prot · FX0995 · 1974-12-31 00:00:00 — Riksdagsmajoritetens beslut innebär att svartlistningen avradikala arbetare kan fortsätta. Det innebär också att arbetsköparna med stödav ställningstagande kan avskeda arbetare som deltagit i strejk. Varförskall det då finnas möjlighet att avskeda folk i samband med strejk?Hur ser man på strejk? Saken är den att nästan alla strejker utlöses avåtgärder från arbetsköparnas sida. Även om det inte direkt kan påvisas, ärorsaken oftast förhandlingsovilja eUer ovilja att uppfylla ingångna avtal. Strejken är egentligen en helt passiv åtgärd. Man måstefråga sig, om de andra partierna tror att ansvarskännande arbetare medförsörjningsbörda ger sig in i strejker enbart för nöjes skuU utan att haverklig grund för det. Mina egna erfarenheter från arbetslivet säger mig attdet bara är i ytterst trängda situationer som en arbetargrupp beslutar sig föratt strejka. De fall jag har varit med om och jag är övertygad om att det ärlikadant i arbetslivet i övrigt har uteslutande gällt sådana tUlfällen dåarbetsköparna hänsynslöst utnyttjat § 32 och sitt tolkningsföreträde tillövergrepp mot oss arbetare. Beslutet om att deltagande i konflikt kan vara sakliggrund för uppsägning är historiskt. Det är första gången som ensocialdemokratisk regering lagt fram ett förslag tUl som gerarbetsköparna laglig rätt till uppsägning och avskedande av arbetare somtvingats tUlgripa strejkvapnet i kampen mot kapitalet. Detta sker somhela den samlade fackföreningsrörelsen starkt uttalar sig för endemokratisering i arbetslivet och för att § 32 i skaU avskaffas. Arbetsköparna har genom beslut om rätt att sägaupp eller avskeda strejkande fått ytterligare ett vapen i sina händer motlönarbetarna. Vpk protesterade mot detta , och vi gör det ocksåi år i motioner och i reservationer till utskottsbetänkanden. Vidare reser vikrav på att svartlistning av radikala arbetare skall förbjudas och attarbetsköparna skall vara tvingade att anstäUa arbetare som av arbetsförmedlingenanvisats arbete. Med nuvarande ordning kan arbetsköparna utan att anföraskäl avvisa en arbetssökande som av arbetsförmedlingen bedömts som kvaUficeradför det anvisade arbetet. Med registrering som hjälpmedel kan arbetsköparnautestänga fackUgt och politiskt aktiva arbetare från arbetsplatserna. Att såverkligen sker finns flera kända exempel på från den svenska arbetsmarknaden avi dag. De refereras ibland i pressen, och vem som helst kan göra sigunderkunnig om att exemplen är riktiga. Företagen har register och görpersonundersökningar. Enligt vår mening bör sätta stopp för dennaverksamhet. Vi tycker att politisk diskriminering borde vara främmande i ettland där man vill göra gällande att folket är tillförsäkrat demokratiska fri-och rättigheter. Men som jag tidigare sade, herr talman, har vi i flera fallkunnat konstatera att företag med ledning av register har vägrat anställaarbetare. Frågan om lön vid permittering tas också upp i envpk-reservation tiU utskottsbetänkandet. Den nuvarande regeln ompermitteringslön har den svagheten att företag kan tillämpa kortarepermitteringstid än utan att ekonomiskt ansvar inträder enligt lagen.Företagen kan, som exempelvis skedde under den s. k. oljekrisen ,införa arbetsvecka . I sådana fall kommerföretagen att på arbetslöshetsförsäkringen vältra över kostnader som de bordestå för. Vi föreslår i motionen 1146 att de stipulerade skärs nedtill 3 protokoll 1974. Facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, m. m. Facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, m. m. Man skulle genom en sådan lagändring kunna komma tUl rätta med denhär typen av missbruk. Jag vill med detta yrka bifall tillreservationerna 1, 2 och 4, som fogats till inrikesutskottets betänkande nr 14. HerrGRANSTEDT(c): De betänkanden från inrikesutskottet som vihar att ta ställning tUl , nr 14, 15 och 16, behandlar ju viktiga delar idet pågående arbetet på att bättre skapa förhållanden på våra arbetsplatser. Arbetslivet är utan tvivel ett av de viktigastereformområdena . Det gäller att förbättra arbetsmiljöerna för att ökaarbetstillfredställelsen, för att skapa mera trivsel i arbetet. Det gällerockså att skapa ett ökat inflytande för de anställda på den egna arbetsplatsenoch över de egna arbetsförhållandena. Just arbetstagarnas inflytande i olika former på sinarbetsplats är utan tvivel en nyckelfråga på detta område. Den har avgörandebetydelse även för utvecklingen av arbetsmiljön och arbetsförhållandena i allmänhet.Härvidlag måste det vara ett gemensamt ansvar för arbetstagare ochföretagsledning. Det företagsdemokratiska reformarbete som har bedrivitsoch som fortfarande pågår det kan gälla styrelserepresentation, företagsnämndernasoch skyddskommittéernas roll osv. - är ett viktigt inslag. De fackligaorganisationernas arbetsförhållanden är även av avgörande betydelse för deanställdas möjligheter att öva inflytande på sina arbetsplatser. Det är naturiigt att de här frågorna och över huvud tagetde frågor som gäller arbetsförhållandena och arbetslivets vUlkor så långt sommöjligt löses förhandlingsvägen. Men politikerna har definitivt ett mycketstort ansvar och måste vara beredda att ingripa lagstiftningsvägen där detvisar sig nödvändigt. har också varit beredd att påta sigdet ansvaret, och för sin del har aldrig tvekat att medverka tillåtgärder av olika slag för att underlätta utvecklingen mot bättre arbetsmiljöeroch bättre arbetsförhållanden i övrigt. Den nu föreslagna lagen angående fackliga förtroendemänsställning på arbetsplatsen är ett viktigt led i utvecklingen på området.Utvecklingen har fört med sig ett ökande ansvar för de fackligaorganisationerna. Det är därför mycket viktigt att garantera de fackliga förtroendemännenmöjligheter att så effektivt som möjligt fullfölja sina uppgifter. Syftet medlagen är ju också att garantera de fackliga organisationerna bådeorganisatoriska, ekonomiska och tidsmässiga möjligheter att genomföra deuppgifter som de har. Naturligtvis innebär den här lagen nya åtaganden förarbetsgivarna. Betänkligheter har också framförts när det gäller konsekvensernaav lagen, I och för sig finns det väl anledning att hysa förståelse för debekymmer som man ibland känner på småföretagarhåU, Men det är utan tvivelviktigt att tänka på att ett väl fungerande fackligt arbete är till gagn förarbetslivet i dess helhet. Det måste alltså ligga även i företagens intresseatt det fackliga arbetet fungerar så effektivt och friktionsfritt som möjligt. Kostnaderna för den fackliga verksamheten måste i sistahand alltid bäras av produktionen, oavsett vilka former verksamheten får. Mensjälvfallet är det också angeläget att tiUämpningen av lagen och utnyttjandetav den möjlighet som lagen ger de fackliga förtroendemännen sker så smidigtsom möjligt. Det framhålls även i propositionen att ledighet inte får varalängre än som är rimligt med hänsyn till förhållandena på den enskUdaarbetsplatsen och att ledigheten skall förläggas så att den inte medförbetydande hinder för arbetets behöriga gång. Tolkningsförfarandet i händelse av någon form av konfliktrörande lagen har diskuterats en hel del. Bl, a. har det motionsvägen förtsfram förslag om en särskild tolkningsnämnd, och det finns en moderatreservationsom tar upp de här frågorna. Strävan måste vara att få tiU stånd så snabba avgörandensom möjligt i händelse av meningsskUjaktigheter om hur lagen skall tolkas. Detär givetvis den tanken som ligger bakom motionärernas krav på tolkningsnämnd.I utskottet har vi emellertid kommit fram till den bedömningen att entolkningsnämnd i de flesta faU snarare skuUe verka försenande och fördröjahandläggningen av de här frågorna. Däremot har vi konstaterat att det finnsmycket goda möjligheter att få fram snabba avgöranden i arbetsdomstolen genominterimistiska beslut. Enligt de underhandsuppgifter som utskottet fått frånarbetsdomstolen bör sådana interimistiska beslut kunna komma fram på . Jag tycker också det är angeläget att slå fast, att denprincip som finns i denna lag om arbetstagarnas tolkningsföreträde är en mycketvärdefull ny tankegång inom arbetsrätten. Skulle det mellan parterna finnas önskemål om tolkningsnämnder,som då skulle kunna få rådgivande karaktär, så går det naturligtvis att lösaförhandlingsvägen. Möjligheterna att genom kollektivavtal kompletteralagstiftningen och anpassa den till de förhållanden som råder i olika branscheroch i olika typer av företag är naturligtvis av avgörande betydelse isammanhanget. Den tidspress vi har varit utsatta för, och som kanske defackliga organisationerna och arbetsmarknadens parter i övrigt i ännu högregrad har hamnat i genom regeringens sätt att handlägga detta ärende, har medrätta kritiserats. har också den tanken framförts att man bordeuppskjuta lagens ikraftträdande. Vi har diskuterat den saken mycket allvarligti utskottet men kommit fram till att det trots allt är mycket angeläget attlagen böriar tillämpas som andra lagar inom arbetsrätten träder ikraft, nämligen . I inrikesutskottets betänkande nr 16 behandlas ett förslagom rättegång i arbetstvister. Det förslaget är väl i och för sig inte så mycketatt orda om. Givetvis är det värdefullt att vi genom denna nya lag får klarabestämmelser om hurudant rättegångsförfarandet vid arbetstvister skall vara ochatt vi får bestämmelser som är anpassade till de nya förhållanden som uppstårgenom de arbetsrättsliga reformer som pågår. Och den utökning avarbetsdomstolens kapacitet som föreslås är uppenbarligen helt nödvändig medhänsyn tiU de vidgade uppgifter som arbetsdomstolen nu får. Facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, m. m. Facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, m. m. I utskottets betänkande nr 14 behandlas ett antal motionerom anställningstrygghet m. m. En mycket intressant frågeställning tas upp imotionen 1541, som gäller rätten tUl överläggning vid avskedande ochpermittering. Motionärerna vill att den rätten skall gälla också annanorganisation än den som har eUer brukar ha kollektivavtal med arbetsgivarparten.Utskottet har visat förståelse för de synpunkter som framförts i motionen. Ibetänkandet pekar utskottet också på att en sådan rätt föreligger när det ärfråga om avskedande vid personliga förhållanden. När det gäller avskedande ochpermitteringar på grund av arbetsbrist anser utskottet däremot att det ärviktigt att den organisation, som har det övergripande ansvaret för atttillvarata de anställdas intressen på arbetsplatsen, är den som deltar iöverläggningarna. Därför bör det normalt vara den organisation som har ellerbrukar ha kollektivavtal med arbetsgivaren. Vi pekar dock på möjligheten för enorganisation, som organiserar en mindre del av de anställda på en arbetsplats,att sluta särskUt kollektivavtal just om rätten till varsel och överiäggningarvid permitteringar och avskedanden. I övrigt har det ansetts rimligt att avvaktaerfarenheterna av hur denna lag kommer att fungera i praktiken och att ävenavvakta den diskussion som kommer att uppstå kring arbetsrättskommitténsbetänkande. Men det är alldeles klart att skulle det i praktiken visa sig attbetydliga problem kommer att kvarstå på det här området och att stora grupperpå arbetsmarknaden kommer att bli missgynnade genom det här förfaringssättet,måste vi återkomma till frågan om vilka som skall ha denna rätt tillöverläggningar. Till de här tre betänkandena finns fogade ettantal reservationer och särskilda yttranden från moderata samlingspartiet ochvänsterpartiet kommunisterna. Beträffande de frågor som tas upp där och som jaginte redan har berört vill jag bara hänvisa till vad som anförs i betänkandena. Jag viU därmed yrka bifall tiU vad inrikesutskottethemställt i betänkandena nr 14, 15 och 16. HerrNILSSON i (s): Jag avser att i mitt anförande endastuppehålla mig vid inrikesutskottets betänkande nr 14. Detta betänkande behandlar frågor som rör lagen omanställningstrygghet, en lag som skall träda i kraft . Så sentsom antog denna lag, och - cirka sexmånader senare och innan den har trätt i kraft - är det ånyo dags för riksdagenatt behandla delar av densamma. Det är enligt min mening otillfredsställande. Det är fem motioner som föranleder detta, och de ärinlämnade cirka efter beslutet. Det gör att man kan fråga sig vadallmänheten skall tänka om politiker, partier och riksdag när dessa har såliten respekt för de beslut som fattar, att man är beredd att ändrapå dem innan de över huvud taget har trätt i kraft. Jag tyckeratt det verkligen finns anledning till eftertanke och kanske tillöverväganden huruvida det inte borde finnas någon form av tidsspärr för när enfråga ånyo får behandlas. Eftersom så har behandlat denna lagfinns det naturiigtvis ingen anledning att närmare diskutera den. Arbetet medden känner kammarens ledamöter väl till förut. Jag skall i stället ta upp defyra reservationer, samtliga av vpk, som finns fogade tiU betänkandet. Reservationen 1 säger att deltagande i arbetskonfliktaldrig får utgöra grund för uppsägning. Deltagande i lovlig arbetskonflikt är normalt inte sakliggrund för uppsägning. Det är endast i vissa undantagsfall som det här kan varaett indirekt skäl till uppsägning. Detta förhållande kommer arbetsrättskommitténatt titta närmare på i sitt arbete. Inte heller utgör deltagande i olovlig arbetskonflikt utanvidare skäl för uppsägning. Det har klart uttryckts att hänsyn skall tas tillomständigheterna kring konflikten, t. ex. arbetsledningens uppträdande, somkanske har kunnat vara provocerande, dålig arbetsmiljö samt konfliktensallmänna karaktär och varaktighet. Om deltagande i alla olovliga konflikter legaliseradesskulle det säkerligen skapa mycket oro och oreda i arbetslivet. Det skulleinnebära fritt fram för alla extremistgrupper, som säkert skulle utnyttja dettapå ett otillbörligt sätt. I likhet med i tror jag inteatt ansvarskännande grupper går ut i konflikt utan vidare, men risken är attjust extremistgrupper utnyttjar detta förhållande. Det är ingen hemlighet attdet inom olika kommunistgrupper finns element som försöker utnyttja deolovUga strejkerna för att i eget intresse skapa politisk oro påarbetsplatserna. Jag har själv kommit i kontakt med det i mitt fackliga arbete.Jag kan kanske förstå att vpk vill ha strejkrätten legaliserad och satt isystem, men parterna på arbetsmarknaden är som bekant inte intresserade av det. Vid riksdagsbehandhngen fannssamma yrkande. Det avslogs då av , och det finns ingen anledning attändra på det nu enligt utskottets uppfattning. Reservationen 2 behandlar frågan om lön vid uppsägning ochpermittering. Lagen anger att lönen och andra anställningsförmåner skall utgåefter permittering som varat eller sammanlagt underett kalenderår, infallande . kommunisterna föreslår att de härförmånerna skall utgå efter tio dagars permittering oavsett hur de infaller.Från löntagarsyn-punkt skulle det alltså vara en förbättring. Utskottet haremellertid inte kunnat bifall det yrkandet med hänvisning till att lagen bör fåverka , så att man får erfarenhet av den, innan några ändringar görs. Detär dock möjligt att man på kan behöva vidta vissa justeringar pådet här området. Reservationen 3 gäller överläggningsrätten vid uppsägningoch permittering. Jag noterade att i inte yrkade bifalltill den, och jag förmodar att det är privata reservation. Jaghar respekt för i och övriga kommunisters syn på dennafråga, och jag tycker att deras inställning hedrar dem, Lagenanger i princip att den har rätt till överläggning som har rätt till Facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, m. m. Facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, m. m. underrättelse,dvs. den arbetstagarorganisation som arbetsgivaren har slutit avtal med. Vpkvill nu utvidga denna rätt till att gälla alla arbetstagarorganisationer somhar medlemmar på en arbetsplats och som kan vara berörda. Vpk har emellertidinte gjort någon definition av vad en arbetstagarorganisation är man kantänka sig att det byggs upp en arbetstagarorganisation med bara ett fåtalmedlemmar, som kaUar sig för något, säger att den är en fackförening och villförhandla. Lagen anknyter alltså till vad som gällt hittUls på arbetsmarknaden,nämligen att arbetstagarorganisation som har kollektivavtal skall inkopplas.Den organisationen har den vidare överblicken över totalläget, och den harockså ansvaret för utvecklingen på olika områden som rör arbetsplatsen. Dettaförhållande tror vi har bidragit till den stabilitet som finns påarbetsmarknaden . Här gäller det inte bara den enskildes intressen.Utskottet anser därför att denna ordning inte bör ändras i huvudsak. En liten justering har utskottet dock gjort. Den hartidigare relaterats av föregående talare, varför jag inte har någon anledningatt upprepa vad som sagts. Ändringen innebär att det endast är seriöstarbetande organisationer som har möjlighet att få landsomfattande avtal på detområdet, medan tillfäUiga organisationer av olika slag utestängs. Reservationen 4 tar upp förbud mot svartlistning.Självfallet skall s. k. svartlistning inte få förekomma, men vi tror att detskulle innebära betydande svårigheter att införa en lagstiftning häremot. Föratt den skulle få någon verkan måste man införa generelltarbetsförmedlingstvång och vidta andra kontrollåtgärder av svårhanterlig art.Arbetsrättskommittén kommer också att överväga denna fråga, varför utskottetanser att vi bör avvakta kommitténs betänkande. Även denna fråga var föremålför behandling och avslogs då av med samma motiveringsom . Med dessa ord yrkar jag bifaU tUlinrikesutskottets hemställan i betänkandet nr 14. HerrOLSSON i (vpk) kort genmäle: i beklagar att vi nu haratt behandla motioner angående den antagna propositionen omanställningstrygghet m. m. Men vpk ger uttryck åt en principiell inställning,och detta kan vi naturiigtvis inte upphöra med bara därför att en lag nyligenär införd. Dessutom hade vi invändningar redan när lagen antogs av riksdagenoch framförde då andra förslag. Det är självklart att vi återkommer med deförslagen. talar om att man inte kan legalisera olovUgakonflikter, men det handlar här om en tvångslag emot arbetarna. Det är heltenkelt så att man måste arbeta man har inte rätt att vägra arbeta annat underalldeles speciella omständigheter. Som jag har upplevt det ute i arbetslivetfinns det tillfällen då man måste vägra arbeta, då man måste strejka. Dettakallas sedan för olovlig konflikt, trots att hela skuldbördan ligger påarbetsköparen. Jag kan inte förstå att det skall behövas tvångslagar motarbetare för det är vad det blir, om man vänder på uttrycket"legalisering av olovliga konflikter". Redan uttrycket "olovligakonflikter" borde uppfattas som kontroversielltav den som har stått på en arbetsplats. Sedan tycker jag att uttrycket "olikakommunistgrupper" som använde är slarvigt. Det hjälper jubara dem som han kallar extremister. Dessa står inte till vänster i politiken,utan de är i regel någon form av högergrupper. Jag tycker att iKalmar bör noga skilja mellan kommunisterna som är ett kommunistisktparti och har en kommunistisk uppfattning och dem som han själv kallar förextremistgrupper. Han bör inte vara slarvig och med en gemensam benämning kalladem kommunistiska grupper. Angående förslaget om förbud mot svartlistning vUl jagsäga att jag instämmer i att det kan vara svårt att administrera en lag. Men vihar många andra besvärliga lagar som vi har lyckats administrera i det härlandet, så varför skulle man inte också kunna ha en sådan här lag? Det kundevara så enkelt, att lagen kan tillämpas när det föreligger misstanke om attsvartlistning har förekommit och att någon drabbas av den. Det behövs inte såomfattande kontrollåtgärder som i vill göra gällande. Låt mig först med tillfredsställelsekonstatera att det har varit möjligt att i utskottet uppnå en bred uppslutningkring förslaget till förtroendemannalag. Det är ju ett principiellt mycketviktigt beslut har att fatta . Lösningen på dagens och morgondagens arbetsmarknadsproblemligger inte bara i en politik som ger samhället möjlighet att påverka beslutenoch styra utvecklingen. En aktiv förnyelse av arbetslivet måste ta sinutgångspunkt i förhållandena på arbetsplatsen. Det förutsätter en aktivmedverkan av arbetstagarna själva. Insikten om detta har varit grunden för desenaste årens lagstiftningsarbete. Vi har möjlighet för de anställda i störreoch medelstora företag att bli representerade i företagens styrelser. Vi harpåbörjat ett omfattande reformarbete för ett bättre arbetarskydd ochtillfredsstäUande arbetsmiljöer. har antagit lagar om anställningsskyddoch anställningsfrämjande åtgärder för äldre och handikappade. Den nu aktuellaförtroendemannalagen syftar till att. garantera att de beslutade och väntadereformerna på arbetslivets område också kan genomföras ute på arbetsplatserna,Lagen är också ett offentligt erkännande av värdet av det fackliga arbetet. Arbetet intar en central ställning i människornas liv.Förhållandena i arbetslivet avgör i hög grad hur människorna har det i övrigt.Socialdemokratin har aldrig accepterat synen på arbetet som något nödvändigtont. Arbetets värde och värdighet har alltid stått i förgrunden för vårsträvan. Jag vill påminna om vad som står i direktiven för sysselsättningsutredningen.Slutraderna i inledningen lyder: "Såväl rätten till arbete som villkoren i arbetshvetär centrala områden för politisk verksamhet. Om människan inte kan påverkautformningen av och innehållet i sitt arbete, upplevs arbetet som ett tvång attpå andras villkor möjliggöra den egna försörjningen. Därför är det ettnödvändigt krav, att de arbetande själva skall ha inflytande på utformningen avsina arbetsvillkor, sin arbetsuppgift och arbetsmiljö, om arbetet skaU ges Facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, m. m. Facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, m. m. mening ochkunna berika människorna." Förtroendemannalagenär ett viktigt led i det här arbetet. Jag sade inledningsvis att jag med tillfredsställelsekunde konstatera att vi tycks få en bred uppslutning om det här förslaget. Menalla partier är ju inte helt och håUet med. Moderata samlingspartietsrepresentanter i utskottet har en reservation. Man avstyrker visserligen inteförslaget men man syftar till sådana begränsningar som skulle kunna urholkainnehållet i lagen. sade i sitt anförande att man naturiigtvishellre skulle vilja ha avtal än lagstiftning på detta område. Han sade också har kommit ganska långt förhandlingsvägen ute på arbetsmarknaden. Vi har från samhällets sida genom det lagstiftningsarbetesom vi haft på gång lagt på de fackliga organisationerna ansvaroch olika arbetsuppgifter. Det är orimligt att begära att de fackligaförtroendemännen skall kunna ta det jobbet på fritid. Och det är lika orimligtatt begära att en enskild människa, en fackklubbsordförande, skall kunna klaradetta. Vi vill inte lagstifta på områden där det är onödigt att göra det, därman kan komma fram genom förhandlingar. Men i det här fallet har de fackligaorganisationerna begärt att de grundläggande reglerna för de fackligaförtroendemännens ställning på arbetsplatserna läggs fast i lag. Det är defackliga organisationernas bedömning att det inte har varit möjligt att kommafram förhandlingsvägen som ligger till grund för lagstiftningsarbetet. I moderatreservationen vid inrikesutskottets betänkande nr15 är det den principiellt grundläggande frågan om arbetstagarpartens tolkningsföreträdesom man tycks se med oblida ögon och som man vUl komma runt genom särskildatolkningsnämnder. Jag vUl helt och hållet instämma i den skrivning somutskottet har på den här punkten. Det är, som utskottet säger, inte så atttolkningsnämnder skulle påskynda handläggningen eller göra den smidigare.Utskottet konstaterar också att, i den mån tolkningsnämndens utslag skulle varaavsett att vara bindande för parterna, det jnnebär att den föreslagna regeln omtolkningsföreträde måste ändras. sade att tanken bakom motionärernas förslagom tolkningsnämnd var just smidigheten i handläggningen. Jag vet inte om manriktigt får det intrycket när man läser motionen.