måste såvitt jag förstår innefatta det totala antalet bilarinklusive lastbilar under det att jag talade om personbilar. Sedan frågade herr statsrådet om ett uttalande på s. 10 ibetänkandet, som han tyckte kunde höra hemma trafikbeslut. Nej, detgör det inte. Vad vi vill säga med detta är att vi icke vill komma tillbakatill de detaUregleringar som fanns men att till skillnad frånbeslutet kostnaderna måste bedömas från samhällsekonomisk utgångspunkt. Jag trodde att det rådde enighet om detta och att det alltsåinte finns anledning att föra någon process om det. Statsrådet tyckte heller inte om att vi vill göra ettuttalande om att viktiga banor i affärsbanenätet skall bevaras. Det är vad vihar sagt. När SJ inte fick den ersättning på 100 miUoner kronor föraffärsbanenätet som SJ ville ha, hotade generaldirektören med att man antingenmåste ta extra avgifter eller göra kraftiga trafikinskränkningar på dessabandelar, t. ex. , OckelboBorlängeAvesta osv. Fleraav dessa bandelar tillhör de mest trafikerade inom SJ, och vi anser det viktigtatt man gör ett klarläggande uttalande om detta. Kommunikationsministern hade fått den uppfattningen att vivill att trafikpoUtiska utredningen skall ta upp frågan om åtgärder för SJ påkort sikt. Nej, visst inte. Vi har begärt ett uttalande som innebär attdepartementet skall göra det. Och när departementschefen föreslogatt SJ skulle göra försök med olika rabattformer, chartertåg, snabbtåg, ta bortsnittaxan, är det saker som finns med i folkpartimotionen och i utskottetsförslag. Jag har svårt att se hur kommunikationsministern kan instämmai reservationen, som skulle innebära att man ingenting gör, och kommamed uttalanden som ligger i linje med majoritetens. Den statliga trafikpolitiken, m. m. Om främjande av kollektiva trafikr medel, m. m. Om samordningsåtgärder beträffande posttrafiken i syfteatt spara energi HerrDAHLGREN (c) kort genmäle: Statsrådet och jag har tydligenmycket lättare att förstå varandra när vi befinner oss utanför det här huset ännär vi i kammaren diskuterar med varandra. Vi har deltagit i tvågemensamma diskussioner, då jag haft anledning att säga att jag tyckte att detöppnades en dörr på glänt åtminstone i fråga om samförstånd beträffande denframtida trafikpolitiken. Enligt ett citat från en tidning sade statsrådet vidett tillfälle att ingen sitter inne med hela sanningen eftersom detrafikpolitiska frågorna blir alltmer komplicerade. Jag tror att det är enalldeles riktig bedömning. Såvitt jag förstår är det Ueller ingen som har gjortgällande att man får fram hela sanningen i den här diskussionen, utan man fårfölja utvecklingen och försöka se framåt. Därför är det litet underligt att mani den här diskussionen så konsekvent avvisar våra förslag. Det är väländå att se spöken på Uusa dagen när man blir så förfärligt rädd för vadutskottsmajoriteten har sagt om exempelvis samordningen. Om man läser motionen 119 finner man att det på s. 4 stårföljande: "För ett effektivt utnyttjande av resurserna och en god servicekrävs också ett väl fungerande samarbete mellan de verk som handläggertrafikfrågor. Det skall åligga att svara för denbeUövliga samordningen. Departementet måste ägna större uppmärksamhet åt dessauppgifter. En förstärkning i detta avseende bör ske genom tillsättande av ettsamordningsorgan i vars direktiv skall ingå att bl. a. svara för samordningenmellan olika trafikgrenar och deras planering samt att samråda i fråga omanslagsframställningar. Den trafikpolitiska utredningen bör få i uppdrag attnärmare överväga formerna för denna samordning." Då frågar jag: Varför är man över huvud taget så rädd föratt pröva någonting nytt? Här gäller det ju inte ett beslut om inrättande avnågot samordningsorgan utan ett utredningsuppdrag. Den statliga trafikpolitiken, m. m. Om främjande av kollektiva trafik-medel, m. m. Om samordningsåtgärder beträffande posttrafiken i syfteatt spara energi HerrLOTHIGIUS (m) kort genmäle: Kommunikationsministern sade att utskottet isin skrivning har gett efter för och håller sig kvar vid delar av1963 års trafikbeslut. Det är väl inte så konstigt att utskottet gör det, fördirektiven till den nya utredningen ger inte intryck av att man inte skulle tatill vara det bästa trafikbeslut. Jag kan tala om förkommunikationsministern att jag kommer att hävda den linjen, om jag nu skallavslöja hur jag tänker arbeta i den nya utredningen. Vidare undrade kommunikationsministern vad som menas medett uttalande på s. 10 i utskottsbetänkandet. Det tycker jag är något av detbästa som står i betänkandet: "Utskottet viU i detta sammanhang slutligenframUålla att en integrerad trafikpolitik kan bli effektiv frånsamhällsekonomiska och regionalpolitiska utgångspunkter endast om den utformasså att snärjande detaljregleringar undviks. Detta synes bäst ske om varjetransportmedels tjänster prissätts med hänsyn tiU de samhällsekonomiskakostnaderna. Effektiviteten i transportapparaten och kvaliteten påtransporttjänsterna torde också främjas bäst genom en med tillbörligt beaktandeav de samhällsekonomiska aspekterna i möjligaste mån lika konkurrens mellantrafikmedel och trafikföretag." Hur vill kommunikationsministern ha det? Vill han ha detpå ett annat sätt? I så fall passar det inte in i vårt ekonomiska mönster.Detta måste väl i rimlighetens namn vara en riktig formulering. Sedan talade kommunikationsministern om att industrin inteär alltför intresserad av att få industrispår. Industrin vill inte nå någotannat resultat än att tUl lägsta kostnader och med säkerhet och punktlighet fåsina transporter genomförda. Det måste väl också vara riktlinjer anpassade tillvad en kommunikationsminister önskar, inte minst av ekonomiska skäl, för vårtland och våra transporter. i (vpk) kort genmäle: Jag ber att få tacka kommunikationsministernför svaret på min interpellation. Den s. k. oUekrisen gjorde att hela det svenska folket påett helt annat sätt än tidigare blev uppmärksamt på problemen medenergiförsöriningen Även om inte alla blev på det klara med djupet av desvårigheter som såsom avancerat kapitalistiskt land står inför, komkrisen ändå att verka som något slags väckarklocka. får väl emellertid detsom också kallades för energikrisen inte ses uteslutande som en kris i fråga omtillgången på energi utan även som utslag av en kris när det gäller sättet atthushålla med energin. I den situationen framhölls det från vårt partis sida häri att hela landets produktion är baserad på en ständigt stegradenergiförbrukning som måste ifrågasättas. Men inte bara produktionen utan ävenkonsumtionen har getts en starkt energikrävande och energi förslösandeinriktning. Inte minst märks detta inom kommunikationsväsendet. I stället fören ordentlig satsning på kollektiva transport- och kommunikationsmedel harprivatbilismen fått breda ut sig. Jag har berört detta i mitt tidigareanförande. Som enåtgärd bland andra för att komma till rätta med den aktuella oljebristenborde, menade vi, trafikpoUtiken läggas om. En viktig sak därvidlag ansåg viatt en sänkning av taxorna vid skulle utgöra. Detta skullestimulera till ökat utnyttjande av det kollektiva och energibesparandetransportmedel som SJ utgör. Det bör väl därvid erinras om att det ienergiprognosutredningens lägesrapport har påpekats att inom statssektom kanbegränsade och relativt lätt genomförda åtgärder ge en minskning avenergikonsumtionen. Detta sett mot bakgrunden att av nuvarandetotala energiförbrukning inom går åt till att täcka samfärdselns behov,av bensinen användes vid tiden för rapportens lämnande tillpersonbilar. Huvudparten av motorbrännoljan - inemot går åt förfordonsdrivmedel m. m. I min interpellation har jag pekat på detta och ocksåframhållit att det i dagens läge borde vara helt naturligt att alltrafikplanering skall utgå från kravet om sparsamhet med energi ochnaturresurser. Och det kravet kvarstår givetvis även om den akuta oUebristen nuär över. Vad jag inledningsvis sade om energiproblemen gäller fortfarande- och säkert också människornas förståelse för åtgärder som vidtas - motbakgrunden av dessa problem. Kommunikationsministern hänvisar i sitt svar till alla deåtgärder som vidtagits från SJs sida för att möta ett ökat transportbehov ochframhåller att företaget genom ökad medelstilldelning fått förbättrademöjligheter att hävda sig i det avseendet. Det är en sak som jag inte villbestrida även om jag efterlyser fortsatta åtgärder för att ge SJ de möjlighetersom det enligt vår uppfattning är nödvändigt att företaget får. Kommunikationsministern ser också positivt på SJ;strafikutveckling och noterar den trafikökning som skett sedan oljekrisen varaktuell. Jag vill understryka att denna är synnerligen glädjande men vill noghävda att det är aktuellt med radikala åtgärder för att ändå meröka SJ:s marknadsandel. I det sammanhanget menar jag då en kraftigtaxesänkning, förslagsvis har det sagts både i min interpellationoch i vår trafikpolitiska motion. Den nuvarande resandefrekvensen t. ex. bordedärigenom kunna hållas vid liv och även ytterligare ökas rätt väsentligt. Vimenar då givetvis att det inte skulle vara frågan om en åtgärd av kortvarigkaraktär, som tidigare föreslagits av bl. a. , utan om en varaktig givfrån SJ:s sida. När det gäller stimulerandet av kollektivtrafiken överhuvud taget kan förslaget om införande av 50-kort, som vi för övrigt föreslog ivår trafikpolitiska motion , bli av stor betydelse. Tillsättandet avutredningen är att hälsa med tillfredsställelse. Självklart är det oerhörtviktigt att kollektivtrafiken på allt sätt främjas. Detta gäller inte minst dekommunala trafikföretagen. Dessa har väl till en del hjälpts genom de nyabestämmelserna om bidrag till olönsam busstrafik, men kvar står frågan omstadsbusstrafiken som på många håll går med stora underskott. Ligger den inom50-kortsutredningens arbete? Frånsett att kommunikationsministern inteavgav någon deklaration beträffande förslaget om en kraftig täxesänkningvid SJ Den statliga trafikpolitiken, m. m. Om främjande av kollektiva trafik-medel, m. m. Om samordningsåtgärder beträffande posttrafiken i syfteatt spara energi Den statliga trafikpolitiken, m. m. Om främjande av kollektiva trafik-medel, m. m. Om samordningsåtgärder beträffande posttrafiken i syfteatt spara energi betraktarjag svaret som i sak positivt. Men jag vill i detta sammanhang också ställa enfråga till kommunikationsministern. I den gemensamma utskottsskrivningen har det erinrats omatt vid behandUngen av propositionen 1972 angående omorganisation av SJunderströk att de kommersiella enheterna i , och - isyfte inte minst att åstadkomma en även på önskvärd aktivering avförsäljnings- och serviceverksamheten skulle inordnas i den fastadistriktsorganisationen. Utskottet förutsätter att beslutet fullföUs i enlighetmed intentioner härvidlag. Kommunikationsministern berörde i sitt anförande frågan omomorganisationen. har väl SJ inte följt intentioner härvidlag,och jag skulle viUa fråga kommunikationsministern direkt om departementet harsin uppmärksamhet riktad på denna utveckling. () kort genmäle: Jag ber ätt få tacka kommunikationsministernför det mycket utförliga svar som jag fått på min interpellation. Jag skulleviUa göra några kommentarer till svaret som sådant och inte bara trycka på justden situation som uppstod i och med att det blev viss brist på drivmedel. Dettaspörsmål sammanfaller också med det som vi diskuterat tidigare ,nämligen att lägga över tyngre trafik från landsväg till järnväg. Jag har i min hand en utredning som gjorts inomKopparbergs län, och den omfattar de postföringslinjer som där är av störrebetydelse. Den sammanlagda linjesträckningen varje normaldygn är inte mindre än6 , eller sträckan BorlängeYstad tio gånger. av sträckningenframgår där järnväg saknas och framgår utmed järnväg som inte ärelektrifierad. Parallellkörning med elektrifierad järnväg förekommer således . Det är angeläget att så mycket som möjligt av dennaparallelltrafik upphör Främst bör då de långa linjerna, Örebro-Borlänge-Ånge,BorlängeGöteborg, BorlängeStockholm och BorlängeMora, bli föremål förundersökning. Sammanlagt borde landsvägspost-föring kunnaöverföras till tågtransport. Även postflygets två rundturer per natt, som jagtog upp i interpellationen, kan starkt ifrågasättas. Jag har velat fästa uppmärksamheten på de möjlighetertill, som jag sade förut, energibesparande åtgärder men också till att flyttaöver viss tung trafik från landsväg till järnväg som synes föreligga inom intebara denna del av landet. Vi Uar utgått från att bilpostföringen här har fåtten starkare utveckling än i övriga delar av landet, troligen beroende på denmellandistans vi har bl. a. till , och . Men troligenfinns liknande förhållanden i andra delar av landet. Vi är väl medvetna om att en övergång tilljärnvägstransport i vissa fall skulle medföra en viss serviceförsämring, t. ex.genom förlorad övernatts-'oefordran av A-post. Övernattsbefordran förekommerinte heller nu till alla delar av landet. Sådana servicenedsättningar skulletill stor del kunna elimineras om postverkets transportbehov framfördes till enövergripande myndighet som därefter kunde jämka de båda systerföretagen postensoch SJ.s olika transportönskemål. Därför är det min förhoppning att kommunikationsdepartementetsnarast i energibesparande syfte och inte minst - som jag sade förut och villunderstryka än en gång när det gäller att överföra tyngre trafik frånlandsväg till järnväg kan medverka till att utfärda nya direktiv till de bådakommunikationsverken. Med detanförda tackar jag än en gäng för svaret på min interpellation. Jag vill begagna denna replik till att svarapå några frågor som ställdes i de tidigare inläggen från oppositionen. Jagtänker närmast på vilken jag skulle kunna säga som vanligt framförde en mycket stark kritik mot . Även iGöteborg instämde delvis i den kritiken genom att säga att om man sätter sittgods på en lastbil vet man när det kommer fram, men skickar man det med statensjärnvägar är det litet osäkrare om det når bestämmelseorten. Jag tycker attsådana löst utkastade påståenden inte passar in i den debatt som vi bör föra omde här frågorna. Med all respekt för att järnvägen kanske inte alltid kan föragodset från dörr till dörr så exakt som lastbilen kan göra rent tekniskt menarjag att vi skall lägga in en del andra viktiga värderingar som vi iså fall kritiserar . Det finns måhända andra värden avtrafiksäkerhetskaraktär, av energibesparande karaktär osv. som bör tas med ibilden och som kanske, när man talar om slutprodukten av denna transport, kanmotivera några timmars senareläggning av en transport som inte nödvändigtvismåste vara framme precis på minuten, om det inte som sagt är fråga omlivsmedelstransporter o. d. En sådan här totalbedömning bör man försöka göra, även omman i och för sig har all rätt att kritisera SJ. Däremot rimmar det litet illanär man, som man kritiserar SJ på det här sättet, i andra sammanhangförsöker göra sig till en mycket vältalig tolk för vägintressena, förnäringslivets önskemål att få behålla transporterna på landsvägen osv. Jag viU berätta för kammarens ärade ledamöter att det inteär så enkelt som man ibland tror att tala till människor i de här frågorna såatt det uppfattas på det sätt som vi skulle önska. talar jag om, attvi skall införa stopp för lastbilstrafik under vissa begränsade perioder föratt hjälpa fram privatbilarna vid veckoslut, , vid skolansslut, vid industrisemesterns början och slut osv., men det är minsann ingabesked som tas emot lugnt och stilla. Bara dessa små ingrepp i den tungalastbilstrafiken möts fast man vet att de skall komma varje är avprotester, av uppvaktningar och av skrivelser från åkeriorganisationer ochandra sammanslutningar inom näringslivet, som i det närmaste vill göra gällandeatt sädana här smärre ingripanden kan sätta käppar i hjulet för hela vårsamhällsverksamhet, totaliter sett. Det finns liksom inga gränser för vad etthelgstopp under två eller för lastbilar över kaninnebära för gamla . Ponera att vi om här i skallbesluta om en ny trafikpolitik, som kanske -även om man talar litetluddigt om det - som en ingrediens skaU ha att vi på ett helt annat sätt skall hjälpa till att föra över tunga transporter från väg tUl järnväg. HurskaU det då låta? Den statliga trafikpolitiken, in. Om främjande av kollektiva trafik-medel, m. m. Om samordningsåtgärder beträffande posttrafiken i syfteatt spara energi Den statliga trafikpolitiken, m. m. Om främjande av kollektiva trafik-medel, m. m. Om samordningsåtgärder beträffande posttrafiken i syfteatt spara energi Det är värt att ha det här i minnet när man gör stoltaförklaringar om att vi skall gynna järnvägen när det gäller tunga transporterkors och tvärs genom landet. Man bör tala även med den andra huvudparten idetta arbete, nämligen de som vill ha transporterna utförda och de som utfördem. De har haft en deciderad uppfattning fram till . Den vet vi om åtminstone gör jag det och den är de inte rädda att föra till torgs. Det skulle vara intressant att i den här debatten om viinte förlänger den i onödan - få en liten diskussion om hur ,och moderata samlingspartiet ser på denna del av problematiken. Har nitagit något initiativ för att övertyga näringslivet om att det kanbli nödvändigt med vissa ingrepp för att trygga trafiksäkerheten på ett bättresätt, för att förhindra en kolossalt ökad satsning på vägbyggandet för attklara den ökning av trafiken på vägarna som annars måste komma till stånd, föratt försvara kommande investeringar i järnvägsnätet med att där också skall gåtransporter?