prot · FX0916 · 1974-12-31 00:00:00 — Vidare anförde man att"med hänsyn tiU den snabba utvecklingen som äger rum på atomenergifrontenkan man på reella grunder fastslå att denna kostnad i mitten av 1970-taletendast utgör en bråkdel av nuvarande utbyggnadskostnader". De anförda citaten utgör exempel som visar attopinionsbildningen i Vindelälvsdebatten skedde med argument som få torde viljastå för i dagens läge. Kärnkraftutbyggnad är en högst kontroversieUfråga. Många experter varnar för dess miljörisker. Förhoppningarna beträffandekostnadsutvecklingen av kärnkraftutbyggnader har inte heller infriats. Ikostnadshänseende torde vattenkraften vara fullt konkurrenskraftig. Eftersom underlaget för ställningstagandet iVindelälvsfrågan i så väsentliga delar har förändrats vore enligt min mening enomprövning väl motiverad. Förhoppningsvis skall en sådan omprövning snart mognafram. Lokalt finns en stark opinion inom aUa partier för en utbyggnad av fleraälvar i , däribland också . Forskningens behov av en orörd älv har varit ett argumentsom fått väga mycket tungt i debatten om . Med all respekt förforskningens betydelse tycker jag att det argumentet måste göras till föremålför en kritisk granskning. Forskarna måste långt bättre än redovisa varförjust måste reserveras för deras behov, om de skall vinnaförtroende hos den breda allmänheten. har, som jag tidigareframhållit, inte ett fritt lopp från källområdet till havet. Därför kan hävdasatt , och älvar i högre grad gör skäl för beteckningen orörda. Kan forskningen i inte kompenseras genomforskning i någon av dessa stora älvar? Det är en fråga som allmänheten ställersig. Hur viktig är forskningen i ? Vad syftar dentiU? Det är andra frågor som folk ute på möten ställer till oss. Det måsteankomma på forskarna att ge begripliga svar, om de räknar med att fåbehålla stöd för sin uppfattning. Vi upplever många forskningsområden som ytterligtintressanta och angelägna att satsa på. Men våra satsningar måste ske i en avvägningmellan objektens angelägenhetsgrad och deras kostnad. Utvecklingen påenergiområdet har lett tiU att kostnaden för forsknmg i stigitmycket kraftigt. Den förhindrar nämligen en synnerligen lönsam energiutvinning.Något förenklat kan sägas att vi nutvingas importera bortåt en miljon ton oljaper år för att hålla forskningen i i gång. Är den värd det priset?Jag har inte blivit övertygad om det. Föregående talare påminde om att varjeskönhet är dyr i drift. Om är en skönhet är det bara att instämma;den är synnerligen dyr i drift. Jag håller gärna med dem som säger att någon storNorrlandsälv kan sparas från vattenkraftutbyggnad. Men återstårfyra av de stora älvarna. En fortsatt utbyggnad bör därför kunna ske. VUken älvsom skall sparas kan naturligtvis diskuteras. Enligt min mening borde det intebli , bl. a. därför att denna enligt tidigare gjorda undersökningarär den klart lönsammaste ur energisynpunkt. Stora resurser - enligt uppgift 21mUjoner kronor har tidigare lagts ned på utrednings- och planeringsarbete fören framtida utbyggnad av . En utbyggnad skulle därför kunnaigångsättas relativt snabbt. Sammanfattningsvis vill jag framhålla att de argument somvid tidigare ställningstaganden i utbyggnadsfrågan vägdes mot varandrauppenbarligen har fått andra värden. Jag finner det därför motiverat att enförnyad vägning av argumenten för och emot en utbyggnad av så snartsom möjligt kommer till stånd. Det kan inte vara fel av politiker att göraomvärderingar när verkligheten så påtagligt har förändrats. avslutade sitt anförande med att säga att därdet finns vilja och fantasi, där finns det kraft. Jag förstår att en pläderingför utbyggnad av vattenkraft inte är särskilt fantasieggande, men jag hävdaratt där finns det kraft. I detta anförande instämde herrarStadling, Jadestig, och (samtliga s). i (c); Socialdemokraterna har talat om det starkasamhället, som knappast något i världen kunde rå på. I så gott som allasituationer skulle vi klara oss. Vi här i skuUe kunna vara så garderadeekonomiskt och på aUa sätt, att inget kunde hejda vår framfart.Levnadsstandarden är garanterad det har varit fältropet från socialdemokraterna.Om någon utomstående forskare eUer politiker pekat på ovissheten om knapphetenpå råvaror i världen, så har han närmast ansetts som en mörkman, enbakätsträvare. Nej, så länge vi har socialdemokratiskt styre kan människornavara trygga, har det lugnande beskedet varit. Jag skulle nästan vilja användauttrycket högmod om en sådan attityd. Låt mig gärna erkänna att vi här i har det bra.Jag viU inte heller förringa socialdemokraternas insats i samhällsarbetet. Dehar liksom övriga partier en god vilja att göra sitt bästa, och de har ocksåuträttat mycket. Alla har varit med om att forma det här samhället - politiker,arbetare, företagare osv. Men utgångsläget för att göra detta land tUl ett s.k. folkhem har också varit synnerligen gott. Försynen har låtit oss undslippatvå världskrig. Vi har haft stora naturtillgångar. Jag tänker då givetvis påmalm, skog, vattenkraft och den jord som har odlats. Hur går det då? Ja, vi kommer tUl slutet av 1973.Oljekrisen når ut över världen. Vårt land blir också drabbat. Ransonering ochomställning inom industrin blir följderna. Ovisshet och brist påinvesteringsvilja drabbar företagarna. Men som alltid blir det för de anställda löntagarna - som ovissheten för framtiden starkast tar sig uttryck. Som väl är har ju inte arbetslösheten ökat oroande underdenna avspärrningstid om vi så får kalla den. Som handelsminister bl.a. påpekade har det funnits den goda viljan hos alla medborgarei detta land att försöka spara så att industrin får energi. Men av det sagda framgår tydligt och klart att det frånsocialdemokratiskt håll med förkärlek använda talesättet "det starkasamhäUet" har sina svagheter. Vårt industrialiserade samhälle har blivitberoende av omvärlden, bl. a. genom olja. är det inte lätt för en regering,oavsett dess pohtiska struktur, att gardera sig för nyckfuUa oljeschejker ochtydligen likasinnade oljebolag. Men kvar står dock ett för alla känt faktum,att oljan som råvara är i sinande, och det bör också vår regering ha haft klartför sig. Med detta i förgrunden är vi nog litet dåligt rustade urberedskapssynpunkt på flera områden. De mest pessimistiska tror att vårt landkommer att gä svåra tider till mötes och att vårt s. k. välfärdssamhäUe kommeratt raseras. Jag tror knappast att dessa olycksprofeter gagnar vår situation.Det är aUtid otrevligt att höra sanningen, kanske någon säger. Ja, men varförtro att dessa personer som målar så i svart har hela sanningen? Så illa skalldet inte behöva gä för vårt land. Vi får väl räkna med att oljan åter kommeratt strömma ut i världen, dock i mindre omfattning. Att det blir tiUbetydUgt högre pris fick vi ju klart besked om. Det är i och försig illa nog med den fördyring för vårt näringsliv som blir följden. Att vi påsikt också får räkna oljan som en energikälla som sinar är fullt klart. Men jag finner ändå att vi inte skall se alltförpessimistiskt på situationen. Nöden är uppfinningarnas moder, som det harunderstrukits gång på gång här , eUer i andra ordalag, och forskare,samhällsplanerare samt politiker har efter mitt sätt att se intressantaarbetsuppgifter . Sedan vill jag starkt understryka följande. Vi får inteskena i väg och göra något oöverlagt. Jag tycker nog det är brist på stabilitethos politiker som inte är sena att utnyttja energikrisen för att söka övervinnamUjövännernas motstånd mot en kraftig fortsatt exploatering av vår vattenkraft.Jag förstår så väl i sysselsättnings-mässigasynpunkter när det gäller utbyggnaden av älvarna uppe i , men vi skallockså ha klart för oss att vi bör ha råd att bevara några älvar. stod ju i talarstolarna runt om i landet, Uksomövriga socialdemokratiska talare, och framhöU med skärpa att från det socialdemokratiskapartiets sida viUe man värna om miljön. har det gått drygt sedanvalet. De fagra löftena från valrörelsen har redan börjat falna. Det är intemånga socialdemokratiska talare som har tagit upp mUjöfrågorna sedanvalrörelsen. Jag anser t. o. m. att regeringen så här strax efter valetfaktiskt gått emot tidigare målsättning i en viktig mUjöfråga närman uppdragit åt att undersöka frågan om en viss utbyggnad av Kalixälv. Går vi därefter till kärnkraftens vänner inom industrin,så ser de också chansen i dagens energikris. Fullt pådrag medkärnkraftutbyggnaden är deras lösenord. Nej, ärade kammarledamöter, låt oss inte hänge oss åtpanikåtgärder. Så utlämnade är vi inte. Om det s. k. prylsamhället tUlhör det förgångna för osssvenskar skall vi väl klara oss hyggligt ändå. Vi har dock våra naturtillgångarsom ständigt förnyas. Jag tänker på skogen och vattenkraften - även denvattenkraft som ytterligare kan utnyttjas genom redan fattade beslut -och påden odlade jorden, som inte är det minst viktiga. Allt det uppräknade är storatillgångar för ett land. Så har vi vår malm som i och för sig är en ändlignaturtiUgång, men alla tecken tyder på att den är så rikligt förekommande attvi inte behöver hysa några större farhågor. Ett är emellertid säkert: både vi och världen i övrigt harfått en tankeställare - kanske i senaste laget - att vi måste hushålla mednaturtillgångarna. Vi måste också tänka globalt. har tidigareframhållit - och vi återkommer - att borde vara ett föregängslandgenom att försöka skapa en ansvarsfull resursplanering. Vi pekar pånödvändigheten av att hålla förbrukningen av ändliga råvaror på en rimlig nivåsamt skapa metoder att förlänga livslängden på förbrukningsartiklar. AUa i är tydligen överens om att vi måstefå fram andra energikällor, och dessa skall vi helst söka finna inom landetsgränser. Vår handelsminister talade inte så mycket om alternativa energikällori dag, men regeringen har ju tiUsatt utredningar som ser på de här problemen,och därför menar väl handelsministern att det inte behöver ordas mer om sakenjust . Men jag vill ändå säga något. Vi måste komplettera den sinande oljetillförseln med egnaenergimedel. Här kommer man då att som inslag utnyttja sol- och vindenergin,och man tänker sig även torv och avfall från skogen som alternativ. Det ärverkligen utmärkt att dessa senare material kanske åter kan komma till heders.Från awerkningsplatserna i våra skogar vet vi att mycket "energi"lämnas kvar. Inte minst den moderna avverkningen får dessa följder. har vi också gott om. Våra mossar är många. Men jagviU precis som i understryka att vi måste anläggamUjöaspekter när det gäller utvinningen av torv. Vi vill inte ha fritt fram förmossar i allmänhet. vet jag inte vilken sammansättning i torven som gerbästa bränsleeffekt - det var ju ett spörsmål som också . Men det är förmodligen så att en del mossar är bättre i dettahänseende och andra sämre. Det förhåUer sig emellertid inte på det sättet somjust understrukits att våra mossar ligger.där till ingen nytta. fyller enuppgift och en viktig sådan, nämligen som vattenreservoarer. Det är mycketviktigt att mossarna får fungera som vattenreservoarer, i dågrundvattnet ständigt sjunker. Vidare vet vi att våra mossar är ett eldoradoför många arter av vår fauna och flora. Dessa aspekter på mossarna är viktigaatt ta med vid bedömningen, när man med hänsyn tiU bristen på skogsråvarortalar om utdikning av våra kärr- och mossmarker för att öka skogsarealen. Ävenhär gäller det att iaktta försiktighet. Jag vet att man i har gjort en totalinventering av mossmarkerna där, deras biologiska sammansättning osv. Jagundrar om man inte har gjort det också i . Och vid de inventeringarnahar det framkommit att vissa mossar är rariteter, som är nödvändiga förlandskapsbUden. De måste håUas intakta om vi viU behålla vår fauna och flora.Men det finns andra mossar som är inventerade och om vUka man frånnaturvårdshåll har sagt att de kan användas för utvinning av torv. Beträffandedem är det alltså ingen fara från naturvårdsynpunkt om man i fårförtur att experimentera med försök att utvinna torv. Under tillämpades i rätt storutsträckning torvtäkt ur våra mossar. Som i sadetar det oerhört att läka såren efter torvtäkter i våra mossar antaghgen många hundra eUer kanske rent av tusentals år - men några sår inaturen får vi finna oss i om vi vill ha ett samhälle som fungerar. Jag kanskedärför får vädja tiU handelsministern om att han tänker på kronobergarna närsådana torvtäktförsök kommer på tal. viU jag säga att framtiden som alltid är oviss,ovissare än någonsin, men eftersom jag är säker på att insatser kommeratt göras av alla goda krafter för att lösa framtidsproblemen på ettmiljömässigt riktigt sätt finns det ingen anledning till misströstan. HerrKOMSTEDT (m): Den första akuta energikrisen kan nu läggastiU handlingarna, men den långsiktiga krisen består. Den akuta krisen gav ossen kuslig påminnelse om vad internationella konflikter kan åstadkomma i ettmodernt industrisamhälle. Den gav oss också en påminnelse om att den sedanårtionden eftersatta forskningen pä energiområdet nu bör ges högsta prioritet.Rovdriften på billig olja och i dess spår en negativ utveckling på miljöområdetborde inte minst ge regeringen tillräckligt med råg i ryggen för att nu satsapå de energikällor som finns inom vårt lands gränser. I det moderna samhället transporteras människor och gods iallt större utsträckning, detta inte minst på gaind av den satsning som skerpå regionalpolitiken. Vi har under krisdagarna upplevt hur hundratusentalsmänniskor uppvaktat myndigheterna i sin förtvivlan över att inte ha beviljatsdrivmedel. Därmed har risken varit uppenbar för att många skuUe mista sina jobb,och det är klart att sådana människor är speciellt oroade av en sådan situationnär det står hundratusentals arbetslösa beredda att ta över de lediga jobben. Landsvägstransporterna har fått stå iskottgluggen, och man har sett dem som någonting man skulle kunnaavveckla. krissituationenhar än en gäng visat att bilismens roU i samhäUet är av avgörande betydelse förlandets fortsatta välstånd. Jag anser det inte vara rimUgt att vi ifortsättningen värmer upp våra bostäder och fabriker med olja. Vi borde lära avandra länder, trots att vi är "världsbäst". Det finns andraenergikällor. Vårt grannland har visat att man bl. a. kan användatorvtillgångarna, vilket också har berörts tidigare i denna debatt. Det är enutväg. Våra skogar ser pä många håll bedrövliga ut med massor av toppar ochgrenar efter avverkningar och vindfällen, ett material som tUlvaratas mycketdåligt . Där skulle man kunna sätta in åtgärder. Enbart en satsning påskogsvårdande åtgärder skulle ge många människor arbete och ett välbehövligttillskott på energiområdet. Inte bara utan hela världen måste i framtidenutnyttja andra energikällor och reservera oljan som drivmedel för fordon. Förnågot år sedan utkom , och den UUa informationsskriftenBUen ger arbete. Där visades att bilismen i sysselsatte 360 000människor. Som jämförelse kan nämnas att exempelvis jordbruket sysselsatte 275000 och byggnadsindustrin 365 000 människor. Ungefär en mUjon människor haralltså sin försörjning genom bUismen. Dagens samhälle skuUe inte fungera utan godstrafik pålandsväg. PersonbUen är det bästa jämUkhetsskapande instrument vi har. Storstadensmänniskor har ett behov av rekreation och friluftsliv. Det kan knappasttillfredsställas om man inte har tillgång tiU egen bil. Många har för sittsparkapital skaffat sig ett fritidhus, som de inte kan utnyttja utan tillgångtiU bil, och för den bilen behöver de tUlgång tiU drivmedel. Landsbygden har sina problem. Rationaliseringen har gjortatt lantarbetaren blivit industriarbetare. Men han bor gärna kvar i sin gamlafastighet och pendlar till tätortsindustrin. Småbrukaren, som på grund avstrukturrationalisering sålt sin jord tiU större jordbruksenheter, bor ocksågärna, av ekonomiska skäl, kvar i sin bostad och pendlar tiU enort där det ges arbete. Det skuUe vara nationalekonomiskt vansinne att låtabyggnader och bostäder på landsbygden förfaUa och i stället sätta dessamänniskor i en lägenhet på t. ex. tolfte planet i ett höghus i en storstad. Lanthandeln har försvunnit i många av våra samhällen. Nukommer i stället den oljedrivna varubussen en gång . Men för störreinköp i tätorten behöver familjen tillgång tiU bU. Listan över dem i samhället som drabbas av enbrist på drivmedel skuUe kunna göras hur lång som helst. Jag tror att de flestaav kammarens ledamöter är ense om att det som skapat jämUkhet är bUen. Det voreskandal om poUtikerna inte skuUe klara energiproduktionen, så att tillgångentill bil det har av människorna blir nästanhundraprocentig. Alla partier har självfallet ett ansvar. Men det störstaansvaret åvUar regeringen, som måste visa handlingskraft om sådan finns när det gäUer att lösa problemen, så att ransoneringar och därmed störningar isamhäUsapparaten kan undvikas. En regering som går tiU val på popularitetsfrågor harnaturligtvis inte vågat lägga fram en budget med någon större satsning påforskning på energiområdet. När eldningsolja 1 kunnat flöda för 150 kornor/mhar 5 protokoll 1974. det varitpopulärare att vifta med andra samhällsreformer. Men det finns en del reformersom inte är mycket värda, ja, som bara blir ett tomt lockrop, om inte samhälletfungerar det har den akuta energikrisen visat. Ransoneringssveriges kusligauppvaknande har varit en påminnelse om vår sårbarhet. Jag hoppas attväckarklockorna nu ljudit så högt att de även lyckats väcka en djupt slumranderegering. i (c): Med hänsyn till den energikris som vårt landhamnat i framhåUer finansministern i årets finansplan "att bränslenämndenskall söka vägar att genomföra besparingar på ett sådant sätt att produktionoch sysselsättning störs det minsta möjliga". När statsministern vid remissdebattens början i gårredovisade regeringens förslag till ekonomisk-politiska åtgärder betonade hanatt dessa åtgärder hade föreslagits i syfte att värna sysselsättningen, dämpaprisstegringarna och förstärka köpkraften. Sysselsättningen sattes alltså ävenhär i främsta mmmet. Handelsminister har ytterligare betonat deninställningen här . Den helt dominerande faktorn i detta läge är, även enhgtmin mening, att produktion och sysselsättnmg störs på minsta möjliga sätt. Attstörningar uppstår och har uppstått i en sådan här unik situation torde varaoundvikligt. I det faUet är jag inte så positiv i min bedömning somhandelsministern. Vi har i varje fall fått klart för oss hur sårbar vårproduktion är, eftersom den byggts upp så gott som helt på oljan denenergikälla som vi fram tUl slutet av kunnat erhåUa i tillräckligmängd och till lågt pris. SannoUkt är nu förbi, och vi måste inriktaoss på anpassning efter de nya förhållandena. Ju förr vi kan göra det, desto bättreär det. Den svåra situation som uppstått på oljemarknaden harskapat stor oro inom den svenska trädgårdsnäringen. Det är helt naturligt,eftersom denna näringsgren är en av dem som kräver mest eldningsolja i vårtland. Här intar växthusodlingen naturligtvis den främsta platsen. Jag vill idet här sammanhanget påpeka att produktionsvärdena inom trädgårdsnäringen förnärvarande kan beräknas till 620 mUjoner kronor har gjortden beräkningen och därav står växthusodlingen för ungefär 400 mUjonerkronor. Till en början gällde oron för trädgårdsodlarnas del iförsta hand tillgången på olja. Växthusodlarna var helt enkelt rädda för att dekulturer som redan satts i gång kanske inte skulle kunna slutföras - med deförluster och de inskränkningar i sysselsättningen som det skulle medföra.Produktionsperioden sträcker sig nämligen i flertalet fall över ett halvåreller mer. är växthusodlingen helt beroende av att erforderligeldningsolja finns - för att man skall kunna hålla den jämna temperatur somkrävs för att driva fram respektive kulturer tiU önskvärt resultat. Problemet med tillgången på olja för växthusodlarnas delär emeUertid inte aktuellt . har nämligen icirkulär nr 7 meddelat att tiU växthus eller anläggning förchampinjonodling, som drivs av näringsidkare som med anledning av odlingen ifråga är berättigad tilljämkning av energiskatt, får eldningsolja för uppvärmning av anläggningenlevereras i den omfattning näringsidkaren anser påkallat för att hålla dentemperatur som behövs för anläggningens drivande. Så långt är alltså aUting gott och väl, och det ärväxthusodlarna givetvis tacksamma för. är det i stället prisutvecklingen somintagit platsen för oron, som är stark. Den riktiga strävan som regeringen harhaft att förse trädgårdsnäringen med olja kan helt slås sönder om utvecklingenpå prisområdet bUr sådan att den produktion och sysselsättning äventyras som börfrämjas, vUket har betonats starkt av olika företrädare för regeringen. Efter den senaste prishöjningen har oljepriserna nått ensådan höjd att flera näringar sannoUkt måste få svårt att bära dem. inte minstefter finansministerns redogörelse här i kammaren i går kväU att läget fört. ex. pappers- och massaindustrin nu är sådant att den i produktionspriset kanta ut de kraftigt höjda oljepriserna. Kanske kan också de flesta andraindustri- och näringsgrenar göra detta. På lång sikt är det möjligt att olje-och produktionspriser över lag kommer att stabiliseras, detta är minförhoppning. Men då är frågan den, om vi skall låta företag ocharbetstillfällen försvinna . På många andra av livets områden brukarvi försöka brygga över exceptioneUa omständigheter för att förhindra atttragedier skall behöva inträffa på grund av en kort tids obalans isamhällsmaskineriet. hörde jag i radio att vår bostadsministeri fråga om hyrorna sade någonting om en avvägning meUan vad hyresgästernaenskilt skuUe kunna betala och de kostnader som skall bäras koUektivt. Men detär inte bara för hyresgäster som höjda hyror genom ökade oljepriser kan blialltför tunga för att alla enskUt skall kunna bära dem. Som jag sagtkommer detta också att gälla en del företagargrupper, framför aUt sådanaföretag som skall konkurrera med produkter från andra länder. Situationen blirinte heller bättre för de svenska företagen, om dessa länder medvetet håUitpriserna låga på de oljor som används i produktionen. är ett sådantland. De svenska priserna på tung olja har legat avsevärtöver de holländska. Det får en mycket negativ inverkan på de näringar ochföretag som har att konkurrera med import från . Säkerligen gäller dettaflera branscher. För egen del har jag aUtså erfarenhet av trädgårdsnäringen,och inom den är det, som jag har nämnt, växthusodlingen som kommer attdrabbas synnerligen hårt av dessa kraftiga prishöjningar. Den svenska växthusodlingen har under föregående ochinnevarande årtionden i hög grad rationaliserats och mekaniserats. Dennarationaliseringsverksamhet har glädjande nog understötts av statsmakterna,vilket har haft stor betydelse för att främja produktionsgrenen. Detta harodlarna svarat på med att göra sina anläggningar verkligt effektiva i enlighetmed den produktion som där försiggår. Rationaliseringsverksamheten har emeUertid fört med sigkapitalkrä-vande investeringar, som den enskUde växthusföretagaren ofta med statligakreditgarantier skall amortera och förränta. I en normal situation har ettsådant företag, såsom jag ser det, goda förutsättningar för en förhåUandevisgod utveckling i vårt näringsliv. skyhögaoljepriser blir emeUertid trädgårdsföretagen synnerligen sårbara, och de kantvingas att lägga ner sin verksamhet, med de aUvarliga ekonomiska konsekvensersom detta skuUe innebära, inte bara för företagarna och deras famUjer utanockså för den anställda arbetskraften. Jag viU här också påminna om att trädgårdsnäringen, trotsden rationaUsering som har vidtagits, hör till de mest arbetskraftsintensivanäringsgrenar som vi har i vårt land. De anställda där utgörs i hög grad avkvinnlig arbetskraft och dessutom av äldre manUg arbetskraft. Inom växthusodUngen utgör oljekostnaderna en mycket stordel av produktionskostnaderna. I det sammanhanget kan jag nämna att dessaproduktionskostnader med de nya oljepriserna är ungefär fem gånger såstora som de var . Erfarenheterna visar också att näringen inte kan kompenserasig för snabba, kraftiga kostnadsstegringar.