prot · FX0985 · 1974-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokoUet för den 10 innevarande månad. § 2 Herr talmannen meddelade att den 18 majåtertagit sin plats i , varigenom uppdrag somersättare för honom upphört. Ang. bostadsförhållandenas inverkan på rekryteringentill gymnasial utbildning § 3 Ang. bostadsförhållandenas inverkan på rekryteringentill gymnasial utbildning Herr bostadsministern ordet för att besvara ' (vpk) i kammarens protokoll för den 10maj intagna fråga, nr 200, och anförde: har frågat mig vilken roll jag villtillmäta förekommande bostadssegregation respektive bristfälligheter iboende-servicen inom höghus- och koncentrerade tätbebyggelseområden, från vilkaen påtagligt lägre rekrytering till gymnasial utbildning har kunnat konstaterasoch vilka slutsatser jag anser bör dras därav. Det har genom flerfaldiga undersökningar belagts attsociala bakgrundsfaktorer spelar stor roll för valet av studie- och yrkesväg.Att vissa tätortsområden uppvisar en lägre frekvens elever i gymnasiala skolortorde därför hänga samman med en överrepresentation av de sociala faktorer, somleder till ett lågt studieintresse. Det förefaller dock sannolikt att dessafaktorer för de enskilda elevernas vidkommande skulle ha gett samma effekt äveni ett annat bostadsområde, även om man inte kan utesluta vissaförstärkningseffekter, betingade av miljön. Som jag framhållit är det enangelägen uppgift för bostadspolitiken att bryta dagens tendenser tillsegregation i boendet. Det förefaller dock inte troligt att enbart detta räckerför att bryta de sociala mönstren vid valet av utbUdning, mönster som allpedagogisk och social forskning visat går mycket djupt. (vpk): Jag ber att fåtacka statsrådet för svaret. Det som föranlett min fråga är resultatet av enundersökning som gjorts av beträffandegymnasieskolan. har räknat fram hur mångaelever som söker till gymnasium från olika bostadsområden. De siffror somredovisas i undersökningen ger anledning till oro. Skillnaderna mellan olikatyper av bostadsområden är stora. 1 är det som inte sökertill gymnasium, i stabUiserade förorter, typ och , är som inte söker. är också genomsnittet för dem Ang. bostadsförhållandenas inverkan pä rekryteringentill gymnasial utbildning som intesöker taget över hela undersökningsområdet. I förortskommuner ärdet som inte söker. Betydande differenser finns inom dessa områden.Jag skall peka på några. I är det som inte söker. Dennahöga siffra kan jämföras med grannområdet , där intesöker. I , , och finns det skolområden där 20procent inte söker till gymnasium. Siffrorna pekar dels på en klar skillnad mellanhårdexploaterade flerfamiUshusområden och småhusområden, dels på en skillnadinom flerfamiUshusområden, nämligen mellan stabiliserade områden ocUnyin-flyttningsområden. Skillnaden mellan stabiliserade respektive icke stabiliseradeflerfamiUshusområden visar att det inte är själva boendeformen som är avgörandeför att barn söker eller inte söker till gymnasium utan mer faktorer somboendesegregation och boendeservice. Nyinflyttningsområden är ofta engenerationssamhällen ochtill dessa segregerade samhällen hör nästan ofrånkomligt sociala och ekonomiskahandikapp för de boende. Det finns exempel på det i , i och iTyresö. Bättre socialt planerade bostadsområden utan segregation vare sigekonomiskt, socialt eller åldersmässigt får inverkan på den fråga vi i dagdiskuterar Boendeformen som sådan är en detaU, men att samhället fungerar runtomkring bostaden är helt avgörande för att förhindra att ungdomar slås ut, somi detta fall. Det ger intagningsnämndens undersökning belägg för. Det verkar som om bostadsministern och jag är överens omatt bryta segregationen i boendet, men det hade varit intressant att hörabostadsministerns syn på dels hur de brister som finns i dagens nya bostadsområdenskall avhjälpas med avseende på rekryteringen till gymnasieskola, dels hurmorgondagens samhällen skall planeras för att undvika sådana skillnader irekryteringen som . Inom ramen för en enkel fråga går det inteatt ge ett tUlfredsställande svar på det problem som tog upp nu motslutet. Vi är överens om allvaret i problemet. Det är tyvärr så som även fruLantz tydligen anser - att det inte räcker med att påverka boendet ochboendeformerna, utan här är det fråga om en samordning av bostadspolitik,utbildningspolitik, arbetsmarknadspolitik, ungdoms- och fritidspolitik och enrad andra faktorer. Det är genom en sådan samlad poUtisk insats som vi kan,hoppas jag, komma till rätta med den effekt som vi avläser påutbildningsområdet men som är ett symtom på ett vidare problem. Mer kan jag inte svara för dagen, men jag hoppas att denproposition som vi förbereder på bostadsområdet skall på sittområde medverka till att förändra situationen beträffande rekryteringen tillgymnasial utbUdning. Jag understryker att det därvidlag behövs insatser bl. a.på utbildningsområdet, arbetsmarknadsområdet och i fråga omservicefunktionerna. FruLANTZ (vpk): Jag är helt medveten om riktigheten i det som sagts härDet är inte bara i fråga om bostadspolitiken som man måste sätta in åtgärderför att avhjälpa den dåliga rekryteringen från nya inflyttningsområden. Detfinns, vilket ju också har sagts, bakomliggande faktorer i famiUens socialaförhållanden som åstadkommer denna snedrekrytering. Dålig studiemiUö, dåligstudievana, oro för ekonomiska konsekvenser är några exempel. Dessa negativafaktorer är ofta arv från föräldragenerationen. Vi måste sätta inutbUdningspolitiska åtgärder för att avhjälpa dessa handikapp, men jag tror attdet är mycket viktigt att man även har för ögonen de konsekvenser sombostadspolitiken kan ge i dessa avseenden. Om förlängd remisstid på bygglagutredningens betänkande"Markanvändning och byggande" Överiäggningen var härmed slutad. § 4 Om förlängd remisstid på bygglagutredningensbetänkande "Markanvändning och byggande" Herr bostadsministern erhöUordet för att besvara i (c) i kammarens protokoU förden intagna fråga, nr 212, och anförde: i har frågat om jag är beredd attförlänga remisstiden på bygglagutredningens betänkande Markanvändning ochbyggande. De principer för lagstiftning om markanvändning ochbyggande som innefattas i bygglagutredningens förslag har ett nära sakligtsamband med vissa problem på bostadspolitikens område. Jag har tidigare undervåren haft tillfälle att informera kammaren om regeringens avsikt att i oktoberförelägga de förslag som pågående översyn av bostadspolitiken lederfram till. Remisstiden för bygglagutredningens betänkande är bestämd i syfteatt huvudlinjerna i utredningens förslag skall kunna bedömas i samband med denbostadspolitiska översynen. Jag är mot denna bakgrund inte beredd att medgenågon förlängning av remisstiden pä utredningens betänkande. i (c): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret.Det var tyvärr från min synpunkt otillfredsställande. Jag hoppas att statsrådet förstår och håller med mig omatt remisstiden, såsom det har framhållits från många håll, är alltför kort.Remisstiden utgår , vilket i realiteten betyder omkring den 1juli, eftersom semestern inträffar månader för depersoner, såväl kanslipersonal som beslutsfattare, som är engagerade i dennafiåga. Jag vet av erfarenhet och genom dem som är engagerade att manprovisoriskt har måst ordna kontakter per telefon för att hinna få frammaterialet . I annat fall finns inga fysiska möjligheter att kunna lämnaremissvaren till den utsatta tiden. Man planerar alltså att svaren skall varautarbetade före . Omförlängd remisstid på bygglagutredningens betänkande "Markanvändning ochbyggande" Enligt min mening ärbygglaglagutredningens förslag så viktiga att det borde varit möjligt med enmera rimlig remisstid. Statsrådet pekar på det nära sakliga sambandet med övrigbostadspolitik och att regeringen planerar att framlägga ett förslag tillriksdagen på detta område . Jag medger gärna att det finns ettsamband mellan byggnadslagens utformning och bostadsfrågorna. Jag tyckeremellertid ändå att regeringen borde ompröva remisstiden och uppskjuta utgångenav den till i varje fall för att ge remissorganen möjlighetatt på ett sakligt sätt ta ställning och fatta beslut. Enligt min mening gesinte den möjligheten nu med den korta remisstid som föreligger och jag beklagardetta. Jag hoppas alltså herr talman, att statsrådet ompröva remisstidens längd och eventuellt flytta fram till den15 september. Rimligen borde den ifrågasatta propositionen ändå kunna avges såtidigt att då hinner fatta beslut. Det normala när vi diskuterar propositionerär att klagar över att de kommer kammaren för sent till hända. Nuföreslår i en tidsplan som definitivt skulle göra detomöjligt för regeringen att presentera en proposition som ens i någorlundaanständig tid skulle komma till hända så att beslut skulle kunnafattas som kan träda i kraft från . Har man den inställningen och det har regeringen, somockså fått ett starkt stöd för detta ute bland allmänheten och frän olikaorganisationer - att den nya bostadspolitiken bör kunna tillämpas från den 1januari 1975 då måste vi hålla det här tidsprogrammet. Det ställerutredningarna inför svåra problem, som säkert känner till, detställer remissinstanserna inför svåra problem och det ställer regering ochriksdag inför en hård tidspress. Men vill vi åstadkomma ett snabbt resultat fårvi ta på oss detta. När man väger fördelar och nackdelar överväger klartfördelarna av att få förändringarna att träda i kraft . i (c): I det här fallet är det verkligenremissinstanserna som får sitta emellan när det gäller försöken att på ettinträngande sätt behandla bygglagutredningens betänkande, I betänkandet om dennya bygglagstift-ningen finns ett avsnitt om medborgarinflytande. Den tidtabellsom regeringen nu satt upp för remisstiden för bygglagutredningens betänkandeger, enligt min mening, inte remissinstanserna möjlighet till ett reelltmedborgarinflytande på grund av tidsbrist. Även om det finns samband mellanbygglagstiftning och övriga bostadsfrågor kan jag för min del inte ,se attsambandet är så påtagligt att man inte skulle kunna flytta fram remisstidensutgång eller och ändå myckel väl, inom den för regeringenoch rimliga tiden, fånga upp huvuddragen, som det pekas på i svaren,i vad gäller bygglagutredningens betänkande. Överläggningen var härmed slutad. nyhetsutbudets inverkan på den demokratiska opinionsbildningen Herr utbUdningsministern ordet för att besvara herr ' (m) i kammarens protokoU för den 10maj intagna fråga, nr 202, och anförde: har frågat mig om jag anseratt ett stort och allsidigt utbud av nyheter i press och andra massmedia pånågot sätt kan vara till skada för den demokratiska opinionsbildningen. _F (): Jag vill tacka statsrådet för det svar hangett på min fråga. Det var klart, men inte alldeles uttömmande. Anledningen till frågan är naturligtvis hos . Det svar han gett i dagvisar att han nog inte riktigt förstått innebörden i vad han då sade - ellerhar han kanske det? Han sade i sitt anförande: "Så länge som ägare, företagsledareoch journalister främst ser snabba massmedier som nyhetsmedier, så längeriskerar massmedierna att bara få en rituell funktion . oupphörliganyhetsflödet hotar att dränka människor i stället för att lyfta dem upp urokunnighetens djup." Och vidare på annan plats; "Jag skaU gärnaerkänna att det finns värdefulla undantag från detta allmänna mönster, att detfinns journalister och redaktionsgrupper som satsar på en i god mening'undervisande' och engagerande journaUstik. ------ Denliberala mediasynen har länge hängt med och rester av den finns välkvar än och försvårar framväxten av en alternativ mediauppfattning." Det finns ett otäckt eko i detta uttalande ett eko frånpartidiktaturernas och andra totalitära staters förnedrande historia om ingreppmot pressen och det fria ordet. Ungefär så som statsrådet kundenågon ansvarig minister ha uttalat sig eller någon författarföreningsordförande i någon diktatur ha talat innan nya lagar satts i kraft ochåtergärder vidtogs mot misshagliga journalister och författare. Och vad skall man säga om konstaterande idet citerade anförandet, "att utvecklingen i stort inom tidningsbranschenutgör ett hot redan mot den faktiska yttrandefriheten som finns"? Kännsinte också den typen av tankegångar igen? Det är för att skydda den verkligafriheten och individen som vi gör ingripanden mot friheten. Vad menade egentligen med det som han viddet tillfället sade mot bakgrunden av det klara och korta svar han givit ?Nyhetsflödet är som det är, och någon styrning och "demokratiskkontroU", för att använda statsrådets ord, av detta nyhetsflödesåtergivande vill vi inte acceptera. Det är också ytterst det som grundlagen idetta stycke handlar om. Men hur ser det nyhetsflöde ut som kangodta? "I god mening undervisande" kanske? Men att tidningarna istället för att vara tidningar skall vara ett slags skolor, innebär inte detatt de ställs i tjänst hos det rådande systemet? Och den undervisande delen hur skall den komma in? Vem skall leda den? Ang.nyhetsutbudets inverkan pä den demokratiska opinionsbildningen Ang. nyhetsutbudets inverkan på den demokratiskaopinionsbildningen Den arbetande redaktören - eller är han kanske alltför kommersielltbesmittad? Vem skall bestämma över kvalitetsförbättringen av nyhetsflödet ochvem skall avgöra vad som är kvalitet? Och vad har detta ytterst att göra medfrågan om samhällets stöd? Det är sådana frågor som föranleddes av det som sades hosTidningsutgivareföreningen. Vådorna av en alltför ensidig information harvi ofta diskuterat här i kammaren. Men på sätt och vis har vi sällan fått ettså levande exempel på dessa vådor som då herr läste upp valdadelar av ett tal. Det är i och för sig tacknämligt att få sina tal utanför riksdagenupplästa här, men det är kanske då nödvändigt att referera dem litetutföriigare. Det verkar nästan som om herr umgås i enkonspirationsmiljö där man bygger upp dunkla hotbilder så snart massmediernakommer på tal. Det är viktigt att vi får i gång en öppen och just diskussion omhur våra tidningar och massmedier i övrigt fungerar. Att allt fler deltar idebatten är tacknämligt, men utbudet av idéer och nyheter och önskvärdheten avatt fördjupa den allmänna debatten gör att det måste finnas ordentliga resurserför att denna debatt skall nå ut till en vid krets av människor. Lika viktigtär det att motverka de negativa effekterna av ett kommersiellt utbud avinformation, som vi ibland också kan se exempel på. Mångfald och fördjupning ja, förytligande ochkommersialisering nej. En sådan målsättning tror jag att det finns en storoch bred enighet om i kammaren. Min fråga avsåg ju själva principen, och det svar som herrZachrisson nu har givit lämnar ändå en viss oro och tveksamhet kvar. Ja tillmångfald säger utbildningsministern, men nej till kommersialisering ochförflackning. Men vem är det som skaU avgöra vad som är kommersialisering ochförflackning? Det är ju kärnfrågan i det som tryckfrihetens principer handlarom. satte i sitt anförande påTidningsutgivareföreningen pressen på prov mot av sig själv uppställdakriterier och kunde, för att använda hans egna ord, konstatera att tillståndetinte var gott. Problemen måste, sade han, tacklas politiskt. Bortsett från de demokratiskt betänkliga associationer somdetta sätt att resonera ger finns det, tycker jag, i hög grad en förmätenhet idet. Visst har vår press sina brister, men den måste nog ändå anses vara en avde mest seriösa, korrekta och hyggliga i världen. Naturligtvis finns detundantag, men uppfattade i sitt tal på Tidningsutgivareföreningenuppenbarligen pressen som misslyckad i alla avseenden. Jag tror att det vore av värde för den fortsatta debatten,om bättre klargjorde sin inställning när det gällerpressfrihetens principer och talade om, hur hans uttalande pä ,som återgivits och debatterats i pressen, egentligen skall tolkas. Det väsentliga, herr , är att viverkligen för en öppen debatt. Men den får vi inte med hjälp av sådana härkonspirato-riska hotbilder som herr nu målar. Medverka i stället tillatt hålla kommersialiseringen i schack, se till att mångfald blir en realitet iutbudet av debatt och information! Då får yttrandefriheten ett reellt innehåU. Jag delar självfallet statsrådets uppfattningnär det gäller mångfalden - att det är tragiskt när tidningar dör, att vi haranledning att diskutera åtgärder för att bevara mångfalden men även på denpunkten bör naturligtvis historieskrivningen vara riktig. Socialdemokraterna förnekar i de flesta avseenden"den gamla goda tiden", men tycks mena att den har existerat när detgäller pressens arbetsförhållanden. Visst fanns det för sedanett större antal tidningar på flera orter att väUa mellan för läsarna, men detvar i väldigt stor utsträckning små tidningar med bristfälliga resurser Isjälva verket har vi fått uppleva en utveckling mot högre kvalitet i pressen pådet sättet att tidningar av oUka politisk färg nu ändå som någonting självklartrapporterar från andra politiska riktningars aktiviteter någonting som intevar naturligt . Den förskjutning som t. ex. Aftonbladetundergått mot att mer och mer bli något av en periodisk politisk pamflett istället för en tidning är snarare en anomali än en del av en utveckling i den riktningen. Visst är det tragiskt när tidningar dör, det kan vi varaöverens om. Men jag kan inte erinra mig någon oroocU klagan frånsocialdemokratiskt håll för ett tiotal år sedan när borgerligatidningar dog som flugor. Därför kvarstår nog den frågan, om inte den oro somnu kommer till uttryck snarare är en föUd av att de socialdemokratiskatidningarna inte så väl klarar konkurrensen. Som herr vet har de kommersiellaintressen som har dominerat tidningsägandet uppenbart inte klarat att se tUl,att mångfald och bredd i informationsutbudet garanteras. I stället är det ettmycket aktivt presstöd med regeringen som initiativtagare som har garanteratden mångfalden. Jag hälsar med glädje den medvetenhet om behovet av mångfald ipressens informationsutbud som herr nu gör sig till talesman för, mendet hade varit klädsamt om det intresset hade kommit till uttryck på ettbetydligt tidigare stadium. Ang.nyhetsutbudets inverkan på den demokratiska opinionsbildningen Jag skall inte förlänga debatten ytteriigare.Den diskussion som statsrådet och jag nu har fört om mångfalden föranleddes juav ett av hans inlägg. På den punkten tror jag vi kan vara överens om värdetoch nödvändigheten av mångfald. Däremot tror jag inte att statsrådet och jag kan bliöverens om att vi ser på precis samma sätt på frågan om pressens frihet och påden typ av krav somman anser sig kunna ställa på det s. k. nyhetsflödet. Men har den här debattenbidragit till att dra uppmärksamheten tUl sätt att se på dessafrågor, har den ändå varit till nytta. Överläggningen var härmed slutad. Herr utrikesministern erhöll ordet för attbesvara i (m) framställda interpeUation, nr20, och anförde: i har i en interpellationställt föUande fråga: "Vilka åtgärder från regeringens sida föranleder deförnyade vittnesmålen om öde?" Som svar ber jag få framhålla föUande, Regeringen harunder årens lopp vidtagit en stor mängd åtgärder för att få klarhet i vad somhänt , sedan han tillfångatogs av de sovjetiskatrupperna i . Varie spår och ledtråd har noga följts upp. Såvälstatsministern som mina företrädare har vid ett flertal tillfällen tagit uppämnet med ledare. Denna aktivitet har offentligt redovisatssåväl här i som genom framläggande av publikationer. Den senaste publikationenframlades . Publiceringen föregicks av ett sammanträde medutrikesnämnden. Efter detta sammanträde gjorde statsminister föUandeuttalande: "har regeringen - framför allt genomhänvändelser till ledning sökt nå klarhet om och få honom återförd till . Dessa ansträngningar har icke lett tillresultat. 1 dagens läge synes man inte kunna komma längre genom framställningartill den sovjetiska regeringen. Självfallet kan emellertid nya omständigheteroch nya upplysningar komma att motivera ytterligare åtgärder Regeringen kommerliksom att föUa denna fråga med stor uppmärksamhet." Även har regeringen från tid till annanfått uppgifter om att vid visst tillfälle skulle ha befunnitsig i visst fängelse eller läger i . Varie gång sådana uppgifterförekommit har regeringen med alla till buds stående medel prövat derastrovärdighet. har i sin interpellation hänvisat till någrasådana uppgifter som förekommit . 1 likhet med vad som tidigarealltid skett, har även dessa upplysningar från svensk sida gjorts till föremålför så fullständiga och omsorgsfulla utredningar som möjligt. Ingenting har hittillsframkommit som kan sägas innebära något bestyrkande av dessa nya uppgifter har regeringen inte gjort några ytterUgareframställningar till den sovjetiska regeringen. Orsaken härtill är att sedanden tidpunkten inga nya omständigheter eller upplysningar framkommit sombedömts motivera någon sådan åtgärd. måste konstateras att vi alltjämt saknar enslutgiltig bekräftelse på vad som hänt . i (m): Jag ber att få tacka herr utrikesministernför svaret på min interpellation. Den framställdes , och denlånga tid som gått trodde jag antydde att svaret skuUe bU fylligtoch bl. a. innehålla en översikt över de förnyade vittnesmål som framkommitsedan frågan sist var aktueU i riksdagssammanhang för nära . Så haremellertid inte blivit fallet, utan svaret är kort och innehåller ingentingnytt. FaUet har under den gångna vårenuppmärksammats i svenska massmedia, inte minst tack vare den programserie somvisats i TV. Dessa program Uksom de många artiklarna i ämnet har gett anledningtill reflexioner hur saken handlagts från svensk sida, inte minst iinledningsskedet av affären. Den har under framför allt 1950-taletlagt ned ett stort arbete på att bringa klarhet i öde. Trotsden långa raden av vittnesmål har de sovjetiska myndigheterna förnekat bestämdkännedom om och hänvisat till att det enda man vet är att en fångemed namnet "Walenberg" avled i Ljubljankafängelset den 17 juh 1947. Det har påpekats att den bristande kännedomen omWaUenbergs vistelse i ryska fångläger från Sovjetledningens sida måste varakonstlad. Inte minst har visat vUken noggrann kontrolloch registrering som fångarna utsattes för i Stalintidens fängelser Densovjetiska fängelsebyråkratin lät ingen slippa undan. ledaremåste ha haft, och har naturiigtvis alltjämt, fullständig kännedom om RaoulWallenbergs öde. Det svävande svar som avgavs 1957 av utrikesministern att fången "Walenberg" torde vara identisk med ärnaturligtvis ingenting annat än en brasklapp för den händelse helt säkra bevisskulle dyka upp som visar att varit i livet vid ett senaretillfälle. Sedan den lade fram sin andra vitbok ifallet 1965 har emellertid ett flertal vittnesmål avgetts som tyder på attRaoul varit vid liv så sent som . Ett av vittnesmålen härrör från de amerikanskasenatsförhör som hållits om förhållandena i de ryskafånglägren. Inför senatsutskottet berättade en rysk jude, , som1960 kunde lämna efter att ha suttit i ryska fångläger, atthan av medfångar fått höra att det på fängelseön land alltjämt fannsmånga framstående utlänningar som ryssarna arresterade vid krigsslutet . Shifrin lade fram ett dokument som var undertecknat av enf. d. kapten i det ryska kontraspionaget, iMoshinski. Moshinski hade självvid två tillfällen, 1961 och 1962, sett på fem påWrangels land och även sett hans namn på en medicinlista i lägret. sägerutrikesministern i sitt interpellationssvar att den svenska regeringenmed stor noggrannhet har föUt vad som hänt på detta område. Enligt en uppgiftfick den reda på det vittnesmål jag här nämnt först i juli1973, trots att det hela fanns tryckt i amerikanska senatsprotokoll redan ifebruari 1973. Det verkar alltså inte. som om uppmärksamheten när det gällerdet här vittnesmålet hade varit överdrivet stor. Ett annat vittnesmål, som såvitt jag vet icke harpublicerats, är följande: En östeuropeisk flykting, nu verksam i , hade avfamiUeskäl kontakter med en östeuropeisk famiU som intog och fortfarande intaren ledande ställning i sitt lands förvaltning. Personen har nära anhöriga ilandet, och därför vill han inte framträda offentligt.