prot · FX096 · 1974-12-31 00:00:00 — § I Meddelande ang. plenum Ett av fattat beslut angåendeanmälan till kammaren av vilande grundlagsförslag innebär att någotarbetsplenum inte behöver anordnas . Sammanträdet nämndadag blir därför ett bordläggningsplenum. Det tar sin början vid den tidpunktsom angivits i den preliminära planen, . Om bestämmelser rörande behörighetsvillkor för tjänst somålderdomshemsföreståndare § 2 Om bestämmelser rörande behörighetsvillkor för tjänstsom ålderdomshemsföreståndare Herr socialministern erhöllordet för att besvara i (fp) i kammarens protokoll förden intagna fråga, nr 2, och anförde; i har frågat om jagvill medverka till att bestämmelser utfärdas om behörighetsvillkor för sökandetill tjänst som ålderdomshemsförståndare. Det är angeläget att den som skall tjänstgöra somföreståndare vid ålderdomshem eller vid hem av liknande slag har god utbildningoch praktisk erfarenhet. För att göra det möjligt för kommunerna att rekryterapersonal med lämplig utbildning på dessa tjänster har åtgärder under senare årvidtagits för att på olika vägar öka utbildningskapaciteten till dettayrkesområde. Antalet intagningsplatser vid kurser för ålderdomshemsföreståndarehar ökat från omkring 100 för några är sedan till över 300 platser för att mötadet personalbehov som föreligger. Utbildningen utgörs dels av längre kurser avmera reguljär karaktär, dels av kortare kurser för dem som har längre tidspraktisk erfarenhet på området. Frågan om den framtida utformningen ochomfattningen av denna utbildning liksom av vissa andra yrkesinriktadeutbildningar inom vårdområdet behandlas av 1968 årsutbildningsutredning. Det är angeläget att fortsatt uppmärksamhet ägnas åtbehovet av lämpliga utbildningsvägar för den personal som skall svara förvården av våra åldringar. Enligt min mening leder åtgärder av det slag som härbeskrivits till bättre resultat än vad som skulle uppnås genom införande avsärskilda behörighetsvillkor. i (fp): Jag tackar statsrådet för svaret på min frågamen måste tyvärr konstatera att det inte heller var så positivt somjag skulle ha önskat. Om bestämmelser rörande behörighetsvillkor för tjänst somålderdomshemsföreståndare När vi förra gången här i diskuterade frågan ombehörighet och legitimation för ålderdomshemsföreståndare - det var ,alltså anmälde socialministern en viss tveksamhet. Jag hadehoppats att den tveksamheten nu skulle har övervunnits, men det går tydligenmycket långsamt framåt. Det är viktigt att öka utbildningskapaciteten på dettaområde, sade statsrådet, men det är ju ingen lösning på den fråga som det härgäller. Vad hjälper det om en sökande har aldrig så god utbildning, om haneller hon förbigås vid tillsättningen av tjänsten? Enligt min mening, som delasav många, är det angeläget att klara behörighetsvillkor fastställs för dennakategori befattningshavare, liksom fallet är för så många andra, t. ex.sjuksköterskor och lärare. Ålderdomshemsföreståndaren är en nyckelperson inom denkommunala åldringsvården. Många människor är beroende av hur föreståndarenfyller sin uppgift. Detta gäller givetvis i första hand för pensionärerna ochpersonalen men även för samhället som sådant. Det är en fråga om en samhälletsfunktion på en mycket viktig sektor inom vårdområdet. Uppgiften som ålderdomshemsföreståndare ställer stora kravpå insikter och kunnande på skilda områden men också i vad gäller förståelseoch anpassning. Därför är det viktigt att befattningshavarna har en god ochtill uppgiften anpassad utbildning. Men då är det också angeläget att de somhar sådan utbildning verkligen får tjänsterna. Det finns inte så få exempel påatt personer som har haft den rätta utbildningen har bhvit förbigångna av andrasom saknat sådan utbildning, och detta har berott på att det inte har funnitsnågra behörighetsvillkor. Och det underliga är att det finns krav påutbildningen för ålderdomshemsföreståndare när det gäller personer som skalltjänstgöra på enskilda ålderdomshem av motsvarande slag. Samhället kräversåledes mer av dem som driver de enskilda ålderdomshemmen än av sig självt närdet gäller värden av pensionärerna på ålderdomshemmen. Jag vill i detta sammanhang fråga socialministern: det vara en tillfredsställande ordning att behörighetsvillkorfastställs när det gäller den enskilda vården men inte när det gällersamhällets egen vård? Jag vill gärna understryka vad sade, att föreståndare med dessa uppgifter ofta är nyckelpersoner sombetyder mycket för de gamla och att en god utbildning är av väsentligbetydelse. Jag nämnde i mitt svar att utbildningskapaciteten för ålderdomshemsföreståndareockså ökat kraftigt . Denna ökning gör det möjligt att rekryterapersoner med god utbildning till föreståndartjänsterna. Det är också klarlagtatt det föreligger ett stort behov av utbildad personal på detta område förlandet i dess helhet. Låt mig understryka att det är kommunerna som har ansvaretför ålderdomshemmen liksom för åldringsvården i övrigt bortsett från den renasjukvården. Jag utgår från att kommunerna ser till de boendes ochvårdbehövandes bästa och vid tillsättning av tjänster försöker att få den mestkvalificerade för uppgiften. Jag kan nämna att i det kommunala normalavtal som gäller för föreståndartjänster vid ålderdomshem finns preciseradeutbildningskrav. Jag vill också erinra om den utveckling som pågår inomåldringsvärden och som innebär att nya boende-och vårdformer växer fram vidsidan av de traditionella ålderdomshemmen. Arbetsområdet för ålderdomshemsföreståndarnakan därför komma att innefatta flera olika boende- och vårdformer vid sidan avde hittillsvarande ålderdomshemmen. Detta har sin betydelse även när det gällerden gamla frågan om behörighetsbestämmelser för ålderdomshemsföreståndare. i (fp); Jag vet mycket väl att man prövar sig fram påolika vägar för att finna nya former för åldringsvården. Det tycker jag ärmycket värdefullt, och jag ser på det förhållandet med stor tillfredsställelse. säger socialministern att om man ökar utbildningen fårkommunerna större rekryteringsmöjligheter. Visst är det så. Och därför är detangeläget att utbildningskapaciteten utökas. Socialministern säger också attkommunerna har ansvaret och att han förutsätter att de anställer de bästa. Detär kommunerna som också har ansvaret för skolan och landstingskommunerna somhar ansvaret för sjukvården, men där har man inte resonerat på samma sätt somsocialministern nu gör. Varför skulle man göra det just när det gälleråldringarna? Är det mindre noga med dem kanske? Jag tycker att det i så fall ären underiig inställning. Jag tror för min del att vi verkligen skulle hjälpa degamla, om vi fastställde behörighetsvillkor och höll på dem. Det innebär intepå något sätt att man fråntar kommunerna möjligheterna att välja den bästa. Detär klart att de kommer att göra det även i fortsättningen. Nej, det är inte mindre viktigt att allomsorg läggs ned när det gäller de gamla jag vill stryka under det, herrWestberg i . Men jag vill också göra ett tillägg här. Det har varit ensträvan att söka undvika detaljregleringar för kommunerna. Med det engagemangsom jag vet att i har i bl. a. kommunala frågorföreställer jag mig att han delar denna principiella uppfattning, att man så långtmöjligt skall försöka undvika detaljregleringar. Jag tycker också att herrWestberg gärna kan föra de här frågorna vidare ut på det kommunala planet, meddet engagemang han har. Jag har här pekat framför allt på vikten av att vi nu kanse fram emot ökad tillgång på väl utbildad personal. Det är det väsentliga idenna fråga. Om bestämmelser rörande behörighetsvillkor för tjänst somålderdomshemsföreståndare i (fp); Visst bör man undvika detaljregleringar - denmeningen delar jag - men på vissa områden fordrar vi behörighetsvillkor därföratt vi är så angelägna om att vederbörande som skall fylla den uppgift det ärfråga om skall ha en adekvat utbildning. Behörighetsvillkor borde kunnatillämpas också på detta utomordentligt viktiga område. Nr 6 Sedan ställde jag en fråga tillsocialministern; Finner statsrådet det Torsdaeenden '' ®" tillfredsställandeordning att behörighetsvillkor har fastställts när 17ianuari1974 gäller den enskilda vården meninte när det gäller samhällets egen --------------- :--- vård? Ang.tandteknikernas ygrför skall man ställa större krav på den enskildavården än på likviditetsproblem ghällets egen vård? Jag skall inte förlänga debatten, men jagvill säga att det här är två skilda frågor som tar upp. Detskulle föra för långt att i denna diskussion gå in på allt detta. Jag vidhålleratt det är utbildningsfrågorna som här är det angelägna och att vi ifortsättningen kan emotse personal med god utbildning. Jag tror att mycket avdet som kan föreligga av problem och besvärligheter kommer att lösa sig iframtiden. Överläggningen var härmed slutad. § 3 Ang. tandteknikernas likviditetsproblem Herr socialministern erhöllordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 11januari intagna fråga, nr 12, och anförde: har frågat mig vilka åtgärderjag avser att vidta för att komma till rätta med likviditetsproblemen förtandtekniker inom tandvårdsförsäkringen. I betänkandet om allmän tandvårdsförsäkring diskuterade1970 års försäkringsutredning olika metoder när det gällde utbetalningen av dendel av försäkringens ersättning, dvs. tandvårdsersättningen, som gälldetandtekniskt arbete. Utredningen stannade för att skullebetala ut hela ersättningen till tandläkaren, således också den som gälldetandtekniskt arbete. Tandläkaren skulle sedan vidarebefordra teknikerns andeltill denne. Utredningen menade att kunde föreskrivas inom vilkentandläkaren skulle ha betalat teknikerräkningen. Utredningsförslaget mötte kritik under remissbehandlingenfrån . 1 propositionen med förslag om allmäntandvårdsförsäkring fick tandteknikerna sina önskemål tillgodosedda. Denordning som föreslogs i propositionen och som sedan godtogs av riksdageninnebär följande. Tandläkaren attesterar tandteknikerräkningen och skickarin den tillsammans med sin egen räkning till . Helabetalningen för tandtekniskt arbete erläggs av direkt tilltandteknikern. betalar i allmänhet ut ersättning tilltandtekniker en gång . För att stärka tandteknikernas likviditet har de gettsmöjlighet att få förskott från . Enligt anvisningar frånriksförsäkringsverket skulle förskottet utgöra avden beräknade faktureringen för månad, varvid beräkningen i första hand skullegrundas på uppgifter . I en framställning från tandteknikerna tillriksförsäkringsverket begärdes ändringar i dessa bestämmelsermed hänsyn till likviditetssituationen hos många laboratorier. Med anledninghärav har utfärdat nya anvisningar omförskott. Enligt dessa skall en omprövning ske av förskottens storlek fr. o. m.januari 1974. Den nya beräkningen skall göras med hänsyn till den verkligafaktureringen månader 1973. Det kan också nämnas att på begäranfrån tandteknikerna fr. o. m. infört möjligheter tilldelräkning i vissa fall innan en behandlingsperiod avslutats. Som framgår av min redogörelse har tandteknikernasönskemål mötts med förståelse av statsmakterna och . Jagvill också erinra om att tandvårdsförsäkringen delvis sattes i kraft redan fr.o. m. bl. a. för att minska övergångsproblemen förtandteknikerna. Det är min förhoppning att de beslutade åtgärderna ochdå särskilt omprövningen av förskottsreglerna skall medföra entillfredsställande ordning i de här berörda frågorna. Jag ber att få tacka socialministern försvaret på min enkla fråga. Orsaken till att jag har ställt frågan ärsjälvfallet att man redan långt före tandvårdsförsäkringens ikraftträdande kunde konstatera en minskad aktivitet på tandvårdsområdet. Tandteknikernaslikviditet försvagades därför avsevärt innan försäkringen trädde i kraft. Jag vet att man har infört ett förskottssystem, menproblemen beror på att tandläkarna inte kan skicka in sina räkningar tillförsäkringskassan förrän patienten är färdig, och det kan ta mycket lång tid.Både tandläkaren och patienten kan ju bli sjuka innan behandlingen hunnitslutföras. Räkningarna skall vidare insändas vid månadsskiftena. Därefter skallutbetalning av ersättningen för materialkostnader och arbetskostnader ske frånförsäkringskassan till tandteknikerna. Allt detta gör att det kan bli ett pareller ända upp till tre månaders eftersläpning. Jag har en liten förteckning över eftersläpningens storlekvid olika laboratorier. Högst ligger ett laboratorium med . Vidandra laboratorier är eftersläpningen , , 16 000 kronorosv. Dessa förhållanden gör att de tandtekniska laboratorierna i vissutsträckning får fungera som banker, och det var kanske inte meningen. Jaghoppas nu att dessa förhållanden kan rättas till genom bestämmelserna omförskottsbetalning. Jag tror att det behövs en ganska kraftig uppräkning avdessa betalningar om man skall klara problemen. Det hade kanske också varitbättre om tandläkarna hade fått skicka in tandteknikernas fakturor litettidigare, så att utbetalningen kunde komma snabbare. Jag hoppas emellertid attsocialdepartementet följer utvecklingen på området och ser till att detandtekniska laboratorierna inte kommer i likviditetssvårigheter på grund avreformen. Det var ju inte meningen att så skulle bli fallet. Nr 6 Herr socialministern ; Torsdaeenden Herr talman! Först vill jag fästauppmärksamheten på att tandtek- 17 januari1974 nikernas likviditetsproblem i ochför sig inte är en följd av tandvårdsför- --------------- ;--- säkringen. De tandtekniker som är egna företagare får liksom andra Ang.tandteknikernas rörelseidkare räkna med att ligga ute med ersättning för arbetesom ännu hkviditetsproblem g färdigställts. Detta var allmänt förhållandet föreförsäkringens genomförande. Förskottsreglerna har kommit till för att getandteknikerna ett stöd i deras verksamhet. Även med tandvårdsförsäkringenmåste principen vara att tandteknikerna får ut den slutliga ersättningen förstnär arbetet med patienten blivit klart. Vid mycket långa behandlingsperioder har tandteknikerna,som jag tidigare nämnt, nu givits möjlighet att få betalt genom att skicka indelräkningar. Den beslutade omprövningen av förskotten till tandteknikerna kanenligt uppgifter som inhämtat från försäkringskassornakomma att medföra klara förbättringar av tandteknikernas likviditet. Därmedbör man kunna komma till rätta med de övergångsproblem som det här har varitfråga om. Låt mig nämna allra sist att stickprov som gjorts visaratt höjningar av förskotten skett i de flesta fall när begäran om höjningkommit in. 1 många fall har förskotten höjts eller mera. Det är väl alldeles ostridigt attlikviditetsproblemen hos de tandtekniska laboratorierna är en följd avtandvårdsförsäkringens ikraftträdande. Därmed ändrades betalningsrutinerna, ochdet är väl ganska klart att den rätt betydande eftersläpning som föreliggerberor på detta. Jag känner faktiskt till ett laboratorium som måste ta ettavsevärt banklån för att klara sina personalkostnader. De siffrorsom jag redovisat tyder också på att det föreligger en stor eftersläpning.Som jag sade är det alltså ganska ostridigt att problemen hänger samman medförsäkringens ikraftträdande. Jag tycker fortfarande att det borde vara möjligt attgenomföra ett snabbare betalningssystem för tandteknikernas materialkostnader.De har själva en mycket kort kredit - för guld är den väl medan det kan bli en lång eftersläpning från kassan. Jag hävdar alltså att detskulle vara bättre med en snabbare cirkulation pä fakturorna till kassan fråntandläkaren. Men kan frågan lösas genom ett bättre förskottssystem, så inte migemot. Jag hoppas att det skall reda upp sig. Vi var väl medvetna om övergångssvårigheten,, och det var en av anledningarna till att vi satte tandvårdsreformenpartiellt i kraft från . Jag är ganska övertygad om att deåtgärder som har vidtagits skall kunna steg för steg lösa de problem som kanföreligga. Jag vill, herr talman, göra det slutliga tillägget attförsäkringen i sig själv och utbyggnaden av tandvården naturligtvis i framtidenkommer att ge tandteknikerna ökade arbetsuppgifter och därmed en mer tryggadsysselsättning än de har haft tidigare. Överläggningen var härmed slutad. samordningen av SJ:s och postverkets kommunikationsförbindelser efterinlandsbanan Herr kommunikationsministern ordet för att i ett sammanhang besvara dels (),åeXshiiYr () i kammarens protokoll för intagnafrågor, nr I respektive 5, och anförde: har frågat mig om jag anseratt det står i överensstämmelse med samhällets trafikpolitiska ochregionalpolitiska målsättningar att säga upp samåkningsavtalet utefterinlandsbanan med postverket. har frågat mig om jag har för avsikt attvidta åtgärder för att åstadkomma samordning mellan SJ ;s och postverkets tåg-och bussförbindelser efter norr om i vad gäller bådetider och biljettpriser. Frågornabesvaras i ett sammanhang. Även om det är fråga om en begränsad trafik, avser jag attdiskutera frågan med SJ. 1 avvaktan härpå är jag inte beredd att göra någotuttalande. samordningen av SJ.s och postverkets kommunikationsförbindelserefter Jag ber att få tacka för svaret på min fråga. Det är med förvåning människorna utefter tardel av SJ-beslutet att upphöra med samåkningsavtalet med postverket. Visserligenvar ju avsikten att avtalet skulle upphöra , men dåväcktes en kraftig opinion mot beslutet, och samåkningsavtalet fick fortsättaatt gälla. Jag förmodar att det var efter ingripande avkommunikationsministern. När nu detta beslut åter når oss förvänas vi, dels därföratt ingenting nytt väl har inträffat som motiverar enändring, dels därför att kommunikationsministern besökteBacke och då som svar på en fråga meddelade att en samarbetsgrupp med personerfrån och SJ skulle överlägga i den här frågan innannågon förändring skulle bli aktuell. säger , enligt uppgifter ipressen, att den inte känner till någon samrådsgrupp och ännu mindrenaturligtvis det utlovade samrådet. 1 olika sammanhang har regeringen sagt att ingaförändringar som innebär försämringar av kommunikationerna skall vidtas framtill dess att den regionala trafikplaneringen är färdig . När nusamåkningsavtalet upphört upplevs situationen som försämrad. De som kombineratsitt resande så att de åkt tåg i ena riktningen och postbuss i den andra måstenu lösa enkel biljett i båda färdriktningarna. Det innebär en fördyring medungefär . De som väljer eller nödgas - att avstå från denmerutgiften har genom SJ:s beslut fått sämre förbindelser. Det förefaller väländå möjligt att två statliga organ som har persontrafik till uppgift skallkunna fortsätta åtminstone med detta ganska blygsamma mätt av samordning. Det svar som kommunikationsministern nu har lämnat ärmycket positivt, som jag ser det. Det innebär att överläggningar skall kommatill Om utsträckt giltighetstid för 67-kort stånd medSJ, och jag kan inte tyda det på annat sätt än så att detta avtal skallåterinföras. För det vill jag gärna uttala min tillfredsställelse, och jagtackar för svaret. i (fp): Då är förhindrad närvara här , har han bett mig ta emot svaret på den fråga han har framställt. Jag vill först tacka kommunikationsministern för svaret,som jag finner positivt. Med tanke på den handlingskraft kommunikationsministernbesitter så tvivlar jag inte på att det skall gå att lösa detta problem på etttillfredsställande sätt. Det måste ju vara en orimlighet att omöjliggöra samordningmellan buss och tåg efter den här linjen. Man har tidigare kunnat åka i enariktningen med tåg och i den andra med buss och därvid kunnat lösa tur-ochreturbiljett. Men om samåkningsavtalet upphör att gälla så blir det på det sättsom här har redogjort för och som jag inte behöver upprepa.Det är, som jag finner det, i högsta grad otillfredsställande om en sådanordning genomförs att man blir tvungen att lösa enkel biljett i bådariktningarna, om man vill åka fram och tillbaka . Därför motser jagatt kommunikationsministern skall lyckas klara detta så att samåkningen fårfortsätta. Överläggningen var härmed slutad. § 5 Om utsträckt giltighetstid för 67-kort Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara (vpk) i kammarens protokollför intagna fråga, nr 7, och anförde; har frågat mig om jag anser detvara lämpligt att ändra bestämmelserna för 67-kort så, att antalet medgivnaresor på detta kort inte endast gäller under ett kalenderår. 67-korl ä gäller och berättigar tillinköp av andra klass färdbiljetter, enkla eller tur och retur med 50 procentrabatt för fem resor. Rabatten, som syftar till att ge ålderspensionärernabilligare resor på längre avstånd, är ett exempel på en av SJ lämnad,företagsekonomiskt betingad prisnedsättning. Dennas storlek, priset på kortet,antalet medgivna resor per kort samt giltighetstiden för kortet har avvägts medhänsyn härtill. Det är statens järnvägars uppgift att fortlöpande övervägautformning och anpassning av såväl 67-kortet som andra rabattformer. (vpk): Jag skall be att få tacka kommunikationsministernför svaret på min fråga, som jag beklagar att inte kommunikationsministernens kan ha någon uppfattning om huruvida det vore lämpligt att låta 67-kortetgälla . Det kanfinnas pensionärer som är sjuka eller på annat sätt är förhindradeatt resa men som har löst ett kort och behöver utnyttja resorna , närde har möjlighet att göra det. har det inträffat fall därpensionärer har fått lösa nytt kort trots att de haft två eller tre resor kvarpå det gamla. Det betyder mycket för dem. säger nu att det är SJ som fortlöpande skallsköta den här saken, och det vet jag. Men det vore ju mycket lättare för SJ attgöra en ändring om man visste att kommunikationsministern var överens med migom att det är lämpligt att ändra bestämmelserna. Om ökad turtäthet på järnvägslinjer Överläggningen var härmed slutad. §6 Om ökad turtäthet på järnvägslinjer Herr kommunikationsministern erhöll ordet för attbesvara () i kammarens protokoll för den 1 intagnafråga, nr 8, och anförde: har frågat mig om jag motbakgrund av den rådande oljesituationen är beredd medverka till att ökaturtätheten på järnvägslinjer och att nedlagda stationer vid järnvägslinjer,där persontrafiken finns kvar, återupptas som hållplatser. Allmänt gäller att SJ är berett att inom ramen förtillgängliga resurser sätta in fler tåg där så bedöms vara motiverat. Tillbilden hör också att den kollektiva trafiken i fråga om drivmedelstilldelningkommer att prioriteras så att den i möjlig mån kan täcka allmänhetens nödvändigaresebehov. Vad gäller frågan om idrifttagning av redan nedlagdastationer vill jag allmänt framhålla, att det i rådande energiläge gäller attvälja minst energikrävande transportalternativ. För mera begränsadetrafikströmmar erbjuder härvidlag landsvägsbussen klara fördelar. Skulle det isärskilda fall föreligga behov att ta någon nedlagd station i drift, ankommerdet givetvis på SJ att vidta en sådan åtgärd. Jag tackar kommunikationsministern för svaretpå min fråga. Jag är medveten om att SJ harvidtagit vissa åtgärder för att bättre kunna effektuera transporterna av detökade antalet resenärer. Men dessa åtgärder har i första hand gällt storstadsområden,och de har varit absolut nödvändiga för att kunna klara den ökadetrafiktillströmningen. Vad jag närmast åsyftade med min fråga om turtäthetenvar turtätheten på järnvägslinjer där det har skett enmycket stark begränsning av antalet turer per dag. Vi befinner oss nu i ett heltannat läge än tidigare genom bensinransoneringen, och jag tycker att SJ bådesom serviceorgan och av ekonomiska skäl borde ha intresse av att återknytakontakten med resenärerna - de många resenärer som söker sig till denkollektiva trafiken. Den andra delen av min fråga gällde statsrådets syn påmöjligheterna att nedlagda stationer vid järnvägslinjer, där persontrafikenfinns kvar. Om sänkning av SJ.s biljettpriser Många ställer frågan om man inte här måste göra enomprövning av tidigare beslut. Det finns många järnvägslinjer där persontågenendast stannar vid ändstationerna, och det finns ännu fler där man endast göruppehåll vid en och annan större ort. Borde man inte i denna situation kunnagöra något för att återuppliva Stationerna, inte som stationer i den gamlabemärkelsen men som hållplatser?