prot · FX09106 · 1974-12-31 00:00:00 — Man kan blott beklaga om den här unika chansen attgöra något väsentligt och riktigt skulle gå oss ur händerna. , om det trots allt skulle bli elt nej, beredd atl skyndsamt vidtaandra, då erforderiiga åtgärder? Planering och projektering av nya hamnar ochfärjeförbindelser för dä ges hög prioritet, kan man förmoda. Jag menar att ettdanskt nej, om det skulle komma, inle för göra oss hand-lingsföriamade. Om maninte kan göra det bästa, sä för vi planera för det näst bästa. Den oro förutvecklingen av del regionala och lokala planeringsarbetet som uttryck för delas förvisso av mänga på den svenska sidan av . Delta var som sagtbakgrunden till min fråga. i broltsskyddande syfte för postlokalers inredning och utrustning Överiäggningenvar härmed slutad. § 16 i brottsskyddande syfte för postlokalers inredning och utrustning Herrkommunikationsministern erhöll ordel för att besvara ()i kammarens protokoll för intagna fråga, nr 246, och anförde: har frågat mig om föreskrifter i broltsskyddande syfteför postlokalers inredning och utrustning. Genomen överenskommelse mellan , ,postverket, bankinspektionen, kreditmarknadens organisationer och berördapersonalorganisationer fastlades ett säkerhetsprogram i älta punkter förrånförebyggande åtgärder i bank- och postlokaler. Sedanföredragande departementschefen i propositionen 1973:115 konstaterat bl. a.atl genomförandet av della säkerhetsprogram ej hade haft väntad effekt uttaladehan, att frågan om postlokalernas inredning och utrustning senare skulle anmälasför Kungl. Vid riksdagsbehandlingen förutsatte justitieutskottet(1973:26), att erforderliga föreskrifter om postlokalernas inredning ochutrustning skulle utfärdas av Kungl. godkändepropositionen i dessa delar (rskr 1973:258), i broltsskyddande syfle för postlokalers inredning och utrustning Kungl,Maj;t gav i uppdrag ät postverket att möjligt tillchefen för inkomma med en redogörelse överhittills vidtagna åtgärder med anledning av det nämnda säkerhetsprogrammet ochnämnda uttalande av justitieutskottet samt med en plan för det vidare arbetetmed ränförebyggande åtgärder. Postverkethar lämnat den föreskrivna redogörelsen. Av denna framgåratt verket tillsatt en särskild säkerhetsgrupp medrepresentanter för postverket, dess personalorganisationer, rikspolisstyrelsensamt och med uppgift att kartlägga säkerhetsfrågorna särskilt inomkassaområdet samt göra en översyn av gällande säkerhetsföreskrifter. Deåtgärder som postverket redan i viss utsträckning genomfört omfattar bl, a,tillsättande av särskilda säkerhetschefer pä skilda nivåer inom organisationen,säkerhetsulbildning och säkerhelskampanjer, föreskrifter om kontantkassorsstoriek m, m,, ändrad utformning av kassaplatserna och installation avlarmanläggningar. säkerhetsplanering inriktas nu på frägor ompostlokalernas utformning i övrigt, utbyggnad av larmsystemet samtinförandet,av säkerhetsdiskar, kommunikationsradio samt särskilt utrustadebilar för värdetransporter. Ärendetbereds i mitt departement, varefter frågan om erforderiigaföreskrifter till postverket kommer att tas upp. Jag ber attfö tacka statsrådet för svaret pä min fräga. Vihar från moderata samlingspartiets sida under åtskilliga är, bäde i riksdagenoch i den debatt som förs utanför detta hus, pekat på de oroande tendenser somman kunnat iaktta beträffande vissa delar av brottsligheten i vårt land, och dåinte minst väldsbrottsligheten. Sedanman från regeringshåll antingen bestritt denna utveckling eller i varje fallignorerat den, skedde en förändring. I direktiven tillden s. k. brottskommissionen tog justitieministern upp det vi frän moderat hällså länge hade påpekat - den oroande omfattningen av den grövre brottslighetenoch det stora antalet rån mot banker, postlokaler och butiker, varvid inslag avvåld ofta förekom. Brottskommissionenarbetade med föredömlig snabbhet och lade fram förslag . Riksdagenfattade beslut om olika åtgärder på grund av kommissionens förslag och denproposition som följde på detta. Enviktig åtgärd i allmänt brottsförebyggande syfte är just att ge postlokaler ochäven banklokaler - men frågan gäller ju postlokaler - en sädan inredning ochutrustning atl rån försvåras och helst förhindras. Regeringen bordebe-iräffandepostlokalerna utfärda erforderiiga föreskrifter, sade brottskommissionen, ochriksdagen instämde. Mennu, herr talman, har det gäll ett och ett halvt är . föreligger , och jag måste, herr statsråd, konstatera allbristen pä handlingskraft hos regeringen eftervalsäret 1974 stär i bjärtkontrast mol intresset för åtgärder i brottsförebyggande syfte valåret 1973.Jag kan bara peka pä alt statsrådet i svaret säger att uppdrag atl komma in medförslag lämnades till postverketförst , alltså nästan elt år efter beslut. Ävenom kommunikationsministern alltså nu bebådar åtgärder, vilket i och för sig ärbra och riktigt och en följd av beslul, anser jag det inleacceptabelt att så här läng lid har fält gä efter beslul ulan altnågot gjorts. Jag vill bara göra en kommentar lill vad sade, eftersomdel skulle kunna tydas så alt menar att bristande beredskap ochbrist på handlingskraft hos regeringen i sig skulle ha inneburit en ökadränfrekvens inom posten. Del är då viktigt all framhålla att antalet rån mot poslanstalterefter 1972 har visat en markant nedgång. 1972 skedde 50 rån och 43 rån. 1973 skedde 34 rån, och skedde 15 rån. Detär , , som fiertalet av postverkets vidtagna åtgärderhar genomförts. Jag tycker det kan vara av ett visst värde atl konstatera attunder loppet av endasi har rånfrekvensen påpostansialierna gäll ned inte bara till hälften utan från 50 rån lill 15 å 20. Omföreskrifler i broltsskyddande syfte för postlokalers inredning och ulruslning HerrWINBERG (m): Även om utvecklingen skulle vara mindre oroande, somkommunikationsministern påstår, kan väl kommunikationsministern inte rimligenmena att detla ger regeringen anledning att vänta med alt effektuera riksdagensbeslul under en . Lät mig ge en bild av vadsom händer just . Jaglämnade in min fråga förra onsdagsmorgonen här i . På eftermiddagensamma dag skedde ett rån vid en postanstall i , där rånaren sköt molpostkassören. Postkassören skadades av splitter. Delvar lur att det rånet skedde just - enligt uppgift - vid den enda postanstall iLuleå som råkade ha skollsäkra rutor. Det hade ju lika gärna kunnat ske på enannan postanstall och dä säkeriigen rned svårare personskador som följd. Påfredagen skedde elt rån mot Gölabanken pä här i . Dethär är två händelser som skett under den vecka som gått, och jag tycker atlbara det visar behovet och angelägenheten av att man frän regeringens sidareagerar fortare än som skett. Nej, del är inte alls fräga om attnonchalera vare sig det ena eller del andra. Men jag tycker all i all debattkring dessa frägor har det elt rent sakligt värde alt ocksä följa självaränutyecklingen antalsmässigl. Jag konstaterar fortfarande: beslul fattades den Nr 106 , regeringens första initiativ togs inte förrän den 17 maj1974. Torsdagenden ° '' ° denna fördröjning anger kommunikationsministern atl del 24oktober 1974 " " nedgång i antalet rån. Jag tror det är värt attta detta till protokollet. Om föreskrifler ibroltsskyddande syfle flJr postlokalers inredning och utrustning Jag förtydligen ge en replik till. Detvar alltså en överenskommelse som träffades - jag strykerunder atl det var 1972, - mellan , ,postverket, bankinspektionen m. fi., som jag nämnde i mitt svar. varsåledes med om denna överenskommelse , där man fastlade ettsäkerhelsprogram i älta punkter för ränförebyggande åtgärder i bank- ochpostlokaler. Det programmet log postverket ad notam och har sedandess utifrån detla åltapunklsprogram vidtagit en rad ränförebyggande åtgärder.Och när regeringen nu har begärt in ett program från posten tycker jag del äratt ta litet för lättvindigt på det hela atl gä ifrån del som sägs på förstasidan i min svar, nämligen att antog postverket dellaåltapunklsprogram. Vart lar detla faktum vägen i replik? Hert (): Vi skall komma ihåg alt vi här i 1973 var överens om atl delsäkerhetsprogram som man kommit fram till vid de förda överläggningarna intehade effektuerats på ett tillfredsställande sätt. Det konstaterade ju bädejustitieministern och jusiilieutskottet. som gått harrikspolisstyrelsen fört överläggningar med olika organ men med beklagandekonstaterat att inga egentliga åtgärder vidtagits. Det är ju rikspolisstyrelsensom ofta för ansvaret när brott begås. Dessutom har bankerna vid fleratillfällen kritiserats för atl de inle har vidtagit tillräckligt effektivaåtgärder. Orsakentill att jag har tagit upp denna fräga i vad gäller postlokalerna är främst atldär har regeringen ell direkt inflytande och kan fatta beslut, men ett sådantbeslut har betydelse även för bankerna. Vad regeringen säger och beslutarbeträffande poslens skydd kan nämligen komma atl bli vägledande för bankerna,när de skall lägga upp sitt skyddsprogram. Det förekommeröveriäggningar mellanbankinspektionen, och företrädare för de enskilda bankerna,men såvitt jag vet har man ännu inle lyckats lösa frågan. Ett beslut avregeringen när det gäller posten skulle kunna bli vägledande även ur dennanågot vidare aspekt. Överiäggningenvar härmed slutad. § 17 Om åtgärder motmotorcykelolyckor Herr kommunikationsministern erhöll ordetför atl besvara () i kammarens protokoll för den 16 oktoberintagna fråga, nr 250, och anförde: har frågat vilka åtgärder jag ämnar vidta med anledning avden kraftiga ökningen av antalet motorcykelolyckor. Depå senare tid ökade motorcykelolyckorna aktualiserar en rad olika åtgärder. Förbehörighet att föra motorcykel krävs motorcykelkörkort eller bilkörkort.Behörighetsfrågan har uppmärksammats i skilda sammanhang och förslag har förtsfram att endast den som har särskild utbildning för motorcykel skall fö rättatt föra sådant fordon, Kungl, Maj:t har tidigare i är tilltraflksäkerhetsutredningen för övervägande i anslutning till utredningsuppdragetöveriämnal trafikutskottets betänkande 1973:23 jämte motioner såvitt rörfrågan om särskilt motorcykelkörkort. Utredningen har prioriterat denna fråga. har utrett frågan om lagstadgad skyldighet att användaskyddshjälm och i en överiämnad rapport föreslagit att användning avskyddshjälm görs obligatorisk för både förare och passagerare pä motorcykel.Frågan kommer att prövas sä snart remissbehandlingen är klar. Enbetydelsefull faktor i sammanhanget är nykterheten i trafiken. Jag vill ianledning härav erinra om det förslag till lagstiftning angående försöksverksamhetmed rutinmässiga alkoholutandningsprov som äratt vänta. Lagstiftningen skallenligt planerna träda i kraft den , Detär viktigt - inte minst när det gäller motorcyklarna - att fordonen lätt kanupptäckas i trafiken. Frågan om användning av varselljus eller motsvarandebelysning aktualiseras i det sammanhanget. Denna problematikövervägs av en särskild arbetsgrupp inom Nordiska trafik-säkerhetsrådet. Enav de omständigheter som starkt bidragit till ökningen av antaletmotorcykelolyckor är enligt min mening den tekniska utvecklingen, som möjliggörallt snabbare acceleration och allt högre fart. Nordiska trafiksä-kerhetsrädetundersöker i sitt arbete möjligheterna atl pä nordisk basis komma till rättamed problemen genom föreskrifterom fordonens konstruktion och prestanda. Skulledet visa sig att förutsättningar saknas för ett gemensamt nordiskt agerandeavser jag föreslå Kungl, Maj:t att frågan utreds särskilt i , Fleraolika åtgärder för att minska antalet' motorcykelolyckor har alltså beslutalseller övervägs i trafiksäkerhetsarbetet. Utöver vad jag anfört i det föregåendekan nämnas, att hela problematiken följs av trafiksäkerhetsul-redningen, somtillsatt en särskild arbetsgrupp för motorcykel frägor. 9 protokoll 1974. Hert (): Jag tackar kommunikationsministern för svaret på min fräga om åtgärdermot molorcykelolyckorna. Trafiksäkerhetsverketsrapport om det starkt ökande antalet mo-lorcykelolyckor var verkligenalarmerande. Den visade att 410 motorcyklisler dödades eller skadades undertiden . Antalet omkomna var 32, en ökning med hela 200 procentjämfört med föregående är. En fjärdedel av de dödade och svårtskadade vid de 101 olyckor som detaljstuderats hade inte tillfredsställandeutbildning för fordonet. Inte mindre än 21 förare .var , och15 förare saknade helt körkort. av olyckorna inträffade inomtätbebyggt område, och de flesta var avsvängnings- och korsvägsolyckor. Detvar dessa skrämmande uppgifter som var orsaken till min fråga lillkommunikationsministern. Jag är glad och tacksam över atl statsrådet förklaratsig villig att vidta åtgärder för att dämpa olycksfallsutvecklingen. offentliga debatten är det framför allt tvä åtgärder - kommunikationsministernberörde dem här - som har krävts för att minska antalet mc-olyckor. Det är delsobligatorisk skyddshjälm för förare och passagerare vid färd på motorcykel -det har också, som vi hörde. Nordiska trafik-säkerhetsrådet föreslagit -,delssärskilt körkort för motorcykel, givetvis kombinerat med en ordentligutbildning, vilket pä sin tid också föreslogs av körkortsutredningen men aldrigblev genomfört. Det är tyvärr alltför frestande för en yngling som innehar personbilkortatt provåka en kamrats nyinköpta motorcykel. Det går, som statsrådet sade,alltför lätt att pressa upp farten pä dessa snabbgående maskiner, som en ovanförare inte behärskar, och då är naturiigtvis olyckan ofta framme. Det ärockså stor skillnad mellan att köra bil och att köra motorcykel, vilket jagtycker skulle motivera införande av skilda körkort. Trafikutskottetuttalade så senl som vid riksdag sin anslutning både till obligatoriskskyddshjälm och till en översyn av reglerna för särskilt mc-körkort. sägerstatsrådet att frågan om obligatorisk skyddshjälm för både förare ochpassagerare på motorcykel kommer atl prövas. Jag noterar detla medtillfredsställelse och hoppas atl vi snart kan fö ett förslag om det. Likasåhoppas jag alt frågan om särskilt moiorcykelkörkort kan tas upp snart, helstunder vårsessionen. Kunde man sedan komma till rätta med de alltför snabbamotorcyklarna och deras konstruktion så tror jag nog mycket vore vunnet. 1vanliga fall vill man ju inle sätta stopp för den tekniska utvecklingen. Menjag tror att en av orsakerna till de alll vanligare olyckorna med motorcyklarär just deras stora snabbhet. Jag är glad över detpositiva svaret.och får tacka . Överiäggningen var härmedslutad. § 18 Ang.kostnadsfördelningen för civilflygets räddningstjänst på Kallax flygplats Herr kommunikationsministern erhöll ordetför att besvara () i kammarens protokoll för intagna fråga,' nr 255, och anförde: , ;i har frågat mig vilka åtgärder jag avser vidta för attkomma till rätta med de oklara bestämmelser som råder mellan, luftfartsverketoch fiygvapnet när del gäller kostnadsfördelningen för civilflygetsräddningstjänst pä Kallax fiygplats. Fråganregleras i ramavtal mellan chefen för fiygvapnet och luftfartsverket angåendeupplåtelse till luftfartsverket av flygvapnets flygplatser för .civilflygtrafik, ävensom utnyttjande av statens civila flygplatser för mililär flygtrafikm. Avtalet har sagts upp till . . Såvälinom fiygvapnet som inom luftfartsverket pägär arbetet med attförbereda förhandlingarna avseendet ett nytt avtal, som skall gälla fr. o. m.den . Ang.kpslnadsjör-delningenför civilflygels räddningsijänsl på Kallax flygplats Jag skall först be att fö lacka kommunikationsministern för svaret påmin fräga. Underden har det utvecklats en viss oro över att del skulle föreliggabrister i civilflygets räddningstjänst på Kallax fiygplats. Som huvudorsaktill atl brister ansetts föreligga anges att kostnadsfördelningen mellanflygvapnet och luftfartsstyrelsen skulle vara oklar. från den resandeallmänhetens synpunkt för inte sädana tvivelsmål uppstå när det gäller såelementära och viktiga funktioner som räddningstjänsten. Jag vill dock i dethär sammanhanget poängtera att mot dem som sköter räddningstjänsten pä Kallaxfiygfält - fiottiljpolis och värnpliktiga - finns givetvis inte någonanmärkning alt göra. Isvaret säger nu statsrådet atl en ny förhandlingsomgång förbereds. Jag villtill det bara säga atl jag hoppas att det nya avtalet skall utmynna i altluftfartsverket tar pä sig en större kostnadsandel än , och att mandärmed också skingrar de misstankar om brister som tyvärr har yppats när delgäller räddningstjänsten. Jag vill än en gång tackaför svaret. I anledning av replik vill jag gärna tillägga attutöver förberedelserna för de förestående förhandlingarna mellan chefen förflygvapnet och luftfartsverket om det nya ramavtal, som jag talade om i minsvar, pågår överiäggningar mellan de båda parterna om enkapacitetsförstärkning av brand- och räddningstjänsten vid Kallax Omupprustning av standarden på bäddarna i SJ.s sovvagnar Målsättningen idet fallet är att förstärkningen skall vara genomförd redan vid instundandeårsskifte, Överiäggningenvar härmed slutad. §19 Om upprustning av standarden på bäddarna i SJ:s sovvagnar Herr kommunikationsministern erhöll ordetför all besvara () i kammarens protokoll för den 17 oktoberintagna fråga, nr 263, och anförde: har frågat mig, om jag har för avsikl att vidta någraåtgärder i syfte atl åstadkomma en upprustning av standarden på bäddarna i SJ:ssovvagnar, SJharsuccessivt förbättrat sovvagnsstandarden, och bl, a, har därvid bäddarnagjorts bredare. Normalbehovet av sovplatser både i första och i andra klasstillgodoses således med moderna sovvagnar utrustade med breda bäddar. Vidhögtrafik använder sig SJ även av äldre sovvagnar med något smalare bäddar menmed samma bäddulrustning. Den utveckling som skett innebär att vi tillstörsta delen har sovvagnar med en standard som av allmänheten uppfattas somgod. Jag ber attfö tacka statsrådet för svaret. Minfråga är föranledd av att starka klagomål riktats mot sovvagnarnas standard,del gäller de vagnar som går upp till och , framför alltirebäddsvagnarna och dä i synnerhet sådana vagnar som sätts in i tågen underlider när antalet resande är särskilt högt. Del är inte sä som herr statsrådetuppfattat det att allmänheten är nöjd. Jag har pä egen hand gjort en vissundersökning och med ledning av de uppgifter som jag därvid har fött kommitfram till att vagnarnas ålder på något undantag när ligger mellan 17 och 20 äroch atl de reparationer som har företagits på dem är ytterst fö. Det finnsvagnar som går upp till vilka i komforthänseende lämnar mycketövrigt atl önska - vagnar med synneriigen nötta dynor, med knölig stoppning ochmed bäddar som sluttar ut mot golvet, så att det är förenat med verkligansträngning att hålla sig kvar i bädden. Jag har själv gjort den erfarenhetenunder denna höst. betingar dessutom SJ-biljetlerna sådana priser altresande bör kunna ställa vissa krav på bekvämlighet. Märk väl atl jag inte haranmärkt på de smala bäddarna - gamla vagnar kan inte göras om i det avseendet -men bäddens kvalitet bör del ju såväl från ekonomisk som teknisk synpunkt varamöjligt att förbättra. Jagkan också berätta för slalsrådel all under de här dagarna har tidningar ringtmig vilka helt delat min uppfattning men också menat all även silt-vagnarna äri trängande behov av en översyn. Även om del i statsrådets svar inle finns någotlöfte om förbättring på dessa områden, hoppas jag Nr 106 ändåatt statsrådet har detta i åtanke, Torsdaeen den Överiäggningen var härmed slutad, Ang.beslutanderätten ifråga om indragning av § 20 Ang. beslutanderätten i fråga omindragning av järnvägstrafik järnvägslrafik Herr kommunikationsministern erhöll ordetför alt besvara i (m) i kammarens protokoll för den 17oktober intagna fråga, nr 266, och anförde: i har frågat mig om jag anser det tillfredsställandeatt indragning av även omfattande lokal spårbunden persontrafik kan göras avSJ:s distriklsenheter i stället för av högre myndighet. Sombekant kan kommun, som önskar att järnvägsstation skall bibehållas avirafikförsörjningsskäl, hos regeringen anhålla om prövning av vid SJ:sdistriklsenheter beslutade indragningar av stationer. Kommunernas framställningarbehandlas enligt en särskild rutin, som regeringen fastställt efter riksdagensuppdrag. Rutinen, som tillämpats , innefattar bl, a, inhämtande avyttrande och faktaunderiag från SJ;s centralförvaltning som grund förregeringens ställningslagande, HertBJÖRCK i (m): Jag ber alt fö tacka kommunikationsministern för svaret på min enklafråga. Bakgrundenlill den är att vi i mina hemtrakter, , råkat ul för indragningav för många människor väsentlig lokaltrafik. försvann den spårbundnalokaltrafiken pä sträckan , och är det för all motsvarandetrafik skall försvinna mellan och , Det rör sig alltså här om enbetydande del av . Del innebär alt rälsbussar och motsvarandetägslag försvinner, Visseriigen dundrar fortfarande ett och annat snälltågförbi, så del är inte formellt fräga om alt hell ta bort persontrafiken, men deförbidundrande snälltågen har människorna i dessa bygder föga glädje av,eflersom de tågen inte stannar. Uteftersträckorna bor mänga människor, och där återfinns en rad livskrafligasamhällen. De mister nu den spårbundna lokaltrafiken, I stället har de utlovatsersättning med den betydligt mindre bekväma landsvägsbusstrafiken. Detta harsjälvfallet upplevts som negativt av människorna i dessa bygder. Vadsom enligt min mening är otillfredsställande är alt sådana betydande förändringar kan beslutas på lokal SJ-nivä, I praktiken blir det för mänga människor pä dessa orter samma effekt som om man helt drog in den spårbundna persontrafiken. Men i sådana fall fattas besluten på högre nivå av Kungl, Maj:t efter behandling av SJ:s centralförvaltning. Det är denna 133 10 protokoll 1974. Ang.beslutande-rälten ifråga om indragning av järnvägslraflk skillnad som jag finnerotillfredsställande. Min förhoppning är all vi i fortsättningen skall fö enordning där ocksä mera betydande indragningar av spårbunden lokaltrafik skallavgöras av åtminstone SJ:s centralförvallning. För klarhetens skull vill jagunderstryka an mindre förändringar självfallet inte skall behöva gå sä långtupp, men del gäller inte de fall som jag nu har redovisat. Där har alltså endistriklschef vid kunnat göra indragningar som i praktiken för samma effektsom om man hell hade lagt ned persontrafiken på denna handel. I ett sådantfall skulle frågan alltså beslutas av Kungl. Det är alldeles rikligt som i säger att någon måstefatta det första beslutet. I detla fall blir det den regionala myndigheten,alltså distriklsledningen, som fattar det. Men vad jag i milt svar försöktetala om var att sedan det beslutet är tagel kan kommuner som inte åtnöjs medett beslul pä dislriklsnivä använda överklagningsrätten ända upp tillregeringen för atl försöka fö en ändring till ständ. Därutöver slår denmöjligheten öppen för vederbörande - oavsett om det är en kommun, ensammanslutning eller en privatperson, - det gör ingen skillnad - alt även iärenden som gäller täguppehåll vid stationerna anföra besvär i vanlig ordningöver ett distriktsbeslut först hos SJ:s centralförvaltning och, om man villfullfölja det, ända upp till regeringen. Det var det som var innehållet i mittsvar. HerrBjörcks replik kan möjligtvis tolkas så, att när en distriklschef har fattatett beslul finns det ingen möjlighet att föra frågan vidare. Av naluriiga ochsjälvklara skäl finns emellertid rätlen att gå ända upp lill regeringen. HerrBJÖRCK i (m): Självfallet kan elt överklagande göras - skam vore väl annat. svar står emellertid följande: "Sombekant kan kommun,som önskaralt järnvägsstation skall bibehållas avirafikförsörjningsskäl, hos regeringen anhålla om prövning av vid SJ:sdistriklsenheter beslutade indragningar av stationer." Härär det inle fräga om alt dra in stationer, ulan del är fråga om atl tågenrullar förbi stationerna, som förvisso finns kvar för godslrafik och annat. Närman gör sä betydande ingrepp som detta faktiskt är för de människor som berörs,anser jag att del är en fräga av samma dignitet som om man helt drar inpersontrafiken, och dä tycker jag att man skall vara konsekvent och låtabeslutet fattas pä samma nivå som vid indragning av persontrafik, nämligen hosKungl.