prot · FX09122 · 1974-12-31 00:00:00 — Vänsterpartietkommunisterna anser att staten måste ta det ekonomiska ansvaret fördaghemsutbyggandet. (vpk): Jag skall be att få tacka herr socialministern för svaret, även om jaglika litet som är nöjd med det. Detfinns ungefär 800 000 förskolebarn i vårt land. Av dessa 800 000 barn harungefär 400 000 förvärvsarbetande mödrar. Det finns för dessa 400 000 barn bara60 000 daghemsplatser att dela på. Det finns 200 000 skolbarn på lågstadiet somockså skulle behöva barnomsorg på fritidshem. För dessa 200 000 skolbarn finnsdel 18 000 frilidshemsplatser att kivas om. Enligtregionplanekontoret var kön till barnstugeplatser 34 000 förStockholms län. I står 4 600 barn i kö. I slår över 5 000barn i kö och i 1 000 barn. Desiffror som jag har redovisat visar på den akuta kön, den registrerade kön, ochär säkeriigen inte på något sätt representativa för det behov som verkligen finns,nämligen det latenta behovet. Deplaneringssiffror som framkommit i debatten om barnomsorgsul-byggnaden är heltotillräckliga. Barnstugeulredningen talar 1980 skall avbehovet av platser vara fyllt. LO-ordföranden påpekar att mednuvarande planering kommer av behovet all tillgodoses, ochdelegationen för jämställdhet tror all inte heller den siffran kanuppfyllas. Vad som behövs är naturligtvis en planering, en planering somtillgodoser alla behov av barnomsorg. Men det behövs förvisso inte bara enplanering, det behövs konkreta åtgärder och del behövs styrmedel från statenssida för att åstadkomma en utbyggnad. StatsministerPalme sade på facklärarnas kongress för inte så länge sedan all han var oroligför att kommunernas besparingsslrävanden kommer all gå ul överbarnomsorgsutbyggnaden, och han var rädd för den nedåtgående trend som nuredovisas. Jag delar, herr talman, hans oro i detta fall. Driftbidragenlill daghem höjdes lill . höjdes anordningsbidragellill det dubbla mot förut, och det är nu uppe i per plats. Meddenna storlek på anordningsbidragel läcks så gott som hela byggkostnaden förkommunerna. Med dessa ökade bidrag skulle kommunerna kunna bygga ul antaletplalser utan att det skulle medföra höjda driftkostnader. Delär obestridligt att denna satsning lill kommunerna haft effekt -den satsningsom skedde i börian av året. byggs fier daghem . Men delär lika tillfälligt som de tillfälligt fördubblade anordningsbidragen lillbarnstugeplatser. Planerna uppvisar en myckel kraftignedgång enligt en kommunenkäl som gjort . Kommunernaplanerar t. o. m. att bygga färre daghemsplatser de åren än de gjorde 1973. Delär mol bakgrund av denna nedåtgående trend som jag har gjort en förfråganhuruvida socialministern är beredd au föreslå en förlängning av anordningsbidragelför dag- och fritidshem eller någon annan form av slöd till kommunerna för attgarantera en snabb utbyggnad. Idet svar jag har fått påpekas del mycket riktigt alt regeringen vidtagit en radålgärder för att underiälla en utbyggnad av kommunernasbarnomsorg. Men de åtgärder som vidtagits är helt otillräckliga, vilkel juockså klart framgår av den akuta kösituation som kommunerna har . Detfinns enligt min mening olika sätt att stimulera och garantera barnomsorgsutbyggnad. Fördet första kan del ske genom all ytterligare ekonomiska garantier ställs tillkommunernas förfogande från statens sida. Pä sikt är det nödvändigt all statenhelt tar över kommunernas koslnader för barnomsorg. krav som vpk rest äralt slalen sorri ell första led lar över personalkostnaderna, som ju uppgårtill av driftkostnaderna. För del andra kan statliganormer reglera en garanterad utbyggnad. Omökat stöd till kommunernas barnstugeutbyggnad, m. m. Omökat stöd till kommunernas barnstugeutbyggnad, m. m. Del skulle vara etteffektivt sätt att lösa utbyggnaden av barnomsorgen. Altlåta varje barn gå i skola är en självklarhet för alla människor. Ingenprotesterar mot att skolan kostar pengar. Det borde vara lika självklart medrätten för alla barn - antingen de har bortaarbelande föräldrar eller ej - attfä barnstugeplals eller lekskoleplats som med rätten all gå i skola. Skolan ären god samhällsinvestering, heter del, och del är förvisso barnstugan också. Socialministernsäger sig vara medveten om nedgången i utbyggnads-taklen och vill med anledningdärav understryka angelägenheten av en fortsatt snabb barnstugeutbyggnad. Hurskall det ske? Del pekas pä att de höjda driftbidragen och det faktum att vifått en förskolelag med skyldighet för varje kommun att upprätta en särskildförskoleplan skulle stimulera kommunerna alt bygga ut snabbare. Det första kanjag hålla med om, även om jag, som jag sagt, inte anser det ekonomiskastödet vara tillräckligt omfattande. Men det andra, att bara för att kommunernafår skyldighet att planera så skulle detta faktum fä inverkan pä den faktiska utbyggnaden,tror jag är en helt felaktig förhoppning. All kunna redovisa sina behov avutbyggnad för en rullande femårsperiod är ju bara en statistisk redovisning,som i sig inte förpliktar till någon utbyggnad. Avsikten,sägs del i interpellationssvaret, är alt dessa frågor skall bli föremål förlokala politiska bedömningar. Dessa politiska bedömningar - vill jag påstå -har vi haft . Och det är de politiska bedömningarna som omfattas avmajoriteten av våra kommunalpolitiker som lett till den horribla, katastrofalasituation vi har pä barn-lillsynsområdel. Barnstugepolitik,barnomsorgspolitik är tydligen att vilja men inte kunna. Del kan jag medbeklagande konstatera av det svar jag fåll . Jagskulle till slut bara vilja fråga: Hur tänker socialministern möta det allthögljuddare och alltmer påträngande krav som kommer från hundratusentals barnoch föräldrar, främst dä kvinnor förslås, på att barnomsorgen byggs ut tillfullo? Det räcker inte, menar jag och många med mig det kan jag försäkra, medvackra målsättningar och fagra löften, utan det behövs ett konkrethandlingsprogram. Vi är alla överens om att utbyggnaden av barnstugorna måste fortsätta isnabb takt. Del vill jag gärna återigen understryka. Men jag vill i deltasammanhang också betona kommunernas ansvar på detta område. Det är minförhoppning att de nya bestämmelserna i förskolelagen om att varje kommun fr.o. m. skall upprätta en förskoleplan skall leda till en bättreutbyggnadsplanering av förskoleverksamheten. I förskoleplanen skall anges påvilket sätt och i vilken utsträckning kommunen avseratt tillgodose behovet av daghem och annanförskoleverksamhet. Jag vill understryka att det är av största vikt att lokalapolitiska, fackliga och andra organisationer deltaraktivt vid utarbetandet av förskoleplanerna och framför sina synpunkter påutbyggnaden. Jag tror, herr talman, alt detta är en väsentlig sak. Det ärarbetet inom den egna kommunen och det egna bostadsområdet som i hög gradbestämmer dagshemsutbyggnaden. Omsiatens bidrag lill kommunernas förskoleverksamhet skall utgå generellt elleranknytas till exempelvis personalkostnaderna är huvudsakligen en fråga somhänger samman med bidragens sloriek. Jag vill upprepa alt driftbidragen tilldaghem och fritidshem har höjts i flera omgångar . Driftbidragentill daghemmen höjdes till , den 1 juli 1973till och lill . Motsvarande höjningarhar skett också när det gäller driftbidragen till fritidshem. Delhär är en viktig fråga, och jag har i mitt svar understrukit att det ärangeläget med en fortsatt snabb daghemsutbyggnad. Detbör, herr lalman, också observeras att fördubblingen av anordningsbidragethade elt klart konjunkturslimulerande syfte; del angavs i propositionen. Ettsådani konjunkturläge har vi inte . Dådet gäller den fortsatta daghemsutbyggnaden och statsbidragsfrågorna harjagredan sagt, herr lalman, att jag inte före budgetpropositionen kanstå här i kammaren och i precisa former ange vad den skall innehålla. Mensjälvfallet är de här frågorna angelägna för mig och för regeringen i övrigt. Omökat stöd till kommunernas barnstugeutbyggnad, m. m. (vpk): Del är skönt att vi tydligen är ganska överens om tagen. Menulbyggnadsplaneringen i kommunerna är det väl inget större fel på , annatän att beräkningen av antalet förvärvsarbetande kvinnor inte räcker somunderiag för alt fastställa behovet. Där är vi inte överens. Vi i vpk anser allbarnstugor skall finnas för alla barn som vill vara där. Om kommunerna nu inteanser sig ha pengar till en tillräcklig utbyggnad, då står vi bara där, Anna-GretaLeijon, som är bas för delegationen för jämställdhet mellan män och kvinnor,medger all framtiden ser dyster ul för barntillsynen, men hon tycker inte attalla beslut om barntillsyn skall läggas pä staten. Del kan väl i och för sigvara riktigt, men hon fortsätter: Det stämmer illa med alt vi på andra hållvill decentralisera beslut. Men det ställer också krav på kommunerna attverkligen prioritera barnomsorgen. Jagförslår ärligt talat inte hur den ekvationen skall gä ihop, om inte slalen tarelt större ekonomiskt ansvar. Det framgår ju klart, eftersom regeringensstimulanspaket innebar en ökad utbyggnad , att det är ekonomin detrör sig om. Men om kommunerna bygger och sedan inte kan hålla barnstugorna idrift, vilkel också hänt pä vissa häll, har man ingenting vunnit. Tommabyggnader är ju inte ekonomiska ur någon synpunkt. Kommunernaklagar helt riktigt över att beslut i ökar deras ekonomiska pålagor.Det skattestopp som kommunerna drabbades av Omökat stöd till kommunernas barnstugeutbyggnad, m. m. var ju framför allt tillför att hjälpa de lågavlönade och barnfamiljerna, som hårdast känner detkommunala skattetrycket. Men det får inte innebära all de drabbas bakvägengenom att servicen till dem först drabbas av nedskärningar. Det är ju vad somhänder med den minskade barntillsynsmöjligheten. Nedskärningendrabbar även dagbarnvårdarna, som klagar över alt de får färre barn att vårdaoch därmed minskade inkomster, Dagbarnvårdarna är en av de yrkesgrupper som harosäkra anställningsförhållanden utan inkomstgaranti, som använts som regulatorför kommunernas ekonomi. De skall bara ställa upp när de behövs. Vimåste ställa krav på regeringen, och det måste vara staten som tar del ekonomiskaansvaret. FruLANTZ (vpk): Det är alldeles uppenbart att vi är överens i del stora hela när delgäller insikten om hur viktigt det är att barntillsynsmöjligheterna byggs utmycket.snabbare. Jagkänner väl igen siffrorna i detta sammanhang och är myckel glad över alt manefter hand har ökat de åtaganden som staten har i förhållande lill kommunerna.Men jag tror inte att det räcker med bara ekonomiska åtgärder. Jag tror att dengoda viljan hos våra kommunalpolitiker tyvärr fattas när det gäller att beslutaom en utbyggnad. I valtider är det ju myckel populärt att föra fram förslag omen utbyggnad av barnsluge-verksamhelen. Men när man sitter i kommunerna fattasden goda viljan. Då är man inte längre beredd att skriva på de paroller som manhar ställt upp till val med. Delegationenför jämställdhet har sagt att vi måste vädja lill kommunerna att göraekonomiska omprioriteringar. Jag tillhör dem som är beredda att göra sådanaomprioriteringar. Jag vill prioritera barntillsyns-utbyggnad före en mil nymotorväg och pä det viset få över 4 000 daghemsplatser. Men jag är tyvärrganska ensam om att vilja göra den om-prioriteringen. I stället för att skaffaett nytt anser jag också alt man skulle bekosta 1 000daghemsplatser. Jag tror inte all del förhållandet all vi har fällen förskolelag leder lill några konkreta åtgärder bara för alt man har ålagtkommunerna alt planera. Del är ju inget nytt fenomen att man planerar ikommunerna. Del har vi gjort så länge som jag har suttit i den socialacentralnämnden i och tidigare i barnstugestyrelsen, som den hette.Under tio år har vi planerat och beräknat behov kors och tvärs. Men del har juinte lett till någon nämnvärd utbyggnad. Jag vill understryka angelägenheten av en fortsalt snabbutbyggnad. Detta är ett område som och för framliden är så väsentligtatt stora ansträngningar måste göras för en kraftfull fortsatt utbyggnad. Samhället- i det här fallet staten - har ju också gjort insatser. Jag har, herr talman,tidigare nämnt några siffror, och jag skall inte upprepa dem. Men resultatetframgår av ett par andra siffror. Antalet plalser i daghem är 1970 var 33 000.Vi har är 1974 närmare 63 000 plalser. Menbrislen pä daghemsplatser är stor på många häll, och de redovisade planerna för1975 och 1976 har ju också oroat oss. Jagvill emellertid fästa uppmärksamheten på att del jag här i kammaren har strukitunder, nämligen kommunernas skyldigheter att upprätta förskoleplaner, ärväsentligt. Och det nya i delta är ju framför allt alt organisationerna - depolitiska partierna och organisationerna i kommunerna - direkt skall ha ettengagemang och också ta ett ansvar för att dessa frågor i kommunen verkligenfår den placering och prioritering som de sannerligen behöver ha. Dettaär någonting som jag tycker att och skall observera, fördel är viktigt och väsentligt. Meningen är att man skall upprätta de härplanerna för av , och det kommer att styra mycket av utvecklingeni fortsättningen. Altjag före budgetpropositionens framläggande inte kan gä in pästatsbidragsfrågorna vill jag bara ånyo understryka. Men alla goda krafter,herr talman, bör sättas in för att ute i kommunerna ge den fortsattautbyggnaden all den stimulans som är möjlig. Ang. fjärrbusstrafl-ken i Norrlands kustområde FruLANTZ (vpk): Socialministern nämnde all 1970 hade vi 33 000 dag-hemsplalser. Jag haren annan siffra: 1968 skulle vi ha behövt 270 000 daghemsplalser. Det är enviss differens mellan dessa siffror som säger en del om hur långt bakefter vikommer. Socialministernpåpekar ånyo att han anser en snabb utbyggnad angelägen. Då skulle jagåterigen vilja fråga: Är man beredd att ge de ekonomiska garantier som måsteges till kommunerna för att en sådan utbyggnad som vi tydligen är överens omoch som behövs skall komma till stånd? Och eftersom jag inte tror att viljanfinns hos våra kommunalpolitiker frågar jag också: Är man beredd all frånregeringens sida förorda en central styrning i denna fråga? Överläggningenvar härmed sluiad. § 24 Ang.fjärrbusstrafiken i Norrlands kustområde Herrkommunikalionsminislern erhöll ordel för all besvara ()framställda interpellation, nr 89, och anförde: har frågat om jag är beredd all medverka till dels attallmänheten i de områden som avses i interpellationen tillförsäkras en fullgodservice beträffande fiärrbusstrafik, dels alt trafik- Ang.fjärrbusstrafiken i Norrlands kustområde tillstånd lämnas på sådantsätt all mindre företag inte missgynnas och därvid uttala all krav påsammanläggning av förelag inte ställs som villkor. Dentrafik som åsyftas i interpellationen är s. k. veckoslutslrafik, och herrNordin nämner särskilt veckoslutstrafiken mellan och . 1propositionen 1972:81 hade jag anledning all erinra om vissa uttalanden isamband med tillkomsten av förordningen (1940:910) angående yrkesmässigautomobiltrafik m. m. och all ge uttryck för min uppfattning om hur dessainverkade på bedömningen av veckoslutstrafiken. Jag förordade också ipropositionen en mindre restriktiv tolkning av yrkestra-fikförordningen när detgäller att meddela tillstånd till veckoslutslrafik. Genomatt godkände propositionen i denna del blev del fastslaget all den s.k. veckoslutstrafiken, som i stor utsträckning drivits med stöd av tillståndtill beställningstrafik, är att anse som linjelrafik och därför kräverlinjetrafiklillsländ. Vidare öppnades vissa möjligheter för andra än SJ ochredan etablerade linjetrafikförelag all driva veckoslutslrafik. Föralt underlätta en anpassning till den nya situationen beslöt Kungl. Maj:t den22 alt den som utfört veckoslutslrafik med stöd avbeslällningstrafiktillstånd och som ansökt om linjetrafiklillsländ före den 1november 1972 får fortsätta med trafiken lill dess hans ansökan blivit slutligtprövad. Ellstort antal ansökningar om linjetrafiklillsländ avseende veckosluts-trafik haringivits och prövats av länsstyrelserna. Av dessa har Kungl. Maj:l i ett beslutden efter besvär avgjort ell trettiotal, som gäller trafikenmellan och . Somen bakgrund till detta beslut vill jag erinra om att del i de aktuellarelationerna finns en veckoslutslrafik, som drivs i samarbetemellan de etablerade linjetrafikföreiagen. De betecknas i beslutet "samtrafikföretagen". Därutöver har - i synnerhet under senare är -tillkommit en rad förelag som drivit trafiken med slöd av enbart tillstånd lillbeställningstrafik. Det var ansökningar från bl. a. dessa senare förelag somavgjordes genom beslutet. Ettbifall till samtliga ansökningar hade inneburit veckoslutslrafik mellanNorriand och av ell trettiotal olika förelag. Även om del finns ellbetydande irafikunderiag måste en sådan uppspaltning av tillstånd uppenbartmedföra en orationell driflstruklur och ett dåligt utnyttjande av tillgängligaresurser. En rationell drift och rätt avvägda resurser är väsentligaförutsättningar för att trafiken skall kunna fungera under irafiksäkra formeroch med en sund prissättning, men också för all kravet pä tillfredsställandearbetarskydd och anställningstrygghet skall tillgodoses. Delförelåg därför inte förutsättningar för bifall till de gjorda ansökningarna.Lösningar för att tillgodose trafikbehoven får i stället utformas på annatsätt, och i Kungl. Maj:ts beslut redovisas tvä alternativ. ena är all förelag somönskar utföra trafiken och är lämpliga härför sammanför behövliga resurser iett gemensamt företag, som i egenskap av irafikulövare driver trafiken ochansvarar för trafikutövningen. Elt sådant gemensamt förelag måste ha deresurser i fråga om fordon och egen administration och personal som behövs. Omett sådant förelag kommer lill sländ anses i beslutet förutsättningar föreliggaför att meddela del linjelrafiktillstånd i de aktuella relationerna. Det andraalternativet är en utbyggnad av veckoslutstrafiken inom ramen församtrafikföretagens verksamhet och med utnyttjande av de utomstående företagensresurser. Detta innebär alltså alt de utomstående förelagen som entreprenörereller i annan samarbelsform ställer behövliga resurser lill samtrafikföretagensförfogande som ett komplement till deras samtrafik och inordnad i denna. 1beslutet förutsätts alt en lösning enligt något av angivna alternativ skallkunna vara klar till utgången av . Ansvaretför de överläggningar och åtgärder som behövs för en lösning enligt angivnariktlinjer åvilar enligt beslutet i första hand de ifrågavarande företagensjälva. Genom att länsstyrelserna har ansvaret för ett ändamålsenligtanordnande av trafiken är det emellertid väsentligt alt länsstyrelserna redanfrän börian tar del i arbetet. Eftersom det är fråga om all välja enövergripande trafiklösning som berör flera olika relationer understryks viktenav att samordningen länsstyrelserna emellan får en effektiv form, lämpligengenom en för ändamålet bildad samarbetsgrupp. Dei beslutet förutsatta överiäggningarna har inletts, och flera sammanträffandenmellan företrädare för länsstyrelserna och trafikutövarna har ägt rum. Somframgår av min redogörelse har ett av de viktigaste syftena med beslutet varitjust att tillförsäkra allmänheten en tillfredsställande ira-fikförsörining.Beslutet innebär inte någon form av monopolisering. Tvärtom lämnas här utrymmeför mindre företag att i fråga om veckoslutstrafiken utefter Norrlandskustengå samman och verka i en form som kan göra dem konkurrenskraftiga och effektivagenom möjligheten till ell rationellt utnyttjande av de samlade resurserna. Sammanfattningsvisvill jag uttala att jag är övertygad om att en lösning av veckoslulslrafikenenligt de i beslutet angivna riktlinjerna kommer all vara lill gagn för denresande allmänheten, trafikutövarna och de i företagen anställda. Ang.fjärrbusstrafiken i Norrlands kustområde Hen (): Jag ber att få tacka- kommunikationsministern för del utförliga svarelpå min interpellation. Problemetmed veckoslulslrafiken är naturligtvis av principiell natur, men detillustreras bäst med praktiska exempel, så som jag gjort i min interpellation.Mitt exempel gäller två ångermanländska irafikförelag. BrödernaLindström i , liggeri det järnvägslösa området mellan och Örnsköldsvik.Det andra är , , som ligger i det järnvägslösaområdet mellan och . Ang.fjärrbusstrafiken i Norrlands kustområde Bådaföretagen är gamla och seriöst arbetande och absolut inga pi-ralföretag. Bådaföretagen bedriver jämsides med veckoslutslrafik även lokal linjetrafik ochhandhar skolbarnstransporter. Båda företagen var tidigt ute - kanske t, o, m,först med att etablera fjärrbusstrafik pä - på den här aktuellasträckan. Båda företagen har en modern vagnpark, en ansvarskännande ledningoch en kunnig personal. Båda företagen har kunnat uppvisa en mycket godbeläggning på sin Stockholmstrafik. Bådaföretagen har haft stöd. Inga klagomål från resenärerna harhörts. Min.egen kommun, , har fiera gånger engagerat sig iuppvaktningar inför statsrådet för att stötta Bröderna i , somligger inom vår kommun. Men detta och det faktum att statsrådet vidimerat atttrafikunderiaget finns, har ändå inte räckt lill. Tur efter tur har Indragitspå grund av handläggning av ärendet. Det har t.o. m. inträffat att ell annat, större företag erhållit tillstånd i stället.Frågetecknen hopar sig! Isin tidigare handläggning och i sitt svar har statsrådet gångefter annan kommit in på att flera irafikutövare skall sammanföras i ettgemensamt företag,,alternativt att de små skall vara underentreprenörer tillde större. Vad finns det för motiv till detta? Jag hoppas att statsrådet inteär fingen i den, speciellt bland socialdemokrater, omhuldade filosofin attvad, som är stort är bra, och vad som är större är ännu bättre. Jag hoppas attstatsrådet i stället vill medverka till att de resurser som finns i de härföretagen i form av kunnig personal och dyrbara fordon blir effektivtutnyttjade. Här rör det sig ändå om 14 fordon och sysselsättning för etttrettiotal personer. Låtmig särskilt betona att resenärerna kräver inte bara låga biljettpriserutan också en god service. Bevisligen är servicen bäst hos företag i den häraktuella storleken - de står till tjänst med bokning vardag som helgdag framtill bussens avgång. Och ortsbefolkningen vill och bör få vända sig till ortensföretag. Slutligenmåste jag fråga om de påtryckningar som statsrådet gjort och gör isammanläggningssyfte beträffande bussföretagen har något slöd i tidigareuttalad målsättning. I propositionen 1972:81 sades ingenting om detta. Inteheller i riksdagsbeslutet . nu säger sig vara övertygad om att en lösning av veckoslulslrafikenenligt de i beslutet angivna riktlinjerna kommer att vara till gagn för denresande allmänheten, trafikutövarna och de i företagen anställda, så måste jagkonstatera att statsrådets svar inte övertygar mig, inte trafikutövarna ochinte heller personalen. Jag hade nog väntat någon strimma av hopp, särskiltrried tanke på den stolla deklarationen i propositionen 1972:81 där det hette:"Målet för den statliga trafikpolitiken är att för landets olika delartrygga en tillfredsställande transportförsörjning lill lägsta möjligakostnader och under former som medger effektivitet och en sund utveckling avtrafikmedlen." Jag vet inte hur djupt in i det beslut som regeringen fattade i slutetav juni har forskat. Av det inlägg som han levererade här fick jagtyvärr den uppfattningen att han inte har läst beslutet över huvud taget. Delär nästan ofattbart att tänka sig, herr talman, att man efter det beslutet ochdess innehåll kan gå upp och'göra ett sådant svepande och allmänt inlägg som herrNordin här gjorde. Därför frågar jag mig, herr talman, i vilken del jag skallbörja den här diskussionen och om det över huvud taget är någon mening med attta upp tiden med att informera om vad det är som vi har beslutat. kanske trots allt ändå är nödvändigt, eftersom okunnigheten är allasfiende. Jag tar mig därför friheten, herr talman, att något försöka med vad jagskulle vilja kalla en elementär undervisning i vad beslut ochregeringens beslut av innebär. Innebördenav beslut har diskuterats i skilda sammanhang, och olika synpunkterhar naturiigtvis förts fram.