prot · FX0930 · 1974-12-31 00:00:00 — Innanfolkomröstningsinstitutionen genomfördes skedde det två mycket storaförfattningsreformer. Fyrståndsriksdagen ersattes av tvåkammarriksdagen. Dettabeslut skar djupt ner i det svenska samhället och innebar mycket storaförändringar. infördes den aUmänna och lUca rösträtten. Detta beslutfick djupgående konsekvenser i det svenska samhäUslivet. Ingetdera föregicks avnågon folkomröstning. Inte heUer senare förändringar har föregåtts av någrafolkomröstningar. Vi har alltid ansett att riksdag har rätt att genomtvå beslut, åtskilda av val, fatta beslut i grundlagsfrågorna. Den deklarationsom inleder det vilande grundlagsförslaget - att aU offentiig makt utgår frånfolket ändrar ingenting i detta förhåUande. Folkets främsta företrädare ärriksdagen och i varje faU får folket i val pröva om riksdagenhandlat enligt folkets mening. Detta gäUer även grundlagsfrågor. När man på detta sätt avvisar tanken om en rådgivandefolkomröstning före författningsbeslutet kommer den andra frågan, nämligen omvi skaU skjuta på grundlagsbeslutet tUl hösten. Jag har svårt att hitta någraegentliga skäl för detta. Den som betraktar författning som bättre ändet vilande förslaget och som kanske rent av i den författningen ser sitt idealkan givetvis vara intresserad av att bibehåUa författning så länge sommöjligt. den finns kvar kan han naturiigtvis uppfatta som envinning. Jag har emeUertid svårt att se att maktfördelningsförfattningsvarar mot de kommunistiska författningsidealen. Skulle man vilja skjutaavgörandet tUl hösten för att få mera kraft bakom ett avslagsyrkande, bör manbetänka att skuUe man vinna en sådan votering får man inte sin egenidealförfattning, utan regeringsform. Den som anser att den nuvarandeförfattningen är betydligt sämre än det vUande grundlagsförslaget eller,omvänt, att det vilande grundlagsförslaget innebär ett mycket stort framsteg iförhåUande tUl nuvarande författning har mycket svårt att stödja ett förslag omuppskov . Det blir meningslöst. Med detta kommer jag över tiU den tredje frågan: Skall vianta eller förkasta det vilande grundlagsförslaget? Då har man att göra entotalbedömning av det vilande författningsförslaget i förhällande tiU 1809 årsförfattning - inte i förhållande till någon idealförfattning. I den allmännadebatten för man in någon sorts sådan idealförfattning. SjälvfaUet kan var ochen skriva sin författning, och det är måhända en nyttig övning att göra detta.Men jag har mycket svårt att förstå den som vUl förkasta det vilandegrundlagsförslaget därför att det inte helt stämmer med de egnaförfattningsidealen. Det vore helt omöjligt att över huvud åstadkomma enförfattning, om den skulle stämma överens med vars och ens idealförfattning,ja, t. o. m. varje partis idealförfattning. Man hävdar att man skall skapa en författning som skallgälla eUer i varje fall något hundratal år framåt. Det är enohistorisk och orealistisk syn på författningen. Det har gjorts många och storaförändringar regeringsform. kommer vi att ändra mycket iden författning som jag hoppas vi kommer att anta . Visserligen bör ochkan man inte ändra lika snabbt i grundlagar som i vanliga lagar, och det finnsen inbyggd spärr mot detta i den nuvarande grundlagen, men i ett starktdynamiskt samhälle är det inte bara vår rättighetutan även vår skyldighet att ändra grundlagarna så att de blir anpassade tUlnya förhallanden. En lärdom av den senaste tidens författningsdebatt kanskeden viktigaste - är att vi bör undvika att ha en i -vissa avseenden dödförfattning genom att det utbUdas en praxis vid sidan av författningen. Det ärsvårt och i vissa faU omöjligt att i grundlagen skriva in allt som hör sammanmed parlamentarismen. Mot bakgrunden av dagens författningsdebatt framstår detdock för mig som en brist att vi så länge har tiUämpat pariamentarism ipraktiken, medan vår regeringsform bygger på maktfördelningsdoktrinen. För ser jag som en av de verkligt stora fördelarna med det vilande förslagetatt det innebär en konsekvent genomförd representativ parlamentarisk demokrati.Det är vidare en styrka att detta representativa demokratiska statsstyreförbindes med en demokratisk självstyrelse och med en frivUligfolkrörelseverksamhet. SjälvfaUet ingår fri- och rättigheterna i dettademokratiska system. Eftersom jag har haft tUlfälle att utvecklamin syn på dem från denna talarstol, skaU jag nu inskränka mig tUl att uttaladen förhoppningen att det genom det fortsatta utredningsarbetet blir möjligtatt ytterligare i grundlag förankra de demokratiska fri- och rättigheterna ochvidga rättighetsområdet. Det är också angeläget att demokratins principertiUämpas på nya områden, främst inom företagen och i näringsUvet. Den representativa parlamentariska demokratin svarar i höggrad mot mina författningsideal. Det hindrar inte att jag är öppen för nyamöjUgheter för folkviljan att ta sig uttryck mellan valen. Dock anser jag attfolkrörelserna bör vara det väsentliga uttrycket för mellanvalsdemo-kratin. När jag har tagit del av de synpunkter som motståndarnatUl grundlagsreformen för fram, har jag funnit att de ofta utgår frånförfattningspolitiska ideal som inte bar upp arbetet inom grundlag-beredningenoch som jag inte mött inom . Det märkvärdiga är att deunder författningsdebatt inte utformat något konkret alternativ utannöjer sig med att söka samla alla dem som inte gillar det vUandegrundlagsförslaget tiU en gemensam aktion i negativismens tecken. Iblandskymtar man maktfördelningsstaten eller folkomröstningsstaten som ett ideal.Framför allt andas många inlägg en stark misstro mot den representativademokratin och mot dem som i kraft av folkets förtroende fuUgör uppgifter inomdenna. I det moderna samhället finns det endast ett alternativtUl den representativa demokratin, nämligen olUca former av diktatur. De somständigt misstänkliggör det representativa systemet bör vara medvetna om att deundergräver demokratin som styrelseform. Opinionsrörelsen mot det vilandegrundlagsförslaget visar hur betydelsefuUt det är att vi nu får en grundlag sombygger på de principer vi mvcket allmänt har omfattat ochtiUäinpat i . Det har flutit upp förestäUningarsom jag trodde definitivt hörde tUl det förgångna eUer hörde hemma idUctaturernas tankevärld. Det är givetvis angeläget att vi finner riktiga former förden representativa demokratin, och det är ingen tvekan om att det vilande den 27 febraari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. den 27 febraari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. grundlagsförslagetinnebär en väsentlig förbättring av arbetsformerna inom den svenska demokratin.Den nya grundlagen löser en rad konstitutioneUa problem som vi länge harbrottats med. tiUgodoses krav som ofta har ställts i debatten. Somexempel kan jag peka på utformningen av lagstiftningsprocessen, regler förregeringars tUlträde och avgång, det omedelbara valgenomslaget i riksdagenssammansättning, den. sänkta rösträttsåldern och olika regler för riksdagensarbete. Genomgående är att makt starkes. TUl det aUra viktigaste hörden nya roU som tiUdelas vid regeringsbildningen. Då denna del av detvilande grundlagsförslaget ofta framstäUs på ett felaktigt sätt, vill jag gärnanämna detta. Det är sant att talmannen fått en ny uppgift. Men det bör strykasunder att han endast får förslagsrätt, och som bekant saknar han rösträtt.Innan han lägger fram sitt förslag skall han överlägga med vice talmännen ochmed företrädare för varje partigrupp inom . Det centrala i förslagetär att kammaren skall pröva detta förslag och att det blir förkastat om mer änhälften av ledamöter röstar mot det. Det finns få saker som jag harsvårare att förstå i författningsdebatten än talet om "talmansdiktatur".Avgörandet träffas av majoriteten i kammaren, och majoritetsstyre anser vi jualla vara en del av demokratin. På samma sätt har jag förvånats över talet om"statsministerdiktatur". Visst får statsministern formeUt sett nyabefogenheter i det vilande grundlagsförslaget. Det hör samman med att viskrivit in parlamentarismen i författningen. Med parlamentarismen följeremellertid att ingen statsminister och ingen regering kan utöva någon makt utanatt ha stöd i . Även den i författningen genomförda parlamentarismenförstärker sålunda . Jag ber med detta, herr talman, att få yrka bifall tillhemstäUan i betänkanden nr 6 och 7. hemstäUerjag att kammaren antar de vid riksdag som vilande antagna förslagentUl ny regeringsform och ny riksdagsordning liksom förslagen tUl ändringar isuccessionsordningen och tryckfrihetsförordningen. Tryggheten i och respekten för grundlagarnahar hävd i vårt land. Detta gör att aUa förslag i syfte att förändra ellerreformera stadgandet om grundlagsskyddet eller styrelseskicket på ettallvarligt sätt engagerar och intresserar människor i aUa åldrar. Detta börockså förplikta tUl att en debatt i dessa frågor förs seriöst och måttfuUt.Lika självklart bör det vara att i besluten samla en så bred politisk majoritetsom möjligt. Först då känner de många och kanske osäkra människorna dentrygghet i grundlagen som är den djupa meningen med lagen. Försök att vinnatUlfälliga partipolitiska eller personliga poänger vid behandling avgrundlagsfrågor främjar således inte tUltron tiU det djupa allvaret igrundlagsskyddet. Ungefär så inledde jag mitt anförande när den 5juni debatterade det nu vUande grundlagsförslaget. Jag tycker att dehär synpunkterna är hka aktuella . antog det nu vilande grundlags- förslagetvar det under betydande enighet i de stora och väsentliga avsnitten. Förslagethade föregåtts av ett mångårigt utredningsarbete, och man hade haft seriösadiskussioner och överläggningar för att finna samlande lösningar. Den som i dagvUl göra sig till tolk för värderingar av annat slag i detta avseende är ute iandra syften än att främja tUlkomsten av en förbättrad grundlag. Innan jag går in på de frågor som oftast förekommit i denunder senare tid aktueUa debatten vUl jag erinra om de stadganden som finns iförsta kapitlet i den nya regeringsformen. Redan första paragrafen innehåUerfolksuveränitetens princip, nämUgen att aU offentlig makt skall utgå frånfolket och att foIkvUjan skaU uttryckas genom allmänna val med allmän och likarösträtt. Den svenska folkstyrelsen skall förverkligas genom representativtstatsskick och genom självstyrelse. Att den kommunala och denlandstingskommunala självstyrelsens roll så klart är inskriven i grundlagenfinner vi i mycket avgörande och tUlfredsstäUande. Med centernsdecentralistiska ideologi är det självklart att på allt sätt slå vakt om ochvidareutveckla den kommunala självstyrelsen. Lika viktigt är det för oss attden regionala självstyrelsen byggs ut och förankras i författningen. En fråga som har förekommit i den aktueUa debatten är demedborgerliga fri- och rättigheterna samt deras ställning i det nyagrundlagsförslaget. Vad man i den debatten nästan helt har bortsett från är attde mänskliga fri- och rättigheterna endast i mycket begränsad omfattningskyddas regeringsform. I vissa sammanhang har den filosofin förtstiU torgs att bara det att man inte har nämnt vissa fri- och rättigheter i dengamla regeringsformen skulle vara ett bättre skydd än att de finns förtecknadei den nya grundlagen. Detta måste vara en total felsyn. I den nyaregeringsformen finns åtskilliga av de tunga fri- och rättigheterna fastslagna,så att de endast kan ändras eUer inskränkas genom grundlagsändring. attsvenska medborgare skaU ha fri och lUca rösträtt vid allmänna val, attdödsstraff inte får förekomma, att svensk medborgare inte får landsförvisas eller hindrasatt återvända tiU landet, att svensk medborgare som bor i landet inte får berövassitt medborgarskap om han inte är eUer blir medborgare i annat land, att straff inte skall få komma i fråga för gärning sominte var straffbar när den förövades, att föreskrift om strängare straff inte får görastiUämplig på gärning som har förövats innan föreskriften tillkom, att det vid expropriation skall utgå ersättning enligtgrunder som skall finnas angivna i lag, samt att varje medborgare som blir berövad friheten av annanmyndighet än domstol skall få frUietsberövandet prövat av domstol ellerdomstols-liknande nämnd. Flera av de här uppräknade stadgandena finns inte i 1809års regeringsform, varför det vUande grundlagsförslaget måste betraktas som enklar förbättring när det gäUer att värna de medborgeriiga fri- och den 27 febraari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. den 27 febmari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. I kap. 2 ges dessutom ytterligare bestämmelser om fri- ochrättigheter och personligt skydd i övrigt. Det gäUer yttrandefrihet,informationsrätt, mötesfrUiet, demonstrationsrätt, föreningsfrihet,reUgionsfrihet och rörelsefrihet. Vidare säger bestämmelserna i detta kapitelatt varje medborgare skall vara skyddad mot att myndighet tvingar honom atttillhöra förening eller trossamfund eUer att avslöja sina åsikter. Detta är,som alla uppfattar det, mycket väsentliga och för den enskUde avgörande frågor. I den aktuella debatten har särskilt frågan om att dessarättigheter kan ändras genom vanlig lagstiftning varit föremål för mycketunderliga värderingar. SjälvfaUet kan ingen tUlerkännas så obegränsade fri- ochrättigheter att detta kommer att inskränka på andras lika självklara fri-ochrättigheter. En fördel i det nya förslaget är att där klart anges attendast lag - alltså inte som även regeringsförordning kan 'reglera dessagränsdragningar. Om man alltid har klart för sig att grundlag står över vanliglag måste det vara lika självklart att alla gränsdragningar mot grundlagenmåste diskuteras och avgöras med stor aktsamhet och med grundlagens andainnefattad i lagregleringen. Den riksdagsmajoritet som inte har detta klart försig måste givetvis vara beredd att ta sin dom vid nästkommande allmänna val.Däri ligger den garanti som alltid skall finnas i en fri demokrati. råderdet ändock stor enighet om önskvärdheten av att ytterligare kunna preciserastadgandena i kap. 2. Förra årets riksdag beslutade också om en utredning meduppgift att "i hela dess vidd på nytt överväga frågan om reglering igrundlag av skyddet för den enskUdes fri- och rättigheter". Utredningenskall lägga fram sitt förslag , och en eventueU ändringskall under innevarande normala mandatperiod kunna antagas som vUande grundlagoch beslutas av ordinarie val. Det finns anledning att hoppas på en fortsatt konstruktivoch givande debatt i dessa frågor inför det fortsatta avgörandet. En annan fråga som kommit i förgrunden i den aktuelladebatten är kungens ställning. Den nya författningen befäster den monarkiskastatsformen. Redan i första kapitlet slås fast att konungen är riketsstatschef. Tankar på republik saknar helt aktualitet i det här sammanhanget. Vi viU för vår del beklaga att inte i sambandmed författningsreformen befäster konungadömet ytterligare genom att införakvinnlig tronföljd. Då man är på det klara med att monarkin skaU vara kvar, kanvi inte finna något sakligt skäl för att gå emot denna reform. Den skulle somvi ser det på ett naturligt sätt återspegla den moderna synen på kvinnanslikaberättigande med mannen. Kravet på kvinnlig tronföljd kommer tUlbaka redan-vid årets riksdag i form av en centermotion. Någon oklarhet råder alltså inte om monarkins vara eUerinte vara. Den som menar att den nya författningen innebär ett steg motrepublik är ute i ogjort väder. En annansak som också preciseras är vilka uppgifter konungen i Förslaget innebär att han som rikets statschef skaU vara landetsfrämste företrädare. Han skall ha väsentliga representativa uppgifter, fungerasom en nationeU symbol. Han skall inte deltaga i regeringens sammanträden ochbeslut och inte underteckna regeringens utgående expeditioner. Men det skaUändå åligga statsministern att hålla konungen informerad. Vid behov skallregeringen sammanträda för information till konungen, med honom som ordförande.Konungen skall också som hittiUs vara ordförande i utrikesnämnden och därmedbli informerad om våra utrikes angelägenheter. Han behåller även sin immunitet:Han kan således inte åtalas för sina gärningar. De ändringar som genomförs ligger väsentligen på detformella planet. Vi vet ju alla att konungen i huvudsak haftrepresentativa plikter och saknat inflytande på de politiska beslut som fattas.Att stå helt utanför och över politiken och iaktta fuUständig neutralitet tUlpartierna och andra meningsriktningar i samhäUet har varit våra konungarsfrämsta strävan . Just i denna dokumenterade vilja att påopartiskt sätt fuUgöra monarkens roU i en modern demokrati ligger som jag serdet ett huvudskäl tUl den allmänna uppskattning de tUlvunnit sig hos vårtsvenska folk. Däri ligger förklaringen tiU att republUcfrågan saknar egentligaktualitet . Mot denna bakgrund finner jag det i hög grad egendomligtatt människor går till storms mot grundlagsförslaget i det uppgivna syftet attslå vakt om kungen. Givetvis kan man i paragrafer på olika sätt utforma densymbolroU som konungen skall ha. Men jag kan inte förstå annat än att detvUande förslaget helt harmonierar med de principer, som varit vägledande förvåra kungars utövning av statschefsämbetet . Den enda maktbefogenhet av någon praktisk betydelse somkungen har men som han inte kommer att ha kvar med den nya författningenär att utse ny regeringsbildare. Givetvis kan man hysa olika uppfattningar omviUcen lösning- som är bäst. Två saker skall man emeUertid komma ihåg då mandiskuterar frågan. TiU att börja med har frågan faktiskt prövats mycketingående i båda de utredningar som föregått det förslag som föreligger. Detbetyder självfallet att man här verkligen har gjort den prövning som bör görasi en sådan här mycket väsentlig fråga. Olika lösningar har diskuterats innanman uppnått full enighet om det som är inskrivet i förslaget dvs. atttalmannen skall överta just den här uppgiften. Det är alltså inte något hastigttiUkommet inslag. Man måste beakta att det verkligen har gjorts ordentligautredningar och prövningar i denna fråga. Det kan också finnas skäl tiU att kungen inte skall ha denhär uppgiften under sitt ämbete, då det i olika situationer säkerligen ocksåför kungen kan vara bra att slippa agera just i dessa frågor. Nära samband med frågan om monarki har frågan om formernaför öppnande. Jag kan konstatera att den inte är en grundlagsfråga.Den berörs inte av författningsförslaget utan får lösas i annan ordning. Förmig är det självklart att det även skall förekomma en högtidligceremoni, som markerar den viktiga händelsen att svenska folkets valda ombudåterupptar sitt arbete i en ny riksdag. den 27 febraari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m m. den 27 febraari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. Attstatschefen skall medverka i värdiga former är alldeles självklart. TiU sist några få ord om det krav på folkomröstning iförfattningsfrågan som förts fram i sista stund. Ett enhäUigtkonstitutionsutskott avstyrker en sådan omröstning. Jag har utan betänkligheterkunnat ansluta mig tiU hemställan om avslag på motionsyrkandet om folkomröstning.Jag kan inte se hur en folkomröstning om ett förslag som alla de storapartierna stöder och är eniga om skulle kunna bli meningsfuU. Tanken måste varaatt aUa partier gemensamt sätter sig över folkmajoritetens vilja. Skulle någotså al.varligt hända får väljarna uttala sin dom i nästa val. Förslaget måstegodtas i sin heUiet eUer förkastas i sin helhet. Det måste vara en mycket svår för att inte säga omöjlig - uppgift att genomföra en folkomröstning om ett såomfattande och invecklat förslag som det föreliggande. Med det anförda hemstäUer jag att det vilandeförslaget tiU ny regeringsform och ny riksdagsordning måtte antagas avriksdagen. Även i övriga delar yrkar jag bifall tUl utskottets hemställan. Det vare mig fjärran att söka blåsa liv i dendebatt som ägde rum i kammaren om tidpunkten för beslutet. Låt mig bara fåframföra den synpunkten den är också framförd i - attdet för medborgarna hade varit av stort värde om de, när beslutet bekantgörs iinformationsmedia om den nya grundlagens antagande, hade haft tillfälle att ilugn och ro i hemmen sätta sig in i vad den nya grundlagen innebär. Det hademedfört en förankring av grundlagen hos medborgarna på ett annat sätt än vadsom nu är möjligt. Jag beklagar att detta icke kunnat ske. Men beslutet om tidpunkten är nu fattat. Då vUl jag, herrtalman, till att börja med erinra om att enUgt praxisicke ingår på sakbehandling av ett vilande grandlagsförslag. En ledamot avutskottet har i ett särskUt yttrande hävdat annan mening och anser attutskottet borde ingå på en sådan sakbehandling. Men han är ensam om den åsiktennu liksom . Redan det förhåUandet att det på denna punkt bliren ändring , men att en sådan ändring kräver ett särskUt uttalande,är kanske bevis för att hans mening näppeligen är håUfast. Beträffande nästavilande grundlagsförslag, om den nya grundlagen antas, blir det aUtså tiUfälletiU sakbehandling även i utskottet. Detta förhåUande, herr talman, gör att en av de mångatalesmännen för utskottet inte har någon anledning att gå in på principer ochatt granska detaljer i det föreliggande förslaget. På den punkten vill jag förmoderata samhngspartiets del nöja mig med att hänvisa tiU de reservationer ochyttranden som var fogade tUl memorial, här föredragetden . Jag viU också hänvisa till de olika debattinlägg som gjortsunder tidigare konstitutionella debatter i . Kanske man bör, för attmarkera att meningarna i aUa faU är delade om innehållet i den nyaförfattningen, understryka antalet reservationer som förelåg i juni i fjol.Antalet visar hur man på viktiga punkter inom moderata samlingspartiet hadeannan mening än majoriteten. Det bör också omnämnas att åtskUliga avdessa reservationer framförtsmotionsledes vid årets riksdag. I övrigt skall jag, herr talman, bara ta upp någrasynpunkter på vissa frågor. Tanken på en folkomröstning har varmt stöd hosmoderata samlingspartiet. Vi har hävdat att folkomröstning bör komma tillvidgad användning i många sammanhang. En av de reservationer jag talade omyrkade just på att beslutande folkomröstning skuUe införas i grundlagsfrågor omen minoritet av så begärde. finns det som bekant icke någonmöjlighet tiU beslutande folkomröstning enUgt konstitutionen. Det finns ickeheUer någon minoritet i vid detta tiUfälle som yrkat på ett annatgrundlagsförslag. Detta gör att även om lagbestämmelserna hade funnits skuUeförhåUandet att ingen minoritet finns självfallet göra en användning avinstitutet omöjlig. Med den konsultativa folkomröstningen är det en annan sak.Den är teoretiskt möjlig, men knappast genomförbar i praktiken. Hur skuUe ettja- eUer nejsvar till antagande av den nya författningen kunna toUcas med tankepå alla de skilda meningar som finns? Hur skulle en sådan folkomröstning kunnafylla sin uppgift som vägledande och rådgivande? Det har framförts tanken påett antal delomröstningar. Men även delomröstningarna måste en gång sammanförasoch sammanfattas om de i sin tur skaU bli vägledande. Det är också förvånande att tanken på en konsultativfolkomröstning fördes fram först så sent som i entidningsartikel. Bakom tanken står dock personer som sysslatmed författningsfrågor. Jag kan inte komma tiU annan tolkning än att den senatidpunkten för förslagets framläggande tyder på att vederbörande i det längstaansett att en konsultativ folkomröstning icke var realistisk, men inför detavgörande ögonblicket har realistiska synpunkter fått falla för andra. Det har i debatten det är omvittnat i tidigare inlägg påpekats att opinionen i fråga om fri- och rättigheter tagit sig uttrycksom måste betecknas som både förvånande och förvirrande. Man tycks ha bortsettfrån att alla demokratiska partier är eniga om att den nya lagen ger bättreskydd än den gamla för fri- och rättigheter.