prot · FX0981 · 1974-12-31 00:00:00 — Det vore konstigt om det skulle vara på det viset, herrtalman, att den nedläggning av t. ex. jordbruk som har ägt rum i stödområdetinte hade kunnat vara mindre besvärlig om man inte hade haft de oUka pålagorsom har funnits och som nödvändigtvis måste ha försämrat de levnadsviUkor somär en grundförutsättning för att verksamheten skall kunna håUas i gång. Jagtycker detta är så självklart att det måste vara mycket svårt att komma tillnågon annan slutsats. i (s) kort genmäle: Jag vill först säga att jag även tror påseriösa utredningar som kommer från och som ingår i dessutredningsrapporter. Jag har i detta fall inte heller någon anledning attbetvivla att de uppgifter som , som författaren heter, har lämnati detta betänkande är riktiga. Att han här visserligen i en något begränsadundersökning; det skall jag viUigt erkänna har gått ut i en seriös enkätbland de företag i och som har dessa skattelättnader och fått detsvaret tycker jag bestyrker att man nog bör tona ner debatten om deskattepoUtiska medlen som det regionalpolitiska instrument som skulle varalösningen i det fallet. Anslagtill regional utveckling m. m. HerrBURENSTAM () kort genmäle: Industriminister blir så förtörnadnär han läser rapporter från . att han nästan inte ens vUlsamarbeta med ! Så var ju fallet när det gällde kritikfrån ett antal ekonomer, visserligen från fristående men dockav förbundet engagerade att utreda 80. Det är glädjande att herrNilsson i tydligen har en helt annan inställning tiUIndustriförbundets utredningar. Men låt oss eftersom denna fråga har en viss betydelse konstatera att man i betänkandet Lokaliserings- och regionalpolitik bl.a. diskuterade skattepolitik. Där sade man i denna utredning jag hinner inteläsa upp all text som finns där utan tar ett citat: "Det andra slaget avskattestimulans särskilda skatteförmåner för företag vid deras investeringari stödområdet - synes i och för sig lättare att genomföra och skulle troUgenockså ha större effekt. Företagen kan ju nämligen i detta fall från börjanberäkna värdet av skattestimulansen, då detta värde inte är beroende av denframtida vinstutvecklingen i det nya företaget. En skattefördel av detta slag skulle kunna konstrueras så,att företaget fick rätt att använda obeskattade vinstmedel vid investeringar ivissa av statsmakterna bestämda regioner. Starka skäl synes kunna anföras föratt skapa en sådan ordning." Detta sades i en offentlig svensk utredning. Varför intefästa avseende vid den? Herr andre vice talmannen anhåUit att till protokollet få ytterligare replik. Anslag till regional utveckling m. m. anmälde att i antecknat att han inte ägde rätt tiU i (fp): betänkande behandlar ipropositionen 1 gjorda framställningar om anslag till regional utveckling m. m.jämte ett antal motioner som har väckts i anslutning tiU propositionen. Inrikesutskottetsordförande, i , berörde redan i sitt första anförandefolkpartiets allmänna syn på regionalpolitikens målsättning och utformning, ochjag kan helt instämma i de synpunkter som han framförde. Jag vUl särskUt stryka under vad vi säger i folkpartimotionen1551 vad gäller de ekonomiska ramarna för genomförande av det regionalpolitiskahandlingsprogrammet. Det är vår uppfattning att de medel som kan behövas utövervad i femårsplanen anges skall stäUas tiU förfogande. Brist på kapital fårsåledes inte lägga hinder i vägen, om det finns företag som är vUliga attinvestera inom stödområdet och om de uppfyller de kriterier som normalt stäUsupp för att erhålla sådant stöd. Regionalpolitiken har ju tiU uppgift att utjämna obalansmellan olika regioner i landet, att skapa sysselsättningstiUfällen, att ökajämlikheten och att bereda invånarna en tiUfredsställande service och en godmiljö. När man kan konstatera att det råder obalans är det viktigt att de medelfinns som kan bidra tiU att utjämna denna obalans, och det krävs då insatser avskilda slag. Här kan man, som framförts tidigare i denna debatt, arbeta medbåde generella insatser och punktinsatser för att främja näringslivetsutveckling. I stora delar av landet, i all synnerhet i de områden som ingår idet allmänna stödområdet, är de mindre och medelstora företagen av särskiltstor betydelse för att vidmakthålla sysselsättningen och skapa nyaarbetstiUfällen. Att genom aUmänna åtgärder ge dessa bättre förutsättningar bördärför ingå som en viktig del i det regionalpolitiska handlandet. Avsättnings- och marknadsföringsåtgärder har för dessaföretag en mycket stor betydelse när det gäller både att bygga upp företagenoch att utveckla dem vidare. Det är därför tiUfredsställande att utskottet isitt betänkande betonar vikten av stöd tiU marknadsföringsåtgärder, vUket viockså har föreslagit i folkpartimotionen. Vi betonar också i motionen attföretagarföreningarna är viktiga i detta sammanhang. Jag vill sedan ta upp några frågor som rörstödområdena och deras avgränsning. De regionalpolitiska insatserna är främst riktade tiU detallmänna stödområdet. Det omfattar delar av och delar av skogslänenKopparbergs län och . Det är områden som varit särskUt utsatta förstrukturförändringar. Det allmänna stödområdet utvidgades bl. a.införlivades ytterligare delar av mitt eget län, , med detallmänna stödområdet. Viss utveckling har också skett beträffande det inrestödområdet. Frågan var föremål för prövning 1973, men någon ytterligareändring genomfördes inte då. Det harredan sagts att det till årets riksdag har väckts ett flertal Anslag till regional utveckling m. m. motionermed förslag till utökning av stödområdet. Det har i dessa Nr 81 motioneranförts starka motiv för sådana justeringar. Ser man på utvecklingen i de kommuner som gränsar tiUstödområdena visar det sig att behovet av regionalpolitiska insatser där imånga fall är Uka stort som inom stödområdena. Man bör observera de problem somett företag kan stå inför då det gäller en etablering på den ena eUer andrasidan gränsen. Det kan för det företaget väga över för en etablering inomstödområdet med de förmåner som detta medför, även om det för den intiUiggandekommunen utanför stödområdet föreligger ett lika stort behov av att få detsysselsättningstiUskott som en etablering av det här slaget medför. Man kan inte komma ifrån att gränsproblem alltid kommeratt uppstå, oavsett var man drar gränsen för ett stödområde. Men att vi har ettbehov av stödområden för de mest utsatta delarna av landet råder det ingadelade meningar om. Bland de motioner som tar upp frågan om en utökning av detallmänna stödområdet finns också ett par som berör . Det ärmotionen 250 en trepartimotion med som första namn och där jag ärmedmotionär och motionen 880 av . I båda dessa motionerföreslås att , som är den enda region i länetsom står utanför, skall införlivas i stödområdet. Det har visat sig att denpositiva syn på utvecklingen som låg till grund 1972då Ludvika-Smedjebackenområdet utelämnades inte hade fog för sig; den ensidiganäringsstrukturen i detta område har medfört en betydande påfrestning och letttill en utflyttning och minskat befolkningstal. minskadebefolkningen inom denna region med 310 personer, och detta är ganskaanmärkningsvärt om man ser tiU länet i dess helhet. Behovet av regionalpolitiska insatser har ocksåunderstrukits vid en uppvaktning som företrädare för de här berörda kommunernagjort inför utskottet. Vid behandlingen av alla de motioner som berör utökningenav det allmänna stödområdet har det emellertid visat sig att yrkanden omändringar inte kunnat virma gehör hos utskottets majoritet. Det har förtsingående diskussioner i utskottet, och man har kommit fram till en uppgörelseom att i detta skede inga ändringar bör göras när det gällerstödområdesgränser. Utskottet skriver också att det i samband med utvärderingenav det pågående länsplaneringsarbetet kan vara naturligt att göra en samladöversyn av stödområdenas omfattning. Mot bakgrund härav har det naturligtvisför dem söm motionerat i denna fråga förefalUt ganska orealistiskt att genomreservationer följa upp motionsyrkandena. Det är därför man kan notera att detpå denna punkt föreligger ett enhälligt utskottsbetänkande. Men utskottet har idetta sammanhang än en gång betonat och den saken har också både utskottetsordförande och herr arbetsmarknadsministern varit inne på att man bör tasärskild hänsyn till problemen hos de kommuner som ligger inom den s. "grå zonen". Man har än en gång velat understryka riksdagensuttalande om särskilt hänsynstagande till kommuner i denna zon i fråga omlokaliseringspolitiska insatser. Det finns också exempel på att punktinsatseri Anslag till regional utveckling m. m. sådanakommuner har lett tUl betydande fördelar och vinster när det gäUersysselsättningsutveckUngen. Jag vill än en gång säga att de gångna årenserfarenheter klart visar att det föreligger ett behov av extra punktinsatser.Jag vUl gärna citera vad utskottet skriver i denna fråga: "Utskottet vUl isammanhanget betona vikten av att vad som anförts i den frågan iakttas i denpraktiska tUlämpningen." Det är en mycket klar fingervisning till dem somhar att besluta i dessa frågor. I avvaktan på att det sä småningom skall bli enny översyn och eventuella förändringar i gränsdragningen för stödområdet kandetta bidra tiU att lösa de problem som aktualiserats i motionerna om detallmänna stödområdet. Jag vUl aUtså än en gång stryka under utskottets uttalandei den här frågan. När det sedan gäller det inre stödområdet har regeringenatt fastställa gränserna för det. I motionen 576 av m. fl., därjag är medmotionär, har vi velat fästa uppmärksamheten pä de problem som kanuppstå då en kommun - i det här fallet Ore som fömt legat i det inrestödområdet, genom en kommunsammanläggning införlivas med en annan kommun som ligger utanför det inre stödområdet, och på det sättet kommit atthamna utanför det inre stödområdet och därmed också går miste om de speciellaförmåner som den annars skuUe ha. Det innebär bl. a. att det speciellasysselsättningsstödet då inte skulle kunna utgå. Jag vUl framhålla vad andratalare också har påpekat, att utskottet är berett att föreslå en lösning sominnebär att dyUkt stöd skall kunna utgå i samband med annat lokaUseringsstödtill företag som Ugger i gränsområdet tiU det inre stödområdet samt på Gotland.En försöksverksamhet skall igångsättas och pågå , och erfarenheternaskall därefter utvärderas. Från anser vi att detta är ett mycketbra förslag, och det har också framförts i vår motion 1551. Jag hoppas att detskall eliminera en del av de olägenheter som uppstår och som onekUgen finns igränsområdet till det inre stödområdet. Regeringen bör ha specielluppmärksamhet riktad på det problem som omnämns i nyssnämnda motion nr 576. I fråga om det förstärkta sysselsättningsstödet vUl jagbara instämma i vad som sagts av tidigare talare i denna fråga. Jag yrkarbifall tiU reservationen 4. Det förstärkta sysselsättningsstödet kommer att fåspecieU betydelse för glesbygden i det inre stödområdet. Låt mig också med tillfredsställelse notera vad utskottetföreslagit om en försöksverksamhet med sysselsättningsstöd tiU turistnäringen idet inre stödområdet. Det stämmer väl överens med vad vi föreslagit i folkpartimotionen1551. När det sedan gäller servicegarantin i de mindre orternavUl jag bara instämma i vad i har sagt i dennafråga. Vi understryker starkt behovet av att få en lösning på frågan omservicegaranti i de mindre orterna. Helt kort vill jag sedan omnämna motionen 890 som jag ochherr väckt med förslag till lokaliseringspolitiskt stöd till ettindustricentrum i Moraområdet. Man skall observera att de norra och nordvästradelarna av har drabbats särskilt hårt genom de storastmkturförändringama inom skogsnäringen. Behovet av en förstärkning är därförmycket stort. Ett industriellt centrum skulle ha en gynnsaminverkan och bidra till att skapa kompletteringsindustrier och företag i dekringUggande kommunerna. Det planeringsarbete som pågår för inrättandet av nyaindustricentra utöver dem som redan finns eller är under uppbyggnad kan jukanske leda tUl erfarenheter som gör att man finner att en ytterUgare utbyggnadav industricentra bör ske. Jag har i årets hksom i fjolårets utskottsbetänkandenoterat att Moraområdet kan betraktas som ett av de områden som i det falletkan bli aktuellt. TiU slut, herr talman! Regionalpolitiken har sin storabetydelse. TUlgänglig statistik visar att man genom den fördalokaliseringspoUtiken i flera fall nått goda resultat ochsysselsättningseffekter, effekter som t. o. m. överträffar de gjorda beräkningarna.En fortsättning av den lokaliseringspolitiska verksamheten är därför avutomordentligt stor betydelse, och den bör bidra tiU att minska obalansenregionerna emellan. Med det anförda ber jag än en gång att fåyrka bifall till reservationen 4 och i övrigt till utskottets hemställan. Anslag till regional utveckling m. m. HerrOLSSON i (vpk): I anslutning till reservationen 3 av ,som fogats till inrikesutskottets betänkande nr 7, skall jag ta upp någrafrågor som inte så ofta blir föremål för behandling när regionalpolitiskafrågor står under debatt. Jag syftar på de specieUa problem som berörStorstockholmsregionen. Vanligtvis brukar ju avfolkningslänen och glesbygdsproblematikenstå i förgrunden i dessa debatter. finns det anledning att ta uppsituationen för ett nytt avfolkningslän - nämUgen . Detta harsedan 1971 större utflyttnings- än inflyttningssiffror. Efter en oavbrutenstegring av befolkningssiffran upp till 1 486 1971 var siffran föraugusti 3 000 lägre. Det är ingen hög siffra, men den uttrycker attbefolkningstillväxten har förbytts i inte enbart stagnation utan t. o. m.tillbakagång. är det inte detta som är det allvarligaste problemet.Det är i stället den industriella uttunningen, speciellt minskningen avtillverkningsindustrin. Antalet sysselsatta inom tillverkningsindustrin iStorstockholm har minskat från 189 000 tiU 148 000. Ihela landet minskade antalet anställda inom industrin under1960-talet. I blev minskningen . var 25procent av de förvärvsarbetande sysselsatta inom tiUverkningsindu-strin år 1972endast . Men kategorin anställda i tjänst ökade från 32 till 44procent . Regionen håller på att bli en service- ochtjänstemannaort, där det knappast bhr några arbetare kvar. Det privatkapitalistiska näringslivet visar inget somhelst intresse av att bryta denna snedvridning. Profitintressena dikterarindustriägarnas handlande, och därför söker de sig ut till delar av landet därlöneläget är lägre och tomtmarken billigare. Beträffande markpolitiken frågar man sig om inte arbetarrörelsenssamlade krafter skulle inriktas på en enhetlig markpolitik i hela landet ochgöra slut på favoriseringar av bolagen när det gäller markförsäljningar päförmånliga villkor. Anslag till regional utveckling m. m. Kommunerna tillämpar olika principer vid upplåtelse avmark och byggnader för industriändamål. Det uppstår ofta en tävlan om att kunnaerbjuda de bästa vUlkoren tiU privat kapitalisterna för att kunna ökasysselsättningen i den egna regionen. Det är ett, som jag tycker, förnedrandespel som kommunerna borde göra slut på. har ju kongress isommar, och många av kammarens ledamöter deltar där. Hur vore det med enrekommendation från kongressen att stoppa dessa mellan olika kommunerkonkurrerande lågpriserbjudanden och i StäUet gå in för vad man infört iStockholms kommun, nämligen upplåtelse av mark endast med tomträtt? Men detta räcker inte. Den grundläggande åtgärden måsteenligt vår mening vara den som krävs i vpk-motionen 1553: "att hosregeringen hemställa om förslag tUl lag om regionalpoUtisk styrning av allaföretagsetableringar". Utskottet stöder sig på utredningen om regionalpolitiskastyrmedel, som skaU klargöra om etableringskontroU bör införas för att begränsaexpansionen i vissa regioner och med denna hänvisning avstyrker utskottetmotionen. Här har vi återigen att göra med den så ofta förekommandepassivitetsfrämjande övertron på utredningar. Förutsättningarna för dentiUsatta utredningen var att skärpa det s. k. samrådsförfarandet, som hade tUlsyfte att dämpa storstadsexpansionen. har emellertid utvecklingen gått imotsatt riktning. Därmed har uppenbara behov uppstått av att inte bara dämpaden industriella uttunningen utan i stället i denna region öka antaletarbetsplatser inte vUka arbetsplatser som helst utan industriarbetsplatser. Idetta läge är det oförsvarligt att avstå från åtgärder som kunde brytasnedvridningen och öka antalet industriellt sysselsatta. Några ord om sysselsättningen för regionensbyggnadsarbetare. För fem hävdades att bristen påbyggnadsarbetare i var ett hinder för regionens utveckling ochsaneringen av nedslitna delar. Med olika metoder försökte man ökabyggnadsarbetarkåren. Inflyttade byggnadsarbetare fick förtur i den så tröstlösa bostadskön. Många omskolades med AMS-pengar tiUbyggnads-yrken, och andra redan utbildade som var bosatta långt från Stockholmerbjöds traktamenten om de tog jobb här. Alla utredningar, även de som kom frånByggnadsarbetareförbundet, angående byggarbetskraften visade att bristen påutbildat folk var och skulle under överskådlig framtid vara ett stort problem. Mina äldre arbetskamrater, som inte hade några akademiskastudier eller utredningsavdelningar att falla tillbaka på, menade dock att detdär är ingenting att lita på vänta bara, bakslaget kommer snart. De hadevarit med längre och hade större erfarenhet av kriser och arbetslöshet än jag.Trots detta ville jag tro att fackföreningarnas och myndigheternas expertismåste ha rätt och att mina arbetskamraters förslag om att stoppa inflyttningenoch utbildningen av byggnadsarbetare var fel. Utvecklingen har visat att hårdaerfarenheter från arbetslivet väger tyngre än den allra högsta akademiskautbildning som är kryddad med utvecklingsoptimism. sjunker nu ständigt i medlemsantal, med 1 000.Det är de unga aktiva byggnads- arbetarnasom lämnar kåren, de äldre blir kvar och förtidspensioneras i allt störreutsträckning. Mer än ett och ett halvt tusen går arbetslösa, och prognosernaför framtiden visar på ännu färre arbetstillfällen för byggnadsarbetare iStorstockholmsregionen. Prognosmakarna är kanske desamma som tidigare, men denhär gången finns det skäl att tro dem. En mängd byggnadsarbetare går alltsåarbetslösa i , som det finns behov av nybyggnation. Enligt folk- och bostadsräkningen är 89 000hushåll i trångbodda. Det föreligger således ett rejält behov avfler bostäder. Uppgifter om tomma lägenheter får inte föra bort detta faktum urbilden. Behovet av bostäder måste vara vägledande - inte den nu rådande skyhögahyresnivån och betalningsförmågan hos många bostadsbehövande. En politik måstesäkerställas som både minskar boendekostnaderna och ökar betalningsförmågan hosde bostadssökande och därmed efterfrågan på bostäder. Samhälleliga satsningar måste tiU för att främja denkollektiva trafiken så att restiderna till och från arbetet minskar. Dessasatsningar betyder också i sig själva arbetstiUfällen för byggnadsarbetare ochandra. I detta sammanhang anser jag att framför aUt Stockholmscenterns"gröna våg" och kampanj mot att ta i anspråk vad man kaUar"orörd miljö" är en oansvarig politik. ViU man inte konservera enfaktisk bostadsbrist, trångboddhet och dåliga arbetsmiljöer, kan det bli nödvändigtatt också bygga eUer för trafikändamål ta i anspråk någon bit där björkargrönskar. Det finns utrymme för vettiga avvägningar Jag har med det anförda velat belysa enligtmin mening viktiga aspekter på angelägna regionalpolitiska intressen, som berörden betydande befolkning som bor inom . Tillvaratagandetav dessa intressen understryker starkt nödvändigheten av ett bifall tUlreservationen 3. TiU sist, herr talman! Denna debatt handlar i storutsträckning om glesbygdsproblem, och de flesta av kammarledamöterna kan välknappast tro att några sådana finns inom huvudstadsregionen. Faktum är dock attStockholms skärgårdsbefolkning brottas med samma problem som landets mestutsatta utflyttningskommuner. Befolkningen minskar, genomsnittsåldern stiger, butikerläggs ner och den allmänna servicen försämras t. ex. genom nedläggning avskolor. ArbetstUlfällen minskar ofta på grund av att de höga fraktkostnadernasänker lönsamheten. Här skulle ett generellt transportstöd, i likhet med vadsom utgår för vissa delar av inland, kunna vara en hjälp. Det finns dock en avgörande faktor tiU som förhindrartillkomsten av lämplig småindustri, nämligen de markpriser som spekulationenskapat. Många skärgårdsbor saknar arbete eller är undersysselsatta, samtidigtsom en del innehar mark som brukningsmässigt inte äger så stort värde. Mennärheten till storstaden gör att många storstadsbor önskar köpa en fritidstomt,och därigenom har markpriserna stegrats häftigt. Genom byggnadsförbud harmyndigheterna hejdat den värsta spekulationen. Förväntningsvärdena finns dockkvar, och unga famUjer, som så väl behövs i skärgården, har inte råd att köpatomt för bostadshus. Anslag till regional utveckling m. m. Anslag till regional utveckling m. m. myckethämmas industriell verksamhet av de skyhöga markpriserna. För att skapa en levande skärgård, inte bara tre månaderpå sommaren, fordras insatser från det allmänna. Förhindrandet av privatiseringenav skärgården är en riktig och helt nödvändig åtgärd, om andra än överklassenskall få tillgång tiU detta sköna rekreationsområde. En annan statlig insatsborde vara att infoga i det allmänna stödområdet eller attlåta särskilt glesbygdsstöd utgå. Trots att det föreligger motioner om detta såfinns ingen reservation i utskottsbetänkandet, varför jag, herr talman, idetta sammanhang får nöja mig med allmänna förhoppningar. FruHÖRNLUND (s): i har mycket ingåenderedogjort för utskottsmajoritetens synpunkter och bemött dereservationsyrkanden som föreligger, och jag skall därför nöja mig med att taupp endast ett par frågeställningar i samband med regionalpolitiken. Låt mig då först konstatera att med tanke på de mångamotioner som väckts i dessa frågor är det trots aUt ett relativt enigt utskottsom står bakom det mesta av utskottets betänkande. Som vanligt har dock centernäven försökt att skilja ut sig när det gäller de regionalpoUtiskafrågorna, och som vanligt försöker man föra något slags profUpolitik, somemeUertid är så pass suddig att de flesta knappast förstår var skiljeUnjenmeUan och oss andra går. På ett nästan maniskt sätt biter man sig fast vid ordet"decentralisering" och försöker ge sken av att det dels går attsprida industrier till alla orter i landet, dels kan tillskapas endifferentierad arbetsmarknad på samtliga orter. Detta påminner mig om centernsgamla tal om ett nät av livskraftiga tätorter, där man dock aUtid sorglöstundvek att beskriva hur pass stora hål det skulle vara i nätet. Fortfarandefinns det mycket Utet av konkret innehåll i reservationer, och manframlägger inte några konkreta förslag till hur en annan och enligtcenterpartiets mening bättre regionalpolitik skall föras. Möjligen skulle enviss förändring kunna urskiljas så tiU vida att numera underlåter attgöra de skarpa utfall mot storstadstUlväxten som man gjort under föregående år.I stället har man koncentrerat sig på de primära centra och anser att derastillväxt bör hejdas. Kanske är det taktiskt betingat när inte meratalar så öppet om att stoppa storstadstillväxten. Men frågan är också omcenterns företrädare verkligen har gjort klart för sig vad primära centra är,nämligen kommuner som genom kommunsammanläggningarna har blivit ganska storatill ytan. Skall inte invånarna i dessa primära centra ha samma rätt tUl dendifferentierade arbetsmarknad som säger sig vilja främja i andra orter?SkaU inte invånarna i primära centra också få möjligheter till jobb i sin egenkommun? Skall de investeringar som har gjorts inte kunna utnyttjas idessa primära centra? Att jag ställer de här frågorna beror på att jag självföreträder ett av de primära centra, som har haft och har en mycket ogynnsambefolkningsutveckling, som har ett utomordentligt ensidigt näringsUv osv. Detskulle vara intressant att veta om inte är beredd att stödja t. ex.Borås därför att denna kommun har klassificerats som ett av de primära centra.