prot · FX0938 · 1974-12-31 00:00:00 — 7) beträffande återlån frånallmänna pensionsfonden av herrar Buren stam () och () som ansett att utskottet under 22 bort hemställa, att med bifall till motionen 1974:361 hos Kungl.Maj:t skulle anhålla om åtgärder för alt företag med mindre än 500 anställdaskulle tillförsäkras återlån från allmänna pensionsfonden enligt gällandebestämmelser utan begränsning av kreditrestriktioner. HerrBURENSTAM (); Vi har bakom oss som kännetecknats aven hög arbetslöshet och en låg tillväxttakt. Den totala produktionen här iSverige steg hälften så snabbt som i . Dettaförhållande beror på att den ekonomiska politik som drivits har varitobeslutsam och på att när man gjort något har man envetet tillämpat metoder somvisat sig föga verkningsfulla. Man har beredskapsarbetat, subventionerat ochomskolat, men det har varit en brist på allmänna kraftfulla åtgärder, somskulle ha kunnat förbättra grunden för enskUda människors ekonomi och förnäringslivets sysselsättning. Denna obeslutsamhet kvarstår. Inför den ekonomiskadebatten gjorde de tre borgerliga partiernaföljande gemensamma påpekande; "Det är nödvändigt att regeringen utarbetarett handlingsprogram för hur sysselsättningen och balansen i folkhushållet skallkunna upprätthållas vid olika alternativa försörjningslägen påenergiområdet." Men det tycks regeringen inte alls ha gjort. Inte förränoppositionen hade lagt fram olika förslag tUl vad som borde göras motbakgrunden av de risker som förelåg för den ekonomiska utvecklingen i vårt landsnickrade regeringen i all hast till en stencU, som man presenterade i denallmänpolitiska debatten, och lade först fram enproposition. Denna senfärdighet har självfallet fördröjt de åtgärdersom borde sättas in. I förarbetena till den nya grundlagen önskade juregeringen ge sig själv starkt vidgade fullmakter på det finanspolitiskaområdet för att utan riksdagsbehandling kunna vidta olika åtgärder. Men både nuoch tidigare under de senaste årens konjunktursvacka har det visat sig, att detinte är brist på konstitutionella möjligheter som gjort att man inte vidtagitbehövliga åtgärder, utan brist på handlingskraft. Det behöver ju inte alls taså från det att man kommer till uppfattningen att någonting skallgöras till att man verkligen handlar. t. ex. höjde manmervärdeskatten på vissa varor och drev då igenom förslagen i på tvåveckor. är ungefär lika som den extra fördröjning som nuinträffat på grund av att regeringen varit så senfärdig med att till slut läggafram sina förslag. I själva utskottsbehandlingen av denna fråga har ocksåregeringsrepresentanterna uppträtt på ett sätt, som inneburit att utskottetsbeslut blivit fördröjt. Förhalar man konjunkturpolitiken på detta vis,riskerar man självfallet att åtgärderna kommer att sättas in , vid feltillfälle. Utskottets majoritet har till slut fastnat för att detbehövs åtgärder för att stimulera sysselsättningen i , åtgärder av sådanstorlek att de på ett helår skulle ge ett efterfrågetillskott motsvarandeungefär I procent av bruttonationalprodukten. Vi har inga invändningar på denpunkten. I själva verket ansluter sig förslaget i den delen allra bäst till desynpunkter som framförts i den moderata partimotionen. Regeringens ursprungligaförslag låg ju under vad man nu har fastnat för, medan ochfolkpartiets förslag låg väsentligt högre. Det är emellertid väldigt svårt, herr talman, att förståhur utifrån sina, klart redovisade ståndpunkter har kunnat gå medpå en sådan här kompromiss. Enligt TT-referat yttrade i ett föredrag iRamnäs - alltså innan man gjorde den här Nr 38överenskommelsen bl. a. följande; "Den politiskt mest intressanta frågan i vår blir vadoppositionen tänker göra med sitt löfte om momssänkning - ska de föra fram detsom ett alternativ tiU vårt stimulanspaket, eller ska de lägga sin momssänkningovanpå? Det måste vara väldigt attraktivt för den okvalificerade publiken, mendet är inte hälsosamt för den ekonomiska stabiliteten." gör sig här lustig över oppositionen, somskulle kunna förfalla till att ovanpå regeringens paket lägga en momssänkning.Men vad som har hänt är att själv har lagt en momssänkningovanpå sitt stimulanspaket. Kanske är detta, herr talman, en tribut till vadherr Sträng i enligt referat kallade "den okvalificeradepubliken", men under alla omständigheter innebär det att han följer enlinje som han tidigare drivit gäck med och beskrivit som ohälsosam för detekonomiska läget. Jag kan inte annat än uppfatta det som så, att det är förvånandeatt man som finansminister kan ta så lätt på sin egen situation. kan knappast göra saken bättre genom att somhäromdagen i och kanske på andra håll också, för den delen iefterhand kritisera, ja, nästan ta avstånd från den uppgörelse som han självhar ingått. Om inte regeringen tror på den politik som den för, bör den takonsekvenserna av det och slåss för saken. Så viktig är faktiskt den ekonomiskapolitiken. På regeringssidan är man osäker om hur storkonjunkturstimulans som behövs, och det är vi också osäkra på. Det ärsjälvklart att man inte riktigt vet hur en konjunkturutveckling kommer att bli.Men just därför skall man utforma sin ekonomiska politik så att man,allteftersom man ser hur situationen förändras, kan anpassa politiken till det.Det har man inte gjort i regeringens paket. som man varnar för attutvecklingen snabbt kan svänga uppåt och motåtgärder behöva sättas in läggerman fram förslag som har den egenheten att åtgärderna knappast kan tastillbaka, om konjunkturen - som vi hoppas vänder uppåt. Finansministern motsäger sig själv när han anser att mannu kanske tar i för kraftigt men ändå lägger fram förslag till åtgärder somrimligen måste bli permanenta. Eller kan regeringen i ett annat läge tänka sigen sådan motåtgärd som att sluta med att betala tillbaka momspengar påbyggnadsverksamheten, om det skulle behövas? Kan regeringen tänka sig attplocka bort subventionerna på livsmedel, som man nu ytterligare ökar? Jag ser inte, herr talman, rim och reson i att å ena sidansom finansministern säga, att här är det stor risk för att det är för kraftigaåtgärder man sätter in, och å andra sidan själv sätta in åtgärder som inte gåratt ta tillbaka, om det skulle visa sig att det blev för mycket. Det är, tyckerjag, en allvarlig svaghet i majoritetens förslag en svaghet som inte finns iden utformning som vi från moderat sida har föreslagit i det nuvarande läget.Driver man konjunkturpolitik på det sätt .som nu tänker sig,försätter man sig nödvändigtvis i svårigheter . Som ett brev på postenkommer då de ständiga kraven på ytterligare skatteökningar för attdämpa en högkonjunktur. Genom att saxa sig fram på det här viset närutvecklingen är litet dålig ökar man aUamöjliga olika utgifter, och när den vänder uppåt ökar man skatterna extramycket hamnar man precis i det högskattesamhälle som vi har hamnat i och somför närvarande utgör ett verkligt socialt problem. En växande del av maträkningarna skall betalas medsubventioner, dvs. I jakten på en bostadspolitisk giv, somskall dölja socialistiska misslyckanden på det området, skall en växande del avhyran betalas med subventioner, dvs. Det är något motstridigti detta. Man gör först skatterna så höga att en vanlig inkomsttagare har svårtatt klara sin egen grundläggande ekonomi på vad som blir kvar efter skatt. Såmåste man öka olika subventioner och bidrag för att det skall gå ihop för denvanliga människan. Men man försätter sig då i ett läge där man ytterligaremåste öka de olika skatter som fordras för att betala dessa bidrag när vikommer in i en högkonjunktur. Driver man sin politik på det viset, hamnar manjust i det orimliga högskatteläge som redan ger en sådan allvarlig huvudvärk. Det som verkligen behövs för att få ordning och rätsida pålandets ekonomi, anser vi, är en rejäl skattesänkning. Då har man också utrymmeför motåtgärder om utvecklingen skulle vända. Allra bäst skulle det vara atttidigarelägga de delar av skatteutredningens förslag som innebärskattesänkningar. Då hade man redan från kunnat få en rejäl sänkningav inkomstskatterna. Inför ett sådant perspektiv hade de enskilda människornakunnat se framtiden an med bättre tillförsikt än de nu kan. Redan nu hadekonjunkturläget i landet på det sättet fått en behövlig skjuts. Man hadedessutom genom att så snabbt som möjligt verkställa sådana skattesänkningarökat möjligheterna att ge landet den ekonomi som det behöver, eftersomdet skulle vara lönande att arbeta och ta initiativ. En sådan skattesänkning var vårt huvudförslag.Skatteutskottet har sagt att det inte skulle möta några tekniska hinder attgöra på detta sätt. Vi noterar också med tillfredsställelse att LO-chefenGunnar NUsson har förklarat att en tidigareläggning av dessa olikaskattesänkningar skulle kunna vara en rimlig åtgärd. Det kan även därför blianledning att senare i vår återkomma till sådana tankar. I vår partimotion hade vi ett andrahandsförslag, nämligenatt man skulle göra en rejäl temporär sänkning av mervärdeskatten. Samma kravkom igen i och motioner. I inledande diskussioner på denborgerliga sidan enades man om att man skulle söka sig gemensamt fram den vägenoch då förespråka en sänkning av momsen . Detta ärbakgrunden, herr talman, till att vi nu i vår reservation fullföljer en sådaninriktning av den ekonomiska politiken. En sänkning av inkomstskatterna måste komma. Det måste blien verklig sänkning och inte bara en som trollas bort genom höjningar avlöneskatterna på ett sätt som erfarenheterna från den senaste avtalsrörelsenkommer att visa snart. Utrymmet för en verklig sådan skattesänkning kan manskapa genom att inrikta sig på besparingar och framför allt försiktighet mednya utgiftsåtaganden. Det måste vi inse , om vi inte skall försätta oss ien sådan ekonomisk och politisk återvändsgränd som man i befinner sigi. Men som ett alternativ i konjunkturpolitiken kan man gott,som jag redan sagt, tUlgripa en momssänkning. Det har betydande fördelar iförhållande till regeringens sedvanliga poUtik. Det är en generellekonomisk-politisk åtgärd i stäUet för det ständiga haltandet med olUcapunktinsatser. Och det är generella åtgärder som behövs. Jag hade glädjen atthäromdagen i en tidningsintervju t. o. m. se att har kommit tUlden insikten. Han säger på tal om bostadspolitik: "Men om de selektivaåtgärderna" dvs. punktinsatser - "skulle komma att omfatta enmycket stor del av befolkningen kan man ju börja fundera på om det inte behövsgenerella åtgärder i botten." Ja, herr talman, det håller jag verkligen med om, och deninsikten har vi kommit till för länge sedan. En allvarlig avigsida med densocialdemokratiska politiken är att man mest vidtar selektiva åtgärder somberör mycket stora delar av folket i stället för att ta generella, rejäla grepp. En momssänkning innebär en sådan genereU politik, och denhar även fördelen att man kan ta tillbaka den när det ekonomiska läget såfordrar. Majoriteten har ju också föreslagit en viss momssänkning och dessutomredan bestämt att den skall tas tillbaka . Vi viU inte bindaoss just för . Det är något konstigt med en finansminister, som i såhög grad talar om "genuin osäkerhet" i det ekonomiska läget och somförvisso visat att det vilar en genuin osäkerhet överhans egna prognoser om det ekonomiska läget men som ändå vet att just den 15september är dagen för att avveckla momssänkningen och på nytt höjamervärdeskatten. Momssänkningen skall träda i kraft . Detinnebär ju vissa nackdelar åtminstone i en del branscher genom attkonsumenterna senarelägger inköp i avvaktan på momssänkningen. Hade man gjortett tillfredsställande förberedelsearbete från regeringssidan och gett lämpligadirektiv till de olika myndigheter som har att utfärda tillämpningsföreskrifterskulle det ha varit möjligt att tidigarelägga denna sänkning av mervärdeskattentill . Det har vi föreslagit i vår reservation. Inte heller hade detbehövt bli några praktiska hinder ute i handeln, om man där vetatvilka föreskrifter som skulle gälla och kunnat använda tekniken att göraavräkning vid kassorna i stäUet för att hälla på med den mycket dyrbaraommärkningen av varor. Den momssänkning som vi föreslagit är på 5 procentenheter.Det är ett ordentligt grepp och någonting som klart skulle ha märkts ute ihandeln. Vårt förslag innebär bl. a. att matkostnaderna skulle komma att sjunkapå ett märkbart sätt, och därför behöver vi heUer inte någraselektiva åtgärder i form av extra subventioner åt det hållet. Kraftigt ökadesubventioner härvidlag medför ju den risken att de gradvis kommer att försättalandets jordbrukare i en hotande beroendeställning till staten. Jordbrukarnaskall alltmer få betalt av staten i stället för av konsumenterna och det i ettläge där de utländska jordbrakspriserna ligger väl så högt som de svenska. Det förtjänar verkligen understrykas att vi inte längrebefinner oss i en situation då man skall välja mellan vad som kallas enhögprislinje och en lågprislinje. Det valet kan man möjligen göra om det iutlandet finns priser som är mycket markerat lägre än de priser som man skuUeha här 2 protokoll 1974. hemma.Nej, vad det gäller är i stället att välja mellan vad vi kankalla för en prislinje, innebärande att konsumenterna själva betalar vad detkostar, och en skattelinje eller subventionslinje, då staten betalar en växandedel av maträkningen och man själv betalar staten genom växande skatter. Men nuär skattesituationen sådan att det är allvarliga avigsidor med det högaskattetrycket, och detta har ju föranlett ett växande antal socialdemokrater -enligt t. o. m. , socialdemokratisk vice ordförandei finansutskottet att tänka sig att man skulle i högre grad när det gäUeroffentliga tjänster röra sig i riktning från att betala över skattsedeln tillatt betala genom avgifter, dvs. Men föreslår det omvända förhållandet när det gäller jordbrukssidan: man skuUe röra sigbort från priser och över till en skattelinje. Det förefaller motsägelsefullt. En ordentlig momssänkning, som vi föreslagit, har ocksåfördelen att man inte behöver något invecklat förfarande för att levereratillbaka pengar som betalts in i form av byggmoms. brukar det sägas attregeringens politik innebär att man tar ur ena fickan och stoppar ner i denandra fickan. Men när det gäller byggmoms, herr talman, är det så att man tar iena fickan och stoppar tillbaka i samma ficka, vUket verkar onödigt krångligt.Det förefaller som om det skulle komma att kosta en hel del extra pengar att administreradetta, och det kan inte vara en rimlig politik. Vår reservation bygger alltså på det allmännabetraktelsesättet att det behövs rejäla grepp i den ekonomiska politiken istället för ett lappande här och där till skatteutsugna medborgares och företagsnödhjälp. Vi anser att regeringens paket med en mindre momssänkning ovanpåunder fem och en halv månader inte är det bästa alternativet. Det finns verkligen anledning att fråga hurregeringen och kan känna sig i nuvarande läge. Ena dagen skojar manmed oppositionen, som kanske lägger en momssänkning ovanpå regeringens paket,och är detta precis vad regeringen själv gör. Ena dagen talar manom att det råder "genuin osäkerhet" om det ekonomiska läget, nästadag är man så säker på hurudan den ekonomiska utvecklingen blir att man precisden skall ta tillbaka den här momssänkningen. Ena dagen säger manatt det antagligen är risk för att dessa stimulansåtgärder kommer att leda tillett övertryck i ekonomin, lägger man själv fram förslag som innebäratt man inte kan ta tUlbaka de åtgärderna, när det ekonomiska läget kräverdetta. Att regeringen med självrespekten i behåll har kunnat gåmed på en momssänkning är oförståeligt. Man har ju tidigare i olika tonarterutdömt den metod som man nu själv är i färd med att tillämpa. I den storariksdagsdebatten om momssänkning , då de här idéerna förstagången i nuvarande konjunkturläge kom på tal, sade bl. a. följande;"Vad vi gått emot är en allmän konsumtionsstimulans genom en sänkning avmomsen. En sådan ger ingen ökning av sysselsättningen det kan i varie fallinte bevisas. Däremot medför den allvarliga faror för vår ekonomi." Men nuhar tänkt att han skall gå med på det ändå. 1 denallmänpolitiska debatten här för konstate- rade herrPalme; "Man får aUtså en fördelningspolitiskt negativ effekt" av enmomssänkning. Och slog fast att det ligger "något antisocialti tanken". Man kan också påminna sig vad skatteutskottets majoritet,dvs. socialdemokraterna, sade när de skulle yttra sig till finansutskottet ommomssänkningen. De sade då; "Om man tillgriper sådana åtgärder" somen momssänkning "utan verkligt tvingande skäl och i ett läge då det ärosäkert om resultatet blir några för konsumenterna påtagliga prissänkningarföreligger enligt utskottets mening uppenbara risker för att allmänhetensförtroende för skattepolitiken kan rubbas." Man undrar hur det är med principfastheten. Vad som i enaögonblicket innebär "allvarliga faror för vår ekonomi" och är"antisocialt" samt ägnat att rubba "allmänhetens förtroende förskattepolitiken", är man i nästa stund med på att göra. I detta sammanhang har vi också behandlat en annanuppsättning förslag, nämligen att man för att öka sysselsättningen istödområdena skulle minska löneskatten där. Det anser vi från moderat håll varaen alldeles utmärkt typ av generell, ekonomisk politik i de områdena, dvs. Det är ju något konstigt med att lägga tyngande löneskatter påjordbrukare och småföretagare i stödområdena och därigenom samla in en hel delpengar som man sedan delar ut som bidrag till vissa och ofta betydligt störreföretag. Det är något motbjudande, rent av något "antisocialt" i dentanken, ! Jordbrukare och småföretagare är grunden för ettdecentraliserat näringsliv, och de är hårt drabbade av löneskatterna. Det ärdärför som vi i vår reservation har krävt att löneskatten i stödområdena skallsänkas . Majoriteten har avstyrkt detta vårt krav, ochman har gjort det med hänvisning till att förslaget "inte har något direktsamband med nu aktuella ekonomisk-politiska avväganden". Jag vänder mig emot denna majoritetens uppfattning. Fördet första har ju utskottets majoritet själv bestämt att dessa motionsförslagskall behandlas i den här omgången samt att i den omgången skall behandlas justförslag som har att göra med nu rådande ekonomisk-politiska läge. Då är detkonstigt att avvisa förslagen med att de inte är "aktuella". För det andra har man alltid tidigare ikonjunkturpolitiken ansett att man nödvändigtvis måste ta hänsyn till att detkan finnas regionala olikheter i sysselsättningsläget. Annars är det väldigtsvårt att föra en bra konjunkturpolitik. Det är bakgrunden till vårtställningstagande. För övrigt konstaterade de borgerliga partierna så sent somi , när vi hade motsvarande debatt, att det förelåg "starkaskäl för en sänkning av löneskatten inom allmänna stödområdet". Vi gjordedetta ställningstagande "med hänsyn till de särskUdasysselsättningsproblem som föreligger i dessa områden". För det tredje anser jag att frågan om en sänkning avlöneskatten i stödområdet är mera aktuell i konjunkturpolitiska sammanhang änbra många av de förslag som regeringen brukar komma farande med. För att gestöd åt den ekonomiska utvecklingen i landet föreslog regeringen t. ex. ihöstas att man skulle bygga ett nytt posthus i och ett annat i Västerås.Det förefaller mig vara en mindre aktuell ekonomisk-politisk åtgärd änatt sänka löneskatten i stödområdet. Som eti; led i ansträngningarna att ge intryck avhandlingskraft utvidgade regeringen prisstoppet. Prisstopp låterbra, men om det är så att man kan bota prishöjningar genom att i lag förbjudadem, då är det skräp till regering som sedan på det sättet harförbjudit inflationen. Anledningen till att regeringen inte har gjort det ärnaturligtvis att prisstopp är lätt att säga men att det är ganska svårt att fånågot verkligt bra resultat av ett prisstopp. Vi har länge haft prisstopp närdet gäller bostäder, men alla är medvetna om att detta prisstopp -hyreskontrollen icke har lett till något stopp för hyreshöjningarna. Hyrornahar i stället stigit kanske snabbare än andra priser. Jag kan tänka mig godaskäl till att prisstoppet, hyreskontrollen, har den verkan. Man åsidosätterkonkurrensen och har en byråkrati som skall reglera det hela, och skapar man pådet sättet mindre rörlighet i ekonomin, kommer hyrorna också att stiga snabbareän de annars skulle ha gjort. En annan tanke som genast tränger sig på när man hör attregeringen vill förefalla handlingskraftig genom att utvidga prisstoppet är;Varför inför man inte prisstopp på några av de tjänster som staten själv stårför? skulle t. ex. kunna ha prisstopp på SJ. Om man tror att manlätt kan bola inflationen genom att förbjuda prishöjningar, så varför inte heltoch hållet förbjuda prishöjningar där? Eller varför inte för att fortsättaatt ge exempel från område göra samma sak inom ochposten? Portot stiger snabbare än andra priser, och teleavgifterna likaså. Jagbara undrar om det inte vore rimligt att först och främst införa prisstopp närdet gäller de priser som man verkligen själv kontrollerar, om man tror attdetta är en bra politik för att komma tUl rätta med inflationen. tror jag för min del att man, om man verkligen skalluppnå en prisstabilitet, får söka sig fram på andra vägar, lägga en fastaregrund. Detta kan man göra genom att satsa på konkurrens. Det har man tyvärrmissat på bygg- och bostadssidan. Man måste ha så omfattande investeringar ibyggnader och maskiner ute i näringslivet att företagen kan klara avlönehöjningarna utan att skicka alla kostnadsstegringar vidare i form avprisökningar. Man måste ha en skattepolitik som inte innebär att löneskatteroch andra liknande pålagor höjs, vUket kommer att leda till attockså priserna höjs. Man måste också ha en skattepolitik som tar hänsyn tillatt det vid lönehöjningar skall vara möjligt att få mer kvar efter skatt. Mankan med andra ord inte ha så orimliga skatter på lönehöjningar marginalskatter som vi har . Det innebär nämligen att man vidlöneförhandlingarna måste åstadkomma synnerligen kraftiga löneökningar för attdet skall bli något kvar alls efter skatt. De höga marginalskatterna har säkertvarit en starkt bidragande orsak till att vi i haft högaprisstegringar. Jag skulle vilja påminna om att vi i i genomsnittunder efterkrigstiden har haft snabbare prisstegringar än andra länder. Endastunder den senaste konjunkturfasen - har vi legat inedre delen av prisstegringstabellen. Men vi skall komma ihåg att man då iandra länder under dessa år har haft en mycket hög och kraftig Man har haft en högkonjunktur. Vi har legat lågt och ändå haft enmycket kraftig inflation. Man kan inte, herr talman, skylla prisstegringarna påutlandet, som regeringen försöker göra . Man kan inte säga att vi baraimporterar prisstegringar och på något sätt inte kan hjälpa det. Om man är frifrån skuld själv, dvs. driver en prisstabUiserande politik i det egna landet,kan man också avskärma sig från prisstegringar som inträffar i utlandet. Detkan man göra genom en självständig växelkurspolitik. Om man däremot inte ärbättre än andra när det gäller att föra en prisstabUiserande politik kan maninte höja sin växelkurs utan att få svårigheter med utrikeshandel ochbetalningsbalans. brukar ibland vifta bort betydelsen av ensjälvständig växelkurspolitik och säga; Det där är det bara ekonomer som harhittat på. vet att den politik som förs i landet inte är specielltprisstabUiserande, och under sådana förhållanden är det, , riskabeltatt ändra på växelkurserna så att man avskärmar sig från utländskaprisstegringar. Men man skall då inte heller försöka lura i svenska folket attdet är utländska prisstegringar som väsentligen förklarar vilken sortsinflation vi har här i landet. Eftersom vi haft i genomsnitt snabbareprisstegringar i än man haft i andra länder harvi väl snarare exporterat prisstegringar och inflation till andra länder änimporterat sådana. Mot bakgmnd av det anförda ber jag att fåyrka bifall till reservationerna 1, 3, 5, 6 och 7. HerrWERNER i (vpk);