prot · FX09124 · 1974-12-31 00:00:00 — Att de anställda skallha direktinfiytande är självklart; jag är helt överens med påden punkten. Men dessa önskemål kan mycket väl tillgodoses genom alt man låterskyddskommittén la hand om verksamheten, om man nämligen bestämmer sig för attde anställda skall ha majoritet i skyddskommittén. Det är således ingetolösligt problem. Närdel gäller de internationella jämförelserna av hygieniska gränsvärden finns enhel mängd sådana uppgifter - som vi självfallet studerar - att tillgå inomVärldshälsoorganisationen, Inlernalionella arbetsorganisationen och andraorgan. Det är dock litet svårt alt erhålla uppgifter från vissa stater, varförman måste höra sig för på ort och ställe. Jag kan naturiigtvis inte, herrHermansson, så alt säga på vetenskapliga grunder avgöra om de här hundratalshälsofariiga ämnena har åsalls de rätta gränsvärdena, ulan jag måste utgå fränatt den prövning genom tekniska undersökningar osv. som ägt rum ärtillfredsställande. Det innebär emellertid inte all listan är fullständigeller att vi skulle ha slutfört detta arbete, ulan vi skall naturiigtvis gävidare. Att jag blev litet purkendärför all betraktade milt svar som ett jaså beroddepå att jag tyckte att jag hade varit positiv i mitt svar lill både herrHenrikson och . Jag har aldrig sagt att vi har löst våraarbetsmiljöproblem eller att förhållandena på svensk arbetsmarknad ärtillfredsställande för de anställda. Jag har hållit många föredrag, där jagberättat om vilka problem vi har på svensk arbetsmarknad och hur oändligtmycket vi måste göra innan vi uppnår en tillfredsställande situation för deanställda, men jag har ändå skyldighet att såsom huvudansvarig tala om vad vigör och vad vi tänker göra för att lösa de olika problemen. Detär klart all delta också är en maktfråga; jag skall ge rätt idel. Men vi har också undersökt vad som har skett genomden lagstiftning som vi har genomfört. Skyddsombuden har fått utomordentligtstor makt, där internationella jämförelser utfaller till vår förmån. De harfält en status som väl var helt otänkbar då jag själv varskyddsombud. De kan alltså ingripa och vid behov även stoppa driften i ettföretag. Själva den rätten - denna makt som tigger i skyddsombudens hand - harbetytt mycket och gjort att mänga miljöproblem på arbetsplatserna kunnat lösas,så visst är det en fråga om makt. Det är ju makt vi försöker ge skyddsombudenoch de anställda, men kom inte och säg att delta inte skulle vara en tekniskfråga - då reagerar jag likväl! 0/77 åtgärder för att minska hälsoriskerna i produktionen Hen (vpk): Även om arbetsmarknadsministern blev purken över min värdering av vissadelar av hans svar tyckte jag faktiskt inte alt han sade någonting alls i vissadelar av svaret. Jag ställde naturiigtvis detta i kontrast mot vad jag kännertill om intresse för arbelsmiljöfrägorna, vilket han härsenast också själv ville vitsorda. Jagskall inte förlänga debatten sä mycket mera - det är bara ell par frågor somjag skulle vilja ta upp. Jagbegär naturiigtvis inte alt skall uttala sig som statsråd omsamtliga de 150 gränsvärden som finns upptagna i de anvisningar som utfärdadesav arbetarskyddsstyrelsen detta år. Vad jag frågade om och ville atthan skulle undersöka och kanske sä småningom säga sin mening om var vilkaprinciper som har legat till grund när man har kommit fram till just dessagränsvärden. Är det uteslutande medicinska, hygieniska skäl som bildargrundvalen eller har man, som experter på arbetsmiljöfrågor och hygieniskafrågor har sagt, gjort en kombination av ekonomiska och hygieniskahänsynstaganden? Det är mycket viktigt att veta del för bedömningen av degränsvärden som finns upptagna i anvisningarna, vilka tills vidare är detgrundläggande dokumentet för arbetet med dessa frågor. Detär riktigt att vi på olika sätt, bl. a. genom all länge föra fram kravet påvetorätt för de fackliga organisationerna när det gäller skyddsfrågor påarbetsplatserna och arbelsmiljöfrägorna, har medverkat till den ökning av skyddsombudensmaktställning som har genomförts och som 0/77förbud mot registrering av strejkande arbetare jag hälsar med mycket storlitlfredställelse. Det är ett steg framåt lill lösning av de viktigaarbetsmiljöfrågorna. Men tror jag att man skall vara medveten om attmycket återstår att göra. Det är elt mycket stort reformarbete som liggerframför oss på detta område. För att genomföra det reformarbetet måste man haden realistiska inställningen att det är maktfrågorna som ligger i botten. har för någol felciterat mig. Jag har inte sagt attlösningen av problemen inte har med teknik och vetenskap att göra -jag har sagtatt dessa frågor inte i första hand är tekniska och vetenskapliga. Detgrundläggande är maktfrågan på arbetsplatsen. Flyttar man inte fram de facktigaorganisalionernas, arbetarnas, maktställning och positioner får vi helleraldrig någon bra lösning av arbetsmiljöfrågorna så att del kan skapas en tillfredsställandearbetsmiljö. Överiäggningenvar härmed slutad. § 7 Om förbud motregistrering av strejkande arbetare Herrarbetsmarknadsministern erhöll ordet för all besvara iBorlänge (vpk) framställda interpellation, nr 102, och anförde: i Boriänge har frågat mig om jag anser alt registrering avstrejkande arbetare är förenlig med gällande arbets-lagstiftning och, om såinte är fallet, om regeringen är beredd att lägga fram förslag till lagvarigenom sådan svartlistning förbjuds. Riksdagenhar tidigare haft att ta ställning till den väckta frågan. Både ochvåren 1974 behandlade motioner med krav på lagstiftning i ämnet (InU1973:36, rskr 1973:351 respektive InU 1974:14, rskr 1974:271). Hösten 1973uttalade inrikesutskottel att en lagstiftning, för alt få effekt, förmodligenskulle behöva kombineras med ett generellt arbetsförmedlingstvång. mening borde problemen angripas på ett annat sätt. Utskottet pekadepå att rekryteringsfrågorna kunde komma i ett annat läge genom det ökadepersonalin-fiytande på bl. a. dessa frågor som övervägdes av arbetsrättskommittén.Vid handläggningen erinrade utskottet om sitt tidigare yttrande ochuttalade att det inte fanns anledning att ompröva den tidigare inställningen. Detfinns inte någon arbetsrättslig eller arbetsmarknadspolitisk lagstiftning somreglerar frågan om registrering av strejkande arbetstagare. Inte heller finnsdet några rättsfall, där domstolarna har tagit ställning till ell sådantförfarande. All en arbetsgivare vägrar alt anställa en svartlistadarbetstagare kan dock i vissa fall strida mot den nya trygghets-lagstiftningen. Föregen del ogillar jag att sädana metoder kommer till användning, som har berörtsi interpellationen. En lagstiftning som enbart förbjuder svartlistning träffar dockinte själva problemet och skulle, som inrikesutskottet också har anfört, vållastora övervakningssvårigheter. Jag ser del därför som angeläget atttillförsäkra löntagarna ett sådant inflytande över företagens personalpolitik,att företeelser som svartlistning kan förhindras. Enligt vad jag har erfaritkommer arbetsrättskommittén all föreslå ett regelsystem som bl. a.bör kunna användas för ett sådant löntagarinflytande som jag nu har berört. 0/77förbud mot registrering av strejkande arbetare Hen i Boriänge(vpk): Jag tackar arbetsmarknadsministern för svaret på min interpellation. Enligtvad jag kunnat utläsa av arbetsmarknadsministerns svar är vi överens om attsvartlistning strider mot arbetarnas intressen. Arbetsmarknadsministern villförhindra svartlistning genom att arbetarna skall ha inflytande över företagenspersonalpolitik. Man blir ju inte precis entusiastisk över arbetsministernsåtgärder. Kan verkligen ell samarbetsorgan som personalråd ellerpersonalkommitté förhindra arbetsköparnas svartlistning? I sä fall måste denlokala fackföreningen ha direkta rättigheter, dvs. vetorätt i personalfrågor. Ettdirekt förbud mot alla former av svartlistning - på grund av politiska åsikter,facklig och politisk verksamhet osv. - skulle vara ett direkt stöd förarbetarna i deras kamp för att bekämpa denna svartlistning. Om brott mol dettaförbud medförde kännbar straffpåföljd vore det utan tvivel ytteriigare ett stödför arbetarna. Det måste anses vara en självklar rättighet att man kan få detjobb som man är lämpad och kvalificerad för utan att svartlistning läggerhinder i vägen. Svartlistningenaren gammal företeelse. Arbeisköparna har tillgripit denna metod,och fackföreningsrörelsen har bekämpat den. Nuhar och framför allt frågan ytteriigare aktualiserats,nämligen när cirkulär "PM-Vilda strejker" blevkänt. Denna PM innehåller anvisningar om hur företagsledningen skall bekämpa enstrejk. Punkt 8 i dessa anvisningar - en av huvudpunkterna - säger vad det ärfråga om. I denna punkt heter det: "8.Om strejken ej avbryts skall lämpliga motåtgärder förberedasoch planeras i samförstånd med . Sådana motåtgärder kanexempelvis vara a) De strejkande uppmanas att gå hem om de ej villarbeta. b) Stämning lill Arbetsdomstolen. c) Avsked om arbetet ej återupptas. a) Listor över de strejkande upprättas enligt särskildmall och skickas (per telex eller lelebrev) till . b) Konsekvenserna i produklionshänseende utreds ochföretagets sårbarhet härvidlag klariäggs." Observeraatt registreringen skall ske efter särskild mall. Den skall sändas tillVerkstadsföreningens centrala kansli. Detta skall ske oavsett Omförbud mot registrering av strejkande arbetare om del blir stämning lillarbetsdomstolen eller inte. är det ju så att inte på långt när alla strejkergår till arbetsdomstolen. Ett fall som FiB/Kulturfronl tagit upp i nr 24 i ärgäller Scandiamants verktygsavdelning i . Där har man skickat inlistorna, men i del fallet blev det ingen stämning till arbetsdomstolen. Manfrågar sig naturiigtvis vad gör med dessa listor. egna uppgifter arkiveras listorna . har ett sådant förfarande med registrering i denna centrala instans kaninte tolkas på annat sätt än att svartlistning förekommer eller kan komma attförekomma i stor skala . Attsvartlistning redan förekommer har vi också fått bevisat genomuppgifter i pressen. Metalls andre ordförande säger enligt DagensNyheter av med anledning av Verkstadsföreningensslrejkarkiv all arkiv över arbetare som deltagit i vildastrejker skapar olust på arbetsplatserna. Ja, man kan verkligen säga att delskapar en slor olust på arbetsplatserna. Jag citerar ur :"Vi vet ju inte vilken verkan listorna kan få, säger . I vilketfall borde de kastas efter förhandlingar i Arbetsdomstolen. - Och varför är det så bråttom med listorna. Det ärju inte ens säkert all en vild strejk leder till en stämning inför AD? - Varför skickar inte i ställetut ett PM till sina medlemmar om hur företagen bär sig ål för att undvikasituationer som kan leda till vilda strejker, frågar ." Vildastrejker är någonting som inte bara förekommer . Bara i årförekom fyra strejker. fem och elva, där 4 700 arbetare dellog.Missnöjet är stort framför allt när de lokala förhandlingarna drar ut på tiden.Det är i flera fall medvetna förhalningar. Idet sistnämnda citatet ur pekade på vem som bär skulden lillstrejkerna och hur de uppslår. I de flesta fall uppstår strejkerna på grund avoresonliga arbetsköpares uppträdande: hänsynslös personal-och lönepolitik samtdåliga arbetsmiljöer. Det är vanliga orsaker. När arbetarna sedan i brist påandra medel all hävda sina intressen tvingas ut i en s. k. vild strejk blirresultatet, om får som den vill: Först skall arbeisköparnakunna uppträda oresonligt. När arbetarna sedan strejkar skall de svartlistas. Delkan även vara på sin plats att omtala alt när en professur iarbetsmiljö skall inrättas i skall den tydligen besättas med en personsom stod bakom beryktade rationaliseringar under 1960-talei. Enligtdåvarande strejkledaren , nu ombudsman, och förreavdelningsordföranden i var det den personen som drev fram derationaliseringar som sedan var den egentliga grunden för den största strejksom förekommit på länge i vårt land, den i Malmfälten 1969-1970. Enligtgruvarbetarna var det alltså ledning som drev arbetarna ut i strejkgenom MTM, UMS och andra förhatliga metoder. Enannan kuslig effekt av anvisningar är att fackets ledningtvingas att - trots del berättigade i en strejk - ta avstånd från en sådan.Allt detta för all åsamka facket stora skadestånd. Jagvill fortsätta att citera andra delen av punkten 8 i Verkstadsföreningensanvisningar: "Enenhetlig strategi för åtgärderna att bryta en vild strejk kan ej utformas föralla situationer. Situationen analyseras med utgångspunkt frän fiera faktorer,exempelvis Bedömning av strejkensvaraktighet. Orsakerna till strejken. Verkstadsklubbensinställning och möjligheter alt bryta strejken. Arbetarnas inställning ocheventuella spliltringstendenser bland dem. Ålderssammansättning,anställningslider och språksvårigheter hos personalen." Jag fortsätter att citeraur punkten 9: "Innaneventuella motåtgärder beslutas och verkställs skall samråd ha ägt rum medVerkstadsföreningen. Beroende på omständigheterna kan även verksladsklubben ochMetall informeras och samordning äga rum om de fackliga åtgärderna." Iklartext betyder det att arbeisköparna försöker splittra facket - ställerfackets ledning mol de övriga. Ännu mer markant framträder detta i punkten 7 ianvisningarna, som jag ber alt få citera: "Verkstadsklubbensåtgärder och möjligheter att bryta strejken undersöks. I den månverksladsklubben behöver tillgång till samlingsutrymmen, telefon ellersakuppgifter i olika frågor, skall sådan hjälp lämnas. Om klubben inte klararatt bryta strejken skall den uppmanas att tillkalla hjälp från avdelning ochförbund." Enoresonlig arbetsköpare kan först ha sådana förhållanden pä företaget all detblir strejk. Sedan svartlistas och registreras de strejkande. Under strejkenkan arbeisköparna försöka utnyttja fackets ledning, trots att den är överensmed arbetarna om del berättigade i deras strejk. Detförvånar kanske inte all gör upp registre-ringslislor påarbetare som tvingas ut i kortare eller längre strejker. Arbetsköparnasförgångna talar ju sitt språk: alla metoder måste användas för all hållatillbaka arbetarna. 1dag har bara anvisningar kommit lill allmän kännedom. Menman kan vara förvissad om alt även de andra arbets-köparorganisationerna harliknande system. Jag kan bara från mitt eget område - järnbruksseklorn - ta uppfiera fall av svartlistning. fall är särskilt upprörande. En person, somstuderat och arbetar prickfritt pä , åkte lillCuba en månad. Efter hemkomsten log han anställning på ett mindre järnbruk. Hanville emellertid hem till igen och blev lovad anställning. Han sade uppsig på del andra järnverket. Men när han kom hem och skulle börja vägrade manatt anställa honom. Man började kasta olika beskyllningar 0/77förbud mot registrering av strejkande arbetare Bakom detta låg otvivelaktigt en politisk svartlistning. Metoder att centralt registrera vissa arbetare innebär att arbeisköparna har en egen domstol. Sädana självpåtagna uppgifter som att döma måste förbjudas och bekämpas. Ytteriigare ålgärder måste till för alt bekämpa svartlistning än att bara förbjuda arbetsköparnas domstol. Visserligen är negaliv till en obligatorisk arbetsförmedling, men med de strejkande arbetare metoder arbeisköparna nuanvänder måste synneriiga skäl anses föreligga för att införa en sådanförmedling. Jag hävdar alltså attsvartlistningen måste i lag förbjudas, och del måste uppföljas med en kraftigstraffpåföljd om man bryter mot lagen. Arbetsmarknadsminisiern avvisarlagstiftning under hänvisning till svårigheten med övervakningen. Att hänvisalill den svårigheten och sedan anse att det är till fyllest med att ettsamarbetsorgan inom företaget skall komma lill rätta med svartlistningen är attsila mygg och svälja kameler. Helt avgörande för hur arbeisköparna skall lyckasmed sin svartlistning är naturiigtvis arbetarnas kamp och solidaritetsinsemellan. Arbetarna ogillar och motsätter sig bestämt svartlistning. Menfrågan är om svensk lagstiftning helt skall gå förbi denna osunda företeelseoch därmed också ge arbeisköparna fritt fram all registrera och försöka svartlistaarbetare. Jag vill till slut fråga arbetsmarknadsminisiern omhan verkligen menar alt ell samarbelsorgan, som sannolikt arbetsrällskommitténkommer att föreslå, effektivt kan förhindra svartlistning? Del måste föreligga ett misslag från sida. Jag har aldrigsagt all det skall vara ett samarbelsorgan som skall sköta de här frågorna iframtiden. Det finns inte heller angivet i direktiven tillarbetsrällskommittén. Jaghar gjort ell rätt kraftigt uttalande i interpellationssvaret och tagitställning i sakfrågan genom att säga alt jag ogillar svartlistning. Det ger migförpliktelser att arbeta för att svartlistningen skall försvinna. Men jag harblivit övertygad om att lagstiftning inte är det effektiva instrument sombehövs i den här frågan. Del är myckel effektivare all göra somarbetsrällskommittén kommer all föreslå. Det är inte fråga om samråd utan om reelltinflytande från de anställda över all personalpolitik, t. ex. när del gälleranslällningsfrågor. § 32 skall ju slopas. Arbetsrättskommiuén har dessutom iuppgift all undanröja alla de moment i arbetslivet som föranleder vildastrejker. Jagvill alltså ha bort svartlistningen på del effektivaste sättet, nämligen genomden här nya lagstiftningen på arbetsrättslivets område med facket somövervakare. Del är mycket effektivare än lagstiftning. HenHAGBERG i Boriänge (vpk): Får jag tolka arbetsmarknadsministern sä att arbelsrälts-kommitténkommer att lägga fram ett förslag som innebär all den lokala fackföreningen, dvs. irealiteten arbetarna, får vetorätt i personalfrågor och all samarbelspolitikenläggs ål sidan? Det skulle i så fall betyda alt fackföreningen får ett heltavgörande inflytande i fråga om personalpolitik och, som man då kan hoppas,även när del gäller andra frågor. skulle då ställas emot arbeisköparna,vilkel inte är fallet , t. ex. när del gäller skyddsarbete. Där har man jusamrädsorgan av olika slag. Vetorätt skulle betyda alt fackföreningen fick enhelt annan ställning i dessa frågor. Närdet gäller personalpolitiken vill jag ställa en följdfråga: Skulle i sä fallfackföreningarna fä bestämma över hela personalpolitiken, inte bara i frågor omanställning och avskedande ulan också i fråga om hur många som skall varaanställda osv.? Skulle befogenheterna bli sä långtgående eller gäller det baraatt städa undan och göra andra dispositioner när kapitalet först har gjortsina? Omden lokala fackföreningen fick vetorätt - vilkel jag skulle hälsa med stortillfredsställelse - skulle myckel vara löst. Men registrering av strejkandearbetare borde ändå vara förbjuden i lag. Del skall vara olagligt allregistrera arbetare på det här sättet och sedan svartlista dem. Lagstiftarnamåste ta ställning och i lag förbjuda registrering och svartlistning. Jaganser all del skulle vara en god komplettering lill den vetorätt som den lokalafackföreningen eventuellt får. Omförbud mot registrering av strejkande arbetare Jag är inte beredd att lämna en detaljerad redovisning över de förslagsom arbetsrältskommiltén kommer fram med. Jag har i mitt svar sagt:"Enligt vad jag har erfarit kommer arbetsrältskommiltén att inom kortföreslå ett regelsystem som bl. a. bör kunna användas för ett sådanilönlagarinfiytande som jag nu har berört." Del betyder att vad manåstadkommer genom arbetsrätlskommitténs förslag är ett reellt infiytande, ellverkligt inflytande, över personalpolitiken. Det innebär inte all man förbjudersamverkan inom elt förelag. HenHAGBERG i Boriänge (vpk): Arbelsmarknadsminislerns senasle yttrande kan jag inte tolka annorlundaän att han försöker ta tillbaka en del av vad han sagt. ha det avgörande inflytandet, om man skall kunna bekämpasvartlistningen. Del finns inte plats för kompromisser och"samarbete", då vi vet vem det är som vill svartlista. Det ärarbeisköparna som registrerar och sedan försöker svartlista arbetarna. All isamarbele och samverkan kunna klara den frågan anser jag vara helt omöjligt.Därför krävs del att den lokala fackföreningen får full vetorätt. Överläggningenvar härmed sluiad. 12 protokoll 1974. Omallmän arbetstidsförkortning, m. m. § 8 Om allmänarbetstidsförkortning, m. m. Herr arbetsmarknadsministern erhöll ordetför att besvara (vpk) framställdainterpellation, nr 122, såvitt nu var i fråga, till fru statsrådet , ochanförde: har frågat statsrådet bl. a. om regeringen harnågon plan för genomförande av en reform innebärande en sänkning av arbetstidenför alla till och 30 limmar , samt om så är fallet,när regeringen avser att presentera en sådan plan och när dess fullagenomförande skall vara en realitet. Enligtfastställd ärendefördelning ankommer det på mig att besvara denna del avinterpellationen. som och regeringen hartagit ställning för en 30 timmars arbetsvecka med sex limmars arbetsdag somlångsiktigt mål. Motdenna bakgrund överiade statsrådet och jag med representanterför löntagarnas huvudorganisationer LO, TCO och om formerna för detfortsatta utredningsarbetet rörande arbets-lidsfrägorna. Vivar då överens om all del omfattande offentliga utredningsarbete iarbelslidsfrågan som pågick i skilda kommittéer och arbetsgrupper skullefullföljas i nuvarande former. Föratt underiälla för parterna på arbetsmarknaden att överblicka och kontinuerligtfölja det utredningsarbetet samt för att la fram del ytterligare material somerfordras i en så här slor fråga inrättades en särskild delegation förarbetslidsfrägor. Den skall i nära samarbete med utredningen om den framtidasysselsättningen och delegationen för jämställdhet mellan män och kvinnorförsöka bedöma arbetstidsförkortningens effekter pä produktion ochsysselsättning, på familjeförhållanden, barntillsyn, fritidsvanor,serviceförhållanden m. m., dvs. faktorer som har slor betydelse för i vilkentakt framtida allmänna arbetstidsförkortningar bör ske. Frågan om hurdeltidsarbetet kan komma att utvecklas vid fortsatta arbetstidsförkortningarskall ägnas stor uppmärksamhet. Vidde överläggningar som föregick delegationens tillkomst rådde vidare fullenighet om att del är löntagarorganisationerna som måste bedöma i vilken taktdel långsikliga mälel om 30 limmars arbetsvecka kan nås och hur generellaarbetslidsförkortningar skall vägas mol andra reformer och förbättringar förlöntagarna. Motdenna bakgrund anser regeringen det vara felaktigt all statsmakterna beslutarom en lidplan för i vilken takt fortsatta arbetstidsförkortningar skall ske,innan underlaget för bedömningen tagits fram och innan de fackligaorganisationerna fått göra sin avvägning. (vpk): Jag tackar arbetsmarknadsminisiern för svaret pä min interpellation,men jag kan omöjligen påstå att det är ett konkret svar på den fråga som ställts,om regeringen har en plan för genomförande av målsättningen - en målsättning som alla är överens om är en förutsättning förjämlikhetens genomförande. Arbetsmarknadsministerngår runt hela frågeställningen då han i sitt svar hänvisar till delegationeroch utredningar som skall bedöma vissa faktorer som skall avgöra i vilken taktarbetstidsförkortningen bör ske. Det finns redan nu underlag för en sådanbedömning ulan ytterligare utredningar. Iinterpellationen redovisas ganska utförligt fiera skäl som underlag för besluti denna fråga. Dagensarbetsmarknad ställer allt hårdare krav på de anställda. Arbetstakten ochstressen ökar och därmed också ulslagningen av arbetskraft som inte kan hängamed i den ökade takten. Ökad sjukfrånvaro och förtidspensionering blir följdenför många. Det är för de enskilda människorna ingen lösning pä deras problem.Inte heller löser det ar-betslöshelsproblemen, som återkommer med mer ellermindre jämna mellanrum beroende på växlingarna i konjunkturerna. Redanläginkomsluiredningen avslöjade många brister och orättvisor i värt samhälle,bl. a. ojämlikheten pä den könsuppdelade arbetsmarknaden. Utredningenundersökte olika slags arbetslöshet och kunde med denna metod avslöja även dendolda arbetslösheten. Även om de siffror som läginkomsluiredningen redovisadeinte är exakt desamma har i princip ingenting förändrats. Närdetgällde den kontinueriiga arbetslösheten var männen i majoritet.