prot · FX0914 · 1974-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollet för den 22 innevarandemånad. § 2 Föredrogs och hänvisades motionerna nr 917-931 till , nr 932-937 till finansutskottet, nr 938-964 rill skatteutskottet, nr 965-971 till justitieutskottet, nr 972-978 till lagutskottet, nr 979-983 till utrikesutskottet, nr 984-987 rill försvarsutskottet, nr 9881001 till socialförsäkringsutskottet, nr 1002-1015 rill socialutskottet, nr 1016-1027 till kuhurutskottet, nr 1028-1064 till utbildningsutskottet, nr 1065-1093 till trafikutskottet, nr 1094-1107 till jordbruksutskottet, nr 1108 till skatteutskottet, nr 1109-1118 till jordbruksutskottet, nr 1119-1135 till näringsutskottet, nr 1136-1156 till inrikesutskottet, nr 1157-1174 till civilutskottet, nr 1175-1190 till , nr 1191 till socialutskottet, nr 1192-1200 till finansutskottet, nr 1201-1220 till skatteutskottet, nr 1221 yrkandet 2 tillsocialutskottet och i övrigt till skatteut skottet, nr 1222-1253 rill skatteutskottet, nr 1254-1261 till justitieutskottet, nr 1262-1268 till lagutskottet, nr 1269-1281 rill utrikesutskottet, nr 1282-1288 till försvarsutskottet, nr 12891308 till socialförsäkringsutskottet, nr 1309 såvitt avsåg bostadstilläggtill socialutskottet och i övrigt rill socialförsäkringsutskottet, nr 1310-1314 till socialförsäkringsutskottet, nr 1315-1326 till socialutskottet, nr 1327 till socialförsäkringsutskottet, nr 1328-1334 till socialutskottet, nr 1335 såvitt avsåg reklam för alkohol tillskatteutskottet och i övrigt till socialutskottet, nr 1336-1343 till socialutskottet. nr 1344-1363 till kultumtskottet, nr 1364-1391 rill utbildningsutskottet, nr 1392 punkten 1 tillutbildningsutskottet och punkten 2 till social utskottet, nr 1393 till utbildningsutskottet, nr 1394 till kulturutskottet, nr 1395-1409 till utbildningsutskottet, nr 1410-1451 till trafikutskottet, nr 1452-1471 till jordbruksutskottet, nr 1472 till näringsutskottet, nr 1473-1482 till jordbruksutskottet, nr 1483-1537 till näringsutskottet, nr 1538-15 53 till inrikesutskottet, nr 1554 till socialutskottet, nr 1555-1576 till inrikesutskottet samt nr 1577-1594 till civilutskottet. § 3 Allmänpolitisk debatt Föredrogs i ett sammanhang Kungl. Maj:tspropositioner nr I angående statsverkets tillstånd och behov under budgetåret1974/75 samt nr 2 angående utgifter på tilläggsstat till riksstaten /74. Efter samråd med talmannen och partiledarnakommer jag att inleda debatten med en kort deklaration om vissa åtgärder på denekonomiska politikens område som regeringen avser att förelägga riksdagen.Riksdagen bör först fä kännedom om förslagen. Att strikt följa den tidigarefastställda talarordningen hade skapat stora svårigheter för debatten. Därföravges denna deklaration. Partiledarna har informerats om detmateriella innehållet. Med hänsyn framför allt till den osäkerhet som rådde omförsörjningsläget för olja och oljeprodukter var det vid tiden förfinansplanens fastställande enligt regeringens uppfattning icke möjligt attange en klar bedömning av hur den ekonomiska politiken borde inriktas.Samtidigt underströk regeringen att beredskapen måste vara hög för snabbaåtgärder av ekonomisk-politisk art. Läget harnu på flera punkter klarnat. En försämring av oljetillförseln framstår för närvarandesom mindre sannolik, även om osäkerheten består. har lämnat sin bedömning avenergikrisens verkningar för den ekonomiska utvecklingen. mellan LO och SAF har träffats. De prisstegringar som följer av de kraftiga höjningarna avoljepriserna får en dämpande effekt på vår ekonomi och torde medföra att ettkraftigt överskott i vår bytesbalans förbyts i ett underskott. Kreditpolitikenoch finanspolitiken har bl. a. genom de genomfördastimulansåtgärderna en klart expansiv inriktning. Genom vår för närvarandestora valutareserv har vi likväl handlingsfrihet att vidta åtgärder för attbemästra den dämpning av vår ekonomi, som blir en följd av energikrisen. Regeringen föreslår i detta läge en rad åtgärder till ensammanlagd kostnad av i syfte att värna sysselsättningen,dämpa prisstegringarna och förstärka köpkraften. Förslagen ges en socialinriktning och skall snabbt kunna genomföras. Förslageninnebär i sina huvuddrag följande; Barnfamiljerna föreslås få ett extra tillägg på 200 kronorper barn, att utbetalas i samband med barnbidragen . Ett motsvarandetillägg på föresläs till dem som har förhöjt barnbidrag eller studiebidrag.Kostnaderna uppgår till . Samtliga folkpensionärer föreslås få ett extrapensionstillägg på att utbetalas . Kostnad: 360 miljonerkronor. Bostadsbyggandet befrias i praktiken från mervärdeskattgenom en särskild kompensation. Förslaget avser hus som färdigställs ellerpåbörjas . Åtgärden är en tillfällig insats i avvaktan på regeringensställningstagande till de bostadspolitiska utredningarna, som väntas i vår.Kostnaden kan beräknas till 1974 och lika mycket 1975. Energikrisen slår hårt på kostnaderna i nyproduktionen avbostäder. Den föreslagna åtgärden är nödvändig för att motverka en nedgång avbyggsysselsättningen. Genom att hyrorna i hus med s. k. paritetslån, byggda fr.o. 1958, sammanhänger med kostnaderna i nyproduktionen, får detta ävenbetydelse för att nedbringa hyreshöjningar i dessa hus. ställs till förfogande för stöd åtenergibesparande investeringar, t. ex. förbättrad värmeisolering av bostäder.Även detta får betydelse för sysselsättningen. satsas på ökad subventionering av deviktiga baslivsmedlen. Av detta belopp bör ca användas föratt motverka de prishöjningar fr. o. m. som kan föranledas av en nyjordbruksuppgörelse. bör användas för att fr. o. m. den 1april 1974 direkt sänka priserna på de livsmedel som omfattas av prisstopp.Fördelningen av prissänkningen bör ske efter kontakt med jordbrukets ochkonsumenternas företrädare. Om dessa rnedel fördelas på samma sätt som förnärvarande, skulle de som ett exempel medföra en prissänkning på mjölk med 30öre per liter och på kött med per kilo. Prisstoppet på dessa livsmedel kommer att förlängas efterden . Vi kan inte undvika att energikrisen får påtagligaåterverkningar på vårt folkhushåll. Regeringens åtgärder syftar till att tryggasysselsättningen och stödja grupper som är särskilt utsatta. Underskottet i budgeten kan med detta beräknas bli 11miljarder kronor för vartdera /74 och 1974/75. Detta innebär enkraftig expansiv ekonomisk politik. HerrFÄLLDIN (c): Man behöver inte gå långt utanför vårt landsgränser för att finna att möjligheterna för folken att fritt avgöra sitt egetöde inte alltid står till buds. Ofrihet och diktatur råder på många håll ivärlden. Miljoner människor lever i ett slaveri som fattigdom, hunger ochpolitisk ofrihet skapar. Så mycket större vilar ansvaret på de nationer som villgöra sitt yttersta för att värna och förstärka ett demokratiskt system. Detgäller då inte att försöka överföra det egna systemet till ett annat land somhar andra traditioner. Tvärtom gäller det att genom sitt föredöme visa förvärlden vad ett demokratiskt samhälle innebär och vad ett demokratiskt samhälleförmår när det gäller att ge alla medborgare en trygg tillvaro, grundad påprinciperna om jämlikhet och social rättvisa. Den demokratiska parlamentarismens idé är djupt förankradhos det svenska folket. Våra fri- och rättigheter, som inte har haftstöd i grundlagens bokstav, blir nu inskrivna i grundlagen. Monarkins fortbeståndgaranteras som folkstyret och parlamentarismen övergår från praxistill skriven grundlag. Ingenting av de omisthga värden som vi haruppnått går förlorat. Tvärtom får vi genom det nya grundlagsförslagetytterligare möjligheter att förstärka och vidga våra fri- och rättiglieter ochvår folkstyrelse som vi för med oss in i en ny tid det bästa av vadsvensk parlamentarisk och demokratisk tradition har lett fram till. om fred i är nu gammalt utanatt någon fred kunnat åstadkommas. Vårt stöd för de fördragsslutande parternasuppmaning att följa både dess bokstav och dess anda måste återoch åter komma till uttryck för att på så sätt verka för ett slut på stridernaoch för möjligheter till en varaktig fred i hela . Överenskommelsen om truppernas tillbakadragande vidSuezfronten i innebar en stor lättnad för oss alla. Deuttalanden om förhandlingsvilja som har gjorts från i första hand ,och sida bär en prägel av återhållsamhet som är ägnad att skapaen viss optimism om en framtida fredlig uppgörelse. Det senaste kriget i och utvecklingendärefter har med ovanlig klarhet visat hur också vårt land drabbas avkonflikter på stort geografiskt avstånd. I det aktuella fallet har det gällt våroljetillförsel. Utan att själva på något sätt vara inblandade i konflikten harvi direkt drabbats av verkningarna. Vi måste ta lärdom av dessa erfarenheter. Iförsta hand måste vår ekonomiska beredskap vara sådan att vi kan möta inte baradirekta krigs- eller avspärrningshot, utan vi måste utvidga vår beredskap ochvår planering så att vi också kan möta fredskriser. En motion med deninnebörden har väckts av . Ett bifall till motionen betyder att vårtland blir bättre rustat att möta sådana här fredskriser och att viockså under sådana förhållanden skall kunna bevara vår handlingsfrihet ochdärmed tilltron till vår neutralitetspolitik. Oljekrisen har avslöjat många svagheter i det modernasamhällsmaskineriet. Trots att nedskärningarna av produktionen inte harmedfört så särskilt stora avbräck i tillförseln till vårt land har de snabbttvingat framransoneringar med åtföljande störningar i produktion och samhälls-hv. Det äruppenbart att vår egen beredskap för att möta en sådan här situation underfredstid inte har varit den bästa. Det har bl. a. lett till attbesparingskampanjer och ransoneringar kunnat sättas in först ef ter långtdröjsmål med det utrymme för hamstring och godtycke som detta lätt för med sig. Mest beklagligt är emellertid att allmänheten inte harkunnat få vederhäftig information om försörjningsläget. Som jag framhöll i eninterpellation till statsministern när samlades är allmänhetens viljaatt acceptera de olägenheter som en ransonering för med sig och att solidarisktbära de uppoffringar som är nödvändiga i hög grad beroende av den informationsom man får. "Ransoneringsmoralen" blir i hög grad lidande, om intebara tidningar och andra massmedia utan också olika myndigheter lämnar såvarierande uppgifter som har skett. Även om ransoneringen nu slopas på enviktig punkt, bensinen, är det i hög grad angeläget att och därmedockså den stora allmänheten kan få den översiktliga redogörelse för försörjningslägetsom jag efterlyste i min interpellation. En viktig slutsats blir att'man måste säkerställa att mani framtiden har bättre information om försörjningsläget och också möjlighetertill att opartiskt värdera de uppgifter som kommer fram. Den statliga energipolitiken har i storutsträckning varit begränsad till elkraftsområdet. Någon socialisering avoljebolagen tror jag emellertid inte på, av den enkla anledningen att vi denvägen inte kan tillförsäkra oss en enda droppe olja. Då tror jag i stället merpå den metod som man prövat i mindre skala under själva krisperioden, nämhgenatt göra statliga uppköp direkt genom någon statlig inköpsorganisation. För ettsådant system talar bl. a. det förhållandet att bilaterala leveransavtal direktmellan länder kan bli vanligare . Vi har från i enpartimotion, föreslagit att man närmare överväger att utveckla det systemet.Ingenting hindrar naturligtvis att man i sådana bilaterala avtal också ryckerin överenskommelser om att få utnyttja raffinaderier i producentländerna elleri tredje land. Oljekrisen har också i hög grad mobiliserat ett ökatintresse för de långsiktiga energiproblemen, I det sammanhanget noterar jag medtillfredsställelse att regeringen nu har aviserat ett långsiktigt energi-politiskthandlingsprogram. Det är att beklaga att regeringen inte mera bestämttog fasta på kraven på ett sådant program när de framfördes i en motion avnågra centerpartister här i 1971 och då också fick ett klart positivtstöd av hela . kommer emellertid programmet med några årsfördröjning. Det är angeläget att redan de beslut som vi fattar nu kaninrymmas i ett långsiktigt perspektiv. Oljekrisen får inte tas till intäkt föratt förstöra de ännu orörda älvar som vi en gång har beslutat oss för att sparaav naturvårdsskäl. Däremot kan det finnas anledning att påskynda moderniseringenav redan befintliga äldre vattenkraftverk och utbyggnaden i redan regleradeälvdelar. Det finns inte heller någon anledning att forcerakärnkraftsutbyggnaden. Kärnkraften är under inga förhållanden någon väg ut urden akuta krisen,eftersom det tar åtta till att få fram ett verk, och kärnkraften kaninte heller lösa oss från det starka importberoendet, eftersom det även i detfallet rör sig om utnyttjande av importråvaror. Till detta kommer att säkerhetsriskernakvarstår, framför allt riskerna i samband med hanteringen av avfallet. Centernskrav på ett uppskov, eller s. k. moratorium, med det fortsattakämkraftsbyggandet till dess har antagit ett långsiktigt program påenergiförsörjningens område står därför fast. Det kommande energipolitiska programmet måste som en grundläggandeinriktning ha att produktion och utnyttjande av energi anpassas till naturensegna förutsättningar. Energiproduktionen är förenad med miljöproblem. Men dessanegativa effekter kan reduceras, om vi medvetet tar fasta på att göra det.Samridigt måste vi försöka utveckla alternativa energikällor, både sådana somär baserade på inhemskt bränsle som ved, torv, bark osv. och därför harsärskild betydelse ur försörjningssynpunkt, men också mera okonventionellenergiproduktion baserad på t. ex. solenergi och vindkraft. Sist men inte minstmåste strävan i högre grad inriktas på att "spara energi". Det gårmycket väl att förena tanken på ett ytterligare utvecklat välfärdssamhälle medkrav på begränsningar av förbrukningen av energi. På vissaområden har problemen och svårigheterna blivit alltmer svårbemästrade för varjeår som gått. Jag vill särskilt nämna tre områden. För det första måste vi klaraen förnuftig hushållning med våra natur-och miljöresurser, för det andra skapaen aktiv näringspolitik så att vi kan trygga sysselsättning åt alla och få framresurser för angelägna trygghetsreformer samt för det tredje brytacentraliseringsutvecklingen och skapa ett mer decentraliserat samhälle. Detkrävs i alla dessa avseenden en målmedveten och långsiktig planering. I storadelar måste också riktningen i regeringspolitiken ändras. Jag harnyss talat om oljekrisen. Jag tror att vi i ett avseende kan vara tacksammaför att den kom . Den har tjänat som en väckarklocka. måsteställa in oss på en genomgripande ändring i vårt sätt att hantera Vi måste långsiktigt inrikta oss på en sparsammareenergihushållning och skapa alternativ till oljan i nyaenergiformer, som kan uppfylla miljö- och säkerhetskraven. förlivsmedelsproduktionen utnyttja all jordbruksjord som kan brukas Använt material och avfall måste återföras till ny produktion.Vi måste anpassa teknik och teknologi till miljöpolitikens Detär en svår och lång omställning, men den är nödvändig. Det måste vara slut på slit-och-släng-perioden, slut pårovdriften på naturtillgångarna. Målsättningen måste vara att bruka utan attförbruka. Det är vår skyldighet att ge kommande generationer möjligheter försitt liv. Det krävs globalt samarbete - det är fullt klart. Men det är viktigtatt varje land börjar hemma hos sig. Vi måste, som under en följd av årkrävt i motioner, upprätta en långsiktig hushållsplan för en ansvarsfullanvändning av våra natur- och miljöresurser. Det är en mycket viktig målsättning att tryggasysselsättningsmöjligheter åt alla som vill och kan ha arbete.Regeringspolitiken har misslyckats med detta. Vi har en stor arbetslöshet somdröjer kvar även i högkonjunkturerna.Med nuvarande situation och politik som utgångspunkt får vi räkna med att detunder det fortsatta behöver skapas kanske 400 000 jobb, kanske fler. Diskussionen här gäller inte om jobben skall skaffas inäringslivet eller i den offentliga sektorn. Vi måste skapa jobben på bådaområdena. klarades sysselsättningen någorlunda genom att vividgade den offentliga sektorn kraftigt, särskilt den kommunala. Detta varriktigt och nödvändigt för välfärdspolitiken. Jag vill understryka att det nubehövs mer arbetskraft för t. ex. vårdsektorn, barntillsynen, utbildningen ochmiljövården. Men detta kan inte med nuvarande politik. Med den får viinte de nödvändiga resurserna. Särskilt kommunernas svåra ekonomiska situationär ett klart besked om detta, liksom över huvud taget det trångmål, som helaskattepolitiken har kommit i. Den slutsats som måste dras är att vi måste ökaresurserna genom tillväxt i näringslivet. Detta kräver en aktiv näringspolitik, som kan skapa denödvändiga produktionsförutsättningarna. Men den nuvarande regeringspolitiken,som alltmer tycks inriktas på att centralt styra och gå in i vissa storföretag,kan inte klara denna uppgift. Det är särskilt viktigt att ta till varautvecklingsmöjligheterna i de mindre företagen och därmed skapa bättreförutsättningar för nyföretagsamhet och nya produktionsidéer -nyföretagsamhetenhar varit oroande låg under . Detta är främst syftet med centernsprogram för 100 000 nya jobb i industri och servicenäringar. Det är ettförstahandsmäl. måste skapas ett näringspolitiskt handlingsprogram, somcentern krävt i motioner under en följd av år. En aktiv näringspolitik med den inriktningen är nödvändig,inte endast för att trygga produktion och sysselsättning utan också för attskapa resurser för angelägna trygghets- och jämlikhetsreformer. Nya jobb inäringslivet är förutsättningen för att vi skall kunna ordna nya jobb också hosstaten och kommunerna. En bestående stor arbetslöshet kan inte accepteras. Deninnebär stora svårigheter för de människor som drabbas, och den medför varje årmiljardförluster. Det tredje stora problemkomplexet som jag särskilt villuppmärksamma är centraliseringspolitiken, såväl i fråga om bebyggelse ochnäringsliv som när det gäller samhällets styrelse. Centraliseringen har gått sålångt att den medför allvarliga nackdelar. Vi måste vända utvecklingen till ettmer decentraliserat samhälle. Särskilt frän har skett en mycket kraftigcentralisering av näringsliv och bebyggelse till stora koncentrationsområden,och en utglesning har skett av stora områden i andra delar av landet, särskilti skogslänen. Det har blivit alltmer uppenbart att denna politik inte stämmeröverens med vad det stora flertalet människor önskar. Trots allt detta ärregeringspolitiken inriktad på fortsatt kraftig centralisering, inte endasttill storstadsområdena utan numera också till de s. k. primärcentra i länen. Denfortsatta centraliseringspolitiken ökar problemen och svårigheterna. Vi måste bryta centraliseringen och vändautvecklingen till ett mer decentraliserat samhälle. förstärkasoch inriktas så att en riktig spridning kan ske av näringsliv och bebyggelseöver hela landet. Fördelningen av resurser och samhällsfunktioner, särskiltkommunikationsmöjligheterna, måste inriktas enligt denna målsättning. Jag trorför övrigt inte att den fortsatta centraliseringen av bebyggelse ochnäringsliv, som regeringspolitiken syftar till, kan genomföras. Den spontanareaktionen mot den växer sig allt starkare. Det är hka viktigt att forma en decentraliseradsamhällsstyrelse, så att den enskilde medborgaren tillförsäkras störremöjligheter till inflytande över viktiga frågor. Vi har fått en med tvånggenomförd storkommun-reform, som försämrar möjligheterna till kommunaldemokrati. måste strävandena intensifieras för en förstärkt och fördjupadkommunal demokrati och en verklig länsdemokrati. Detta är nödvändigt, om viskall kunna ge den kommunala demokratin den ställning som den nyaregeringsformen avser att garantera. Samstämmigheten är stor om att det behövs enexpansiv ekonomisk politik för att möta oljekrisensverkningar på sysselsättning och produktion. Det gäller också att motverka ettallmänt konjunkturbakslag. De fackliga företrädare, representanter förnäringslivet och ekonomer av facket som har uttalat sig har bara haft en endamening: Det måste till stimulansåtgärder, och de måste sättas in snabbt. Detstora undantaget är regeringen, som inte förrän haft någon bedömning avens de närmaste månadernas utveckling och ännu mindre förmått utforma någonpolitisk handlingslinje. Den deklaration som statsministern läste upp ber jag attfå återkomma till - jag vill anmäla att deklarationen gör att jag inte kanhålla den taletid som jag har angivit. Men låt mig redan nu säga att det är ihögsta grad anmärkningsvärt att regeringens respekt för är såbristfällig att regeringen här nära nog improviserat det finns ännuinte någon proposition. Man kommer alltså på remissdebattens morgon och anmälervad man avser att göra , trots att regeringen enligt sininstruktion skall komma med beskeden när börjar. Att det framläggs enproposition måste med naturnödvändighet innebära attfinansutskottets arbete förskjuts i tiden med minst . Finansutskottetkan ju inte göra med propositioner som man gör med för sent avlämnade motioner:man bryr sig inte om att ta upp dem till behandling. Förfarandet ärutomordentligt anmärkningsvärt. Jag kan inte underlåta att säga att jag tyckeratt detta i hög grad är en fråga om regeringens respekt för . Jag beratt få återkomma till deklarationen. fanns det anledning att räkna med att 1974 skullebli ett relativt bra år för svenskt vidkommande i ekonomiskt hänseende. Menoljekrisen har i stor utsträckning rubbat förutsättningarna. Det är fortfarandesvårt att uttala sig om hur djupgående verkningarna blir. Men några viktigaförhållanden finns det ändå att ta fasta på. De ger, som jag ser det, också ettganska entydigt underlag för hur man skall handla under den närmaste framtiden.Däremot är det svårare att uttala sig om hur utvecklingen kan arta sig underhela den kommande budgetperioden, dvs. ända fram till den . Det är idet fallet svårt att bedöma både oljekrisens verkningar på vår egen ekonomi ochverkningarna på andraländers ekonomiska utveckling, som vi i så hög grad är indirekt beroende avgenom vår export. När vi föreslår en expansiv politik är det framför allt tre faktorer som varit avgörande för bedömningen:Det första är avmattningstendenserna ute i världen och de därmed följandeinskränkningarna i exportmöjligheterna. Det andra är den minskning i deninhemska köpkraften som de höjda oljepriserna och övriga prisökningar kommeratt leda rill. Gårdagens meddelande om ytterligare kraftiga prishöjningar påolja och drivmedel understryker bara detta. Det tredje är den fortsattanedgången i byggandet och nödvändigheten för kommunerna att hålla igen. Det fanns redan före oljekrisen tecken på att deninternationella högkonjunkturen höll på att kulminera. Det är naturligt attavmattningstendenserna har förstärkts i samband med oljekrisen. Men framförallt måste man räkna med större försiktighet hos både företag och konsumenternär det gäller inköp och investeringar. En sådan utveckling utomlands påverkar exportmöjligheterna.Om sysselsättning och produktion skall kunna hällas uppe, måste företagendärför få ökade möjligheter att avsätta sina produkter och tjänster inomlandet. Även de stegrade oljepriserna fungerar som en broms i vårekonomi. Med höjda priser på olja och bensin, och därmed också på hyror,transporter och olika varor, räcker naturligtvis svenska folkets inkomstersämre till för att köpa andra varor. skriver i sin nyarapport att de höjda oljepriserna får ungefär samma verkningar som om man hadehöjt de indirekta skatterna utan att öka statsutgifterna. Det uttalandet kanockså tas som en fingervisning om hur man bör angripa de problem som man härställs inför i den ekonomiska politiken. En viss nedgång i bostadsbyggandet förefaller likaså oundviklig.Den för också med sig ett minskat behov av fondinvesteringar i kommunerna.Kommunernas möjligheter att expandera på andra områden är, som jag sagt,dessutom mycket begränsade. Mot detta står bl. a. de löneökningar som löntagarnakommer att fä genom de nya avtalen.