prot · FX0934 · 1974-12-31 00:00:00 — De förbättrade möjligheter att expropriera mark sominförts och det förenklade expropriationsförfarandet harinneburit större möjligheter för kommunerna att tillgodose sitt markbehov. Vi har lUcsom återkommit till vad vianser vara något av en kärnfråga i detta sammanhang, nämUgen frågan om den s.k. presumtionsregeln och ersättningsberäkningarna enligt denna. När det gäller den typ av åtgärder mot oförtjäntmarkvärdestegring som expropriationslagen representerar är det viktigt attinnehållet är sådant att man effektivt kan motverka markprisernas påverkan avspekulativa förväntningar och de s. k. marknadskrafternas spel. Skall man uppnå detta måste man bestämma en fast tidpunktefter vilken den värdestegring som beror av samhällets utbyggnad inte skaUersättas. Och denna tidpunkt måste sättas så långt bakåt i tiden att man kommeråt de stora markvärdestegringar som skedde . Såsom anförsi reservationen 2 b bör de utredningssvårigheter som åberopas mot förslagetinte överdrivas dä det redan enligt gäUande ordning kan krävas utredning om upptill värden. Om man knyter ingångsvärdet tiU läget den 1 januari1960, som vi föreslår från vpk, kan det inte annat än i undantagsfall uppstånågra större problem beträffande utredningar. Markkostnadernas stora betydelse för samhällsplanering,goda bostadsmiljöer och lägre hyror gör det nödvändigt att genom lagstiftningse tiU Ändring i expropriations-och förköpslagstiftningen Ändring i expropriations-och förköpslagstiftningen att denmarkvärdestegring som skett, framför aUt , inte slår igenom ipriserna på den mark samhället förvärvar för bostads-ochsamhällsbyggande. Jag yrkar bifaU tiU reservationerna 2 b och 3b vid civUutskottets betänkande nr 6. Lät mig sedan säga några ord med anledning av det som herrWennerfors berörde i sitt inlägg. Han refererade intryck från sin arbetsplatsoch från umgänget med andra människor. Jag vUl gärna säga att jag inte kanvitsorda ' tal om att färgsättningen på det egenägda småhusetskulle vara en fråga av den typ som dominerar bland allmänheten. Min erfarenhetär att de helt dominerande problemen för människorna gäller hur pengarna skallräcka tiU mat och hyra, när tänker besluta om att ta bort momsen påmaten och vidta åtgärder för att sänka hyrorna osv. Det är de problemen jagfrämst har mött bland människor som jag träffar ute och som jag umgås med. Jag är överens med pä en punkt i det hanmycket uppehöU sig vid, nämligen rätten att äga hus och hem. Jag är däremotinte överens med honom om rätten för den enskUde att äga mark som behövs församhällsbyggandet och inte heller om rätten att äga flerfamiljshus och görastora vinster på att människorna måste ha någonstans att bo. Som företrädare för utskottsmajoriteten yrkarjag redan nu bifall till civilutskottets betänkande nr 6 och därmed ocksåavslag på reservationerna. Jag skall tiU att börja med försöka utvecklautskottsmajoritetens synpunkter i frågan. Den moderata reservationen 1 tillförmån för den äldre utformningen av förutsättningarna förtätbebyggelseexpropriation ställs mot majoritetens avslagsyrkande. Dettainnebär varken mer eller mindre än att majoriteten inte viU återinföra 1971 årsregler. Detta bör noteras. Reservanternas argumentation utgår i aUt väsentligt frånen sak; alla förändringar på markpolitikens område är en fullföljd av vad mankallar för dogmatiska teser. Reservanterna utgår också från att dessa tesertill övervägande del har sociaUstiskt ideologisk karaktär. Slutsatsen blir dåatt alla reformer som genomförts måste brytas upp i sinagrandläggande delar. Är det nu så? Har också mittenpartierna fångats in av dehär socialistiska teserna och medverkar tUl den skräckmålning som herrWennerfors söker göra? Jag tror vi får det bästa svaret om vi sakligt granskardet yrkande som utskottet har haft att behandla. Yrkandet innebär i huvudsakföljande. Reservanterna vill byta ut beskrivningen avföratsättningarna för tätbebyggelseexpropriation mot en sådan som anses geminskade ex-propriationsmöjligheter. Reservanterna vill vidare byta ut enutformning av granderna för tomträttsexpropriationen mot en annan. Såsomyrkandet i motionen utformats kanske litet obetänksamt kommer sakfrågan attgälla, om vi skall håUa fast vid kommunernas rätt att avgöra om debehöver äganderätten till viss mark för att kunna fuUfölja sinabostadspolitiska uppgifter. Det gäUer sålunda inte frågan, huravida kommunernaskall äga all mark den frågan har vi tagit ställning tiU genom att avslåvpk-motionen i det ämnet. Det gäUer inte heller frågan, om kommunerna skallsälja mark eller upplåta den med tomträtt där harvi bekräftat kommunernas valfrihet. Kvar står frågan, om vi skall erbjuda kommunerna ett redskap som är användbart för att de efter en demokratisk, politisk prövning skall kunna fuUfölja sina respektive syften. Vill vi inte ge kommunerna det förtroendet, får visjälvfallet rösta på reservationen. Reservationen minskar på ett kännbart sättkommunernas möjUgheter i denna del. Jag skuUe vUja gå så långt att jag påståratt t. o. m. kommuner med avgörande moderat inflytande då och då måste finnadet lämpligt att falla tUlbaka expropriationslag i den delen, menjag har inte alls några förhoppningar om att jag skall kunna övertyga herrarWennerfors och om att en aktiv kommunal-poUtik på det här områdetkräver lämpliga redskap i lagstiftningen, och kanske ännu mindre förhoppningarom att kunna övertyga dem om att det behövs en aktiv poUtik påsamhäUsbyggandets område. För den fortsatta debatten vore det en om vi kundeenas om att skiUnaden mellan utskottsmajoriteten och reservanterna inte berorpå socialistiska respektive icke-socialistiska värderingar. Som jag sagt innebär reservationen 1 också vill byta ut en grund för tomträttsexpropriation mot en annan. Det faktum att mittenpartierna och regeringspartiet kunnat enas härinnebär inga ändringar från deras sida. De som svängt i frågan är ,som vUle ta bort regeln men vUl ha den kvar, fastän i en annan,snarlik tappning. Jag vet inte riktigt hur jag skall tyda det, men kanske ocksåmoderaterna börjar närma sig de socialistiska värderingarna eller densociaUstiska Unjen. Hur som helst; majoriteten kan inte ansluta sig tUlmotionen. Socialdemokraterna vUl ha kvar regeln kanskefinns det där vissa prestigeskäl och mittenpartierna viU ha bort den. Men eftersom reservationen inte får gå utöver yrkandets ram, finns det bara ett särskilt yttrande på den här punkten, som jag skall återkomma tUl när jag har slutat att föra utskottets talan. Om jag sedan går över till presumtionsregeln, måste viockså här göra klart för oss vad frågan egentligen gäller. Den moderatareservationen är ett ohöljt ja - jag tar till så starka ord att jag sägerohöljt - till markprisstegring, och majoritetens ståndpunkt är ett nej.Presumtions-regelns utformning är en sak, det bakomliggande syftet ett annat.När väljer att ta avstånd från själva principen att nya förväntningsvärdeninte skall ersättas blir de självklart ensamma. Det innebär inte attmittenpartierna godtar regelns utformning, och det framgår klart av detsärskilda yttrandet som jag skaU återkomma tiU . tog upp många saker i sitt anförandealltifrån sådant som färgen på husen - och där kan jag också säga att det finnsmycket krångel på detta område - till äganderätten. Han talar nästan gråtmiltom den lille ägaren tiU det småhuset som kommunen viU mota bort, om inteutan ersättning så ändå, som uttryckte sig, tiU det Ändring i expropriations-och förköpslagstiftningen Ändring i expropriations-och förköpslagstiftningen pris somko:nimunen vill betala. Men detta är inte sant. Vad gäller ägaren tiU småhusetså skall han ha fullgod ersättning. Han skall inte lida ekonomiskt.Naturligtvis är jag väl medveten om att det finns något man inte kan ersätta,nämligen rätten att få äga just det här huset som famUjen gemensamt lagt nerhela sin själ på att bygga upp, vårda och förbättra. Det kan man inte ersättamed pengar jag vill klart säga detta. Jag har svårt att förstå hur kanframställa kommunerna som busar som hotar med eller tar till expropriationnästan som daglig företeelse. Expropriation tar man naturligtvis till bara närman är tvungen för ett bostadsbyggande eller något annat som man måste ordnaför de många människorna. Jag vet också att i många olika sammanhangär ute och skrämmer människorna, skärgårdsbor och andra med att om vifortsätter så här med markpolitiken och inte följer kommer det attföra med sig att staten och kommunerna skall äga allting. insermycket väl att det inte är så, men jag vet att ofta för dendebatten. Jag är litet förvånad över att slutar såödmjukt. Han säger; Ja, naturligtvis måste kommunen ha mark för sin planering.Med den avslutningen faller ju ' hela argumentering platt tillmarken. Sedan till variant av presumtionsregeln,reservationen 2 b, som innebär krav på två förändringar som redan prövats avriksdagen. Ett bifaU riU reservationen skulle innebära att man fick tvista omdecenniers markprisutveckling och att man retroaktivt drog in värdeökning före1971. Båda sakerna faller på sin egen orimlighet. Jag konstaterar emellertidatt i reservationen också tar upp de svårigheter som skullekunna uppstå. vill avskaffa förköpsregeln enligtreservationen 3 a. Ja, säger man något troskyldigt i motionen,markprisnivån sänks inte, den höjs. Hur denna oro rimmar med viljan att släppamarkpriserna lösa kan jag inte förstå. I reservationen går man emellertidtillbaka till den principiella oviljan mot att släppa in de kommunala besluten.Därmed blir reservationen bara en ytterligare upprepning av trossatser. I fräga om förköpslagen säger i reservation 3b något som kan tyda på att han vill underlätta expropriation i förköpsfallenför att få markpriset prövat. Även med en sådan utgångspunkt är det svårt attse skäl till ett bifall. Expropriationsförfarandet har ju förenklats heltnyligen, och jag undrar om det inte möjligen är så att reservationen bygger påäldre erfarenheter, som är aktuella. Jag övergår nu från att tala för utskottet tiU att någotberöra det särskilda yttrandet. Som jag redan sagt innebär den moderata partimotionen ifråga om tomträttsexpropriation att man i praktiken inte vill ha någonförändring har alltså här hamnat väldigt nära statsrådet anser som förat att regeln om tomträttsexpropriation är ologiskoch onödig. Regelns avsedda men inte bokstavliga syfte täcks av huvudregeln.Jag kan för min del bara se socialdemokratisk prestige bakom kravet att vi skallbehålla den. Mittenpartierna kommer att i lämpligtsammanhang på nytt väcka frågan om att ta bort regeln. finns det inte någotyrkande i den riktningen och således ingen reservationsrätt. I fråga om presumtionsregeln har jag sagt attmajoriteten tycks vara ense om huvudsyftet, nämligen att motverka nyaförväntningsvärden. Vi i mittenpartierna är inte överens med regeringspartietom presumtionsregelns innehåU. Bevisbördan har helt lagts på markägarenbeträffande värdestegringens orsaker, och det kan ju vara effektivt. Det kan t.o. m. vara så effektivt att markägaren mister den ersättning som han egentligenär berättigad tUl, och det vill vi verkligen undvika. Skulle vi följamoderaterna och ta bort regeln skulle vi inte kunna fullfölja hu-vudsyftet.Därför måste vi tänka oss en ny utformning. Det kan vara att lägga till enregel om värderingen av markägarens bevisning när han inte har sådanaförutsättningar att prestera fakta som kommunen kanske har. Man kan också tänkasig att föra in en regel om skälighetsprövning. I sista hand skulle man kunnaåtergå tiU allmänna regler om bevisskyldighet. Då skulle en viss sannoUkhetför markägarens påstående kunna motverka sökandens bevisning. Men det här är juridisktfinsnickeri som måste utredas i vanlig ordning. Det som sammanfattningsvis är syftet med det särskUdayttrandet är att slå fast att markägaren inte skall gå miste om någon rätt barapå grand av tekniska bevissvårigheter. Då är ett skälighetsavgörande bättre. Vi kommer från mittenpartierna att vidlämpligt tillfälle på nytt ta upp den här frågan. Ändring i expropriations-och förköpslagstiftningen HerrWENNERFORS (m) kort genmäle: Kvar står, säger i , att detgäller att erbjuda kommunerna ett redskap för att bygga vidare, att förvärvamark för gemensamma ändamål. Jag tycker att jag klart framhöll i mitt förstainlägg att samhället måste ha den rätten. Men jag anser att denlagstiftning vi hade på det här området räckte väl tiU. Jagsade också i avslutningen, när jag tydligen var en smula ödmjuk, att det härändå är fråga om extraordinära ingrepp som måste ske under absolutarättssäkerhetsgarantier. Fru ordföranden i civilutskottet anser att moderatasamUngspartiet säger ohöljt ja till markprisstegring. Nej, vad vi vänder ossmot är att ersättningen grundas på priser och att det är denenskilde som skall bevisa att värdeutvecklingen varit en annan än vad kommuneni detta sammanhang anser. Detta måste ju vara svårt för det stora flertaletmarkägare. Det är minsann inte så lätt för den enskilde att skaffa framuppgifter om markvärdeutvecklingen. Men i antydde, att det i lagen finns engaranti mot detta, och jag förmodar att hon avsåg den s. k. viUagarantin. Jagber att få citera denna från kap. 4 3 §; "Avser expropriationen bebyggdfastighet som innehas i huvudsakligt syfte att bereda bostad åt ägaren ochhonom närstående, gäller den begränsning för tUlämpningen av första stycket attlöseskillingen ej i något fall får bestämmas till lägre belopp än som fordrasför anskaffning av annan likvärdig bostadsfastighet." Ja, i ochför sig kan det här naturligtvis tas som ett argument mot den Ändring i expropriations-och förköpslagstiftningen uppfattningjag för fram. Men när tiUstånd tiU expropriation icke irrhämtas, vUket manheller inte behöver göra, användes denna bestämmelse som ett hot. Då ärfrågan; Vad menas i reaUteten med uttrycket "lUcvärdigbostadsfastighet"? Man säger här, herr talman, att jag är ute och skrämmerskärgärds-borna. Jag inbjuder i och alla övriga intresserade icenterpartiet att komma med ut i skärgården och gemensamt med skärgårdsbornadiskutera denna sak. i (fp): De grundläggande regler som gäller förexpropriations-lagstiftningen och förköpslagen som ger kommunerna förköpsrätttiU mark har i princip accepterat. Vid tidigareriksdagsbehand-Ungar har vi dock i vissa detaljfrågor anfört avvikande mening,och dessa frågor har rvtskotlets ordförande nu utvecklat här. Folkparfiets principieUa inställning grandar sig pååsikten att kommunerna måste ta sitt ansvar för mark- och bostadspolitiken.Detta ansvar kan inte inskränka sig till ett mer eller mindre passivtplanarbete. Det är helt rimligt att de kommunala organen på olika sätt styrUtveckUngen inom kommunen. Men då är det nödvändigt att man kan komma åt oUkamarkområden. Förköpslagen är ett sätt och ett enkelt sådant - att på etttidigt stadium köpa den mark som behövs för samhäUsutveckUngen.Expropriationslagen är ett annat, ofta mer komplicerat, sätt att få tillgångtiU önskvärda markområden. En god markberedskap är en viktig föratsättningför att rationellt kunna bygga och därmed få lägre boendekostnader. Kommunernabör därför äga mark i tillräckUg omfattning för att effektivt kunna förhindramarkspekulation och underlätta planläggning. Det är däremot viktigt attkommunerna i planerings- och byggnadsskedet dels låter olika intressen ochidéer komma fram, dels ser tiU att man får konkurrens både i byggande ochförvaltande av bostäder. Genom en vidsynt och öppen planering och upphandlingkan mångfalden komma fram, nya idéer prövas och ohka förslag vägas motvarandra. Vi står i en situation där användningen av marken är en allt viktigareproblem-stäUning. Den moderata motionen har enligt min uppfattning enalltför negativ och inskränkt syn på både expropriationslagstiftningen och kommunernasförköpsrätt. Den synen förstärks när man här har lyssnat till ställer sin motion mot ett helt sociaUstiskt samhälle. Det ären svartmålning av de åtgärder samhället kan -vidta för att få rimUgamöjligheter att påverka utvecklingen. Jag måste ta ett exempel här, även om nysssjälv var inne på det. Det gäller småhusen. Det är klart utsagt ilagstiftningen dels att man inte skall expropriera småhus annat än i starktträngande fall, dels att om man exproprierar ett småhus som bebos av ägaren,skall man betala fullt marknadspris så att ägaren kan köpa ett Ukvärdigt hus.Det är denna lagstiftning som nu kallar konfiskatorisk. Hert Wennerfors anför ändra exempel som han tar från ettområde, där han tydligen ofta rör sig, . Om man söker skydda Stockholmsskärgård från en helt ohämmad exploatering och ett ohämmat byggande, är det juinte för att hindra valfriheten, utan för att få fram en skärgård dit allamänniskor har möjlighet att komma och få rekreation, och inte en skärgård somger valfrihet för bara några få, de som har möjUgheter att köpa mark där. I detfallet företräder i sitt resonemang valfrUietsUnjen endast fördem som har gott om pengar. Expropriationslagen och förköpslagen inrymmer möjligheteratt motverka oskäliga markpriser och bättre styra utvecklingen på markområdet.Det är inget hot mot vare sig enskilt ägande eller rättssäkerhet att stärkasamhällets ställning. Lika väl som motionären räknar upp exempel där han anseratt enskUda kommit i kläm, kan jag anföra exempel där ohöljd markspekulationlett tiU betydande svårigheter för en kommun och försämrat bostadsmiljön förmånga tusen människor och lett till högre hyror som kommunen fåttstora svårigheter att planera de här nya bostadsområdena. Jag yrkar bifaU tiU utskottets förslag. Ändring i expropriations-och förköpslagstiftningen () kort genmäle: Jag inbjöd förut företrädarehär att följa med ut i skärgården och tala med skärgårdsborna. skaU jaginbjuda också företrädare att komma med ut och prata medskärgårdsboma. Jag vet att varit där en gång eUer kanske två,men borde åka ut oftare. Åk gärna tUlsammans med mig, så skallvi tala markpoUtik med skärgårdsborna. Det är en fråga jag skulle vUjastäUa både tiU som , företrädare för och tillfru i som företrädare för ; Vill ni vara snälla ochnämna en enda situation då samhället inte kunde förvärva mark enligt den gamlalagstiftningen. HerrSTRÖMBERG i (fp) kort genmäle; Jag skaU med glädje åka ut i Stockholmsskärgård och diskutera markfrågor. Jag vill klart säga ifrån att jag anser attStockholms skärgård och Uknande områden i andra delar av vårt land är områdensom bör vara till för en stor grupp människor och inte bara för några få. Detär ett exempel på områden där man kan tvingas göra inskränkningar i denenskildes handlande till förmån för den stora gruppen människor som inte har såstora ekonomiska möjligheter. Även dessa människor skall kunna få njuta av ensärpräglad och vacker natur. Det var det ena. Det andra är en fråga till . Hur ser herrWennerfors på den situation som inträtt i min hemkommun, ? Jag syftarpå det markköp som ägde rum när man planerade en av de största samladebostadsbebyggelser som ägt rum i vårt land på de senare åren, nämligen norraBotkyrka. Den lilla kommunen, med 16 000 invånare, skuUe bygga ut det härområdet och ställdes inför enormt stora ekonomiska svårigheter större ännågon annan kommun i detta land upplevt. Då gick enskildamarkexploatörer in och köpte upp ett stort område i till markpriser sominte hade någon tidigare motsvarighet Ändring i expropriations-och fököps-lagstiftningen Kommunen stäUdes helt vid sidan om. kan åka uttiU och där ute ta del av hela detta ärende. Han får då se hur Ula enkommun kan hamna och hur Ula de människor som bor där ute har hamnat det är isista hand de som har drabbats. () kort genmäle: Jag ber att få upprepa min inbjudan att vigemensamt skaU resa ut i . Vi skall då ha med oss detanförande som i nu höll, så får vi se vadskärgårdsborna säger om det. Sedan tror jag att har fått för sig att jagskulle vara någon försvarare av markspekulation. Det är jag då rakt inte! Ivarje fall försvarar jag inte det som hände ute i och icke heller denmarkspekulation som jag som sollentunabo och tidigare som sundby-bergsbo harfått uppleva ute på . Det var markspekulation det - och det varsamhället som stod för den. i (fp) kort genmäle: badmig om exempel på fall där en kommun kommit i kläm. Jag lämnade det exemplet!Det visar att det finns situationer där kommunens ställning behöver stärkas. HerrLINDKVIST (s); I fråga om betänkandet nr 6 fråncivilutskottet är mittenpartierna och regeringspartiet helt ense om bådemotivering och hemställan. Utanför den del vi skall besluta om ligger ettsärskilt yttrande från mittenpartierna. För ordningens skull vill jagkommentera detta något även om det inte påverkar dagens voteringar. Tomträttsexpropriation är den ena frågan som berörs. Detsärskilda yttrandet innebär i sak att mittenpartierna markerar en avsikt att iannat sammanhang återkomma med ett yrkande. Det yrkandet skulle innebära atttomträttsexpropriation togs bort som självständig expropriations-grund. Den härfrågan har vi grundligt diskuterat både 1971 och 1972. Kanske det rent av gåtttroll i orden. Det tycks vara så att främsta skälet till att man vill få bortden här expropriationsgrunden är att den är onödig. Jag vill inte bestrida atthuvudregeln ger samma slutresultat. Det sägs också att den strider motkommunernas valrätt. Det tycker jag däremot inte. Regeln innebär inget tvång förkommunerna. Statsmakterna har ibland uttalat sig för tomträttsinstitutet, intesom en plikt men som en upplysning om statsmakternas inställning. Det är intekonstigare . Vi på vårt håll vill markera tomträtten i det här sammanhanget.Vi tycker att detta är ett lämpligt sätt att göra det på. 1 fråga om presumtionsregeln är det litet mer komplicerat.Det särskUda yttrandet preciserar ju inte något klart alternativ, och det ärväl inte heller att begära i det här sammanhanget. Vi tycks också vara heltense om vad regeln skulle syfta tUl. För min del har jag i denna inte lagt innågon avsikt att ta bort berättigad ersättning. Jag har bara sett det som enpraktisk regel för att skilja ut det ena från det andra. används jui många liknande sammanhang. Lagrådet hade ingen invändning mot metoden somsådan. Sedan vill jag peka på att de som står bakom det särskildayttrandet bara rör sig med antaganden. De kan inte peka på något som hänt. Det är klart att svårigheterna visat sig först en längretid efter 1971, då det har blivit litet mera att tvista om. Jag är säker på attutvecklingen hos domstolarna bevakas. Den dag man kan påvisa någotmissförhållande, att någon inte fått sin skäliga rätt enligt regelns syfte, dåfår vi se på regeln igen. Till dess tycker jag att den bör få stå kvar. Den ärändå det klaraste uttryck för vårt gemensamma syfte som hittUls harpresenterats. Jag hade, herr talman, från början tänkt nöja mig meddenna kommentar till mitt partis särskilda yttrande, men självklart kan jaginte låta ' inlägg stå oemotsagt. Jag har hörtmycket egendomligt i om svensk bostadspolitik, men frågan är om inteherr Wennerfors nu ändå har satt något av ett rekord i osaklighet, i generellabedömningar och i svepande antaganden, som egentligen inte hör hemma i ensakdebatt om den svenska bostadspolitiken. Låt mig, herr talman, nöja mig med att återge några avherr Wennerfors' grövsta antaganden. Han framhöll att i ett längre perspektivkommer socialismen och demokratin på kollisionskurs. Han övergick omedelbartdärefter tUl att ge en skildring av hur det kollektiva ägandet fungerar, hurbyråkratin växer och hur det ersätter det personliga engagemanget. Får jag talaom för att jag har haft min verksamhet inom densvenska bostadskooperationen. HSB har byggt ungefär 350 000 lägenheter. ÄvenRiksbyggen tillhör den reguljära bostadskooperationen. Denna boendeform på föreningsnivå ger de boendemedlemskap, insyn, inflytande och medansvar. Kan denna form av boendedemokrativerkligen stå i ett motsatsförhållande till demokratin? De som bor ikommunalägda hus får sina bostadsfrågor hanterade genom parlamentariskabeslut. De kan följa ställningstaganden, beslut och åtgärder, och de kan på denpolitiska vägen delta i och påverka utformningen av bostadsbyggandet.