prot · FX0981 · 1974-12-31 00:00:00 — har jag talat om det prov som regionalpolitiken sättes pånär det gäller att stimulera företagen att skapa arbetstillfällen i svårtutsatta orter och kommuner. Jag är övertygad om att åtgärden med förstärktsysselsättningsstöd skulle vara en hjälp för orter som har det alldelesspeciellt besvärligt. Vi har i betänkandet nämnt några orter som skulle tjänasom exempel och vägledning när det gäUer vilka kommuner som skall väljas förett sådant förstärkt sysselsättningsstöd. Andra talare kommer in på dessafrågor, och jag skall därför inte utveckla dem ytterUgare. Jag vill i StäUet säga några ord om det s. k.könskvoteringsför-slaget. Det innebär ju att man tiU beslut om beviljande avlokaliserings-och utbildningsstöd skaU knyta villkoret att av de arbetsplatsersom tillkommer genom stödet skall vartdera könet tillförsäkras minst 40procent. Moderata samlingspartiet har yrkat avslag påpropositionsförslaget om kvotering. Utskottsmajoriteten och dit hör herrJonsson i och jag som representanter för har klart sagt attvi har förståelse för att det kan anföras betänkligheter mot förslaget. Men vihar också sagt; "Å andra sidan gäller det att söka utnyttja de praktiskauppslag som finns att förbättra kvinnornas situation på arbetsmarknaden. Förslageti propositionen kan vara ett sätt att påverka utvecklingen i rätt riktning.Utskottet kan därför ansluta sig till förslaget om försöksverksamhet på detberörda området. I likhet med departementschefen förutser utskottet därvid attdet kan bU nödvändigt med dispenser i tämligen stor omfattning." Det råder inget tvivel om att ett omtänkande är på gångnär det gäller inställningen att vissa yrken skulle vara speciellt manliga och andra Anslag till regional utveckling m. m. Anslag till regional utveckling m. m. Men vi kommer säkert att länge ha kvar den gamla inställningen, ochdet kommer säkert att dröja länge innan vi får någon fullständig utjämning. Detpågår emellertid många försök som visar att det är mycket bättre med kvinnor iexempelvis rent industrijobb än vad vi har tänkt oss tidigare. Vid ett besök i län var inrikesutskottet påIFÖ-verken i och konstaterade hur utomordentligt väl denförsöksverksamhet slår ut som man där bedriver. Jag kan också ta exempel frånmin egen hemkommun, . Två av de större företagen där, Thermiaverken ochBolinder-Munktell, har mycket god erfarenhet av kvinnor i rent industrijobb.Vid Volvogjuteriet i , med 455 anställda, har man 11 procentkvinnor De ingår i de olika skiften, och en del av dem arbetar aUtså i dethårda nattskiftet på Volvogjuteriet. Jag tror att detta hade varit otänkbartför . Men säger både arbetsledning och kvinnorna i flerauttalanden att det går alldeles utmärkt, och alla parter är i stort sett nöjda. Från sida har vi krävt att aUtskall göras för att skapa möjligheter för de kvinnor som så vill att gå ut påarbetsmarknaden. Här föreligger nu ett konkret förslag från regeringen, och viinom vUl deklarera att vi stöder detta förslag och går med påförsöksverksamheten. Vi tycker att det är lovvärt att man föreslår konkretaåtgärder för att förbättra möjligheterna för kvinnan att gå ut påarbetsmarknaden. Men vi är liksom departementschefen medvetna om att detsannoUkt måste bli en rätt generös dispensgivning . Med dessa ord ber jag, herr talman, att få yrka bifalltill den enda reservation som står antecknat för - reservationen 4.I övrigt yrkar jag bifall tUl utskottets hemställan. HerrSTRIDSMAN (c): Man kan säga att när höstriksdagen 1972fattade sitt beslut om målsättningen för regionalpolitiken för tiden fram till1980 var det första gången som kunde ta ställning tUl ett konkretregeringsförslag i frågan. Den målsättning som regeringen hade tidigare var alltförvid och allmän i sin formulering. Från sida var vi ensamma om att årefter år här i ställa krav på en mera preciserad målsättning förregionalpolitiken. Vi ville inom att den regionalpolitiska målsättningenskulle ange befolkningsramar och riktUnjer för planeringen. Vår målsättning varregional balans i fråga om ekonomisk, social och kulturell standard. behöver vi alltså inte längre ta upp en debatt om attdet saknas en preciserad målsättning för regionalpoUtiken. Riksdagsbeslutethösten gav oss en sådan. Vi är också här i eniga om den totalram frånvilken vi skall utgå när det gäller fördelningen av de samhälleliga resurserna.Däremot kan vi i inte förena oss med regeringen och riksdagsmajoritetenbeträffande fördelningen av resurserna och regionalpolitikens allmännariktning. Jag kommeri mitt anförande att begränsa mig tUl regionalpolitikens allmännainriktning och den regionala ortsstrukturen. Andra centerrepresentanter iutskottet kommer att behandla det breda fält i utskottsbetänkandet som berörregionalpolitiska stödformer, lokaliseringsstödets geografiska fördelning ochglesbygdsfrågor. Det fanns två regionalpolitiska riksplaner som alternativtill varandra när höstriksdagen 1972 fattade beslut om handlingslinjer förregionalpolitiken. Det var dels riksplan som utgick från att detskulle vara möjligt att bromsa upp centraUseringen, delsregeringens riksplan som var inriktad på fortsatt centralisering i ungefärsamma takt som förut. Enligt det beslut som fattades av riksdagsmajoriteten 1972och som upprepades vid fjolårets riksdag skulle de tre storstadslänen få två tredjedelarav den folkökning som fanns att fördela inom landets folkmängd.Riksdagsmajoritetens beslut och 1973 innebar att storstadskoncentrationenskulle fortgå i samma takt som och att detta skulle ske i förstahand på skogslänens bekostnad. Det bästa som har hänt sedan de här centralistiskabesluten fattades i är att verkligheten är på väg att korrigeraregeringens och riksdagsmajoritetens centraliseringssträvanden. Lågkonjunkturenkan vara en förklaring till de senaste årens befolkningsstagnation istorstadsområdena med motsvarande återhämtning i vissa skogslän, men dettamåste också ses som en naturlig följd av människors reaktion mot centraliseringsutvecklingen. Regeringen och riksdagsmajoriteten fastställde 1972 attbefolkningsramens medelvärde för skulle vara ca I 640 000invånare . Detta kan jämföras med att folkmängden i Stockholmslän var 1 486 000 personer. Det av förordadebefolkningsriktvärdet var 1550 000 invånare, vilket sedan visat sig ligganästan exakt i linje med vad i utgår från i sinplanering när det gäller befolkningsutvecklingen. Jag noterar också i detta sammanhang som mycket väsentligtatt den befolkningsutveckling, som förordar och i Stockholmslän stöder, ur miUö- och välfärdssynpunkt för människorna i Stockholmsregionenär mycket vänligare och bättre än den koncentrationspolitik som regeringen ochutskottsmajoriteten är förespråkare för Jag är förvånad över attutskottsmajoriteten vidhåller kravet på en stark befolkningskoncentration tillStockholmsregionen, trots att man är medveten om att det är orealistiskt. Jagställer därför till utskottets talesmän frågan: Kan det vara en trovärdig politikatt envisas med att hälla fast vid en målsättning som inte har någon förankringi verkligheten? Det kan inte vara meningsfullt att, som utskottsmajoritetengör, vidhålla en planering för som förutsätter en befolkningstUl-växtpå ca 150 000 människor . Denna utskottsmajoritetensmarkerade centralistiska viljeyttring är ur jämlikhetspolitiska synpunkterhelt oacceptabel. Den skulle skapa stora regionala skUlnader när det gällersysselsättningsmöjligheter, inkomster och tUlgång till service. Vår värderade utskottsordförande nämnde att vi är på vägin i en ny högkonjunktur, och han var orolig för hur t. ex. stödområdena skaUklara Anslag till regional utveckling m. m. 2 protokoll 1974. Anslag till regional utveckling m. m. det suget.Han var rädd för att flyttningsrörelserna från norr mot koncentrationsområdenaskulle blomstra upp igen. Ja, jag får lov att säga att här fordras det faktiskten självrannsakan hos alla er som företräder utskottsmajoriteten. Hur kan nividhålla en så pass hög planeringsram just för storstadsområdena, och specielltför , när ni är medvetna om att vi för att kunnauppfylla planeringsmålet måste prioritera starka flyttningsrörelser just tillde områdena? Den s. k. ortsklassificeringen kan också sägas vara ettuttryck för en centralistisk målsättning. Enligt rUcsdagsbeslutet skall deregional-politiska resurserna framför allt satsas på primära centra. När vifrån motsatte oss ortsklassificeringsbeslutet gjorde vi det medden utgångspunkten att den tillskapade koncentrationen i länen måste fåkonsekvensen att stora områden drabbas av försämrade sysselsättnings-ochservicemöjligheter. Vi menade från att en koncentration enligtortsklassificeringsmodellen inte kan förenas med den välfärds- och jämlikhetspolitiskamålsättning som regionalpolitiken måste ha. Ortsklassificeringens följder börjar nu skönjas. Deninomregionala balansen är i fara. Det har redan visat sig attföretagsetableringar tiU orter längst ner på ortsskalan motverkas bl. a. pågrund av vissa kreditinstituts ovilja att ge krediter. Detta problem har ocksåuppmärksammats på socialdemokratiskt håll genom att en interpellationframstäUts här i kammaren. Kreditinstitutens ovilja att satsa på mindre orterhar efter vad jag förstår ett samband med den beslutade ortsklassificeringen.Regeringen och utskottsmajoriteten har genom beslutet att framför allt satsade regionalpoUtiska resurserna på de primära centra satt käppar i hjulen för demindre orternas strävan att skapa goda sysselsättningsmöjligheter. Från har vi ställt grundkravet att endifferentierad arbetsmarknad skall vara tillgänglig för alla. Detta måste förlänet i dess helhet åstadkommas genom att olika orter inom regionernakompletterar varandra. Mitt omdöme om ortsklassificeringen blir att den är ettuttryck för en centralistisk dirigeringslusta. Den regionala strukturen börformas av människorna inom länen och inte genom centralistiska beslut. Det ärendast genom ett decentralistiskt beslutsfattande som vi kan få en regional planeringsom skapar förutsättningar för en inomregional balans. kan inte acceptera att nuvarandefolkmängdsfördelning på olika orter skulle få utgöra klassificeringsgrund förden regionala strukturen. Utslagsgivande för bestämningen måste i stället varaden roll orten anses böra spela för den regionalpoUtiska målsättningen. Jag skallta ett exempel från mitt eget hemlän, . Den expansion som kommer att ske i , närmast genomStålverk 80, kan bU påfrestande för kommunerna i inlandet och östra delarna avNorrbotten. Vi har i en motion från påpekat det angelägna i att deindustriella följdinvesteringar som bör uppstå av NJA-verksamheten förläggstill inlandet och länets östra delar Jag vill med det här ha sagt att de orter i somnu främst behöver regionalpolitiska resurser är just de som klassats lägst påortsskalan. Det skulle vara ytterst beklagligt om ortsklassificeringen visadesig bli ett hinder för en önskvärd industrietablering till länets Även orter som Arieplog, , , och Övertorneåmåste få arbetsmarknader med valmöjligheter, om vi menar allvar med attvälfärdspolitiken skall omfatta alla delar av landet. Jag vill i detta sammanhang dessutom säga att man intelöser den viktiga frågan om ökade sysselsättningsmöjligheter för kvinnor imindre orter genom att centralt läsa fast att främst de som råkar bo i primäracentra skall få en arbetsmarknad som bjuder på valfrihet. 1 vår partimotion 1974:1545 har vi framhålUt att depolitiska insatser på skilda fält uppenbariigen inte synkroniserar för enbestämd regionalpoUtisk målsättning. För att få ett allsidigt underlag för deframtida regionalpolitiska besluten har vi i reservationen 2 förordat enutvärdering av hur olika poUtiska åtgärder påverkat den regionala utvecklingen.Vi menar att den här utvärderingen skaU läggas till grund för en kommandeparlamentarisk utredning. Jag skall inte ta kammarens tid i anspråk för att iprotokollet läsa in de exempel på frågeställningar som vi vUl att utvärderingenskall omfatta, utan jag ber att få hänvisa till s. 10 i utskottsbetänkandet. I reservationerna 6 och 7 tar vi upp ramarna för ochanslaget till det regionalpolitiska stödet. Det har redan nu visat sig att bådebidragsanslaget och låneanslaget är för låga. Vi föreslår att stödet uppräknasför att det skall bli möjligt att uppnå målen för regionalpolitiken. Jag skall be att få yrka bifaU tiU reservationerna1, 2, 4, 6 och 7 i utskottets betänkande. ---------- T------ :-- r- Anslagtill regional utveckling m. m. HerrNORDGREN (m): RegionalpoUtiken, dess målsättning ochutformning har diskuterats åtskilliga gånger här i kammaren. Mot bakgrund av deerfarenheter som gjordes under de första fem årens lokaliseringspolitikformulerades vid riksdag de allmänna målen för regionalpolitiken påföljande sätt: RegionalpoUtiken skall förena ett effektivare resursutnyttjandesamt ökad ekonomisk tillväxt med förbättrad jämvikt i den näringsgeografiskautvecklingen. Härigenom skall skapas ökad ekonomisk, social och kulturelljämlikhet mellan människor i skilda regioner. Vid höstriksdag - då vihade en stor regionalpoUtisk debatt här i kammaren fastställdes att denmålsättningen skulle gälla även för de kommande årens politik. Vi i moderatasamlingspartiet delade den uppfattningen. Men det betonades att måleninte kan uppnås på en gäng för alla människor, och man förutsäg också attnäringslivets och samhällets fortgående omvandling skulle medföra risker förnya regionala balansproblem. Det är, herr talman, vad vi nu upplever. Vi har inomvissa områden, både geografiska och branschbetonade, en uppåtgående konjunktur,och detta är självfallet glädjande, men det gäUer huvudsakligenexportindustrin. har vi tiotusentals mindre och medelstora företaginom hemmaindustrin och på hemmamarknaden såväl inom som utom det s. k.allmänna stödområdet, som för en förtvivlad kamp med ökade-pålagor, konkurrens-och sysselsättningshämmande förordningar för att hålla företagen i gång ochsysselsätta de anställda. Anslag till regional utveckling m. m. Låt mig ta ett enda exempel. Innan jag reste ned tillStockholm i förrgår ringde mig en driftig och kunnig företagare inom allmännastödområdet. Jag har känt honom och hans företag - han startademycket blygsamt, utökade gång efter annan och har bl. a. kommunerna som kunder.Hans frågor till mig var följande: Varför finns det ingen förståelse förde mindre företagarnas problem? Skall jag liksom många andra redan gjortverkligen behöva säga upp mina anställda, gå ifrån min rörelse och mitt egnahem? Vad vill ni i ? Vilken typ av företag vill regering ochriksdagsmajoritet ha? Skall de mindre och medelstora företagen inom detallmänna stödområdet genom nya pålagor och förordningar tvingas upphöra? Kanni, vid de överläggningar och middagar som regeringen inbjuder till på ,få regeringen att förstå att vi inte klarar ytterligare höjda avgifter ochlöneskatter? Det var frågorna. På de första frågorna ansåg jag mig kunna tröstavederbörande med svaret att socialdemokraterna på grund av sin minskade numerärhär i kammaren nu är något mer medgörliga och att det därför varit möjligt atti vissa sammanhang vinna en viss förståelse för de mindre företagens problem.Jag hoppas, herr talman, att så skall bli fallet även , så att vi såsmåningom får en ny inriktning på näringspolitiken och därmed även eneffektivare regionalpolitik samt att den nu som vi företagare känner det - pågåendesocialiseringen av företagsamheten och utvecklingen av samhället i socialistiskriktning upphör. Vad den sista frågan beträffar måste jag konstatera attinga representanter för de mindre och medelstora företagens organisationerblev inbjudna till överläggningar på - detta trots att det finns numerärtstora organisationer som representerar just dessa företag. hantverks-och industriorganisation har ca 40 000 medlemsföretag, som sysselsätter ca enhalv miUon människor. Svenska företagares riksförbundm. organisationer representerar likaledes ett stort antal företag. Någotintresse för överläggningar med dessa har inte visats. Detta, herr talman, visar, tycker vi, en anmärkningsvärdnonchalans från regeringens sida mot dessa organisationers medlemsföretag ochderas anställda! är det bara att hoppas att de politiker som i dagöverlägger och äter middag på tagit del av den skrivelse som tillställtsdem från bl. a. hantverks- och industriorganisation, SHIO, och att deslår vakt om de mindre och ofta arbetskraftsintensiva företagens problem ochser till att de bereds möjligheter att fortleva såväl inom som utom detallmänna stödområdet. Efter dessa synpunkter på de dagsaktuellahändelserna tillåter jag mig erinra om att jag liksom andra talare för moderatasamUngspartiet redan vid riksdag framhöll att vi i princip delar denav fastlagda målsättningen för regionalpolitiken, nämligen att"människorna i alla delar av landet bör fä del av den materiella, socialaoch kulturella välfärden så långt detta är möjligt". Vi betonade också attregionalpoUtiken bör ledas i sådana banor att näringslivets strukturomvandlingi framtiden inte skall behöva åtföUas av massomflyttningar. Vi har i stället anvisat andra kompletterande vägar. Vi imoderata samlingspartiet vill satsa på: en godföretagsmiljö över hela landet som gmnd för regionalpolitiken; så likvärdiga förutsättningar som över huvud taget ärmöjliga över hela landet och mellan olika regioner; generella stimulansåtgärder i syfte att skapa likvärdigaförhållanden mellan regioner samt mellan redan etablerade och nystartadeföretag; ökat stödtill basnäringarna jord- och skogsbruk; åtgärder med verkan på hela regionen såsom sänktlöneskatt, lägre bensinpriser, differentierade taxor, avgifter ochavskrivningsregler, utvidgning av transportstödet och ökad marknadsföring förvåra turistanläggningar m. m. Moderata samlingspartiets förste vice ordförande, herrStaffan , kommer att närmare utveckla vår principiella syn påde här avsnitten av regionalpolitiken. företog, herr talman, en intressantstudieresa i bl. Vi konstaterade att man i stort sett därbrottas med samma problem som vi har här hemma. En del av de åtgärder som därprövats överensstämmer med våra, men där vunna erfarenheter gör att man förnärvarande mer och mer prövar generella medel just för att skapa likvärdigaförutsättningar och konkurrensmöjligheter för de olika regionerna. Det synesmig angeläget att vi här i landet tar lärdom av såväl de positiva som denegativa erfarenheter vi där har kommit i kontakt med. kommer isitt anförande att närmare beröra några av dessa. Jag övergår därför nu tillatt säga några ord om det föreliggande betänkandet. Betänkandet är ett bevis på att det, såsom utskottetsordförande också betonade, råder relativt stor enighet om regionalpolitiken.Trots att betänkandet behandlar anslagen tUl regionalpolitiken m. m. samt 42motioner är till betänkandet fogade endast sju reservationer, därav enmoderatreservation av mig och fru angående könskvotering som vUlkorför regionalpolitiskt stöd. Enligt vår uppfattning bör den vägledande principenvara att varie individ, oavsett kön, skall erhålla likvärdig behandling utifrånde krav som ifrågavarande arbetsuppgifter .ställer. Kvinnorna är enligt vårmening inte betjänta av förslag som inte går att hantera vid den praktiskatillämpningen. kommer att ytterligare belysa våra synpunkter påkönskvoteringen, varför jag nöjer mig med att med dessa ord yrka bifall tillreservationen 5. Vad beträffar reservationen 1 angående regionalpolitikensallmänna inriktning anser vi att Länsplanering 1974 skall fullföUa sitt arbete,presentera det för respektive kommun och via departementetöverlämna synpunkter till den tillsatta sysselsättningsutredningen föratt den därefter skall redovisa resultatet av arbetet för . I vad gäller stödområdenas omfattning råder många delademeningar. Låt mig i detta avseende, trots att jag tillsammans med några andrakammarledamöter har motionerat orri inlemmande i allmännastödområdet och trots att detta inte följts upp i någon reservation, betonaatt vi i utskottet är eniga om att gränsen för det Anslag till regional utveckling m. m. Anslag till regional utveckling m. m. aUmännastödområdet inte är avsedd att vara någon absolut barriär för regionalpolitiskastödinsatser. Lokaliseringsstöd har ända sedan det infördes i inte obetydligomfattning fördelats till områden även utanför det allmänna stödområdet.Punktinsatser skall enligt utskottets enhälliga mening göras såväl i den s. k.grå zonen som i hela landet där allvarliga svårigheter uppkommer ellerförutses, alltså även i där behov föreligger. Enligt vår mening kanden utvärdering som reservationen 2 förutsätter tillgodoses inom ramen för detutredningsarbete som redan pågår och det som planeras. Angående reservationen 4 tillåter jag mig erinra om attdet s. k. sysselsättningsstödet byggdes ut med betydande belopp.Enligt vår mening inom moderata samlingspartiet föreligger ännu intetillräckligt underlag för en bedömning av behovet av ytterligare utbyggnad avdetta stöd. De vid betänkandet fogade reservationerna 6 och 7, somskulle föranleda anslagsökningar på. ca , har vi moderater avstatsfinansiella skäl inte kunnat stödja. Låt mig till slut, herr talman, med tillfredsställelsekonstatera att utskottet med anledning av motionen 1148 angående användning avinvesteringsfonder som ett regionalpolitiskt instrument förutsätter att demöjligheter som därvidlag finns tas till vara. Jag ber med det anförda att få yrka bifalltill utskottets hemstäUan på samtliga punkter med undantag för punkten 22 därjag yrkar bifall till reservationen 5. I detta anförande instämde i Agnas (m). () kort genmäle: Jag vill bara ställa en fråga till herrNordgren med anledning av vad han sade att han av statsfinansiella skäl intekan stödja reservationerna 6 och 7. Det måste väl innebära att om medlen interäcker till skaU man säga nej till lokaliseringspolitiken i fortsättningen? Detär ju detta saken gäller. () kort genmäle: Vi har inte sagt nejtill lokaliseringspolitiken vare sig då vi hade den somförsöksverksamhet eller . Men vi måste ha ekonomiska resurser, vi måste kunnabetala räkningen om vi gör kraftiga påspädningar. Det är detta som vi i daginte är beredda till. Lokaliseringspolitiken skall enligt vår mening fortsättai de banor som är utstakade och om möjligt med de generella åtgärder som vi harföreslagit. Med av oss föreslagna åtgärder är vi övertygade om att vi kan fåhjulen i gäng på åtskilligt fler områden, geografiskt och branschmässigt, än viför närvarande har. HerrSTRIDSMAN (c) kort genmäle; Jag tycker att vi måste reda ut de härbegreppen. Om medlen hos AMS, som skall bevilja dessa pengar, tar slut, blirden konkreta slutsatsen av anförande här att man av statsfinansiellaskäl måste säga nej till fortsatt stöd. Om medlen sålunda tarslut, är då beredd att biträda att man ökar på medlen, även omhan anser att det är trångt ur statsfinansiell synpunkt? () kort genmäle: Under förutsättning att kanpresentera de medel - den miUard - som behövs för ändamålet utan att det läggsnya löneskatter eller nya avgifter på företagen eller de enskUda människorna,då är vi beredda att vara med. Men det har inte gjort ännu! (vpk): År diskuterar den s. k.regionalpolitiken. har att behandla denna fråga och alla demotioner som härvid förekommer. Här har riksdagsledamöterna möjligheter attgenom motioner profilera som det numera heter både sig själva och sittparti. Motionernas antal ger också belägg för att så är fallet. kommunisterna har i detta sammanhang endasten motion - en partimotion - där inrikesutskottet har haft att ta ställningtill yrkandet att beslutar att hos regeringen hemställa om förslagtill lag om regionalpoUtisk styrning av alla företagsetableringar. Vårt partidelar nämligen inte de övriga partiernas uppfattning att det genom gåvor ochbidrag skall kunna skapas en meningsfull sysselsättning åt medborgarna.Inrikesutskottet yrkar avslag på detta vårt förslag. Gåvorna och subventionerna skapar i vissa fall ett mindreantal arbetstillfällen och bidrar även till att slå ut arbetskraften frånarbetsplatserna, då dessa statliga medel till bolagen kan användas förrationaliseringar och strukturförändringar Skogsbolagen är här ett typisktexempel.