prot · FX09113 · 1974-12-31 00:00:00 — Ang. utflyttningen Jaghar ingen anledning att tro att vi då inte skall ha klarat av det som avstatliga verk från rimligen kan krävas i fråga om dem som valt att stanna iStockholm. Låt mig först tacka herr statsrådet för svaret på mina frågor. Grundorsakentill att jag ånyo besvärar statsrådet och även kammaren med dessaproblemkomplex är att jag vid fick fram vissa nya fakta isammanhanget vilka enligt mitt förmenande på ett avgörande sätt förändrarförutsättningarna för hela omlokaliseringen eller åtminstone borde göra det -även bland dem som tidigare stött och backat upp förslaget. Jagavser för del första det nya läge som uppstått för , för detandra svårigheterna för den personal som vill kvarstanna i samtslutligen förnyade uppgifter om de verkliga kostnaderna i samband medomlokaliseringen. Dess värre tycks inte finansministern, att döma av svaret, hatagit något vidare intryck av de uppgifter jag kom med. Låtmig börja med situationen för . Ännu i slutet av 1960-talelräknade man med snabb tillväxt av befolkning och även av antalet arbetstillfälleni den här regionen. Enligt Länsplanering 1967 trodde man på en total befolkning1980 på 1 840 000 invånare, detta sedan folkökningen varit kraftig under1960-talet. Men fick man revidera ramarna, och , sjuår senare, räknar egna planerare, enligt färska uträkningar, meden befokning på 1 530 000 invånare - en nedjustering med över 300 000 personer,motsvarande ungefar storlek. har regionen knappt 1,5 miljoner invånare. Det innebär alltså all ökningenfram till 1980 blir så låg som ungefär 30 000 personer. Ökningen beror då,enligt planerarna, uteslutande på ett födelseöverskott. I jämförelse med vadsom gäller för de fiesta andra regioner i landet är detta häpnadsväckandesiffror. har också ett negativt fiyttningsnetto i förhållandetill det övriga landet sedan fiera år. Dessasiffror bör kanske räcka som en demonstration av alt del knappast råder endramatisk överhettning i denna region. Men,herr talman, viktigare än själva antalet människor i regionen är naturligtvis antalet arbetstillfällen. För att man skall kunna klara sam ma förvärvsfrekvens som , dvs. för att man på ett rimligt sätt skall kunna ge arbete ål inom regionen födda ungdomar , krävs enligt senaste beräkningar - och de är - ett nytillskott på 40 000 arbetstillfällen . Då har man 70 alltså kompenserat sig för bortfallet av knappt 10000 tjänster i samband med utlokaliseringen avstatliga verk. Enligtlandstingets beräkningar kan man bara hoppas på ca 10 000 nya jobb under dennatid. är något mer optimistisk; där räknar man med 16 000 nyaarbetstillfällen. Men inom de bägge förvaltningarna drar man samma slutsats:antalet nya jobb understiger kraftigt den siffra som behövs för att klara sammaförvärvsfrekvens som vi har i . Manmåste fråga sig: Vart tar alla nya ungdomar på arbetsmarknaden vägen? Vartskall de söka sig? Nusäger i sitt svar att detta har ingenting med utflyttningen allgöra. Men, herr statsråd, faktum är alt utfiyttningen berövar Stockholmsregionen- i första hand och - ca 10 000 arbetstillfällen. Och allaberäkningar visar att det kommer att saknas mellan 20 000 och 30 000arbetstillfällen i regionen . Nog måste det väl finnasett samband mellan dessa siffrori Dessutom- och det är det viktiga - är det tjänstemännens situation som så katastrofaltförsämrats här i . Andelen tjänstemän av dettotala antalet arbetslösa i länet har ökat från . Mätningarna är gjorda i juni månadrespektive år. För augusti har andelen tjänstemän bland de arbetslösa iregionen ökat till . Och mot denna bakgrund vill tala om indu-strisysselsätlningen! Detfinns många tjänstemän även inom industrin - det är jag medveten om. Därför ären fortsatt minskning av jobben inom denna sektor allvariig även förtjänstemännen. Men ännu viktigare måste utvecklingen inom förvaltningen ansesvara, och det är här som finansministern tydligen vägrar att ta intryck avprognoserna och av de konsekvenser som utlokaliseringen får. Stockholmsproblem är inte slut med detta. Man talar utöver själva omlokaliseringen ellerutflyttningen även om en s. k. multiplikatoreffekt. Det är ju inte bara denutflyttade som flyttar. Familjen följer i regel med, och långsiktigt räknar manäven med en viss påverkan på service osv. Multiplikatorer på 4-5 anses avexperterna inte överdrivna. Den långsiktiga effekten för Stockholmsregionenskulle alltså bli som om 40 000-50 000 människor flyttade ut, och detta har naturiigtvis,herr talman, den allra största inverkan inte minst på kommunens ekonomi. Detanförda visar hur allvariigt läget är inom . Vi har ettrelativt sett kraftigt nettoutflöde till övriga landet av människor i aktivålder. Antalet arbetstillfällen ökar långsamt, och vi räknar med en brist 1980på mellan 20 000 och 30 000 jobb, något som i första hand kommer att gå ut överde ungdomar som successivt söker sig ut på marknaden. Närdet gäller alla dessa problem måste utfiyttningen av 10 000 statstjänstemänoch deras familjer innebära ytterligare belastningar. Antalet jobb minskar,skatteunderiaget minskar, konsumtionen minskar - allt Ang.utflyttningen av stadiga verk från Nr 113 i en region som de facto stagnerat under de senaste fem sex åren. Tisdaeen den Finansministernkan väl inte mena alt han inte har någon kommentar ''" ''"" utveckling. Lät mig precisera: --------------- Hurskall jobben framöver ? Alla prognoser pekar på ett un- Ang. utflyttningen derskott på över 20 000 jobb. av statliga verk från Vilken kommentar har statsrådet till den dramatiska försämring i sys- selsättningslägelsom drabbat just tjänstemannagruppen? verkligen påstå att omlokaliseringen som sådan inte spelar någonroll? Del stod ju i klartext i statsrådets svar. Jaggår så över till kostnadsproblemen. Som bekant redovisades inga som helst kalkylervid beslutet om etapp 1. Vid etapp 2 hade högst schematiska beräkningargjorts. Jag omnämnde i interpellationen vissa uppgifter från statensprovningsanstalt. Där har man gjort egna kalkyler inför anslagsäskandena isamband med utflyttningen. Finansministern kommenterar inte med ett ord dessakostnader, som vida överstiger de schablonberäkningar som redovisades förraåret. Provningsanstaltenhar gjort om dessa beräkningar inför sina äskanden för kommandebudgetår, och följande uppges vara minimum om inte verksamheten helt skalläventyras: Engångsutgiftervid flyttningen: eller ca per anställd. Det skall jämföras med schablonen 25 000 per anställd i förra årets proposition -en skillnad på sammanlagt för det här verket i engångskostnader. Årligfördyring åren närmast efter flyttningen: 5,6 miljoner eller utslaget per anställd . Det skall Jämföras med propositionens bedömningar som gick ut på i genomsnitt per anställd - en skillnad på nära under efter själva verksutflyttningen. Vidsamtal med andra verk som är på väg ut från har det framkommit attkostnadsbilden är ungefär densamma, dvs. kostnaderna överstiger kraftigt deberäkningar som gjordes inför etapp 2. Dess värre är det - såvitt jag vet -ingen annan myndighet som lika detaljerat sökt beräkna konsekvenserna som justprovningsanstalten. Men svart på vitt får vi naturligtvis den dag de tunga myndigheternabörjar flytta. Hur kommenterarfinansministern nu dessa nya siffror? Tilldetaljsiffrorna för provningsanstalten kan för övrigt läggas beräkningar fränen doktorsavhandling i . Där beräknades omlokaliseringen draextrakostnader för telefon, resor och övertidsersättningar de första årenefter verkställandet pä totalt för statsförvaltningen.Även här vore det behövligt med en kommentar. Låt mig, herr talman, såsluta med att säga några ord om personalens tillförsikt i sitt svar. nära 700 av dem som anmältatt de vill stanna har fått nya jobb. del är egentligen en lågsiffra. Berörda tjänstemän på statens personal- 72 nämnd menar alt man omöjligen kommer att kunna hjälpa alla som vill stanna i ominte en drastisk förändring i antalet lediga tjänster inställer sig. Inte minstgäller problemen personer med specialutbildningar - typ meteorologer,lantmätare eller flygtekniker - för vilka alternativa arbetsplatser utöver deverk där de tjänstgör och som skall fiyttas ut knappast existerar. Dessa700, som alltså fått nya jobb, är resultatet av en verksamhet bland de ungefär2 500 befattningshavare som anmält sig till personalnämnden ochbegärt att slippa fiytta med sina verk. Det är således endast en fjärdedel manklarat av. Det bådar inte gott för kommande är. Att personalnämnden serallvariigt på läget framgick inte minst av generaldirektör brev, förett drygt halvår sedan, till övriga statliga myndigheter, i vilket hanuppmanade dessa att bättre söka hjälpa till att skaffa fram ersättningsjobb föromlokaliseringsgruppens "stan-nare". ser man mörkt på situationen inom personalnämnden. Referat i tidningarna desenaste dagarna och intervjuer med ledande personal vitsordar detta. Menfinansministern verkar nöjd. Kontrasterna kunde inte vara klarare! Låtmig till detta lägga några ytteriigare aspekter. Även för dem som bestämt sigatt fiytta är situationen besväriig. Det gäller inte minst bostadsfrågan. Ensammanställning som gjorts inom personalnämnden visar på bl. a. följandeproblem: För dem som äger äldre villor i är delsvårt att hitta köpare. För dem som flyttar till t. ex. ,, eller kommer det alt bli svårt att få lag på småhus -det säger kommunerna. Dettagäller i än högre grad för , landels sannolikt mest expanderande region . Där har enligt uppgift villapriserna tredubblats sedan slutet av1960-talet, och värre lär del bli med tillkomsten av 80. Vissa tjänstemän kommer att få bo i s. k.övergångsbosläder i . Kommunen hinner inte bygga uttillräckligt till den stora fiyttningsvåg som kommer 1975-1976. Daghemsfrågan är ett stort problem på de flestaorter. Jag skall inte gå längre in på de här detaljerna. Jag har inte kunnatla upp alla aspekter man kan lägga på denna fråga. Vad jag nu önskar är en merutföriig kommentar från statsrådet . Problemen i Stockholmsregionenerfordrar en kommentar, likaså frågan om totalkostnaderna för samhället. Sistmen inte minst kräver personalen svar på väsentliga frågor - både de som villstanna kvar och de som bestämt sig för att fiytta. Ang.utflyttningen av statliga verk från Jag brukar vara myckel kortfattad i mina svar. Den här gången var jagovanligt utföriig i mitt skriftliga svar för att ge Ang.utflyttningen av statliga verk från man de informationer jagansåg vara erforderiiga. HerrWijkman kommer med jämna mellanrum tillbaka till de här frågorna i ,och den diskussion vi för blir naturiigtvis litet grand av en upprepning. Närherr uppmanar mig att kommentera situationen i kan jag därförgöra del myckel kort. Dethär huset har - visseriigen under protester från och hanspartivänner, men i övrigt i stort samförstånd - beslutat alt utlokaliseringenskall genomföras och även att regionalpolitiken skall inriktas på en starkaresatsning på orter som ligger utanför . Om vi sålunda i denregionalpolitik som har beslutat sig för - på den punkten tror jag t.o. m. att och hans partivänner var med oss andra - vill ha enexpansion av landsorten blir det logiska resultatet att den tidigareexpansionen av kommer att stagnera. Visom har erfarenheter av 1950-och 1960-ialen kunde konstatera den enormaexpansion som då rådde i detta storstadsområde. Hälften av ökningen av riketsfolkmängd låg här i . Den andra hälften låg i riket i övrigt. Jagär medveten om alt kommunen till stor del levde i den uppfattningen att det härvar något slags naturlag som skulle fort-sälta. Man tänkte sig att utvecklingenskulle gå vidare i den angivna riktningen och planerade i långa stycken fördetta, för att sedermera få uppleva att man hade planerat i fåvitsko. Riksdagenhar emellertid mycket enhälligt sagt att vi bör ha en annan inriktning avbefolkningsrörelserna i vårt land. Till den ändan har vi godtagit enregionalpolitik och drivit en medveten lokaliseringspolitik som bl. a.inneburit att åtskilligt av den aktivitet som tidigare samlades i nupå ett rimligt sätt har placerats på andra håll i landet. Detär den enkla förklaringen. Om i lugn och ro sätter sig och tänkerigenom detta måste han säga sig att det är pä det här sättet och att detnaturiigtvis inte kunde fortsätta i den riktning vi tidigare kunde avläsa närdet gällde . Beträffandede olika avsnitten inom verksamheten i har jag redan i mitt svarmeddelat att problemet är att den industriella aktiviteten har tunnats ut häri storstaden. Det tror jag all man får räkna med också. Det verkar som om deprivata företagarna skulle ha större benägenhet att lokalisera sig till andrahåll än själva storstaden - jag skall inte analysera eller kommentera deltanärmare - och då får man här följaktligen kvar tjänstemannaseklorn. Menijänstemannasektorn omfattar inte bara de i staten anställda tjänstemännen. Vihar tjänstemän inom industrin, inom handeln och i den kommunalaadministrationen. Sjukvården är ett annat område där just tjänstemannainslagetär utomordentligt starkt, och det är ett område som staten inte lägger sig ioch inte skall lägga sig i - det är andra krafter som styr utvecklingen där. HerrWijkman sätter upp ett finger och säger: Hur skall jobben iStockholmsregionen? Svaret är alt de skall på samma sätt som de klaraspå andra håll i landet. Skillnaden är egentligen bara den att problemet är litet nyttför , medan det är decennier gammalt på åtskilliga håll i vårt land.Herr har inte visat något intresse för det tidigare - det är möjligtatt satt på skolbänken och lärde sig saker och ting vid den tiden.Vi hörde i varje fall ingenting om problemet från då. har vifaltal beslut om regionalpolitik, lokaliseringspolitik och utlokalisering avstatliga verk. En bastant majoritet av ledamöter står bakom dessabeslut. Jag är övertygad om alt de inte har ändrat sin uppfattning pä dessapunkter. Medall respekt för doktorsavhandlingar vill jag ändå säga att jag inte tror attdet är sä mycket till dokument alt åberopa i en argumentation i dessa frågor. Närdel gäller personalfrågan vill jag också erinra om att del inte bara är frågaom de 700 tjänster som blivit besatta. utbjöd 2 240tjänster, men det var bara 700 personer som accepterade de utbjudna tjänsterna;man har naturiigtvis vissa anspråk när det gäller tjänster, och det är välmänskligt i och för sig. Men till jeremiad över att det går sådåligt med utfiyttningen vill jag säga att det inte bara är personalnämndensfel: man offererade 2 240 nya tjänster och bara 700 blev besatta. Såtill frågan om kostnaderna. Jag skall mycket kort kommentera frågan omprovningsanstalten. Provningsanstalten var ett ämbetsverk som var illa utrustati många avseenden. Utrustningen svarade inte mot de krav som ställs påanstalten. Följaktligen skulle man ha blivit tvingad all göra åtskilligadyrbara investeringar om anstalten legal kvar här i . Jag har här enpromemoria om det, och del är imponerande siffror som nämns. får anstaltenen ny skepnad, en helt annan och dyrbarare utrustning och därmed ocksåmöjligheter att på ett effektivare sätt hantera sitt ämbete. Det kostar pengar. Rentallmänt kan jag säga om kostnaderna att jag nu fått besked frånbyggnadsstyrelsen om lokalhyrorna. Jag har också haft tillfälle all på platsenbesöka de nyutlokaliserade verken; de har ännu inte flyttat ut personalmässigt,men byggnaderna börjar bli färdiga, och man har därför nu möjlighet att räknafram vilka lokalhyror del kommer att röra sig om. Lokalhyrorna i ,och ligger på ca per kvadratmeter och under detta;man har kommit fram till hyror på 150, 160 och per kvadratmeter. Delokalhyror man skulle ha fått finna sig i om inte utflyttningen kommit tillstånd utan man fått göra expansionen här i är av helt annan storiek.För offentliga verk som flyttar in i nya lokaler i lokalhyrorna per kvadratmeter - och närmaredet senaste talet än det första. Man bygger följaktligen utmärkta lokaler förväsentligt mindre pengar på utlokaliserings-orterna. Dettaskall också vägas in när vi talar om kostnaderna, men del glömmer . är ängsligöver hur bostadsfrågan skall lösas för dem Ang.utflyttningen av statliga verk från Nr 113 som skall flytta ut och gör sig pä den punkten skyldig till betydande Tisdaeen den överdrifter.Jag kan ta som ett exempel - det framskymtade ' "inlägg. Även om man där skulle ha svårigheter att --------------- omedelbartleverera attraktiva tomter för villor och egna hem, har Norr- Ang. utflyttningen köpingi dag ett ganska stort antal lediga lägenheter i hyreshus. av statliga verk från inte attdet är så förskräckligt upprörande om någon som utlokaliserats får bo i ett hyreshus under en övergångstid, tillshan fått en tomt till den villa som han i sista hand är ute efter. HerrWHKMAN (m); Det är riktigt alt jag satt på skolbänken väsentligt senare än herrSträng - åtminstone i den traditionella skolan - men det hindrar inte att jag kan ha uppfattningar både om den lokaliseringspolitik vi har bedrivit här ilandet sedan ett tiotal år tillbaka och om den s. k. nya lokaliserings- ellerregionalpolitik som utflyttningen är ett exempel på. började med att säga att jag borde vara medveten om att det finns majoritet i detta hus för utflyttningen och all det i stort sett bara varjag och mina partikamrater som hade några synpunkter pä det här som avvek frånmajoritetens. Detta är inte riktigt. begär uppskov - i stort setthela dess grupp - med etapp 2, arbetarekommunen i ocharbetarekommunen i var mycket starkt kritiska till etapp 2, ochdel fanns kritiska röster även inom finansministerns eget parti långt innan denandra etappen beslutades. Statsrådetsäger vidare att det är ett logiskt resultat att det blev en stagnation iStockholmsregionen när man beslutade om utflyttningen. Det är bara det, herrstatsråd, att den slagnationen har vi kunnat se sedan 1969-1970, ochutflyttningen har ju inte mer än precis kommit i gång. Stagnationen har alltsåkommit , och detta tycker jag alt statsrådet bör ha klart försig. Siffrornavar inte lika dramatiska 1970, 1971 och 1972, när vi första gången diskuteradeutfiyttningen. Då hade man ett kort perspektiv. Men börjar man få ett längreperspektiv - nu kan man se del över ungefär en och en halv konjunkturcykel -och då märker man alt det inte bara är resultatet av en lågkonjunktur somspeciellt skulle ha drabbat den här regionen ulan att del faktiskt arenbestående trend som inger allvarlig oro. Gå upp till landshövding ,en annan partibroder, och tala med honom! Han kommer att vitsorda att den häroron finns för hela regionen. Helakontentan av den debatt som drivits pä moderat håll har inneburit att vi varit mycket tveksamma och tvivlat på att detta var en rimlig och riktig regionalpolitisk satsning. Vi har tvivlat av många skäl. Vi har varit mycket osäkra på - och det tror jag alt alla är fortfarande - vad effekten kommer att bli. Jag skall gärna 76 erkänna att det är bra för vilken ort som helst ilandet som har problem med både skatteunderiagetoch annat att få en myndighet serverad på ett fat. Men på lång sikt är detbättre alt inte ha fått dit någon myndighet alls. Vi visste mycket litet om dehär effekterna, och vad vi sade var alt man med andra regionalpolitiska medel kanskeskulle kunna uppnå bättre effekter. Och framför allt menade vi att det varorimligt alt på det sättet köra över personalen och dessutom göra det utanordentliga beräkningar. Sedansäger : Doktorsavhandlingar är inte mycket att åberopa. Det finns inte så mycket underiag all åberopa, och jag menar att deschablonberäkningar över kostnader och annat som fanns i den här utredningen,där - om jag inte kommer ihåg fel - var chef för delegationen fördecentralisering av statlig verksamhet, är sannerligen inte av någon högrenivå eller av en bättre kvalitet än de beräkningar som fanns i den nämndadoktorsavhandlingen av en . Statsrådetsäger att jag skulle påstå att det var personalnämndens fel att inte mer än 700hade blivit placerade. Jag har den största förståelse för personalnämndenssituation och problem, och jag funderar verkligen på hur man skall kunnaunderiätta de problemen för alt hjälpa till att ge alla "stannarna" -de som inte vill flytta ut - en rimlig chans att fåettalternalivtjobbförattkunna uppfylla de löften som frän majoriteten gavs vitt och brett här en gång,nämligen att man i största möjliga utsträckning skulle försöka beredasysselsättning åt dem som inte ville följa med. Det är ju fortfarande storaprocentandelar i åtskilliga verk, bara ett drygt år före flyttningen. Då sägerstatsrådet: har man anvisat 2 240. Men har jag tagit reda på hur det härgått till. Det är helt enkelt så att samma person kan ha fått 8-10 anvisningar.Del innebär alltså inte alt 2 240 människor har fått en tjänst anvisad utan detär ett betydligt lägre antal som har "drabbats" av anvisningarna.Däremot har 2 500 människor anmält sitt intresse för omflyttning, och ännuett år innan den första stora vågen med mellan 3 000 och 4 000 människor skallut har bara 700 fått ett jobb. Var och en förstår ju att det är en mycket korttidsperiod för en enskild människa, ett hushåll, en familj att planera på. Jagmenar att detta är ett exempel på hur orimlig hela utflyltningskarusellen harvarit. Fortfarandeär flyttningsobenägenheten stor, framför allt hos befattningshavare med enallmän utbildning - de vet att de har något så när rimliga chanser att få ettalternativt jobb. Den är lägre i specialistbe-fatlningarna; som meteorolog vetman t. ex. att man inte har något annat val än att gå till . Jag har aldrig från denna talarstol framhävt framför alltlokalkostnaderna som argument mot omlokaliseringen. Det enda jag har sagt i detsammanhanget är att man möjligtvis kunde ha fltt en annan tidsmässig fördelningav investeringarna. Jag är fullt medveten om att lokalkostnaderna blir lägre,och jag har irite tagit upp den frågan. Vill inte statsrådet kommentera deandra kostnaderna, kan jag inte göra myck- Ang.utflyttningen av statliga verk från 7 protokoll 1974. Nr 113 et åt det, men det är alltså effektiviteten, resorna,dubbelbemanningarna Tisdagenden - °" r centrala för mig. '"*'' säger finansministern att bostäder finns i hyreslägenheter och att detväl inte skall vara så farligt att tvingas fiytta in i en hyreslägenhet Ang. utflyttningen medan man väntar pä sitt egna hem. Men har man ett eget hem i den av statliga verk från här regionen sedan 8-10 är tillbaka tror jag att man upplever det som ettväldigt problem att först bryta upp från den miljön, att sedan tvingas flytta in i en lägenhetoch att därpå gå och vänta planlöst år på att få ett småhus,kanske till väsentligt högre kostnader. Jag är medveten om att denna fråga har diskuterats . Jaganser för min del - och jag vet att många delar den uppfattningen - att de nyauppgifter som har kommit fram inte minst om situationframöver, framför allt när det gäller tjänstemannaarbetslösheten, egentligenkräver en revidering, ett nytt beslutsfattande i dessa frågor. Jag är tyvärrinte optimist i det sammanhanget. Bara någraord till. Jagtycker att överdriver sä förskräckligt i sin argumentering. Denhär beräkningen som han åberopade och som redovisades i i samband medett betänkande har hållit ganska väl. Efter det att den serverades har det hänträtt mycket på kostnadssidan. Byggkostnaderna har stigit och det har andrakostnader också gjort. Den variation som finns i beräkningarna är inte i någotavseende uppseendeväckande. HerrWijkman säger att han är överens med mig beträffande lokalfrågorna - men nubygger ämbetsverken väsentligt mycket billigare i landsorten. Det är väl ettframsteg att delar min uppfattning på den punkten. Det här är juinte några små kostnader. Del är fråga om en nybyggnation av ämbetslokaler somligger någonstans - omjag minns rätt - och som följaktligen skulle vara det dubbla om man skulle ha byggt dem i . Det är ingen summa som ens en finansminister negligerar - det är en högstavgörande summa i det hela.