prot · FX0985 · 1974-12-31 00:00:00 — Beträffande relationen mellan journalpappers- ochtidningspapperspriserna har jag erfarit att Tidningsbruken inte kommer atthöja journalpapperspriserna mer än den planerade höjningen på tidningspapperFr. o. m. avskaffas då också det särskilda energitillägget somutgått . Därmed skulle prisskillnaden meUan journalpapperoch tidningspapper jämfört med läget minska så attskillnaden blir mindre än vad den var . Det innebärockså att priset på journalpapper höjts mindre än priset påtidningspapper, räknat såväl i kronor som procentuellt sett. Jag är emellertidmedveten om att tidningar och tidskrifter ändå får Dessa drabbar fackförbunds-, folkrörelse-och annan ideeUpress, men också en rad mindre dagstidningar hårt eftersom de ofta har svårtatt kompensera sig genom att höja tidnings-och annonspriserna. Inte minst medtanke på den stora betydelse dessa tidningar har för en allsidig ochkonstruktiv samhäUsdebatt är detta ett aUvariigt problem som vi har allanledning att uppmärksamma. Denna centrala presspolitiska fråga löser viemellertid inte genom prisreglering. Regeringen har ägnat dessafrågor uppmärksamhet. Sålunda har en rad åtgärder vidtagits för att stärkavissa tidningars och tidskrifters ekonomiska situation. Frågan om den framtidapresspolitiken övervägs inom 1972 års pressutredning. Jag utgårfrån att utredningen i enUghet med sina direktiv ägnar erforderliguppmärksamUet åt den fackliga och ideella pressens ekonomiska förhållanden. Jag vill understryka att regeringen även fortsättningsviskommer att föUa utvecklingen med stor uppmärksamUet. PrisUöjningar inom det Uärområdet kommer liksom tidigare att kräva särskUd förhandsanmälan till SPK.SkuUe det därvid framgå att prishöjningar utöver de nu avtalade planeras ärregeringen beredd att ånyo införa prisstopp. i (vpk): Jag tackar handelsministern för svaret.Däremot tackar jag inte för gången och snabbheten i överlämnandet, eftersom jagfick svaret . svar bekräftar den bild av prisutvecklingensom jag i allra största korthet tecknade i interpellationen, men om orsakernatUl den branta prisstegringskurvan är ganska förtegen. Han hänvisartill pappersbrukens motiveringar för prishöjningarna på grundav energikrisen: på tidningspapper och på journalpapperDen motiveringen kan väl inte hålla för de kommande prishöjningarna, och detvar inte minst för ett stopp på sädana som jag framställde min interpellation. Låt mig innan jag går vidare i mina kommentarer tillinterpellationssvaret uttala mig kritiskt mot den anförda motiveringen tillatt prisstoppet inte utfärdades för journalpapper men väl för tidningspapper.Vissa dagstidningars existens var hotad, förklarar i sitt svar Menför journalpapper är det en mindre del förbrukare, tidskrifter, som ansettsböra stödjas i någon form. Men prisstegring är ju prisstegring, och de allmännaeffekterna kan väl inte på något sätt i nuvarande läge bagatelliseras. Ifortsättningen av resonemanget blir svar både intressant ochavslöjande. Inte alla förbrukare av journalpapper hade sina leveranser tryggadeför , sägs det i svaret. Följderna härav uttrycks påföUande sätt: "I den högkonjunktur som råder fanns det grundad anledninganta att ett prisstopp skulle ha lett till att en ännu större del än.förnärvarande av produktionen sålts utomlands till högre priser." Just så förhåller det sig. Kapitalägarna inom den härbranschen bryr sig naturligtvis inte om det inhemska behovet av papper förinformation och kulturutbud. Kan de plocka in större vinster på att till högrepriser säUa utomlands, så tar de chansen. Det hade i det här läget varit Ang. prishöjningarna på journalpapper, m. m. Ang.prishöjningarna på journalpapper, m. m. nödvändigtatt införa exportreglering, säger helt riktigt. I min interpellationgjorde jag samma påpekande. Samma sak framförde som bekant representanter förfackförbundspressen och folkrörelsepressen vid uppvaktningen hos statsrådetFeldt i börian på april . Om man hade infört exportreglering hade det varitmöjligt att förhindra prisstegringar med alla de konsekvenser som jag harhänvisat tUl i interpellationen och som, märk väl, inte kan försvaras ellerförklaras av vare sig energikris eller något annat utan rätt och slätt egentligenär förestavade av kapitalistiska profitbegär. Men det går inte att införa ensådan exportreglering, förklarar handelsministern. "Av handelspoUtiskaskäl" var det inte möjligt. Jag vill därför ställa frågan till kan det komma sig att handelspolitiska skäl kan göra det omöjligt atttUlgripa ett medel som sätter stopp för uttagandet av höjda priser ochinhöstandet av extra-vinster som höjda utomlandspriser kan ge? För tycks det vara en viss tröst attrelationerna mellan journalpappers- och tidningspapperspriserna bliroförändrade, eftersom Tidningsbruken inte kommer att höjajournalpapperspriserna mer än den planerade höjningen på tidningspapper. HerrFeldt tar nästan det här som ett faktum, men ännu har vi inget prisstopp och vivet därför inte vUka priser man i fortsättningen kommer att ta ut påjournalpapper Men redan inträdda prisstegringar har skapat stora problemför Tidskriftssverige, för den stora fackförbundspressen, för kooperationenstidning, för hyresgäströrelsens pressorgan m. fl. Tidningen jag tycker det finns anledning att ta med det i detta resonemang - i enledare: "---- är det inte underligt, att en arbetarregering minskar chansernaför sig själv att komma tUl tals?" I tidningen är det sammanfattande omdömet:"Hela extra presstödet åts upp av höjda papperspriser." Jag finner det, herr talman, beklagligt att den endaförsäkran handelsminister har att ge i detta läge är att regeringenfortsättningsvis kommer att föUa utvecklingen med stor uppmärksamhet - samtatt den framtida presspolitiken övervägs inom 1972 års pressutredning. Meningenting av detta, som förklarat , underlättar ju det prekäraläget för folkrörelserna och dessas möjligheter att bedriva information ochstimulera den kulturella debatten. Men låt mig slutUgen bara ställa en fråga till anledning av de sista orden i interpellationssvaret, att om det skulle visasig att "prishöjningar utöver de nu avtalade planeras är regeringen bereddatt ånyo införa prisstopp". Inbegriper handelsministern i det läget ävenjournalpapper? Om så är fallet, hur kornmer regeringen att ställa sig tilleventuellt uppkorhmande behov av att då tillgripa exportreglering? Jag ber först att få beklaga om iTyresö inte fick mitt svar på interpellationen förrän . Dearrangemang som hade vidtagits avsåg att garantera att svaret var i herrWerners händer . Men tydligen hade någonting gått påtok, och vi skall undersöka anledningen härtill. Men dettaär nästan den enda punkt där jag vill låta min stämma präglas avsympati i meningsutbytet med , därför att det finns något allmäntoresonligt i inställning i så måtto att han tydligen inte alls ärintresserad av ett meningsutbyte i sak. Det börjar nämligen med den här frågan som jag tycker ärgrundläggande: Skall vi använda prisstoppet som ett led i presstödspolitiken,för att stödja tidningar, hjälpa dem i deras ekonomiska läge? Prisstoppet är det framgår av lagstiftningen och dessförarbeten avsett att skydda konsumenterna. Vi har inte infört någotprisstopp på dagstidningar eller på tidskrifter. innehållertidningarna besked om att tidningspriserna höjs med . Det äralldeles uppenbart att ett prisstopp på tidningar skulle skapa en helt annaninställning från pressens sida till prisstoppet som instrument i politiken. Menvi gjorde ett undantag i en för dagspressen mycket besvärlig och bekymmersamsituation , och det ledde i sin tur tUl att tidskrifterna på denfackliga sidan, hos folkrörelserna m. fl. som förvisso hårt kläms av stigandepersonal- och papperskostnader, gärna ville veta hur de hade behandlats ochvarför man inte hade övervägt prisstopp på journalpapper Det har jag försöktredogöra för. Det intresserar emellertid inte alls , vilka nuskälen härför kan ha varit. Han säger bara att det är orimligt atthandelspolitiska skäl skall få regeringen att avstå från att förhindra vad herrWerner anser vara orimUga prisstegringar Ja, men är det inte då förstnödvändigt att undersöka, , vilka dessa handelspolitiska skäl är,vilken tyngd de har och vilken betydelse de har för svensk exportindustri i dagoch ? Vi skall inte så benhårt slå vakt om våra nationella intressenatt vi t. o. m. stoppar leveranser till utlandet. Det räcker alltså inte medatt vi ser tiU att priserna i ligger väsentligt under vad vårautländska kunder får betala - vi skulle dessutom i ett läge när det verkligenär ont om papper ingripa med fysiska regleringar. är det lyckligtvis inte som har ansvaretför handelspoUtiken, men eftersom jag råkar ha det, kan jag tala om för herrWerner att man inte gör så, om man vill ha landets internationella ekonomiskarelationer bevarade. Det har länge varit kommunisternas poUtik att försökaisolera handelspolitiskt och ekonomiskt, och därför förstår jag - imeningen begriper - att inte alls är intresserad av bakgrunden tillatt man inte kan ta hänsyn enbart till ett enda motiv i denna politik. Med det anförda tror jag att jag har besvarat den frågasom ställde om exportregleringen. Jag har inget som helst minne avatt de representanter för folkrörelsepressen som uppvaktade mig ställde någrakrav på att en export reglering på journalpapper skulle införas. Vidare säger att han visserligen finner någontröst i att det blir en begränsning av prishöjningarna på journalpapper men attvi inte vet vilka priser som kommer att tas ut. Ja, jag uttryckte mig kanskeinte tydligt nog i interpellationssvaret, men vad jag redovisade var enutfästelse från de pappersbruk som framställer journalpapper att inte höjapriset mer än jag angav i svaret. Det är en utfästelse som jag utgår från attde företagen kommer att hålla. Dessutombeklagar folkrörelsernas prekära läge. Ang. prishöjningarna på journalpapper, m. m. Ang. prishöjningarna på journalpapper, m m. faktisktpåstå att det parti som tillhör bidragit mera till att göra detläget prekärt än vad pappersbruken har åstadkommit. Den sortens svansviftningarhär i kammaren, , förtar alltså inte den dåliga smak som ert partisagerande i andra sammanhang har lämnat. Slutligen, herr talman, råder det när det gäller frågan omden framtida prispolitiken ju ett distinkt samband mellan priset pätidningspapper och priset på journalpapper. Det är papper med olika kvalitetmen med i stort sett samma användningsområde. Det är alltså fråga omtryckpapper När jag säger att jag är beredd att införa prisstopp pätidningspapper betyder det pristopp på tidningspapper som sådant, men detkommer att ha sina ofrånkomliga konsekvenser på prisbildningen också i vadgäller journalpapper. Det sambandet har framgått av den uppgörelse som jag nunått med pappersbruken när det gäUer prisbUdningen på journalpapper iframtiden. i (vpk): Handelsministern höjer inte precis debattensnivå. Det hade jag inte heller väntat mig. Men när säger att jag äraUmänt oresonUg tror jag att han har fel. Jag är inte oresonlig, men jag delarden oro som kommer till uttryck inom förbundspressen och de folkrörelse-ägdatidningarna. Det gör uppenbarligen inte handelsministern. Det är nog att göra det litet för lätt för sig, om manutgår ifrån att den oro som råder inom vida kretsar av folkrörelse- ochförbundspressen inte är framkallad av redan inträffade kostnadsökningar ellerav prisrelationerna mellan tidnings- och journalpapper, som statsrådet säger isvaret. Jag tror att det vore nyttigt om handelsministern gjorde sigunderkunnig om vad de skedda höjningarna har betytt förförbundspressen. Ta exempelvis Metallarbetaren, som efter prishöjningen i marsfår ett kostnadspåslag på ca , eller per exemplaroch år. Det finns rader av andra exempel att ta till. En medelstor förbundstidningmed tryckkostnader på omkring 1,3 miUoner kronor, varav papperskostnadernautgör ungefär en tredjedel, får en ökning av papperskostnaderna med ca 110 000kronor, osv. Det skall nog till en bra portion tro, om man somstatsrådet utgår ifrån att pressutredning skall kunna lösa de här ihög grad akuta problemen. Det är egentligen kontentan av svaret som statsrådetger, och det är långt ifrån upplyftande. I fråga om handelspolitiken är detväl så här, att vad som skiUer mig och handelsminister är att han tyckshelt och hållet sväUa pappersbrukens bedömning av sina behov att ta ut ökadepapperspriser Sanningen är ju den, , att det är skogsbolagens krav påökade vinster som är drivkraften, och vinstökningen för dem torde röra sigom 500 miUoner kronor. Som ett bevis på sin resonliga hållning idebatten säger i , att jag är helt obekymrad om denfolkrörelseägda pressens ekonomiska läge och inte delar hans djupa oro. Menvarför, , ägnar jag då ett gott stycke av mitt relativt kortainterpellations- svar åtatt beskriva min oro över den här pressens ekonomiska läge? Jag har försökt göra klart - och det tror jag uppriktigtsagt att även företrädarna för pressen, i motsats till , inser attett prisstopp inte kan vara någon lösning på de ekonomiska problemen vare sigför dagstidningarna eUer för den fackliga och ideella pressen. Möjligen kan detför skjuta problemen framåt, men det kan inte lösa dem. Det ärdärför som jag hänvisar till den enda väg som är möjlig att gå, om man villhitta en lösning på problemen, nämligen att fullföUa det arbete som 1972 årspressutredning har inlett. Om jag verkligen är ett offer för en skicklig propagandafrån pappersbruken och har fallit för deras argumentering för att de måste taut sä höga priser, så att det är därför jag inte är beredd att gå ut med enexportreglering, varför har vi då, , lägre papperspriser i Sverigeän, såvitt jag förstår, någon annanstans i ? Hur går det ihop? Vem bäransvaret för den politiken? Ja, det är naturligtvis de myndigheter som har haftansvaret för prisövervakning och priskontroll samt diskussioner ochförhandlingar med pappersbruken. Men det inte förstår - och jag skall, herrtalman, inte ta upp tiden med att försöka få honom att inse det, för det kommerhan aldrig att göra är att detta inte kan drivas hur långt som helst. Vi harförpliktelser och ansvar mot kunder och företag som har köpt vårt papper imånga årtionden - och i låg- och högkonjunktur Det är sysselsättningen ochinkomsterna i de företagen och i våra inhemska företag det faktiskt gäller påsikt. Jag delar uppfattning att de vinster pappersbruken nuredovisar är orimligt stora. Men lösningen på det problemet ligger inte i attförsvåra handeln med omvärlden, för det skapar problem för framtiden som deanställda i den här branschen får bära bördan av. Detta gör, herr talman, att när vi skall gå ut, som jaghoppas, med insatser som skall förbättra den ekonomiskasituationen för den här delen av tidningsvärlden, så måste vi göra det medåtgärder som har utsikt att bli bestående och som kan leda till varaktigaförbättringar. Jag tillhör dem i denna kammare som tror på att prisregleringoch prisstopp är användbara och kan leda till gynnsamma effekter, men jag ärmer än många andra, tror jag, medveten om att det måste vara relativtkortsiktiga insatser. I annat fall löper man risken att effekten av åtgärdernablir motsatsen till vad man vill uppnå. i (vpk): När talar om förpliktelser motomvärlden finns det väl anledning att erinra om förpliktelserna mot denfolkrörelseägda pressen och fackförbundspressen. Det är naturligtvis inte utanfog som en redaktör i förbundspressen uttrycker sig så här: "Det kännsrått. Regeringen talar om betydelsen av en fri press, men har tydligen intetänkt på vad det här betyder. 1 har man talat om tidningsdöd, menfortsätter det så här kan man snart tala om tidskriftsdöd." hela resonemang går ut på att det är viktigtatt vi har en dagspress och att vi sörier för dess existensmöjligheter. Men denfråga som jag har tagit upp gäller det journalpapper som används av en stor del Ang. prishöjningarna på journalpapper, m., m. Ang. prishöjningarna på journalpapper, m. m. avfackförbundstidningarna, folkrörelsetidningarna och andra tidningar som jaganser vara och jag utgår från att handelsministern också anser dem vara ettviktigt inslag i samhällsdebatten. Det här argumentet som handelsministern redovisar - attbara av journalpapperet används av tidningar som anses böra stödjasav samhället är egentligen ett ganska dåligt skäl för att man skall avvisasamhällsstöd. Det finns naturligtvis möjligheter, om man vUl, till selektivaåtgärder i det här avseendet precis som när det gäller momsbefrielse. Vad detta skulle betyda, om utvecklingen fortsätter, ifråga om utarmning av samhällsdebatten är väl rätt lätt att förstå. Detidningar som vi här talar om är en betydelsefull motvikt tiU den kommersieUaveckopressen, och därför, , räcker det inte med att bara säga att manföUer frågan med uppmärksamhet - det är helt otUlräckligt. Jag kan förstå att det bereder iTyresö en viss tillfredsställelse att frossa i citat från ledare i tidskriftersom står socialdemokratin nära, och jag unnar honom det. Men när försöker - även om det tydligen kostarpå litet för honom - att framställa sig som den ende som just nu slåss för denhär pressens ekonomiska framtid och oberoende, tror jag inte att han kommer attfå lika många citat att frossa i för framtiden. Även inom den här delen avtidningsvärlden förstår man ju att skall man ha ett samhällsstöd som är värtnamnet måste det bygga på någonting annat än en priskontroll, enexportreglering och kanske i sista hand leveranstvång när det gällertidningspapper kan alltså inte komma ifrån saken genom attförsöka framstå som den som företräder det fria ordet och dess intresse. Detgör vi nog alla i denna kammare. Nej, frågan gäller någonting mycket mera reellt ochpraktiskt, nämligen vilka metoder och vilka lösningar man kan hitta för attgarantera att den här friheten består Jag har sagt att de lösningar vi på kortsikt kan åstadkomma har varit av det slag jag här redovisat. Däri har bl. a.ingått att vi, trots den brist på papper som råder i hela världen, kan hållalägre priser här än praktiskt taget någon annanstans. Vi kan garanterafortsatta leveranser de närmaste tio, elva månaderna. Det är också mer äntidningsföretag i de flesta andra länder kan räkna med. Detta har vi åstadkommit, , och det är verkUgeninte Er förtjänst. Därför uppfattar jag det som en liten lumpenhet attframställa saken så, att det enda jag kan säga är att vi föUer utvecklingen meduppmärksamhet. i (vpk): Jag gör inte på något vis gällande, herrFeldt, att jag skulle vara ensam om att slåss för den här delen av pressen. Jagär långt ifrån ensam. Men att inte kan räknas in bland dem sombetraktar detta som en av de större frågorna är helt uppenbart efter den härdebatten, och det beklagar jag verkUgen. Det Uandlar ju inte om attfrossa i uttalanden,för om det skulle gäUa att i kammarens protokoll läsa in kritiska uttalandenfrän partivänner till skulle jag kunna stå tUl tjänst med ännu fler.Men det är som sagt inte detta det handlar om. Överläggningen var härmed slutad. Ang. kommunindelningen m. m. § 9 Ang.kommunindelningen m.m. Herr kommunministern ordet för att besvara () den 25 aprU framställdainterpellation, nr 75, och anförde: har frågat mig om jag är bereddatt dels klart deklarera att ytterligare kommunsammanläggningar icke kommer attaktualiseras, dels medverka till att i de fall där en betydandemedborgaropinion så önskar - genomförda kommunsammanläggningar kan återgå eUerförändringar däri genomföras för vinnande av förstärkt demokrati, delspåskynda utredningsarbetet beträffande kommundelsråd, så att riksdagsbeslut ifrågan kan tas års val, dels medverka till att möjligheterskapas för en ökad decentralisering av de reglerade nämndernas verksamhet samtdels medverka till snara och omfattande lättnader beträffande den statligadetaUkontrollen av kommunerna. Den kommunala självstyrelsen är en av grundvalarna förvårt demokratiska styrelseskick. Det bärande motivet för den nu praktiskttaget helt genomförda kommunindelningsreformen har därför varit att skapaförutsättningar för en stark självstyrelse även . Därigenomhar kommunerna kunnat ta ansvar för betydelsefulla samhällsuppgifter samtidigtsom former skapats för ett starkt medborgarinflytande. En successiv anpassning av den kommunala indelningen medhänsyn till förändrade förhållanden i samhället har haft ett starkt stöd avkommunernas egna organisationer Det är naturligt eftersom kommunalmännentidigt insåg att det främsta Uotet mot den kommunala självstyrelsen skulle varabefolkningsmässigt och ekonomiskt svaga kommuner utan möjligheter atttillgodose medborgarnas behov av fullgod samhällsservice. De ökade kraven påkommunala insatser hade nämligen lett till att många landskommuner hadebetydande svårigheter att själva klara sina uppgifter Allt fler kommuner hadetvingats att avstå en del av sin beslutanderätt. fanns t.ex. 247kommunalförbund. Detta innebar för berörda kommuner att förvaltningen blevtungrodd och att en stor del av ekonomin undandrogs den reguljärabudgetbehandlingen. uppgick antalet civilrättsliga avtalmellan kommuner till 753. Avtalen hade den nackdelen att den"gästande" kommunen inte fick något direkt inflytande över denverksamhet som samverkan gällde. Från självstyrelsesynpunkt utgjordedessa förhållanden starka argument för en ändrad indelning. När kommunindelningsreformen beslöts stodstatsmakterna i själva verket i en valsituation. .Alternativet till reformenhade varit att Ang. kommunindelningen m. m. lyfta avkommunerna uppgifter och låta regionala eller centrala organ få ansvaret fördessa. Det skulle ha inneburit ett fjärmande från medborgarna avbeslutanderätten i angelägenheter av så direkt intresse som t. ex, frågor inomskolans område. Statsmakterna valde i stället att reformera den kommunalaindelningen för att därigenom även kunna behålla ansvaret förbetydelsefulla samhällsuppgifter på den lokala nivån. Till skillnad års kommunindelningsreform, som ihuvudsak endast berörde landskommunerna, byggde reformbeslut påprincipen att varje kommun skulle omfatta tätort och kringliggande landsbygd,som med hänsyn till näringsliv, bosättning, kommunikationer och service samtmänniskornas kontaktinriktning i övrigt bUdade en sammanhållen region. Denkommunstruktur som tillkommit genom kommunindelningsreformen utgör enligt minmening en garanti för att medborgarna även kan ta ansvaret förviktiga samhällsfrågor genom kommunala beslut. Kommuner har skapats med godamöjligheter att aktivt medverka i regionalpolitiken och med större kraft äntidigare hävda medborgarnas krav och intressen. Jag vUl i detta sammanhangockså gärna framhålla, att min egen erfarenhet från den kommunala verksamhetenhar övertygat mig om att den nu genomförda kommunindelningen är mycketfördelaktig om man verkUgen går in för att ta till vara de möjligheter, som denya kommunerna erbjuder Regeringen har tidigare vid ett flertal tillfällendeklarerat att någon ny kommunindelningsreform inte är aktuell under den tidsom kan överblickas. Bättre fungerande kommuner skapas inte genom att läggasamman redan väl fungerande näringsgeografiska enheter. Det finns sålundastarka skäl att inte aktualisera nya indelningsändringar. Jag är också övertygad om att det bästa stödet för de nyakommunerna är att ge dem arbetsro. Dä målet om funktionsdugliga kommuner uppnåtts finnssjälvfaUet inte motiv för att riva upp den genomförda kommunindelningsreformen.Mindre justeringar i den kommunala indelningen är dock tänkbara. Med stöd av1919 års lag om ändring i och ecklesiastik indelning kommer det alltidatt finnas möjligheter att pröva ändringar i den kommunala indelningen. Ärendenom indelningsändringar som initieras lokalt eller regionalt kommer att prövas ivanlig ordning. Därvid kommer den lokala opinionen och de berörda kommunernasönskemål att utgöra en viktig del av beslutsunderlaget. Det måste emellertidföreligga starka skäl för att ändringar i kommunindelningen skall beslutas. Samhällets snabba förändring och den offentliga sektornsexpansion medför behov av ett fortlöpande samspel mellan statlig och kommunalverksamhet.