prot · FX09130 · 1974-12-31 00:00:00 — Jag är emellertid litet tveksam när det gäller sädanatidsuppgifter. Jag tror nämligen inte all man här kan räkna alltför schablonmässigt.Det är ju allmänt känt atl effektiviteten under de sista arbetstimmarna varjedag är lägre än under dagens tidigare timmar. Jag tror därför att man kangenomföra reformen snabbare än vad en rent matematisk beräkning ger vid handen. Mendet tar givetvis ändå en viss lid, och därför är det näst viktigaste att maninför rätt till förkortad arbetstid för småbarnsföräldrar, eventuellt också förandra grupper med särskill stort behov av kortare arbetstid. Det har viaktualiserat i motioner från under en följd av år. Kravet finnsäven upptaget i TCO:s familjepolitiska program. Ävendä vi får en kortare arbeislid kommer det all finnas behov av valmöjligheter,helt enkelt därför att alla människor inte är lika. Alla vill inte ordna sittliv på exakt samma sätt. Olika familjer kommer atl ha olika önskemål. Och ärdet värdefullt om del finns fier deltidsarbeten - och deltidsarbeten på olikaarbetsområden och på olika kva-tifikalionsnivåer. Annars får vi samma problemsom vi har , nämligen att deltidsarbete framför allt förekommer iokvalificerade, lågt avlönade arbeien, och främsi för kvinnor. Vi vill ha enutjämning på del områdei. Självfalletskall också de sociala förmånerna vara likvärdiga för del-lidsarbete ochheltidsarbete. Arbelel för det bör bedrivas så snabbi som möjligt. Dethar i detta sammanhang också sagts att vi bör närmare pröva syslemet atl tvämakar delar på en befattning. Del kan nalurtiglvis vara värdefulll. För min deltror jag dock att den idén inte kommer all få så slor praktisk betydelse.Däremol kan det ofta förekomma all andra människor vill dela en befattning. Härtror jag all del fortfarande finns en stark konservatism ute i arbetslivet. Jaghörde jusl nämnas ell fall där tvä personer ville dela en befallning somålderdomshemsföreslåndare, men där kommunen i sin konservatism sade nej. Jag yrkar alltså vid punklen 6, som handlar om deltidsarbete, bifalltill utskottets hemställan. Jämställdhetmellan män och kvinnor, m. m. Jämställdhetmellan män och kvinnor, m. m. Försökenmed flexibel arbetstid, som har fått ökande omfattning, har i stort sett givitett gott resullal. I de fall där flexibel arbetstid har gäll alt genomföra, harfördelarna varit betydligt större än de praktiska ölägenheterna. Den tankegängsom framfördes av en del socialdemokrater, bl. a. inom kanslihuset, attflexibel arbetstid skulle strida mol jämlikheten därför alt den inte kangenomföras för alla, har inte vunnit någon större anklang bland de anställda.Del är glädjande. Därförförestår vi nu alt man inte tvekar längre. Utan att avvakta vidareförsöksverksamhet bör flexibel arbetstid införas överallt inom den statligaverksamheten där detta är praktiskt möjligt, och där de anställda är positivatill det. Jag ber med delta att få yrka bifall lill reservaiionen 6. Slutligenskall jag be alt få säga ett par ord om del fortsatta utredningsarbetet ochdelegationen för jämställdhet. Detär givetvis riktigt, som sade, atl alla partier och även en radorganisationer är företrädda i den stora delegaiionen. Men det faktum all delväckls molioner om en förstärkning av del parlamentariska inslaget i den lillagruppen, får väl ses som ett uttryck för att man vill della mera aktivt än vadsom har varit möjligt i den stora delegationen - och vad som över huvud lagetär möjligt i ett sä stort organ. Del går knappast atl hävda, att den storadelegationen har varit en aklivi arbetande instans. Den har i huvudsak varitett forum för diskussioner och informationer. Jag skulle tro all del närmaslär ofrånkomligt med dl så stort organ. Jaghör inte titt dem som är upprörd över att regeringen vill ha en liten, välsammansvetsad grupp av från regeringens egen synpunkt rättlänkande personersom rådgivare, när regeringen utformar sin politik. Det lycker jag varjeregering bör ha rätt till. Men när del gäller elt myckel viktigt sakområde, därman också sysslar med långsiktiga reformförslag, är del självfallet en fördelom man kan arbeta med mera allsidiga utredningar. Det görs pä andra områden.Alldeles särskilt är det en fördel att så kan ske, när man har enminoritetsregering. Omdelegationen får i uppdrag alt samordna aktiviteter t. ex. inomfolkrörelsesektorn, såsom skell när det gäller det internationella kvinnoårel,framstår det som alldeles särskilt tveksamt atl den haren ensidig partipolitisksammansättning. När oppositionen nu visar ett så aktivt intresse att vara medoch della i della arbeie, är det därför förvånande att inte regeringen upptardelta positivt i stället för att låsa sig i en negativ inställning. Det bordeinte innebära någol problem. Jag vill för min del inte göra della lill en frågaom monopollänkande eller jämlikhet utan hoppas all regeringen, i medvetande omatl den är en minoritetsregering, kan se praktiskt pä saken. Jagskulle inte väga göra elt sådani uttalande som den föregående talaren, att viskall lotta om delta. Erfarenheten har lärt oss atl inte ta ut några lottningari förskott. Jag tycker inte heller atl vi borde behöva lotta om detta. Viskulle uppskatta om det ansvariga statsrådet här kunde uttala, att företrädareför oppositionen som vill vara med och delta i detta arbeie på ett mera aklivisätt, än vad som kan ske i den stora delegationen, är välkomna atl göra detta.Med denna förhoppning ber jag att få yrka bifall till utskottets hemställan pådenna punkt. FruLUDVIGSSON (s) kort genmäle: Det har här talats om FN:s kvinnoär och våra förberedelser inför detinternationella kvinnoåret. Jag lycker atl den stora delegationen förjämställdhet mellan män och kvinnor är det naluriiga organet för dessaförberedelser, och jag kan fortfarande inte förstå varför man inte anser attden kan vara ett lämpligt forum. Där sitter ju ändå, som jag sade tidigare,ordförandena i samtliga partiers kvinnoförbund, som alla också är ledamöter avriksdagen. Varför skulle inte de kunna föra sina partiers talan i de härfrågorna? Det är ju jusl de som sä påtagligt har brottats med de härfrågorna och varit med om att utforma sina respektive partiers program. De om någraborde vara lämpade. Jag kan inte heller förstå talet om att den storadelegaiionen skulle vara en passiv församling och bara vara mottagare avinformation. Detta kan vät möjligen - vågar man väl säga - i någon mån bero pådeltagarna själva, men det borde naturiigtvis finnas myckel underiag för endebatt i en sådan församling. Fruaf säger all delegationen har en ensidig sammansättning - hon talar ommonopolställning osv. och förordar en parlamentarisk utredning. Jag uppreparatt vi inte tycker atl en sådan utredning nu är del mest angelägna. Här måstedel hända någonting, och det har för övrigt redan börial hända saker och ting.Det finns också utredningar gjorda: vartenda politiskt parti har gjort sinautredningar, och de stora organisalionerna på arbetsmarknaden har gjort sinautredningar och skrivit sina handlingsprogram i de här frågorna, så nog finnsdet underiag för de konkreta politiska åtgärder som krävs just . Jagkan således inte förslå varför man skall sy in jämslätldhetsfrågorna i enutredning; jag tror tvärtom att det vore ett sätt atl stoppa ulvecklingen ochfördröja angelägna åtgärder i sakfrågorna. Jämställdhetmellan män och kvinnor, m. m. Hen () kortgenmäle: Det är klart atl den stora delegationen är ett lämpligt forum för atldiskutera förberedelserna för det internationella kvinnoårel. Så har ocksåskell. Men när man skall arbela mera aktivt med speciella åtgärder behövs detett mindre organ. Jag vill inte utestuta all man kommer all få ett sådantmindre organ, där de organisationer som år intresserade kan vara företrädda påett eller annat sätt. Jagförde en diskussion här med statsrådet , därjag försökte få ett löfte av henne om att detta arbete skulle bedrivas så undviker enpartiprägel. Jag fick inga garantier för del då, men jag hyserfortfarande förhoppningen att man skall la lill vara önskemålen om att geaktiviteterna inom FN:s internationella Jämställdhetmellan män och kvinnor, m. m. kvinnoär en allsidigprägel och visa all vi inom alla riktningar i vill understödja FN:sarbete på den punkten. Delförslag vi diskulerar är inte något uttryck för - det tror jag alt fruLudvigsson måste erkänna - någon misstro mot de personer som inom den storadelegationen företräder oppositionspartierna. frågade ju, om deinte anses representativa. Pä det vill jag svara, att del är de själva som harfört fram förslaget. , som är ledamot av delegationen, harmotionerat i ärendel. Det kan alltså inte vara någol uitryck för misstro mot henne,utan är i stället ett uttryck för atl man känner, atl man inte kan göra entillräckligt aktiv insats i den delegationen, som häller ett fåtal sammanträdenper år osv. Det är väl inte konstigt alt ett organ med 20-25 människor inte kanvara en bra arbetande utredning. Det vet var och en som har någon erfarenhet avpolitiskt arbete. Fråganär fortfarande: Varför kan ni inte på socialdemokratiskt häll ta upp det härintresset på elt positivt sätt? Ni borde tycka att det är bra alt oppositionenvilt vara med om att utarbeta reformerna, och försöka ta vara pä den vilja lillaktivitet som har kommit till uttryck genom motionerna, i stället för all barasäga: Här skall vi ha en grupp, som skall vara lill bara för oss; där får ingenannan komma in! - Det verkar titel barnsligt, om uttrycket ursäktas. FruAF () kort genmäle: vill inte atl vi skall lala om monopolställning och enojämlik behandling. Han väljer den litet mjukare folk-parlisliska linjen. Ochgärna för mig - jag tycker precis som han all del viktigaste är attsocfaldemokraterna är beredda att la upp della intresse positivt. Ändasedan 1971 års riksdag har oppositionen ställt krav pä en parlamentariskuiredning. Oppositionspartiernas kvinnoorganisationer vill få en möjlighet atlaktivt delta i arbetet för jämställdhet. Jag kan inte fatta all desocialdemokratiska kvinnorna inte tar emol delta pä elt öppet och positivtsäll. BeträffandeFN:s internationella kvinnoär harjag förstått saken så atl del är den lilladelegationen, den sae. k. jämställdhetsdelegationen, som har fått i uppdrag attarbeta med frågan och inte referensgruppen. Vi menar att det behövs ennationell kommitté för att arbeta med FN:s internationella kvinnoär. () kortgenmäle: I så fall har fru och jag fått olika uppgifter. Jag har fällden upplysningen alt del är den stora delegationen som skall arbela medförberedelserna för del internationella kvinnoårel. HerrRomanus påstår att man inte kan arbela med jämstältdhetsfrägan i en delegationsom omfattar 24 människor. Men om man vill arbela mer intensivt med speciellafrågor brukar man avdela några människor som har de frågorna somsitt intresseområde för alt arbeta särskill med dem. Jag kan inte inse all inteden här delegationen kan arbeta på samma sätt. Jagkan inte heller förstå all man säger atl man inte får vara med. De politiskapartierna har ju alla sina kvinnoförbundsordförande med. Alt man dä kan kännasig uteslängd framstår för mig som elt mysterium. Sedanglömde jag att säga en sak till i mitt första svar. Det gällerlagstiftningen mot könsdiskriminering. Jag reagerar när han säger atl förslageti år har framförts av ren otålighet. Jag tycker nog att det är ett vårdslöstsätt att handskas med så seriösa ting, att man yrkar på en lagstiftning av renotålighet. Det brukar inte gå lill på det sättet, utan man brukar följa deregler som finns för arbete av det här slaget. Jämställdhetmellan män och kvinnor, m. m. Hen () kortgenmäle: Om ett oppositionsparti motionerar utan att få något siörregensvar i en fråga som man tycker är oerhört angelägen - där man vitt skyddaindividen mot diskriminering - måste man fundera ul hur man skall få sina kravtillgodosedda. Eftersom vi tillhör är det naturiigt att vi föreslåratt utformar en sådan lagstiftning, när inte regeringen vitt göradel. Det är inte ett uttryck för vårdslöshet, del är bara atl utnyttja de vägarsom finns för ett politiskt parti. har nog fått fel information, om hon inte har fäll klart för sig atlregeringen har uppdragit ät delegationen för jämställdhet alt handlägga frågori samband med FN:s internationella kvinnoär. Jag har handlingar som visar det,om inte tror det. Delegationen för jämställdhet är just denlilla delegaiionen. har man spelat över bollen till den stora delegaiionen,och den kommer eventuellt -om jag får tolka ord så - att avdelanågra särskilt intresserade personer lill att syssla med dessa frågor. Detlycker jag är en utveckling i rätt riktning, så jag har inget behov av attbråka om den saken. Menursprungligen var det alltså ett uppdrag till delegaiionen för jämställdhet.Av någon anledning kallar man den lilla delegaiionen för delegation, i ställetför att kalla den stora delegationen för delegation, vilket vore det naluriigaom man ville visa atl alla skall vara med. Anledningentill att jag uttryckte mig på ett något annat sätt än fru var, atldet fanns en tendens i hennes anförande atl göra frågan om sammansättningen avregeringens delegation för jämställdhet mellan män och kvinnor lill enhuvudfråga i diskussionen. Det tycker jag inte alt den är. Som jag tidigaresagl, anser jag alt regeringen borde ta upp det här förslaget positivt ochsäga, all om det finns ett intresse av att vara mer aktiv än man kan vara i denstora delegationen, så bör vi ta vara på det. Men det är ju ändå inte så, atloppositionen nu saknar möjlighet all arbela med frågorna om jämställdhet mellanmän och kvinnor - så handfallna är vi lyckligtvis inte. Jämställdhetmellan män och kvinnor, m. m. () kortgenmäle: har redan beriktigat vad sade om de olikadelegationerna - delegationsförvirringen böriar bli stor här i kammaren. använde faktiskt uttrycket referensgrupp i sitt huvudanförande -den stora delegationen skulle vara en referensgrupp. Oppositionens kvinnornöjer sig inte med all vara referenser i dessa frågor. Vårt är efter äråterkommande krav på en partamentarisk medverkan visar att vi vill vara meraktiva. Jag tycker att detta är snålt av socialdemokraterna och ett försök attmonopolisera jämställdhelsfrågorna. Det kan inte karakteriseras på något annatsätt. Herrlalmannen anmälde alt anhållit atl till prolokollet få antecknatall hon inte ägde räll till ytteriigare replik. (vpk): Kvinnorna utgör flertalet av låginkomsttagarna i landet. Kvinnorna hari stort sett en egen arbetsmarknad, arbeten med låg lön som kräver kortvarigeller ingen yrkesutbildning och som oftast inte ger någon möjlighet attavancera. Kvinnorna tvingas ofta, bl. a. på grund av brister i samhällelsbarntillsyn och koltektivservice, att acceptera deltidsarbete. Kvinnorna ulgörslor andel av de registrerade arbetslösa, och dessutom finns det en stor doldarbetslöshet bland kvinnorna. Kvinnornaär kraftigt underrepresenterade i alla beslutande församlingar: i regering ochriksdag, i kommunala och fackliga styrelser. Dettaär, trots de odiskutabla förändringar som redovisat, alltjämtnågra av de viktigaste dragen i kvinnornas situation i dagens svenska samhälle. Förklaringentill den situationen är den kapitalistiska ekonomin, de dominerande borgerligavärderingarna och frånvaron av en samhällelig offensiv mot de konservativamönstren och livsformerna. Idebatten om könsrollerna - de roller som kvinnor och män spelar i förhållandetill varandra och lill samhället - har inte kopplingen till samhällssystemetalltid uppmärksammats tillräckligt. Därför har debatten ofta blivit alltförabstrakt. Och det kan vara förklariigt! Förhållandelmellan män och kvinnor i vårt samhälle är i stora stycken komplicerat, bl. a.på grund av att vi lever i en brytningstid. Det gamla samhällets roller är idet närmaste utspelade. Behovet av ett nytt samhällssystem och av nyamänskliga relationer växer sig allt starkare. Svårigheternapå vägen till frigörelsen har inom vissa kvinnogrupper enbart skyllts påmännen. Man har då inte uppfattat att också männen lever under sammasamhällssystem, att också de drabbas av de förhållanden som nödvändiggörkvinnornas frigörelsekamp. Delkapitalistiska samhället skapar arbetslöshet även för männen. Men kvinnornadrabbas särskilt hårt. Enligt den förhärskande ideologin värderas intekvinnornas arbete pä samma sätt som männens. ses hustruns lön möjligensåsom ett komplement men det är ändå han som anses ha huvudansvaret förfamiljens försörjning. Att kvinnan går ut i jobb tas därför ofta såsom etttecken på atl familjens ekonomi är dålig, och ofta är det nalurtiglvis så. Mennär detta beiraktas som det avgörande skälet, blir del också lättare attanvända kvinnorna såsom arbetskraftsreserv. tycks hysa förhoppningen alt detta är ett förhållande, som numerakap hänföras till historien. Det kapitalistiska samhällets sätt att fungerager, som jag ser det, inte fog för den förhoppningen. Ivissa konjunkturiägen bedrivs kampanjer för att fä ut kvinnor i arbetslivet.Men när det sedan kärvar till sig på arbetsmarknaden, är det kvinnorna somförst drabbas. Ideologiskt stöttas återförvisningen av kvinnorna till kök ochtvättstugor med fagert tal om modersrotten och av attacker mot den kollektivabarntillsynen. Attgifta kvinnor ställs utan arbete skapar inte samma oro i samhället som närarbetslösheten drabbar män. Kvinnorna återgår till arbetel i hemmen och märksdärför inte. Däremot inser vem som helst det orimliga exempelvis i perioder,när arbetslösheten är stor bland byggnadsarbetare, som det finnsbehov av att bygga bl. a. serviceinrättningar. Detta sätt alt se på sakenligger naturiigtvis i botten, när det alltjämt i politiska sammanhang sesmellan fingrarna med kvinnornas låglöneproblem och när satsningarna päkollektiv barntillsyn fortfarande blir halvhjärtade. Det kapitalistiskasystemet skapar stora inkomstskillnader, vilkel leder till att mångasarbetskraft blir underbetald. Det finns lågavlönade både bland män och blandkvinnor, men kvinnorna är genomsnittligt de sämst betalda. Densenaste veckans aktivitet bland städerskor i olika delar av landet ger enantydan om att det tvärtemot vad som brukar sägas är just kvinnokönet somvärderas lågt - inte det arbete som kvinnorna utför. Städningen uppskattas -ingen arbetsplats eller verksamhet över huvud laget kan hällas i gång om intenågon städar. Men de som utför arbetel, dvs. kvinnorna, får dåligt betalt. Idagens morgoneko formulerade en städerska från precis vad det handlarom. Hon sade: "Det är tur att man är gift. Min lön skulle jag inte klaramig på." Där ligger en slor bit av sanningen. Arbeisköparna kan utnyttjadet förhållandet alt kvinnornas inkomster bara ses som elt tillskott tillfamiljens ekonomi. Mereller mindre yrvaket har det under de senasle åren konstaterats alt kvinnornaär pä marsch ut på arbetsmarknaden. En granskning av situationen i siffrorenbart i mitt hemtän visar atl det faktiski förhåller sig pä det sättet.Åtminstone ger allt fier kvinnor ullryck för att de vill ha ett förvärvsarbete.Hälften av de nu registrerade arbetslösa i är sålunda kvinnor. Dettaskall jämföras med att kvinnorna endast utgjorde i 1964 årsredovisning av arbetslösheten i . Av det ökade antalet arbetslösasedan dess svarar kvinnorna för över 90 proceni. Dessulom vel man allålskilliga kvinnor i Norrbottens-kommunerna aldrig har anmäll sig tillarbetsförmedlingen i vetskap om Jämställdhetmellan män och kvinnor, m. m. Jämställdhetmellan män och kvinnor, m. m. att det ändå inte finnsnågol jobb att fl. Delegationenför jämställdhet mellan män och kvinnor framhåller i sill remissyttrande överde motioner som behandlas, att arbetsförmedlingarna uppmanats alt stimuleraföretagen att anställa kvinnor. Och visst kan man förmärka en ljusning i detavseendet. Tvä av stora på arbetsmarknaden - och - börjarnumera alt bli alternativ även för kvinnliga arbetssökande. Men dettaaktualiserar de andra sidorna av kvinnornas svårigheter att göra sig gällandepå arbetsmarknaden, nämligen frågan om barntillsyn och kollektiv service. Päarbetsplatser av det slag som jag nämnt förekommer skiftarbete. Kvinnor som harbarn riskerar också här en särbehandling i arbetslivet. Det finns, som allavet, fortfarande stora brister i barntillsynen på s. k. normala arbetstider,elt förhällande som för övrigt påtalades senast i gårdagens debatt omförskolan. Ännu större är svårigheterna att fä en tillfredsställande lösningav barntillsynen när arbetstiden är föriagd till kvällar och nätter. Utskottetredovisar i betänkandet att utbyggnaden av barnomsorgen hör till del somprioriteras. I de sammanhangen måste också diskuteras olika möjligheter atttillfredsställande ordna barntillsynen för skiftarbe-tande, sä alt kvinnor inteav del skälet skall behöva avstå från arbete pä samma villkor som männen. Förskiftarbetare - kvinnor såväl som män - är dessutom frågan om kortare arbetstidsärskilt angelägen. En sådan förkortning måsle genomföras snabbare för dessagrupper, men över huvud laget är frågan om en generell arbetstidsförkortning avdet slaget alt den måste nämnas i en diskussion kring problemen medjämställdhet mellan könen. En kortare arbetsdag skulle ge män och kvinnormöjlighet att gemensamt ta del av hemarbetet och barnens fostran. Därigenomskulle problemen med kvinnors dubbelarbete minska. En sex timmars arbetsdagskulle dessutom innebära alt uppdelningen i hel- och deltidsarbeten skulle flminskad betydelse. Även det är av vikt för kvinnans ekonomiska frigörelse ochjämställdhet på arbetsmarknaden. Därför är det vår uppfattning all en sådanarbetstidsförkortning måste bli generell. debatt om jämställdhet mellan könen kan det vara befogat att notera allfrågan gäller både mäns och kvinnors roller och att inrikiningen måste vara atlbådas roller förändras och blir alltmer lika. I den debatten har det förekommiten del vildvuxna inslag. I litteraturen om kvinnornas slällning kan man hittasådana exempel. En fransk sociolog, , spekulerar i en situationdä kvinnorna kan avbryta havandeskap och foslrel därefterfår utvecklas i kuvös. Men kvinnans frigörelse handlar inte om befrielse frånbiologin, att kvinnor skulle upphöra all vara kvinnor och upphöra att födabarn. Det är att vilseleda kampen för kvinnans frigörelse. Det är inte denbiologiska rollen som skall ändras. Del är den sociala rollen, kvinnornassamhälleliga villkor, som måste i grunden förändras. Arbetsköparnas makt överekonomin, deras strävan efler billig arbets- kraft och en lättystad arbetskraftsreservgör alt kvinnorna utsätts för en starkare exploatering och leder lill attmäktiga penningintressen satsar stora summor på att den underdånigakvinnorollen hålls vid liv. Motden bakgrunden är del uppenbart atl de av utskoltsmajorileten redovisadeinitiativen inte är tillräckliga. tyckte att det borde vara"uppenbart även för vpk" att det pågår arbete på detta område. Jodå,det har vi klart för oss. Vi är också klara över att en socialistiskplanekonomi är nödvändig för kvinnans verkliga frigörelse. Men redan här och nuär det nödvändigt med en konsekvenl offensiv mot den långa rad av orättvisorsom fortfarande hindrar jämställdhet. Därför menar vi atl del behövs konkretaåtgärder. Det utredningsarbete som pågår måste påskyndas och på sådana områdensom exempelvis den kollektiva servicen är det möjligt att utan vidareutredningsarbete vidta verkningsfulla åtgärder. Likaså borde utanfler hänvisningar till pågående utredningar ha kunnat uttala atl målsättningenför den fortsatta verksamheten i jämställdhelsfrågorna skatt vara rätten tillarbete för alla. Detta är dock den springande punkten i alla strävanden förkvinnans frigörelse - ekonomiskt och socialt. Jagber därför, herr talman, all få yrka bifall till reservationen 2 av herrLorentzon. Utredningarfinns del alltså nog av. För oss står valet därför mellan ytterligare en sådanoch åtminstone möjlighet till snabbare konkreta åtgärder. I det valet har vårrepresentant i inrikesutskottet funnit det rikligare atl stödja den skrivningsom återfinns i reservationen 1. Jag ber också att fä yrkabifall till den.