prot · FX0951 · 1974-12-31 00:00:00 — De allmännaönskemålen att behålla en levande landsbygd kan på många håll i vårt land inteuppfyllas, om inte även mindre famUjejord-bruk och deltidsjordbruk får bestå.Det är mot den bakgrunden vi har krävt en översyn avrationaliseringsbestämmelserna, så att förbudet mot stöd tUl deltidsjordbruken upphävsoch så att även mindre företag skall kunna komma i åtnjutande av exempelvisbidrag tUl täckdikning. Jordbruketslandskapsvårdande betydelse och naturvårdsintressena bör tas med vid denjordbrukspolitiska bedömningen. Och naturvården är knappast ett intresse somberör enbart det svenska jordbruket - den är i lika hög grad ett intresse förde många tätortsbor som under veckohelger och semestrar vill komma ut i envacker och ofördärvad natur i öppen bygd. Det är emellertid knappast möjligtatt tänka sig att skapa en levande landsbygd enbart genom fritidsbebyggelse.Det är därför nödvändigt att fortsatt uttunning av den bofasta befolkningenförhindras. SkaU vi lyckas med detta, är det nödvändigt att även de mindrejordbruksföretagen får möjlighet att bestå. a. detta skäl bör enligtvår mening även naturvårdssynpunkterna vägas in vid bedömningen av t. ex. enenstaka brukningsenhets fortbestånd. Beträffande de delar i motionerna som jag här nämnt harutskottet i enighet såsom i redan har påpekat föreslagit alt Kungl. Maj: Maj:t överlämnar motionerna, tillsammans medliknande motioner från annat håll, tUl jordbruksutredningen. Jag hoppas att detutan aUtför stor tidsutdräkt skall bli möjligt alt behandla frågorna i utredningen.Utskottet skriver att det skall vara förutsättningslösa överväganden. Mot dettahar jag ingenting att invända, men det är väl ändå rätt naturligt att jag häruttalar förhoppningen, att de resultat man kommer fram tUl skall så långt detär möjligt överensstämma med önskemålen i motionerna. Den reservation av mig som finns fogad vid betänkandet ochsom i berörde kommer alt närmare motivera. Jagnöjer mig därför, herr talman, med att på den punkten yrka bifall tillreservationen. På övriga punkter yrkar jag bifall till vad utskottet hemställt. Jag kan inte låta bli alt delta i dennadebatt om jordbruksfrågorna, och jag vill göra det närmast i anslutning lUlreservationen. Jag tycker att jordbruksutskottets betänkande är en framgång,och den gratulerar jag tUl, Men ändå måste jag uttala min besvikelse överjordbruksutskottets sätt att hantera några av frågorna i betänkandet. En frågasom har tagits upp i några av motionerna är, fritt formulerat: Hur skallvi ta vara på vår jord? En annan fråga gäller icke-konventionellajordbruksmetoder. Utskottets skrivning vittnar om att man är Utet efter sintid. Man har på något sätt fastnat i traditioneUa mönster, och man kommer inteifrån utskottets utlåtanden den gamla attityden upprätthålls meden viss konsekvens. Frågan om jordens användning var, som alla vet, temat vidårets lanlbruksvecka. Det är kanske litet oförskämt att säga det, men dettatycks ha undgått jordbruksutskottet. Annars skuUe man ha tagit allvarligare pådessa problem. Man skulle inte ha nöjt sig med att skicka problemen till 1972års jordbruksutredning. Visst är del ett jätteframsteg att man har gjort det,men man borde ha gjort ett uttalande om i vUken riktning man vUle haproblemen behandlade. Utskottet borde ha sagt sin mening om den situation somvi befinner oss i. Men det gör utskottet inte. Det räcker inte att somutskottet gör hänvisa tiU att utredningen skaU överväga frågan omjordbruksproduktionens lämpliga omfattning. uppstår otvivelaktigt, som redan har sagts, enkonflikt meUan å ena sidan och världens stora behov av att framställalivsmedel på den gnutta jord vi äger och å andra sidan samhällets krav påutbyggnad av vägar, industrier, samhällen, flygplatser osv. Jag tror nämligenalt vi inte alls kan nöja oss med vad uttalade , då vi godkänderiktlinjerna för den fysiska riksplaneringen. På s. 12 i betänkandet sägs:"Uppstår konflikter mellan jordbruksintressen och tätortsexpansion, börenligt riktlinjerna högvärdig jordbruksmark inte tas i anspråk förtätbebyggelseändamål om en från samhällsbyggandets synpunkter likvärdig lösningkan åstadkommas på annan för jordbruket mindre värdefull mark." Och sedanskall man fortsätta att läsa nästa mening; "I det planeringsarbete sompågår till- följd av nämnda riksdagsbeslut skall anges var det finns skäl attvidta särskUda åtgärder för att tUlgodose jordbruksintressena." Jag menar att vi måste ha kommit så långt att viprioriterar jorden. Med dagens teknik måste vi ta hand om även den jord sominte är av första klass. Jag tycker att jordbruksutskottet lever kvar något idet socialdemokratiska jordbrukspolitiska tänkandet att viskall lägga ned jord och gårdar och i stället söka importera livsmedel - envansinnig tanke som inte bärs upp av den ringaste framtidssyn utan saknar allkontakt med verkligheten. Jag tänker på mitt eget län där enligt ritningarna 78procent av jordbruksjorden skulle läggas ned. har bönder inte föUtden uppmaningen de har varit klokare än de som gjorde upp dessa ritningar.Att regeringen för bara höll fast vid denna tanke - och har gjortdet även senare är för mig ofattbart. Man lever fortfarande kvar i denna andamen vågar inte säga ut det. Någonting av denna anda tycker jag ocksåfortfarande finns kvar i utskottets skrivning. Jag är alltså inte belåten med utskottets uttalande, menjag måste nöja mig med att föra dessa mina synpunkter till protokollet,eftersom det i detta avsnitt inte finns någon reservation. Men detfinns en reservation, som jag tänker rösta för, trots att jag Jordbrukspolitiken, m. m. Jordbrukspolitiken, m. m. inte anseralt den är fulländad. Den är inriktad på endast en jordbruksmetod, trots attdet finns en rad andra som man skulle vilja framföra som någorlundalikvärdiga alternativ. 1 den frågan säger utskottet precis som det gjort år efterår; man ser inte att det håller på att hända någonting med vissa delar av vårjordbruksjord och när det gäUer människornas önskemål. Man hänvisar till den resistensbiologiskaforskning och den allmänna miljöforskning som pågår i värt land. Vi vet att denresistensbiologiska forskningen i detta land fortfarande rör sig med mycket småmedel och att den är under omorganisation. Denna forskning kan inte lösa allaproblem i detta avseende. är del fråga om att ta vara på de jordbrukare ochväxtodlare som försöker ibland med mycket stora försakelser produceralivsmedel med hjälp av så litet av gift och kemiska tUlsatser som det överhuvud taget är möjligt. Varför skall vi inte mer hjälpa dem som arbetar meddessa balanserade metoder? Jag tycker att vi borde göra det helt enkelt därföratt dessa människors ärliga och allvarliga intresse är att försöka drivajordbruk och förbättra den jord som de handskas med. Vi vet att mångaav jordbruksmetoderna är hårt drivna och suger ut jorden i vissa delar avvårt land. Man gör inte detta medvetet, men det sker av ekonomiska skäl. Jag talar här inte om biodynamisk odling utan om enbalanserad odling som kan använda dagens teknik på olika områden, en odling somkan medverka till att vi får bättre kvalitet på grönsaker och andra Uvsmedeloch som gör att vi kan återställa jordar som på grund av felaktiga metoderhåller på att sugas ut. Jag tycker att det hade varit skäligt attjordbruksutskottet även här uttalat sig litet mer positivt. Jordbruksutskottetborde se litet mer framåt i tiden. Vi kommer att tvingas dit av utvecklingen.Varför inte möta denna utveckling? Vi har ju fått en ny, ung och spänstigordförande i jordbruksutskottet. Jag hade kanske väntat mig att det skulle hagett resultat i detta fall. FruANER(fp): Det finns ju som sagt en enda litenreservation till detta utskottsbetänkande, där för övrigt så mångautomordenligt goda oppositionsförslag överlämnas till jordbruksutredningen förvälvilligt övervägande. Utskottet har, som påpekade, med hänvisningtill en hel del forskning som bedrivs i resistensbiologi och vissa typer avmiUövård awisat förslaget att jordbruksutredningen också skulle få i uppdragalt utreda hur alternativa jordbruksmetoder skulle kunna främjas. Dennaforskning har dock mycket litet med motionens ärende att göra. De alternativaformer av jordbruk som jag där talar om - ingalunda bara de biodynamiska utgör mycket radikalare och konsekventare metoder att arbeta med naturen ochdess egna medel än de som består i att man använder resistenta arter ochbiologiska bekämpningsmetoder. Det är utmärkt att sådana metoder som desistnämnda finns. Jag är angelägen om att de skall främjas, men det är inte densaken det rör sig om just . Detta är inte platsen att hålla ett föredrag om de olikaformer av biodynamisk eller naturenlig odling som förekommer i . Deträcker med att påpeka att dessa odlingsformer omfattas med stor entusiasm avinte alldeles obetydliga folkgrupper i vårt land. Det är fråga om odlare som avideella och livsåskådningsmässiga skäl, stödda på vad de anser vara goda fakta,önskar få fram sina produkter utan kemiska gödsel-eller bekämpningsämnen.Enligt deras uppfattning bevarar man därmed jordens kvalitet och får en bättrekvalitet på varorna. I fråga om den första synpunkten har de i princip medhållav professor . Den senare synpunkten delas av kunderna, och detbör anmärkas att dessa varor på intet vis saluförs med någon mördande reklam.De blir hu-vudsakligen kända genom man-tUl-man-propagandan. Det är uppenbart att dessa tankar och strävanden ligger ilinje med den önskan om ett naturligare levnadssätt och ett mindre beroende avindustrisamhällets energikrävande produkter som är ett så påfallande inslag ivår lid, trots alla tendenser åt motsatta hållet. Somliga människor vUl heltenkelt ta konsekvenserna av sina åsikter och inte bara predika ett giftfrittoch naturligt samhälle utan också efter förmåga söka förverkliga det. Däuppkommer den fråga som är dagens fråga: Skall de få någon hjälp tUl detta avsamhället på något så när lika vUlkor som den överväldigande majoriteten avjordbrukare får den, eller måste de kämpa alldeles på egen hand, enbart medfrivilliga medel och ofta med frivillig arbetskraft på sätt som är beskrivna imotionen? Jag kan inte se varför dessa odlare Inte skulle kunna fånågon blygsam del av det stöd som det vanliga jordbmket får, t. ex. genom attnågon jordbrukskonsulent får möjlighet att arbeta för alternativ odlingsteknikoch lämna de upplysningar och den hjälp som dess odlare behöver. De experimentför att visa resultatet av andra odlingsmetoder än de konventionella somframgångsrikt har bedrivits vid i samarbete med enstiftelse skulle alltså kunna få fortsätta och fullföUas. Inte här och men på andra håll har jag under fleraår hört det argumentet mot att biodynamiska odllngssätt och andra liknandeskulle få stöd, att jag är ute för alt ruinera bönder. Vi kan ju integå tUlbaka till forna brukningsmetoder, heter det, och dra upp tistlar för hand.Men för det första är det här fråga om en liten grupp odlare, som verkligeninte hotar någon och som ingen behöver ansluta sig till annat än frivUligt. Fördet andra så försörjer de sig på sin odling lika bra som andra. Odlingen är merarbetsintensiv, men varorna blir också bättre betalda, och på små jordbruk kanlönsamheten bli minst lika bra som med konventionella metoder. Varför skulle dåinte dessa odlare få chansen att övergå tUl alternativa jordbruksformer och fårådgivning och utbildning på ungefär samma villkor som andra jordbrukare?Varför skulle inte forskningen i dessa jordbrukstyper kunna stödjas något merän och i gott samarbete med forskare av den hittUls allenarådande typeneftersom det inte gäller någon polarisering? Det är verkligen inte fråga om attfrån den ena dagen till den andra göra om hela det svenska jordbruket. Det ärfråga om att stödja experiment och försök med nya odlingssätt, som inteosannolikt är utomordenligt framtidsdigra i en värld där energi och resurserhar blivit något vi måste spara på. Jordbrukspolitiken, m. m. Jordbrukspo litiken, m. m. Jag blev därför trots allt glad, när jag hörde utskottetsvärderade ordförande antyda att man kanske möjligen eventuellt kundetänka sig en speciell liten utredning om detta. Den utredningen kommer jag attverka för. Jag hoppas att jag inte skall behöva yrka bifall tUl enreservation utan tUl utskottets hemställan. , herr talman, yrkar jag alltsåbifaU till den enda reservationen tiU jordbruksutskottets betänkande. FruHAMBRAEUS (c): Den globala livsmedelsbristen gör att 1967års jordbrukspolitiska beslut framstår som helt otidsenligt. Förslagen ijordbruksutskottets betänkande nr 6 kommer att innebära att 1972 årsjordbruksutredning får i uppdrag att utarbeta förslag tUl en nyjordbrukspolitik som bättre stämmer överens med människans villkor på jorden. Rationaliseringspolitiken har medfört attlantbruksnämnderna haft i direktiv att enbart främja stordrift, med olyckligaföUder för människor och mUjö. Det är mycket tUlfredsställande att vi nubeslutar att snabbt göra en allmän översyn över rationaliseringspolitiken.Också mindre jordbruk och jordbruk i kombination med andra näringar skallstödjas av samhället. Man har alltså anledning att i långa stycken vara mycketglad över det beslut vi nu går att fatta beträffande jordbrukspolitiken. Utskottet föreslår inte i detta sammanhang ökat stöd tUlalternativa jordbruksmetoder, som går in för att minska behovet av konstgödseloch kemiska bekämpningsmedel. Man anser inte att några tUläggsdirektiv tUljordbruksutredningen är erforderliga i denna fråga. Jag utgår ifrån attutskottet i ett senare sammanhang kommer att föreslå andra vägar för att ge ettstarkt stöd tUl dessa metoder. partimotion nr 1463, som ännu intebehandlats av jordbruksutskottet, uppmärksammar behovet av detta:"Principerna jordbrukspolitiska beslut har genom ekonomiskapåtryckningsmedel tvingat fram en hård rationalisering som medfört ett ökatbehov av konstgödsling och kemiska bekämpningsmedel. Användningen av kemiskabekämpningsmedel medför redan allvarliga förgiftningsrisker i olika avseenden.Därför måste de ekologiska konsekvenserna av det högmekaniserade jord- ochskogsbruket ägnas ökad uppmärksamhet. Forskningen och försöksverksamheten påmera biologiskt inriktat jordbruk måste avsevärt utvidgas så att möjligheterna för mer ekologiskt inriktade brukningsmetoder blir klarlagda. Effektivagödselvårdsanläggniiigar är betydelsefulla från bland annatgrundvatlenssynpunkt." Det är uppenbart att samhällets stöd är helt otillräckligttill alternativa jordbruksmetoder, t. ex. biodynamisk odling och andra metoderav naturenlig odling. har man svårt atl värja sig för misstanken attsamhäUets organisationer motarbetar dessa strävanden. Människor somägnar sig åt jordbruksmetoder som är mer varsamma mot naturen än dekonventionella möter föga förståelse från myndigheterna och kan t. o. m. finnasin anställning hos jordbruksmyndigheter ifrågasatt. Detta är chockerande urmånga, inte minst demokratiska synpunkter och vittnar knappast om någon öppenoch positiv inställning hos dem som makten ochpengarna haver tUl att fördomsfritt pröva nya vägar. Jag utgår från att frågan om ett starkt stöd tUl merabiologiskt inriktat jordbruk kommer att positivt behandlas i annat sammanhangav jordbruksutskottet men vill redan nu instämma i yrkandet om bifall tUl denreservation som har fogat tUl jordbruksutskottets betänkande nr 6. Jordbrukspolitiken, m. m. i (m): Jag begärde ordet när utskottet för att ha tagit Utet för lätt pä de här frågorna. Det ärkanske tvärtom. Vi har anat bakom frågorna så svårlösta problem att vi heltenkelt menar att det inte är stor idé att ta itu med dessa problem förrän vihar löst en hel del av de grundläggande frågorna. Den grunden skalljordbruksutredningen lägga, anser vi, och dit har vi föreslagit att en delmotioner skall remitteras. Någon hörde kanske händelsevis på vad jag sade iremissdebatten, då jag nämnde något om det anmärkningsvärda i attinrikesdepartementets utredning om hushållning med mark och vatten på bara femsidor avfärdade hushållningen med den icke förnyelsebara naturresursen mark ochpå alla de övriga 540 eller 550 sidorna talade om att exploatera dennanaturresurs för bebyggelseändamål, för fritidsändamål och vad det nu kan havarit för någonting. Låt oss tänka framåt i tiden ett tag och göratankeexperimentet att inga torrkatastrofer och inga farsoter decimerar världensbefolkning och att befolkningsutvecklingen fortsätter som den nu gör. Då kommerden jordklotet att vara fuUsatt, efter vad statistikerssifferlek ger tUl resultat. En människa per m fast mark, och jag vågar påståatt det kommer att bli ganska obehagligt på jorden då. Det där kommer att tasig den formen att vi får några jättelika städer som växer mest på höjden. Denstackars mark som ligger däremellan kommer att odlas sönder, den kommer attnötas sönder. är behagligt långt fram i tiden, så behagligt att vi, sombara siktar på nästa val, inte skall behöva ta hänsyn till det. Men det är inte så förfärligt långt fram i tiden. Lät osstänka tUlbaka ett tag. De av oss som haft förmånen att få gå i den äldre skolanoch lära oss att vi har en historia före Per , vi har fått lära oss att omman går tUlbaka Uka långt, hamnar vi vid gästabud och den tid dåNorden hade den enda statsman vi har haft, en statsman som var enkvinna och hette drottning . Det är ganska nära tUlbaka i historien.Lika nära är det fram tUl den här obehagliga tidpunkten. Det gäller för oss attredan nu sätta i gång och planera för detta. Även om vi har på oss måste varenda åtgärd vividtar sikta tUl att trygga vår försörining i en alltmera tätbefolkad värld.Därvidlag kan man knappast påstå att vi har visat det rätta ansvaret i vårgeneration. Att exploatera bara för att vi skall få det bättre - allt går ut pådetta. Hur våra barn får det är någonting som inte kommer oss vid. Det får deklara upp bäst de vill. Det är de här frågorna som är så allvarliga att aUtannat blir ganska smått. Vi behöver inte gå tiU för den delen; det är välnu FAO publicerade någon beräkning i de här frågorna, därman 6 protokoll 19 74. Jordbrukspolitiken, m. m. räknade medatt om vi fram tUl skall kunna bibehålla dagens försörjningsläge, ivilket bara en tredjedel av jordens befolkning kan äta sig mätt medan tvåtredjedelar svälter, måste vi ha fördubblat världens livsmedelsproduktion. VUlvi att hela mänskligheten skall kunna äta sig mätt, måste vi fördubbla livsmedelsproduktionen och tUl ha fyrfaldigat den. I ettsådant läge går vi här i landet och lägger igen prima åkerjord tUl skog och görjorden för överskådlig tid framåt om inte helt oanvändbar tilllivsmedelsproduktion så i varie fall svåranvändbar. Det är de där småbitarnainne i skogen som är svåra att bruka ekonomiskt som får stryka med i förstahand till skada för landskapet och tiU skada för Uvsmedelsproduktionen. Det ärsådana områden som skulle lämpa sig bra för sådana brukningsmetoder som fruAnér här talade om. Men vi måste tänka på ett helt annat sätt än vi hittUlshar gjort, tänka betydligt längre framåt i tiden innan vi tar några definitivaståndpunkter. Det hjälper inte att tala om några giftfria livsmedel, eftersomnågot giftfritt jordbruk inte finns. Naturen själv använder gifter i sin egenhushållning. Jag vet inte om några av er haft kontakt med ett ogräs som heterkvickrot. Har man fått in det, så har man just ingenting annat beroende på attkvickroten avsöndrar biocider, en herbicid som heter agropyrin som häller andrasaker på avstånd. Naturen har här visat vägen för det moderna jordbruketsbekämpning av ogräs. Jag vet inte om man kan kalla detta för en förgiftandeform av jordbruk, men det visar oss i alla faU att naturen själv inte ärfrämmande för att använda gifter. Man behöver inte göra några mera ingåendeanalyser av våra grödor för att komma fram till att man kan hitta giftämnenöverallt - även där man tidigare inte använt biocider av något slag. Därmed är inte alls sagt att vi inte på lång sikt måstesyfta till att komma fram just till vad här talar om. Vi mäste kommatill en minskad användning av helt främmande gifter i vårt jordbruk. Men det ärockså ett så ohyggligt stort problem att vi i jordbruksutskottet inte vågat taupp det nu utan vi säger att grunden först måste läggas avjordbruksutredningen. Sedan får vi se vart vi kan komma. Kanske jag får avsluta detta lUla anförände, som utmynnari ett yrkande om bifall tUl jordbruksutskottets hemställan, med att uttryckadet önskemålet, att våra kommunalmän, våra lärare måtte tvingas till samma saksom sker i , där man ser på dessa saker på ett klokt sätt. Man hardär inrättat en särskUd naturvårdsskola, där dessa hedervärda kategoriermedborgare skall gå en kurs. Kursen varar och man har femtio elever åtgången, men del är kurs på kurs stup i elt på den här skolan. Man får lära sigde grundläggande sakerna om ekologi och markhushållning, vattenhushållning osv. På dessa områden brister det mycket hos oss. Så fortmiUövården eller naturvärden kommer i konflikt med kommunens behov av mark föratt bygga hus eller sådant, får alltid naturvården stå tillbaka. Kommunalmännenhar bara en sak i tankarna; ökade skattekronor för att få fram kommunen till enmönsterkommun. Det är hedervärt i högsta grad, men vi kan inte hålla på så ilängden. Vi måste tänka om. Det är inte bara domedagsprofeter som talar omdetta, det böriar klarna för allt fler . Det vore inte dumt med kurser i naturvård för de flesta,men jag förstår inte hur vi skall kunna komma dit. vill jag upprepavad jag sade i remissdebatten : Våra valkampanjer är tyvärr upplagda så att detgäUer att värva röster till våra partier. SkaU vi hushålla med mark och vattenpå ett sådant sätt att vi inte gör det svårare för våra efterkommande attleva, får vi inte fortsätta med den hårdexploatering som försiggår. Då måstevi tänka oss att bromsa ökningen i levnadsstandarden. Var och en förstår hurdet skulle gå om man sade i en valkampanj: Rösta på mig, då ska ni få se på ensänkning av levnadsstandarden! Det vore politiskt självmord. Men vi måste. Jag kan inte förstå att vi kan få bukt meddetta på annat sätt än att samlas alla partier vid en rundabordskonferensgenast efter ett val, så att vi har på oss att tänka framåt. Därskall vi försöka klara ut dessa problem: Hur långt skall vi våga gå? Var skalldet bli stopp för den här exploateringen? Jag har sagt detta med anledning av herrLothigius' påstående att vi inte skulle ha tänkt på dessa allvarliga saker. Dethar vi verkligen gjort. Vi har tänkt så alt vi har blivit rädda för framtiden.Det är bättre att se tUl att något blir gjort än att vi tar på oss problem somär så stora att vi inte går i land med dem. Av denorsaken yrkar jag bifall till jordbruksutskottets betänkande. Jordbrukspo litiken, m. m. I detta anförande instämde (). (vpk): Det skulle vara mycket frestande att knyta antUl intressanta inlägg här, men vi kommer att ha enjordbruksdebatt , så jag skall inte bli långrandig nu! Och intesedan heller, förresten. Det var när jag blev medveten om att utskottets ordförandeskulle tala en kvart som jag blev orolig. Även om i är enrättskaffens man, kan man inte i förväg säkert veta vad han hittar på när hanfår en kvart i en talarstol. höll han sig ganska exemplariskt inom ramen förutskottets enhälliga beslut, så jag behöver inte bli polemisk. Min partigrupp är för stöd tUl de jordbrukare som brukarsina egna gårdar. Vi stöder de åtgärder som krävs för en effektivisering avfamUjejordbruket. Men det räcker inte. Utvecklingen är i många hänseendenoroande och ställer problem som inte kan lösas utan energiska åtgärder efternya linjer. Men om jag skulle böria tala om dessa linjer skuUe jag dra i gången lång debatt, och jag misstänker att jag inte skulle göra mig särskUt populärmed det. Jag inskränker mig därför till att yrka bifall tillutskottets hemställan. HerrLARSSON i (c); Under allmänt hänsynstagande tUl riksdagensoch varandras arbetsformer måste jag ändå för att i någon mån leva upp tUl debedömningar om spänst och annat som tUlvitats mig av - ta riskenatt kort kommentera de inlägg som har riktats mot utskottet. Jordbrukspolitiken, m. m.