prot · FX0986 · 1974-12-31 00:00:00 — En justitieminister som begär åtal skullesedan bara finna sig i att justitiekanslern gick ut och förde åtal den 28september för att sedan nedlägga åtalet . Så är intekonstitutionen beskaffad - lyckligtvis - och justitiekanslern har inte denställningen. Han är kronjurist. Han har att följa direktiven från regeringenoch från justitieministern. Därför hade denna situation aldrig behövt uppstå. i (s); TUl vill jag säga attjustitiekanslerns beslut om åtal inte omfattade tidningarna och tidskrifterna.Det är det som är avgörande för om ett beslag skall upphävas eller ej. i envisas att gå emot bl. a. högstadomstolens tolkning, och han inläser en speciell tolkning i det härbetänkandet. Men vad som här sägs är att ansvar kan utkrävas i endera avifrågavarande brottmålsprocesser; antingen i vanligt brottmål eller itryckfrihetsmål. i (vpk): Det var ett första erkännande. har nämligenherr i avancerat till den åsikten, som grundlagstiftarenuppenbarligen har haft, att man bara kan utkräva ansvar enligt endera av debåda rättssystemen. Detta är nu på det klara med. Men då, herrSvensson i EskUstuna, måste det strida mot grundlagen att hävda dels att mankan utkräva ansvar enligt båda rättssystemen, dels att man kan utkräva ansvarenligt det rättssystem som man själv behagar välja. Det kan inte heUer ha varitavsikten. Det måste finnas regler för när det ena skall tillämpas och när detandra skaU tUlämpas. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Den s. k. IB-affären HerrSVENSSON i EskUstuna (s): Det finns klara regler itryckfrihetsförordningen på den punkten. Meddelande av uppgift i spionerimålskaU åtalas och dömas i Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Detsamma gäller anskaffande av uppgifter. I och för sig finns dessaregler angivna i tryckfrihetsförordningen. Men behöver vi få ytterligarepreciseringar i enlighet med de direktiv som har givits tillmassmedieutredningen, för såsom här har sagts är det värdefullt om man kanpröva dessa frågor i ett organ som har möjligheter att inrymma en sakkunskap avdet slag som krävs för att det inte skall uppstå några kollisioner när detgäller bedömningen. i (vpk): Ja visst är det en självklarhet, , att en meddelare som inte själv är tryckfrihetsansvarig enligttryckfrihetsförordningen får lov att åtalas enligt . Det vet jagmycket väl. Det behöver inte upplysa mig om. Men när en meddelaresamtidigt är ansvarig för den tryckta skriftens innehåll - som i fallet -skall han åtalas enligt tryckfrihetsförordningen. Det måste även medge. Då blir frågan: Varför åtalades då inte enligttryckfrihetsförordningen utan enligt ? Brottsbalksåtal är juuteslutet i ett sådant fall. i (s); åtalades inte av JK för sin medverkan iFiB/Kulturfront. åtalades för boken. Och han åtalades inte som meddelareutan för anskaffande av uppgift. Kom ihåg det, i ! i (vpk): Ja, men det heter ju i brottsbalkskommentaren- och jag avsåg just fallet med boken - att om meddelaren ärskriftens författare och är tryckfrihetsansvarig för den, är hans brott etttryckfrihetsbrott. Då skall han åtalas enligt tryckfrihetsförordningen ochbrottsbalksåtal är uteslutet, eftersom man icke kan ha konkurrens mellan tvåskilda påföljdssystem. i (s): Åtalet enligt gällde obehöriganskaffning av uppgifter. Sedan de under avsnittet Den s. k.IB-affären anmälda talarna nu haft ordet övergår kammaren till att debatteraavnittet Norrmalmstorgshändelserna. HerrHERNELIUS (m): Jag kan försäkra kammarens ledamöter att dennadel av debatten kommer att bli åtskilligt kortare än den föregående. Det är,som någon talare redan påpekat , ett egendomligt sammanträffande att justnär vi skall behandla Norrmalmstorgsärendet så inträffar en liknande situationpå ett apotek i . Den episoden har fått sin lyckligaupplösning. Ingen är skadad, och myndigheterna, i detta fall poUsen justitieministern fick vederbörande inte kontakt med per telefon - a-wisadebestämt den anhåUan som gjordes att de två från kändafångarna skulle friges och jämte dessa också den kände narkotikahandlaren frånHolland som avtjänar långvarigt fängelsestraff Denna situation, Uksom Norrmalmstorgs- ochBulltoftafallen, är bevis för de svårigheter en regering har i vår moderna tid vilka obehagliga avgöranden den kan ställas inför och vUka snabba beslut sommåste fattas i ganska exceptionella lägen, där man saknar stöd i tidigarepraxis. När Bulltoftafallet behandlades i utskottet uttryckte utskotteten förhoppning om att regeringen måtte försöka komma fram till någon sortsnödregler, som kanske inte kunde täcka allt men som i alla fall kunde ge envägledning för handläggningen av sådana fall. Denna anhållan underströkriksdagen genom sitt beslut i samband med det första antagandet av de nyagrundlagarna . Sedan inträffade Norrmalmstorgshändelserna ,och det befanns då att man inte hade gjort något med anledning av dennariksdagens begäran. Det tycker utskottsmajoriteten är otillfredsställande, ochden har också sagt det, ehuru i mycket former som man så gärnatillgriper när det är fräga om att åstadkomma enighet i detta utskott. Det är alltså den ena punkten. Det är nödvändigt attriksdagens begäran om att regeringen försöker få till stånd en reglering avsina egna nödvärnsregler infrias. har vi alltså fått två episoder kansketvå och en halv, om man skall räkna med Göteborgshändelsen - som understrykervikten av att regeringen tar itu med denna sak. Den andra punkten är att oavsett om man har sådana reglereller inte måste man ha en klar dokumentation av vad regeringsbesluten innebär.Också om detta är utskottet enigt. Det står i utskottsbetänkandet att en sådandokumentation är önskvärd inte minst med tanke på de tjänstemän som har attverkställa regeringens beslut i samband med de extraordinära situationer som enregering kan komma att ställas inför . Det inträffade ju i sambandmed Norrmalmstorgshändelserna att en ansvarig tjänsteman begärde direktiv frånen högre tjänsteman om huruvida man skulle följa uppmaningen i telefonsamtaletfrån eller inte, och en tjänsteman sade därvid att han inte medgavnågot sådant utan skriftligt beslut från regeringen ellerjustitiedepartementet. Sedan kom nya samtal från justitiedepartmentet tillhögre ämbetsmän, och då blev direktiven klara. , som det härgällde, skulle skyndsamt föras till allmänna häktet i . Man förstår den svåra situation som tjänstemännen stårinför. De får ett telefonsamtal från en statssekreterare - skall de brytalagen, skall de utan annan instruktion och utan papper på uppdraget öppnafängelseportarna och släppa ut vederbörande, låt vara att han skall föras poUsbU.och inte försättas på fri fot? Man kan faktiskt begära att en dokumentation alltid kommertill stånd i sådana fall. Om den inte kan ges måste den komma iefterhand men , om den skall få något värde. Detta harutskottet också velat understryka, och därom är det enigt. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Under detta anförande övertog herr andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Som helt riktigt påpekade ärutskottet enigt på den här punkten, och jag kan därför fatta mig mycket kort.Liksom sade anser utskottet att det efter vad som har skett kanfinnas behov av vissa regler för hur beredskapen skall vara ordnad ikanslihuset om nödsituation skuUe uppkomma t. ex. att regeringen eller delarav den skall sammankallas. Vidare bör i ärenden av exempelvis sådan natur somNorrmalmstorgsfallet det beslut som fattas av enskilt statsråd eller avregeringen i dess helhet på något sätt dokumenteras, åtminstone i efterhand. begär enhälligt att det skall görasen översyn på den här punkten men anser det ovisst om det bör ske i form av engrundlagsreglering i fråga om s. k. extraordinära situationer. När det förstafallet inträffade ville jag väl tro att det var en enstaka företeelse, mennumera .står jag inte främmande för att olika extraordinära situationer kanuppstå också . Det är tveksamt om reglerna för sådana fall skallgrundlagsfästas. Som även i tidigare sade kansituationerna ändå växla tid efter annan,' och det kan uppkomma tUlfällen dådessa grundlagsfästa regler skulle sättas ur spel. Utskottet är aUtså tveksamt i fråga om engrundlagsreglering men framhåller att det kan finnas andra vägar för regeringenatt få tiU stånd en fastare beslutsordning och dokumentation när det gällerextraordinära situationer som den kan komma att ställas inför . Eftersom utskottet är enigt på den här punkten ber jagbara att få yrka att utskottets anmälan lägges till handlingarna. Sedan samtliga under avsnittetNorrmalmstorgshändelserna anmälda talare nu haft ordet övergår kammaren tillatt debattera Införande av drivmedelsransonering. HerrHERNELIUS (m): Frågan om huruvida drivmedelsransoneringenvar nödvändig eller inte och om hur den utfördes skulle kunna vara ett stortkapitel och ett ämne för långa överläggningar. I den reservation som finns idetta sammanhang tar vi emellertid inte upp denna fråga i all dess vidd utaninskränker oss tiU några punkter Främst konstaterar vi att regeringen den 27november 1973 tillkännagav sin avsikt att närmare bestämtefter trettondagshelgen vidta ransoneringsåtgärder. Mot den praxis som har utvecklats i samband med allaransoneringar tillkännagavs alltså en ransonering i förväg. Man _vetav erfarenheterna från krigsåren att redan ett rykte om ransonering medförhamstringsåtgärder. Man vet också att ett beslut om ransonering, tUlkännagiveti förväg, medför hamstringseffekter. Så blev också mycket riktigt fallet. Folk strömmade till bensinstationerna. överallt,både där den kunde lagras och där den inte borde lagras. Det var helt onödigaeffekter som kom tiU stånd. Varför var de då onödiga? Jo, därför att regeringen isamband med att den meddelade beslut om en kommande ransonering även kunde hagjort en inventering det hade den fullmakter till av befintliga förråd iallmänhet, inte bara hos storförbrukare. Någon sådan inventering kom emellertidinte till stånd. Den hade utgjort en varning till hamstrarna och hadesäkerligen kunnat förhindra en hel del av hamstringen och därmed också en delav de risker som uppstod i samband med denna hamstring. Vi läste ju så sent somi går om att en man som en följd av denna hamstringsvåg råkade illa ut i enbrunn där han hade förvarat bensin. Jag skulle kunna nöja mig med det, herr talman, men jagvill tillägga att över huvud taget var ransoneringen av drivmedel ganska illagenomförd. Var det en generalrepetition, så hoppas jag att vederbörande tarlärdom av misstagen. Det kom faktiskt att bli en sådan ordning att ansvaret förtiUdelningar och licenser överflyttades på länsstyrelserna utan särskildadirektiv hur dessa skulle förfara. Följden blev att i ett län blev det enpraxis, i ett annat län en annan. Den enda spärr som regeringen fogade tUldenna frihet åt länsstyrelserna i och för sig tacknämlig var att de intefick överskrida en viss kvot. Men det hela hade brutit samman ominte läget relativt snart hade bedömts som sådant att drivmedelsransoneringenkunde upphöra. Jag hoppas, herr talman, att man tar lärdom av dettamisslyckande. Men jag hoppas framför allt att man lär sig att inte en gång tillgå till väga så att man tillkännager en ransonering utan att ha uppgifter somär nödvändiga som underlag för att hindra hamstring. Jag yrkar bifall till reservationen H. i (fp); Jag har inte särskilt mycket att tilläggautöver vad just har sagt. Majoriteten i utskottet har skrivit att eventuellahamstringseffekter av ransoneringsplanerna inte gärna kunde undvikas. Vadreservationen till stor del gäller är att man inte gjorde någonting för attförsöka undvika hamstringseffekter Såsom saken handlades blev det tvärtom ipraktiken en uppmaning till folk att hamstra. Vi vet ju också hur det var medplastdunkar, fyllda med bensin, i lägenheter, och vi får vara glada att detinte inträffade några större olyckor. Jag tycker det vore viktigt om kammaren kunde bifalladenna reservation därför att det skulle vara ett memento för regeringen att iframtiden handla på ett skickligare och lämpligare sätt om vi måste haransoneringar av hamstringsbara varor. Vi kan uttrycka det så enkelt som attvid ransonering av hamstringsbara varor bör man vidta åtgärder för att motverkahamstring. Det har inte skett i detta fall, men det bör ske . Jag yrkardärför bifall till reservationen H. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. HerrSVENSSON i (s); Jag kan liksom de föregående talarna fattamig mycket kori. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Det är en sak som man ändå inte kan komma ifrån i sambandmed sådana händelser som inträffade under Mellerstaösternkrisen, och det är måste förbereda lagstiftningen relativt tidigt. I andra sammanhang har juden anmärkningen riktats mot regeringen, att den kommer för sent medpropositioner och därmed försvårar riksdagsarbetet. Det var nödvändigt att idetta fall lägga fram förslag om att sätta allmänna förfogande- ochransoneringslagarna i tiUämpning. På det sättet blev det en offentlighet kringfrågan, och det kan kanske ha medverkat till vissa hamstringseffekter. I övrigthar det varit mycket svårt att skaffa sig en uppfattning om lagerläget vid dentidpunkt då detta inträffade. Utskottsmajoritetens slutsats blir att man inte iefterklokhetens tecken vill yttra sig om skickligheten eller bristen påskicklighet i samband med handläggningen av dessa frågor. Det var nödvändigtför regeringen att vidta speciella åtgärder. Den uppmärksamhet som helaMellerstaösternkrisen rönte i pressen, där man talade om förberedelser förransoneringar också i andra länder, krisåtgärder osv., ledde nog tiUhamstringseffekter som man knappast genom ett mera skickligt uppträdande,såsom reservanterna här har sagt, hade kunnat undvika. Med dettaber jag att få yrka bifall till utskottsmajoritetens förslag. i tycks förbise attmöjlighet till inventering fanns utan att allmänna förfogandelagen trädde ikraft. Det kunde ha ägt rum , och vad vi anmärker på är att så inteskedde. Vi anmärker också på att regeringen tillkännagav datum förransoneringens ikraftträdande. Det är ju en direkt invit att hamstra. Det varoskickligt, herr talman, och det bör inte upprepas. i (s): Jag vet att den här frågan har varit föremålför omfattande debatter i kammaren i anslutning till Mellerstaösternkristen. stämning som då rådde tyckte jag att behandlade frågan mycketförsiktigt och återhållsamt och man ville heller inte gärna utdela betyg på detsätt som nu gjorde. I ett lugnare skede är det alltid lättareatt vara efterklok och komma med svepande omdömen. Jag tror att om vi på nytt råkar in i en sådan här svårsituation kommer man att ta hänsyn till de erfarenheter som man gjorde underdessa speciella förhållanden. Det är självklart. Men jag anser inte att vi börvara alltför hårda i våra omdömen. Det här var en ganska ovanlig situation somregeringen mötte. Från konstitutioneUa synpunkter tycker jag alltså attanmärkningarna är obefogade. Jag har faktiskt inte talat om behovet avransonering. Det är en helt annan fråga, och det var den diskuteradetidigare. Vad jag har talat om är formerna för ikraftträdandet avransoneringen. HerrSVENSSON i (s): Men det var ju ändå nödvändigt att göra dessaförberedelser, och jag tror att i det läge som då rådde påverkades hamstringeninte så mycket av formerna för handläggningen som av det faktiska läget och deförväntningar på ransonering som ändock måste finnas. Hamstringen påverkades nog av att regeringenveckor i förväg talade om datum för ransoneringens ikraftträdande. Sedan alla under avsnittet Införande avdrivmedelsransonering anmälda talare nu haft ordet övergår kammaren till attdebattera Tillkännagivandet av särskilda konjunkturstimulerande åtgärder. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Tillkännagivande t av särskilda konjunkturstimulerandeåtgärder HerrJONNERGÅRD (c): Punkten 5 i konstitutionsutskottetsbetänkande och den därtill fogade reservationen gäller egentligen två saker,dels vad regeringen inte gjorde , dels vad regeringen gjorde den30 januari. Årets finansplan var inte en sedvanlig finansplan. Den saknadenationalbudget och - framför allt - riktlinjer för den ekonomiska politikenoch statsregleringen. I sin hemställan kunde finansministern tala endast om enallmän uppläggning, inte om allmänna riktlinjer som formuleringen brukar vara ifinansplanerna. Det som regeringen alltså inte gjorde var attpresentera för riktlinjer för den ekonomiska politiken. Det somregeringen gjorde var att plötsligt i inledningen avremissdebatten presentera en proposition om ekonomiskpolitiska åtgärder, innanden var beslutad av regeringen i vederbörlig ordning. Utskottsmajoriteten har inte kunnat finna någon som helstanledning till invändning mot regeringens handläggning vid dessa punkter. Visom står bakom reservationen finner handläggningen konstitutionellt otillfredsställande,särskilt i fråga om bristen på ekonomiska riktlinjer. Vi har velat bringa dettatill kännedom. Majoriteten i utskottet motiverar sin ståndpunkt med attdet inte skulle finnas något uttryckligt stadgande om en finansplanmed riktlinjer för den ekonomiska politiken, det skuUe bara vara en praxis.Enligt den författningen, som gäller , skall det i budgetpropositionenfinnas en sådan finansplan och en nationalbudget. Detta har ocksåutskottsmajoriteten understrukit. Då är det för det första förvånande attutskottsmajoriteten nu godtar ett steg från praxis, som skulle direktstrida mot författningen. För det andra är det nog svårt att bestrida vad visäger i reservationen, nämligen att en finansplan med ekonomiska riktlinjerförutsätts också i den gamla regeringsformen. Enligt 58 § i den gamlaregeringsformen skall regeringen för uppvisa statsverkets tUlstånd ialla dess delar. Det är svårt att tänka sig att detta kan ske utan enfinansplan med riktlinjer för den ekonomiska politiken och statsregleringen.Det står i Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Tillkännagivande t av särskilda konjunkturstimulerandeåtgärder 34 §riksdagsordningen att det skall ske i samband med riksdagsöppnandet. Vidarehar det i förarbetet till utskottsreformen förutsatts att en finansplan medjust ekonomiska riktlinjer skall ingå i budgetpropositionen och tidigt varjeriksdag behandlas av finansutskottet till grand för finansdebatten, så attriksdagen och fackutskotten tidigt får en samlad samhällsekonomisk ochstatsfinansiell överblick. Slutsatsen är att även på grundvalen av de gamlagrundlagarna var regeringens brist på ekonomiska riktiinjer den 11 januarikonstitutionellt otillfredsställande. Naturligtvis är det alltid svårt att i början av januaribedöma den ekonomiska utvecklingen för av framöver.Vi är inte vana vid att finansministem tippar tolv eUer tretton rätt. Naturligtvisär vi ense om att oljekrisen gjorde situationen särskilt osäker. Men klartstod att expansiva åtgärder måste till . Det greppettog oppositionspartierna i sina motioner , och deras bedömning stämdebra med den som finansutskottet sedan gjorde . Det anmärkningsvärda äratt regeringens ekonomiska politik den II januari bara var etttomram. Till sistendast några få ord om det som hände . Regeringen presenterade i remissdebatten sinekonomisk-politiska proposition innan den var beslutad. Oppositionsledarna sadei remissdebatten att detta var brist på respekt för . Vi har i reservationen sagt att vi principiellt anser attregeringsförslag av större räckvidd bör vara beslutade av regeringen ivederbörlig ordning innan de offentliggörs. Detta är en viktig princip för denparlamentariska demokratin. Jag vill understryka detta, så att i fortsättningeningen i sammanhanget behöver tänka pä 1800-talets maktfördelningsläror. Naturligtvis har regeringen rätt att i förväg tala om vadden tänker göra - i riksdagsdebatter och på presskonferenser. Det ärregeringens utåtriktade information. Men jag har ett intryck av att det alltförofta händer att viktiga regeringsförslag presenteras på ett par stencilblad,ibland långt innan de föreläggs . Blir detta praxis är det knappastkonstitutionellt tiUfredsställande. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall tillreservationen på denna punkt. Jag kan nöja mig med att instämma med herrJonnergård. HerrGÄDD(s): Som redan har framhållitgäller reservationen 1 två frågor, dels den s. k. frånvaron av en finansplanoch en nationalbudget i samband med årets statsverksproposition, delsregeringens tillvägagångssätt när den tillkännagav de konjunturstimuleran-deåtgärderna. I reservationen med beteckningen I påstås att det inteförelåg någon finansplan fogad till årets stat.sverksproposition. Kring dettapåstående är reservationen skriven. Det ärinte ett korrekt påstående. Det förelåg en finansplan, låt vara att denförelåg i stencilerat skick. SkuUe jag returnera herr till i om att regeringen har regerat sålänge att den börjar bli nonchalant, så skulle jag kunna säga att det ärtydligt att vi har en opposition som varit i opposition . Vad som saknades var nämligen inte en finansplan utan enfinansplan med nationalbudget. Man hänger upp kritiken på två paragrafer i nu gällanderegeringsform, nämligen 58 och 59 §§. Dessa paragrafer har, kan man säga, sittdirekta ursprung regeringsform. Den teknik som vi har med enfinansplan och en nationalbudget - är inte äldre än att den stammar från 1948.Först då började man i det här landet diskutera om vi skulle ha en finansplanoch en nationalbudget. Jag tar mig friheten, herr talman, att citera direkt urstatsverkspropositionen , bilaga Is. II, där det heter: "I den mån en sådan nationalbudget verkligen kanuppgöras med kännedom om förhållandena inom näringslivet och i den månmöjligheter föreligger att påverka dem" förhållandena alltså "ärdet tydligt att frågan om att uppnå samhällsekonomisk balans ryckes inomområdet för praktiskt handlande. I vårt land har arbetet börjat med att samlafakta om näringslivet, som kan leda till uppgörande av en sådanbudget." Det skrev man 1948, efter det att de två nämndaparagraferna utformats. Ätt då hänvisa till dessa två paragrafer när man villvisa att regeringen konstitutionellt sett har bmtit mot nu gällande grundlagär, , litet ohistoriskt. Jag åberopar , eftersomhan och jag i gmndlagssammanhang har diskuterat den historiska bakgrunden ikonstitutionella frågor . Man kan med andra ord på formella grunder göra gällande attden reservation "I" som bifogas betänkande nr22 inte är korrekt, dels därför att det fanns en finansplan, fogad tiU åretsstatsverksproposition, dels därför att reservationen hänvisar till paragrafersom formulerades långt innan någon ens kommit att tänka i begreppennationalbudget och finansplan. Det hela blir emellertid litet intressantare ochallvarligare när det i reservationen, i utskottsdiskussionen och i herrJonnergårds inlägg hänvisas till den grandlag som kommer att träda i kraft . I den stadgas nämligen uttryckligen att det skall finnas enfinansplan och en nationalbudget. Om man alltså med denna debatt som ettslags introduktion till förhållanden framöver i tiden vill hävda att det ifortsättningen finns någonting som formellt bestämmer hur finansplan ochnationalbudget skall se ut, är det redan nu nödvändigt att resa invändningar.Vi har i i åtskilliga utredningar ständigt avvisattankarna på att formellt reglera hur budgetprocessen och budgetpresentationenskall tillgå och se ut. Det gjorde man i budgeträttskommitténsbetänkande, det har man fortsatt göra i författningsutredningen, igrundlagberedningen och senast i budgetutredningen. I alla dessa utredningarhar parlamentariskt tillsatta ledamöter från alla större partier funnits med.Skälet till avvisandet är att man inte vill försvåra strävandena efter enrationell ekonomisk politik i vårt land. Granskning av statsrådens äm betsutövning m. m. Tillkännagivandet av särskilda konjunkturstimulerandeåtgärder Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Tillkännagivandet av särskilda konjunkturstimulerandeåtgärder Om man begrundar förslaget i reservationen Inågot tror jag att man blir förskräckt.