prot · FX0988 · 1974-12-31 00:00:00 — Vi är ju inte många ledamöter i kammaren knappast någon vid sidan av statsrådet och interpellanterna men jag råkadehändelsevis vara närvarande när berörde frågan om televerketsutflyttning. Han uttalade ett önskemål om att det beslut som fattatinte skulle fullföljas. Eftersom en del av skall flyttas tiU minhemstad , viU jag klart säga ifrån att vi där finner det alldelesotänkbart med någon ändring i det beslut som fattat. Det behöver välinte här återigen erinras om vilka våldsamma bekymmer som just län har ochvilken eftersläpning som där ägt rum. Jag viU nu endast begagna tillfället attunderstryka angelägenheten av att det beslut som är fattat om utflyttning av endel av till verkligen kommer att fullföljas. Om lokaliseringsstöd tiU industriella nyetableringar utanförstödområdet HerrSIVERT i (s): försvann inte mindre än 15000 arbetstiUfäUen inom verkstadsindustrin i , Enbart under detre har antalet sysselsatta byggnadsarbetare i minskatmed mer än 5 000, har folkmängden i minskatmed mer än 100 000, och har långt mindre än 700 000 invånare.Samtidigt saknar en mycket stor mängd människor egen bostad i , Denna negativa befolkningsutveckling och den minskning isysselsättningen som inträffat i området har inte åtföljts av någon förståelsebland övriga partier i kammaren för de problem som uppstått. har t, ex,för inte så länge sedan menat att man genom generella etablerings-avgifter ochkontroUer skulle hindra företagsetableringar i vår region. har dock påsenare tid börjat tänka om, i varje fall vad avser denna region. har antalet sysselsatta itillverkningsindustrin i länet minskat mycket kraftigt, och hartillsammans med övriga 10 protokoll 1974. Om lokaliseringsstöd tiU industriella nyetableringar utanförstödområdet delar avlänet fått svara för nästan hela den minskning av sysselsättningen som skettinom tiUverkningsindustrin i landet, har aUtså utvecklats i en allt snabbare takttill att bli en admirustrations- och servicestad. Det har skett på bekostnad avsysselsättningen inom industri och hantverk. Speciellt hårt har verkstadsindustrin drabbats. Det ärdärför naturligt att det framför allt är Metall som har "agerat och gångefter annan riktat uppmärksamheten på utvecklingen. Vi startade , då Metallettan i vid konferens tog upp industriflyktens problematik. Forskningen var representeradliksom industrin, de kommunala myndigheterna och självfallet hela den övrigafackföreningsrörelsen i , Man enades vid det tiUfället om att vidta gemensammaåtgärder för att avvärja ytterligare industriflykt, så att skulle kunnafungera som en huvudstad med tUlräcklig spridning av industrisysselsättningen. var frågan uppe igen, den gången i Stockholmsstadsfullmäktige. hade ytterligare 4 000 arbetare i ett 30-talföretag förlorat sina arbetsplatser på grund av utflyttning till andra orter.Det konstaterades då att industriella verksamhet aUtmerinriktades på högklassisk tillverkning baserad på yrkesskicklig arbetskraft.Man framhöU också att det är en angelägen uppgift att ge industrin godautvecklingsmöjligheter. En av åtgärdema var att inom olika delar av regionen skapaen reserv av färdig industrimark så att expanderande företag inte skulletvingas flytta ut sin produktion tiU andra områden i landet av renutrymmesbrist, stora markförvärv, trafiksystemetsutbyggnad och det regionala samarbetet borde ge rum för en systematiskindustrilokalisering i stor skala på lång sikt. Enbart på Järvafältetplanerades stora industriområden för sammanlagt 13 000 anställda. Men hur blev det med industrin på ? Vi vet allaatt kommunalval drabbades den här regionen av en borgerligmajoritet. Stadens dittUls goda ekonomi förstördes i grunden, och fyra dystraår följde. De borgerliga partierna har varit eniga när det gällt att stoppaeller försena utbyggnaden av Järva, Jag skallcitera några ord av Byggettans ordförande; "Tänk om all den energi borgarna utövat för attstoppa eller fördröja utbyggnad hade använts i positiv anda, dåhade vi haft färre arbetslösa byggnadsarbetare ! " Vi har alltså inom fackföreningsrörelseninom försökt påverka situationen, och vi har också kraftigtprotesterat mot utflyttningen av företag, som dessutom har skett med hjälp avlokaliseringspolitiska åtgärder. Det är först som vi på ettavgörande sätt lyckats att rikta myndigheternas uppmärksamhet på de svårighetersom avindu-strialiseringen medför. Vi kan nu börja notera att ansträngningarnaär på väg att ge resultat. Men det får inte stanna vid detta. Ytterligare tyngd måsteläggas bakom de fackliga kraven på ökad sysselsättning för de arbetare somfinns inom , Vi har en bostadskö i som fortfarande ärmycket lång. Vi har ett stort behov av sanering av lägenheterna i innerstaden.Det gäller också att sanera alla de käUarverkstäder och andra mindrearbetsplatser som är belägna inom de här saneringsområdena. De borgerliga med i spetsen har motsatt sig ettfortsatt högt bostadsbyggande i , livligt understödda av deborgerliga tidningarna, som ju dominerar mycket stort i det här området. Manpekar på antalet outhyrda lägenheter. Därom vill jag bara säga att visst finnsdet outhyrda lägenheter, men det måste ju vara på det viset om man skall ha enfungerande bostadsmarknad. De lägenheter som står outhyrda utgörmindre än I procent av det totala lägenhetsbeståndet. Det finns och har funnits skäl att protestera mot denarbetslöshet som rått under den senaste lågkonjunkturen. Men det har inte gåttatt lösa sysselsättningsfrågorna i det här området på det sätt som deborgerliga partierna, hetsade av , har försökt när de velat minskabostadsbyggandet, bl. a, , Den storstadsfientlighet, somcenterpartiet i sak står för, innebär mindre bostadsbyggande och ger även storastörningar i industrisysselsättningen, som ju i ganska stor utsträckning ärberoende av bostadsbyggandet. Vi menar att man får pröva möjligheterna attgenom politiska styrmedel få en samhällsplanering som gagnar människorna idetta område, och det är nödvändigt att vi får sätta in dessa styrmedel , AMS-stöd bör, som här har deklarerats och som äventidigare har framgått av uttalanden från regeringen, inte utgå till industriersom flyttar från . Lokaliseringssamrådet kommer enligt dagens beskedatt upphöra. Men även företagen måste åläggas ansvar för den somsysselsätts i . Lokaliserings- och regionalpolitiken måste beaktas päett sådant sätt att vi får en allsidigt sammansatt arbetsmarknad med starktinslag av tUlverkningsindustri. Företagen i regionen bör alltså få en rättvisandel av kreditmarknadens resurser. De mindre och medelstora företagen får intemissgynnas i förhållande-tiU landet i övrigt. Det är glädjande att notera attanslagen till företagarföreningarna kommer att innebära en uppjustering förStockholms län. Vi bör också se till att vi får stopp på denmarkspekulation och den industriförslumning som fortlöpande förekommer i denhär regionen. Kommunerna bör givetvis äga marken och upplåta den tUl industri-och bostadsbyggande med tomträtt. konkurrerar man tyvärr medupplåtelseformen när det gäller mark. Planering och utbyggnad av bör syftatiU en allsidigt sammansatt arbets- och bostadsmiljö. Detta kan bara ske genomen stark solidarisk politik under samhällets ledning. Kommuner och landstingmåste få en rimlig andel av statsbidrag och lån, så att inte en balanseradutveckling förhindras beroende på bristande finansiella resurser. Endast genomen fortsatt hög bostadsproduktion kan eftersatta behov tillgodoses,segregationen motverkas och allas rätt till bostad tryggas. Därigenom skapar viockså en lägenhetsreserv, som ger större möjlighet till valfrihet så att mankan kombinera byte av arbetsplats med byte av bostad. Om lokaliseringsstöd till industriella nyetableringarutanför stödområdet Nr 88 Betydande insatser måste göras föratt upprusta äldre och förslum- Onsdaeenden made bostadsområden. Saneringenmåste inriktas på innerstaden och 22 mai1974 äldre delar av ytterstaden ochförorter samt tillskapa lägenheter som i ------- ;------- fråga om storlek, standard och allmän bostadsmiljötillgodoser barn- oaiserings- familjernas behov och krav. I detta sammanhang bör man beakta i inustrie a effekterna av de mycket kraftigaökningarna av kostnaderna på bostads- ye a eringar u an- larknaden, och vi hoppas få enlösning på det problemet under det här Vi behöver alltså ha en urarbetsmarknadssynvinkel balanserad utveckling i den här staden och i den härregionen. Antalet arbetsplatser, deras sammansättning, standard och läge är avgrundläggande betydelse för en sund utveckling och en regional balans inomlänet. För detta krävs att fler arbetsplatser skapas inomtiUverkningsindustrin, att de usla arbetsmiljöema byts bort och att de bristersom fortfarande finns i många bostadsmiljöer eUmineras. Hert (): I synnerhet under det senaste inlägget fannjag att det kanske finns behov av att göra vissa tUIrättalägganden. Vi skall väl inte i och för sig ha en kommunalpolitiskeller regionalpolitisk debatt här i kammaren, men jag tror det är viktigt, närSivert pekar på befolkningsminskningen i , attframhålla att den befolkrungsminskningen inte har berott på brist påsysselsättning i kommunen utan snarare på motsatsen. Det faktum att områden iStockholms kommun som har varit bostadsområden förvandlats tillarbetsplatsområden har varit en av orsakerna tiU befolkningsminskningen. Enannan orsak har varit familjesplittringen färre människor har bott i varjelägenhet, och det har bidragit till att sänka invånarantalet. Befolkningsminskningen i under1960-talet skedde ju paralleUt med en mycket drastisk befolkningsökning i länetutanför . Vad som skedde var alltså att människor som intekunde bo i , därför att det inte fanns bostäder, i ställetbosatte sig i förortskommunerna. I själva verket hade vi aUtså under 1960-taleten mycket, mycket snabb befolkrungstillväxt i regionen i dess helhet. Och jagtror det är viktigt att man ser på regionen i dess helhet och inte bara hållersig innanför kommuns gränser. När man sedan diskuterar industriutflyttningen, så är detju inte något slags centerpropaganda som har fått en mängd industrier att lämnaStockholmsområdet. Mycket viktiga orsaker till industriutflyttningen är attsöka just i den snabba tiUväxten i . Den härsnabba tiUväxten ledde bl. a. tUl kraftigt ökade markpriser och även tillständigt försämrade kommunikationsför-håUanden. Dessahotande fakta gjorde det mindre attraktivt för industrier att verka iStockholmsregionen, och man fann det alltså ekonomiskt mera tilltalandeatt verka i andra delar av landet. Det inledde en i och för sig 8 beklaglig utveckling när det gällerindustriutflyttningen en utveckling som letttill snedvridning i fråga om sysselsättningen inom regionen. Denna snedvridning dvs. brist på industrisysselsättning i förhåUande tiU andra former avsysselsättning inom regionen har vi också från sida i mångasammanhang påtalat. Den förestäUning som man här försökt ge uttryck åt, attcentern skulle vara på något sätt anhängare av en minskad industrisysselsättning,stämmer alltså inte. Vad vi har uttalat oss för är en balanseradbefolkningstUlväxt i en befolkningstillväxt som sker iungefär samma takt som befolkningstillväxten i landet i dess helhet ochtillgång tiU sysselsättning som står i proportion tiU den befolkning som skaUfinnas här. Det innebär att vi har förutsatt en ständig tillväxt isysselsättningen inom , och detta framgår också klart av dealternativ som vi fört fram exempelvis till Regionplan 70. har det blivit en stagnation i fråga om befolkningeninom . I det läget är det naturligtvis knappast aktuellt mednågra åtgärder för att dämpa tillväxten det finns ingen tillväxt att dämpa. Detta är således inte något akut problem . Däremothar den planering som skett i regionen en planering för snabb tillväxt - letttUl att vi har ett kraftigt överskott på bostäder. Eftersom man inte itid velat slå till bromsarna när det gällt regionens tUlväxt har man hamnat i ensituation där man inom många kommuner nu måste panikbromsa. Därigenom har vi imånga kommuner fått ett radikalt nedskuret bostadsbyggande. Det har i dennadebatt hävdats att det är något specifikt för borgerligt styrda kommuner tvingats till att drastiskt skära ner bostadsbyggandet. Detta låter för migmycket egendomUgt, eftersom jag själv kommer från en socialdemokratiskt styrdkommun, nämUgen kommun, där man av precis samma skäl som övrigakommuner har tvingats att drastiskt skära ner bostadsbyggandet. Det är alltsåingenting som har med den politiska färgen på kommunen att göra i och för sigutan sammanhänger helt enkelt med befolkningsutveckUngen och bostadsmarknaden ikommunen. i tog mycket lätt på deouthyrda lägenheterna, men jag kan försäkra att hans partikamrater i Södertäljekommun definitivt inte tar lika lätt på den frågan. Och jag tror att mängaandra socialdemokratiska kommunalpolitiker runt om i länet inte gör det heller. TUl sist vill jag understryka att vi i ärmycket angelägna om att få en balanserad sysselsättningsstruktur i den härregionen, dvs. en arbetsmarknad som kan erbjuda olika sorters sysselsättning.Vi vet att vi kanske har ett överskott på förvaltningssysselsättning iförhållande tUl andra typer av sysselsättning, och vi har definitivt ettunderskott på industrisysselsättning. Därför hälsar vi med tillfredsställelsealla åtgärder som kan leda till förbättringar när det gällerindustrisysselsättningen i . i (s): Jag vill säga tiU att här fårvi nu uppleva ett mycket egendomligt uppvaknande i när det gäller Om lokaliseringsstöd tiU industriella nyetableringar utanförstödområdet Nr 88 lokaliseringspoUtiken. Onsdaeen den kammare och i andra församlingar kraftigt framhållit att man måste 22 mai1974 dämpa tillväxttakten istorstadsregionerna, en tillväxttakt som faktiskt ---------- ;------ inte har funnits, i varje fall inte när det gäller tillverkningsindustrin. Omlokaliserings- g gj j jj jj andetaget, som går fram och säger; Vistod tiU industriella jjj fortsatt utglesning av arbetstiUfäUena iStockholm. Detta är nyetableringar utan- märkligt tiUnyktrande. I och för sigborde man väl hälsa det med fors odomradet glädje, men tyvärr tror jag intesärskilt mycket på det; jag tror att andan och meningen är av partitaktiskkaraktär. tänker inte så särskilt mycket på människorna i området. Vad sedan de outhyrda lägenheterna beträffar är det klartatt alla lägenheter som står outhyrda i och för sig utgör ett problem. Men ettännu större problem, som vi har anledning följa med större vaksamhet, ärmänniskornas bostadssituation i denna stad och i detta län. Här gäller det attplanera bostäderna och att försöka få drägliga bostäder till människorna. Dåskall vi inte gnäUa över att det står några få lägenheter tomma -sett motbakgrund av hela lägenhetsbeståndet. Jag menar att det inte finns storanledning att sätta tilltro till nyvaknade intresse för en tillväxt avtillverkningsindustrin i det här området. Vi får väl se hur ni kommer att agerai framtiden. Vad slutligen neddragningen av bostadsbyggandet angår harvi genom Byggettans försorg gjort en utredning som visar att de kommuner somdomineras av har dragit ner bostadsbyggandet på ett annat sätt änövriga kommuner. Jag vill därvidlag bara hänvisa till de utredningar som vi hargjort. Jag skall inte ta upp någon lång diskussionmed i denna interpeUationsdebatt utan vill bara framhålla ett parsaker för att belysa hur man kan föra en debatt om bostadspolitiken iStockholmsregionen. tog som utgångspunkt för sin kritik detomma lägenheterna och sade ungefär att det är inte fråga om att panikbromsa,men det finns ett kraftigt överskott på bostäder i regionen. Det har nyligenkommit en utredning om bostadspolitiken. Utredningsmaterialet är nu på remiss -får en proposition i ärendet, och vi skall då diskutera denframtida bostadspolitiken. Men jag skulle ändå vilja ge ett ordpå vägen. Av utredningen om en solidarisk bostadspolitik framgår detatt ungefär 600 000 hushåll här i landet är trångbodda enligt den norm som antog 1967. Denna norm, som var en bostadspolitisk motsätt ning, innebar att det i lägenheten skulle bo högst 2 familjemedlemmar per rum, kök och vardagsrum oräknade. föreslår utredningen om solidarisk bostadspolitik en ny djärv bostadspolitisk målsättning, nämli gen att varje barn skall ha ett eget rum. Om man ser saken i detta perspektiv inser man att det är viktigt att vi upprätthåller en hög produktion av bostäder. Jag är medveten om att vi måste minska produktionen från 100 000 tiU någonting meUan 70 000 och 80 000 150 lägenheter. Detta har utredningen också berört och belyst med ett Jag tycker att det är synd om man i detta sammanhang diskuterarbostadspoUtiken utan att infoga den i ett socialpoUtiskt sammanhang. HerrGranstedts instäUning till den viktiga uppgiften framgick inte av det kortaanförande som höll i denna fråga. för vi ju inte en bostadspoUtisk debatt -annars hade jag naturligtvis kunnat uppehålla mig ganska länge vid de socialaaspekterna. Men det är helt klart att det sätt på vilket vi har byggt bostäderoch de mUjöer vi har skapat är en viktig del av de problem vi möter i denhär regionen, bl. a. när det gäUer att hyra ut lägenheter. har i denna kammare talat mycket om att dämpatillväxten i storstadsregionerna, sade i . Det ärnaturligtvis alldeles riktigt. Vi talade mycket om att dämpa tiUväxten befolkningstillväxten - i storstadsregionerna dåstorstadsregionerna hade en mycket drastisk befolkningstillväxt. Att talaom att dämpa befolkningstiUväxten i ter sig meningslöst,eftersom det nu inte finns någon tillväxt att dämpa. Men diskussionen haralltså gällt befolkningstillväxten och inte industritiUväxten. Det har inte påmycket länge förekommit någon sådan tillväxt - det har på det hela tagetförekommit en minskning av industrin i storstadsregionerna, så det har intefunnits någon anledning för någon att kräva en dämpning av industritiUväxten.Om har hört några krav i den riktningen tror jag att han harmissuppfattat det hela ordentligt. upplevde vårt intresse för en bättrebalanserad arbetsmarknad i som nyvaknat. Jag skulle viljasäga att om inte uppfattat de krav i den riktningen som i nuganska framförts från är det kanske som åtminstone i den här debatten är något nyvaken. Ang. kreditsvårig-hetema vid vissa planerade företagsetableringar Överläggningen var härmed slutad. §9 Ang. kreditsvårighetema vid vissa planerade företagsetableringar Herr arbetsmarknadsministern erhöll ordet föratt besvara () framställda interpellation, nr 63,och anförde: har frågat mig om jag observeratde kreditsvårigheter som föreligger vid planerade företagsetableringar i lägreprioriterade orter som kommuncentra och oprioriterade orter och om jag avseratt vidta åtgärder som underlättar kreditgivning för sådana etableringar. Det finns inga säkra informationer om vilken omfattningkreditsvårigheter av det slag som interpellanten avser kan ha haft undersenare år. Inom den regionalpolitiska stödverksamheten förekommer regelmässigten kombination av statiigt lokaliseringsstöd och bankkrediter för attfinansiera de investeringar som ansökningarna om lokaliseringsstöd avser. Ang. kreditsvårigheterna vid vissa planerade företagsetableringar När detgäUer denna verksamhet finns det knappast några belägg för att de mindreorterna skulle ha missgynnats på grand av en restriktiv instäUning frånkreditinstituten. En undersökning som har gjorts i departementet visar attde lokaliseringspolitiska insatserna fördelar sig på följande sätt mellan detre ortstyperna primära centra, regionala centra och kommuncentra. I primäracentra har 300 företag fått lokaliseringsstöd. För regionala centra är siffran375 och för kommuncentra 296. De mindre orterna har sålunda inte missgynnats.Även sysselsättningseffekterna har varit goda i de mindre orterna. I primäracentra är sysselsättningseffekten 7 600, i regionala centra 9 600 och ikommuncentra 7 300 personer. Otvivelaktigt förekommer emellertid fall dåkreditinstituten tvekar att lämna krediter tiU företag i mindre orter,framförallt i inland. Detta förhållande har också uppmärksammats avstatsmaktema. I propositionen angående medlen i den fortsatta regionalpolitiskastödverksamheten påpekades sålunda att värdebeständigheten hos industribyggnaderi hög grad varierar beroende på utformning och läge. I folkrika regioner utmedNorrlandskusten blir värdeminskningen ofta relativt obetydlig, medanindustrilokaler i mindre tätorter och glesbygdskommuner i inlandet kan undergåen mycket markant marknadsvärdeförsämring. Låga och fallande marknadsvärden på anläggningstillgångarkan helt naturligt skapa finansieringsproblem, eftersom belåningsvärdena följermarknadsvärdena. Mot denna bakgrund framhöU departementschefen att man måstevara beredd att acceptera att det statliga lokaUseringsstödet blir relativt storti inlandskommunerna. Departementschefen föreslog därför att lokaliseringsbidrageller avskrivningslån i speciella fall skulle kunna uppgå till högst 65 procentav byggnadskostnaderna. Det bör därvid bl. a. vara fråga om etablering ellerutbyggnad i ort inom det inre stödområdet där etableringen eller utbyggnadenframstår som särskilt angelägen. biträdde departementschefensuttalande och förslag. Riksdagsbeslutet innebär att möjligheterna har förbättratsatt kompensera sådana brister i finansieringen som interpellanten påtalar.Regeringen kommer emeUertid att följa utveckUngen med uppmärksamhet och om såskulle behövas får det övervägas vilka åtgärder som kan vara ändamålsenliga. Hert (); Jag ber att få tacka arbetsmarknadsministernför det utförliga svaret på min interpellation. Som framgår av statsrådets svarUksom av min interpellation råder det politisk enighet om att företagsetableringari lägre prioriterade orter såsom kommuncentra och i oprioriterade orter skallförekomma. Mina två frågor tUl arbetsmarknadsministern bygger påkonkreta fall från , där utredningar visat attföretagsetableringar har goda förutsättningar. Men när det gällt möjligheteratt erhålla banklån för industribyggnader har bankerna intagit en avvisandeattityd och t. o. m. avrått företag från att lokalisera sig där. Detta hängernaturiigtvis samman med de lägre andrahandsvärdena för industrilokaler på dehär orterna. somstatsrådet också påpekar i svaret. MöjUgheterna att erhålla ett högre lokaliseringsstöd iinlandskommunerna tar naturligtvis bort en del av de negativa effekterna avbankemas restriktiva hållning, men tyvärr inte alla. Redan det förhållandet atten företagare med ett lönsamt objekt kan bU avrådd av representanter för enbank från etablering av ett företag tiU en viss ort är allvarligt nog och kaninnebära att en önskad lokalisering inte kommer tiU stånd. Det är tUlräckliganledning att vara observant på denna fråga. Men bankernas egen hållning idenna fråga liksom samma restriktivitet när det gäller bottenlånen förbostadsbyggande i mindre orter gör att det blir kreditinstituten som får ettavgörande inflytande över vilka orter som det kommer att satsas på i dessadelar av samhällsplaneringen. Det måste anses helt otillfredsställande. De politiska instansernas fastställda mål, både förindustrilokalisering och samhällsplanering i övrigt, måste kunna fullföljasoberoende av vilken inställning kreditinstituten har. Går det inte attförhandUngsvägen klara ut kreditinstitutens ansvar i detta avseende kan mantvinga dem. Då återstår endast att staten i en eller annan form ikläder sigansvaret för att kreditfrågorna får en tUlfredsstäUande lösning. säger statsrådet att det inte finns några säkrainformationer om i vilken omfattning kreditsvårigheter av det slag jag hartalat om har förekommit, men att regeringen kommer att följa utvecklingen meduppmärksamhet. Och om så skulle behövas får det övervägas vilka åtgärder somkan vara ändamålsenliga. Jag har inga invändningar mot svaret; Jag hoppas att denomtalade uppmärksamheten som skall riktas på detta problem skall vara skärpt.Att åtgärder behöver vidtas är jag på grund av gjorda erfarenheter övertygadom. Det skulle vara förvånande om det bara vore i vi upplevde dettaproblem.