prot · FX0930 · 1974-12-31 00:00:00 — Vi lever emeUertid i den fasta övertygelsen att en överväldigandefolkopinion viU bevara så mycket som möjligt av de traditioner som förknippatsmed rUcsdagens öppnande, och vi har därför i en partimotion framfört detbestämda önskemålet, att de på det ena eller andra sättet skall låta sig anpassatiU den nya grundlagens oUka krav och bestämmelser. Minst lika väsentUgt som vi funnit det vara att ge denmonarki som symboliserar vår nations enhet en framträdande plats i vår nyaförfattning, har det för oss varit att säkra vårt folkstyre och vår demokrati iolika avseenden. I stort är det riktigt att hävda att den nya grundlagen idetta hänseende innebär en rad avgörande fördelar i jämförelse med 1809 årsförfattning. Trots detta finns flera punkter, i fråga om vilka vi inte ärtiUfredsställda och där vi nu får inrikta oss på förbättringar . Vi har bl. a. inte lyckats åstadkomma den förstärkning av riksdagensoch riksdagsminoriteternas arbets- och insynsmöjligheter som offentligautskottsförhör och obligatorisk lagrådsgranskning skulle innebära. Dessa kravkommer vi att fortsätta att hävda. Under de senaste månadernas intensiva grundlagsdebatt harfrån många håll framförts önskemål om att den nya författningen skiUle görastiU föremål för rådgivande foUcomröstning. Att vi, trots vår principieUtpositiva inställning tiU att ge folkomröstningsinstitutet en mer framträdandeplats i värt politiska liv, stäUt oss avvisande därtill, har berott pä att ettsådant förfarande inte överensstämmer med regeringsform med de reglersom gäller och att en rådgivande folkomröstning om ett heltförfattningskomplex med säkerhet inte vore ägnad att ge tillräcklig vägledningför fortsatt grundlagsarbete. Dessutom men det kan betraktas som en bisak lämnar den rådande parlamentariska situationen, med dess stora sannolikhet förett snart nyval till , helt enkelt inte utrymme för en folkomröstningoch allt det som hör en sådan till. För oss är det emellertid självklart att vi måste strävaefter att bättre förankra framtida grundlagsändringar i foUcviljan. Folketmåste ges möjligheter att utöva direkt inflytande på hur en grundlag skallutformas. HittiUsvarande förfaringssätt är i det hänseendet klartotillfredsställande, eftersom stäUningstagandet tiU ett vilande grundlagsförslaglätt kan komma att underordnas andra viktiga frågor, som avgör väljarnaspartipolitiska val. Vi kommer därför att fortsätta att kräva beslutandefolkomröstningar i grundlagsfrågor när en minoritet i begär det. 7 protokoll 1974: nr 27-30 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. rn. På punkt efter punkt har vi moderater i motioner tilldenna riksdag alltså fört fram krav på förändringar i den författning som visnart kommer att ge vårt godkännande. Häri ligger som jag sade ingensom helst motsägelse. Grundlagstekniskt kan motstridiga frågor inte brytas utur helheten. För oss är författnings- och demokratifrågorna så viktiga attdebatten om dem aldrig får avstanna. För oss är det naturligt att redan i dagse framåt och att , när vi tar den nya författningen, börja diskuterade reformer som måste komma efter dem som vi har att fatta beslut om. TiU sist, herr talman! När rikets ständer år1809 antog den nya regeringsformen, var det sannolikt ingen av dess upphovsmänsom kunde ana att den skuUe komma att förbli vårt lands viktigaste grundlagunder så . Att den trots detta kunnat så förbli, har berott mindre pådess ursprungliga innehåll än på det sätt på vilket den kunnat anpassas tillden omvälvande utveckling som vårt folkstyre genomgått under de mer än ett ochett halvt sekel som har förflutit . regeringsform har tjänatvår nation väl. Denna gamla regeringsform kommer att ersättas av en ny.Mycken kritik har riktats mot den och mot det sätt på vilket den harutarbetats. Men hur man än bedömer den, är den grundlag som från och med nästaårsskifte kommer att bli ett dokument som på ett klart ochlättfattligt sätt och med dagens språk lägger fast statsstyrelsens viUkor,politikens spelregler och vår demokratis innehåU. Den nya författningen, Uksomden tidigare, kommer att anpassas efter samhällsutvecklingen och därmed attutgöra en ram för reformarbetet i framtidens . Men allt detta till trotsär ändå lagreglernas livskraft främst beroende på folkstyrelsens förmåga att geett levande innehåll åt och en rättvis tolkning av lagstiftarnas intentioner.Ansvaret åvilar i första hand våra partier och förtroendemännen i , ikommuner och i landsting. Det åvilar också rikets alla myndigheter, vilkastraditionella uppgift är att styrka rätt och sanning samt hindra vrångvisa ochorätt. I sista hand är ansvaret medborgarnas. Det är för deras bästa somkonstitutionen skrivits. Det är för deras bästa som vi moderater kommer attverka för en fortsatt utveckUng och en fortsatt fördjupning av det svenskafolkstyret. Det finns en del som menar att demokratinsformer gäller just former och ingenting mer. Det måste vara en i grundenfelaktig uppfattning. Självklart är många beslut som fattar, omskatter, om ekonomisk politik och sociala reformer, ofta av mer direktbetydelse för medborgarna än beslut om grundlagsändringar. Men det finns ettsamband mellan demokratins former och politikens innehåll. Det sambandet ärcentralt , det märks i kritiska lägen. Det sambandet var också centralt förde liberaler och socialdemokrater som en gång drev fram demokratin i det härlandet. För dem hade demokratin ett egenvärde. Den gjorde allamedborgare fuUmyndiga, och den gav åt alla den möjlighet att ge uttryck för sinåsikt som länge var förbehållen ett privilegierat fåtal. Men demokratin varockså det medel som skapade förutsättningar för en poUtik i foUcfler- taletsintresse och garantier mot att den politiska makten användes utan medborgerligkontroll. Debatten om demokratins former har också senare gäUt sammagrundfråga; Skall man ge ökade möjligheter för väljarna att få genomslag försin uppfattning om vilken poUtik som bör bedrivas; skaU man riva eller bevarabarriärer som hindrar ett sådant genomslag? Striden om enkammarsystem och valsätt under 1950- och1960-talen handlade just om dessa för vår demokrati fundamentala frågor. Förstefter av hård poUtisk strid lyckades foUcpartiet åstadkomma enighetkring sin Unje, proklamerad 1952, att väljaren skaU vara suverän på valdagenoch bestå av en enda kammare, där samtliga rUcsdagsmän utses i direkta val genom ett så långt som möjligt rättvistvalsätt. Att det tiU slut ändå gick att samla bred enighet kring denna ordning som de flesta upplever som självklar - var ett stort demokratisktframsteg. , , gäller striden andra frågor. Den gällerfrämst sättet att i grundlagen skriva in fri- och rättigheterna, men den gällerockså graden av offentlighet och kontroll i beslutsfattandet. Helt nya anspråkriktar sig mot oss valda förtroendemän. Här är frågan om att öppnautskottsdörrarna i en av de viktigaste. Den frågan fick folkpartietlänge driva ensamt, och ännu har vi inte majoritet i kammaren för dettasjälvklara krav som skuUe sätta rUcsdagen i centrum och göra det möjligt förvar och en att följa arbetet här på ett annat sätt än . SkiljeUnjerna i övrigt är i stort sett desamma som under1950- och 1960-talen. Mot socialdemokratiskt motstånd i många frågor viUliberaler fördjupa demokratin, öka offentligheten och vidga insynen. Också nuär sambandet med politikens innehåll tydligt. Det är när man strävar efteroffentlighet, insyn, öppen debatt och reella möjligheter tUl påverkan förebeslut som garantier skapas för att de politiska besluten tUl sist ocksåmotsvarar medborgarnas krav. Detta var kärnan i mitt inlägg här i kammareninnan det nu vilande grundlagsförslaget antogs . Det är inte avbekvämlighet som jag nu har upprepat det nästan ord för ord, utan för attklargöra att inställning tUl det vilande grundlagsförslaget stårfast. Vi har mycket noga lyssnat på den kritik som har förts fram. Våraledamöter i har använt mycken tid utanför självautskottsarbetet tiU att i detalj, vid kvällslånga och nattlånga sittningar häri huset, gå igenom våra meningsmotståndares kritik och söka uppfånga om det varnågot som vi inte kände tUl när beslutet togs . Vi har tyckt attdet har varit ett värdefullt möte med en kritisk opinion, men argumenten - detmåste jag tillägga - var kända 1973. Vi har klargjort att det vi är kritiskaemot skall vi se tUl att det blir rättat tiU. Vi är angelägna att det intehuttias bort att den utredning om fri- och rättigheterna som arbetar tillkomsom en ren eftergift från majoriteten i utskottet åt de krav som restes frånfolkpartiets sida. När det i även välvUliga och initierade artUclar idagspressen har hävdats att det förhållandet att det nu sitter en utredning ocharbetar med fri- och rättigheterna skuUe vara den utomparlamentariskaopinionens resultat - Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. den 27 febraari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. den somsatte i gång efter beslutet - så är det alltså en renfelaktighet. Vi fäster avgörande vikt vid att andra partier står fast vid sinalöften och att denna nya fri- och rättighetsförklaring skrivs in iett kommande grundlagsförslag. För även om den regeringsform vi nu har är sedan1809, , får det på inget sätt vara meningen att nästaregeringsform skall dröja Uka länge och alltså tas först . Vi måsteacceptera att grundlagarna följer tiden i ett mycket mjukare, snabbare ochsmidigare tempo än . Det är därför man kan godta att det finns brister i denya grundlagarna redan vid beslutstUlfäUet. Men det avgörande och detviktigaste är vår bestämda övertygelse att den grundlag som bör antas ärväsentligt mycket bättre än den vi har . godtar inget förslag som på minsta sätt skullekunna misstänkas vara ett verkligt hot mot de grundläggande fri- ochrättigheter som är nödvändiga för demokratin. Det är inte sant atttryckfriheten försämras, som det har påståtts, genom dagens kommande beslut.TryckfrUietsförordningen är en grundlag för sig, som i sak inte är uppe tiUbehandUng här i kammaren . Det är möjligt att själva språket kan habidragit tUl oklarheten - att somliga så ofta hört ordet grundlagen att maninte har tänkt på att vi har grundlagar och att två av dem, tryckfrihetsförordningenoch successionsförordningen, i allt väsentligt icke omfattas av dagens beslut.Det är inte heller sant att mötesfriheten, religionsfriheten, föreningsfrihetenoch yttrandefriheten är i fara genom det nu aktueUa grundlagsförslaget. De får snaraststarkare skydd . Om det inte varit så skulle vi aldrig ha gett detvilande grundlagsförslaget vårt stöd. Jag skall be, herr talman, att helt kort få sammanfattafolkpartiets syn i den dagsaktueUa situationen. Vi upplever det som bra att mångahar sagt ifrån att de är oroliga över att de medborgerliga fri- ochrättigheterna, t. ex. religionsfrUieten, yttrandefriheten, föreningsfrihetenoch demonstrationsfriheten enligt deras uppfattning inte får ett tillräckligtstarkt skydd i den nya regeringsformen. Vi kan inte godta de beskrivningar somde har lämnat. Flera fall kan påvisas av klart och avsiktligt vUseledandeformuleringar i den propagandan. Men vi riktar ändå det här svaret tUI dessakritiker: Ni har i viss begränsad mening rätt, och det är av samma skäl som viliberaler har arbetat för och kommer att fortsätta att arbeta för ett ännustarkare skydd för de medborgerliga fri-och rättigheterna. regeringsform skyddade inte dem som förföljdes och förtrycktes för sin övertygelses skull. Det var inte såatt regeringsform var produkten av ett långvarigt noggrant arbete därvarje formulering kunde så vägas på guldvåg att den också i praktiken kom attinnebära ett fullständigt skydd. , som var den mest engagerade mannen bakom 1809års konstitutionsutskott, var väl medveten om att det förslag han och hanskamrater lade fram inte var tillräckligt förankrat den gången i den tidensfoUcopinion och skrev; "Det" - dvs. utskottet - "hade önskat alttill någon fullständighet hava kunnat samla upplyste medborgares tankar omgrunderna för tillkommande statsförfattning, innan det bort deromstadga sina egna." har vi haft mera tid, och ändå har vi inte lyckats attåstadkomma den fuUständigt perfekta regeringsformen, därför att det är stridigaviljor som skuUe förenas, och då blir resultatet aldrig fullständigt kan heltenkelt inte bli det. Men det är viktigt att påminna om att vi fr. o. m. nu haren kritisk och vaken opinion som kommer att med skärpa följa tUlämpningen av deregler som gäller. Så var det inte . Då hindrades inte jaktenpå frUcyrkofolk, vars enda brott var deras tro och deras iver att vinna andraför den tron, genom då gällande grundlag och genom dem som var satta attövervaka den. gmndlag gav inget värn för de arbetare som mot sekletsslut tog upp kampen för drägligare vUlkor. De som misshandlades vidSundsvallsstrejken fick inget skydd av den grundlagen. Den grundlagensamarbetade inte heller med dem som satte in all sin kraft på att förvandlavårt land tiU en demokrati. Staaff och fick i stor utsträckning kämpamot delar av grundlagens formeUa utformning. De medborgerUga fri- och rättigheterna har erövrats underden tid som vi haft denna regeringsform, men det har inte skett tack vare denlagen, snarare i motsatsförhållande till den. Det har skett därför att enskildamänniskor haft en upplevelse av vad humanitet, rättfärdighet och toleranskräver av oss. Det har lett tiU att de i folkrörelser kunnat utforma och fågensvar för dessa krav på rättvisa, som sedan har gjort många medborgerligafriheter självklara. Det är därför vi kan avtacka regeringsform.Men vi skulle inte kunna förlita oss på den, om vi menar allvar med vår omtankeom fri- och rättigheterna. Vill vi säkerställa dem måste vi göra det i en nygrundlag. bör den beslutas . Den regeringsform somantas blir därför en etapp på vägen till ett mera fullgott grundlagsskyddför fri- och rättigheterna inte mer och inte mindre. För dem som känner sig som liberaler har det varitsjälvklart att de medborgerliga fri- och rättigheterna på detta sätt såsmåningom måste fullt ut garanteras i den nya grundlagen. När vi förde denkampanjen hade vi inte förmånen av den vakna och kritiska opinion som nuexisterar. Ändå lyckades vi nå vUctiga förbättringar i det ursprungligaförslaget. Det är därför som den nya regeringsformen representerar ettövergångsläge när det gäller fri- och rättigheterna. När arbetet i denutredning som sysslar med fri- och rättigheterna är färdigt måste det ledatill en godtagbar fri- och rättighetsförklaring. Det får gärna ses som enbestämd viljeförklaring från , från oss som känner oss somliberaler. Vi ger oss inte. Vi kommer konsekvent att fullfölja opinionsbildningenför ett effektivt grundlagsskydd för just fri- och rättigheterna, och vi kommerhka konsekvent att följa arbetet på att förverkliga det skyddet i praktiskpolitisk handling. (vpk): Det finns en del som visar irritation överden uppblossande debatten om grundlagsfrågan, över kritiken mot partierna föratt de inte tillräckligt fört ut frågan, över kraven på uppskov med beslutetosv. För vår del tycker vi att man bör hälsa denna debatt med A" regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. den 27 febraari 1974 Ny regeringsforni och ny riksdagsordning, m. m. glädje.Grundlagsfrågor i allmänhet brukar väl inte höra till det politiska stoff somstarkt engagerar allmänheten. Ett undantag är kampen för viktiga demokratiskarättigheter, såsom den allmänna rösträtten, vilken bars upp av en mäktigfolkrörelse. Eljest har debatten om grundlagens olika paragrafer vanligen förtsmellan författningsspecialister, fjärran från det brusande livet. Men ordnasdemonstrationer och folkmöten, nu underskrivs petitioner, nu görsuppvaktningar. överhöljs av brev, krav och synpunkter. Jag delar naturligtvis inte alla de ståndpunkter som försfram i denna debatt. En del av dem är djupt reaktionära och framsprungna ur ensträvan att inte endast bevara klass- och privilegiesamhället utan t. o. m.vrida utvecklingen tillbaka. Men visst är det ett friskhetstecken attgrundlagen debatteras, att även företrädarna för bakåtsträveriet tvingas krypafram ur sina vrår och öppet säga ut vad de anser. Finns det åsikter, så är detbättre att de kommer fram i öppen debatt än att de hålls hemliga. Dendominerande linjen i debatten är dock den radikala, den som slår vakt omfolkets rättigheter och kräver ett ökat skydd i grundlagen för dessa. En reformering av författning har sedan längevarit nödvändig. Den gamla regeringsformen av 1809 har för länge sedanpasserats såväl av medborgarnas rättsmedvetande som av politisk praxis. Denuttrycker inget tillfredsställande skydd för de medborgerliga fri- ochrättigheterna. Den bygger på reaktionära principer. Den måste ersättas med enny författning. Vilken roll spelar då en författning? Vilket skydd ger denåt medborgarna? Det är och har alltid varit i underklassernas intresse attförfattningen varit så demokratisk som möjligt. Det gällde för de livegna, förbönderna, för hantverkarna, och det gäller för vår tids lönarbetare. Kampen fördemokrati, för folkstyre, är alltid en kamp för rättigheter för folket och motklassförtryck. Ju större rättigheter lagarna tillförsäkrar lönarbetarna, destosvårare är det för de härskande att genom statsmakten legalt kunna stävja ellertysta lönarbetarnas krav. Men lagstiftningen ger inget absolut skydd. Det visarvarje historisk erfarenhet. En demokratisk författning är en bundsförvant åtfolkflertalet, men folkets egen politiska verksamhet och aktivitet är detavgörande försvaret för dess rättigheter. kommunisterna är alltså för enförfattningsreform. Under debatten och under riksdagsbehandlingen har vi framförtvåra synpunkter på hur en ny författning bör vara utformad. De är i korthetföljande: De medborgerliga fri- och rättigheterna måste gesgrundlagsskydd. De måste formuleras klart och pregnant och ges en bindandekaraktär, så att de inte kan beskäras utan att detta strider mot grundlagen. Vihar själva utformat förslag till grundlagsparagrafer som tycks oss fylla dessaanspråk. Motståndarna till att grundlagsfästa de medborgerliga fri-och rättigheterna har sökt anföra en rad påståenden till stöd för sinståndpunkt. En del av dem har vi hört också i den här debatten. De säger t.ex. att ett grundlagsfästande skulle inskränka lagstiftarens handlingsfrihet.Ja, just detta är avsikten. De medborgerliga fri- och rättigheterna skall intekunna begränsas genom vanhg lagstiftning så som är möjligt enligt de förslagman nu vill att vi skall godkänna. Motståndarna till att grundlagsfästa de medborgerliga fri-och rättigheterna har såsom viktigaste argument att detta skuUe innebära enpolitisering av domstolarna och en ökning av juristernas makt. För detta vUl viväl alla bli bevarade, Sant är att tankar på en sådan författningsdomstol harframförts i debatten. Men detta är ingen nödvändighet, och det är inte vpk:slinje. Vi bekämpar tvärtom sådana förslag. Det är möjligt att skriva klara ochförpliktande grundlagsstadganden som preciserar rättigheternas innehåll, somdrar upp gränserna för lagstiftarens handlingsfrihet och som inte kan ändrasutan mellankommande val, utan att folket i val har fått ta ställning och sägasin mening. Sådana formuleringar i grundlagen är ett stöd för folket i desskamp. Det av riksdag som vilande antagnagrundlagsförslaget uppfyller inte kravet att befästa de medborgerliga fri- ochrättigheterna. Dessa kan begränsas för en folkmajoritet genom vanliglagstiftning utan att detta strider mot grundlagen. Första kapitlets 8 § gerlagstiftaren rätt att stifta lagar som särbehandlar medborgare på grund av tro,åskådning, ras, hudfärg, ursprung, kön, ålder, nationalitet, språk osv. Ensådan paragraf kan inte godkännas. Vi hoppas att den utredning som arbetar skall leda god utformning av skyddet för de medborgerliga fri- och rättigheterna. Men har vi att ta ställning till ett förslag som inte ger ett tUlfredsstäUandeskydd. Viktiga rättigheter för de arbetande på arbetsplatsernamåste grundlagsfästas. De rättigheter det handlar om är rätten till facklig ochpolitisk organisation, rätten att på arbetsplatserna bedriva agitation ochmötesverksamhet, rätten att genom fackliga organisationer förhandla i allafrågor rörande arbets- och anställningsvillkoren, arbetstid, arbetsledning,arbetsfördelning, lön och löneformer, anställning, avskedanden och permitteringarsamt rätten att tillgripa strejk. Grundlagen är alltså någonting som inte och regering och deras arbetsformer. Den måste formuleras så att avtaloch lagar som beskär de arbetandes rättigheter och stärker kapitalets diktaturhelt enkelt är oförenliga med grundlagen. Därmed blir grundlagen ett stöd i dearbetandes kamp för demokratiska rättigheter pä arbetsplatserna. Det vilande grundlagsförslaget är inte tillfredsställandeutformat när det gäller dessa krav. Det lagfäster inte strejkrätten utanlagstiftares och avtalsslutares rätt att avskaffa strejkrätten. Dessutomlikställs lockouten med strejken vilket är både felaktigt och ogrundat. EEC-paragrafen måste slopas ur grundlagen. slappmedlemskap i , men grundlagsbestämmelsen som var avsedd att underlätta dettamedlemskap finris fortfarande kvar. Den säger att regering och riksdag tillinternationell organisation kan överlåta sin beslutanderätt i begränsadomfattning utan att först fråga folket i ett allmänt val. Rösträttenmåste göras lika och fyraprocéntsspärren slopas. den 27 febraari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m m. den 27 febraari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. dennaodemokratiska spärregel kan ett parti som samlar över 150 000 röster bli heltutan platser i . Detta är orimligt. Monarkin måste avskaffas. I det vilande grundlagsförslagetbeskärs kungens formella uppgift. Statschefens ställning görs än mer symbolisk.Men detta kommer inte att ändra monarkins ideologiska roll. Kvar stårkungadömet som präglare av och föremål för reaktionär ideologi. Inskrivningen i grundlagen av parlamentarismen, dvs.riksdagens rätt att välja och vraka regering, är ett framsteg. Men existensenäven i fortsättningen av en politiskt ansvarsfri statschef strider motparlamentarismens principer. Dessa kräver att monarkin avskaffas. Dessa viktiga krav som kommunisternaställde vid den första behandlingen av den nya grundlagen i blev intetUlgodosedda. Därför kan vi inte , när man bara har möjlighet att rösta jaeller nej tiU hela grundlagsförslaget, stäUa oss bakom det vUande förslaget. Detbetyder inte att vi skulle anse gällande regeringsform vara bättre än förslagettill ny grundlag. En författningsreform är nödvändig, men den måste enligt vårmening tillgodose de krav som jag i det föregående nämnt. har ordförande iTrollhättan sagt att han tycker att detta ställningstagande är ologiskt. Jagkan inte dela hans uppfattning på den punkten. Vårt parti har till åretsriksdag ställt en rad konkreta förslag om förändringar i grundlagen i enlighetmed de allmänna strävanden som jag här har redogjort för. När vi sägernej till grundlagsförslaget innebär det aUtså inte att vi är motståndare författningsreform. Men vi vill att de förslag vi har ställt skall prövasoch hoppas naturligtvis att de om möjligt skall vinna majoritet.Vårt val står alltså inte meUan regeringsform och det vilandegrundlagsförslaget utan i realiteten, eftersom riksdagsbehandlingen fortsätter,mellan det vilande grundlagsförslaget och den författningsreform som vi vill hatill stånd i enlighet med de riktlinjer som jag här har talat om. Får jag också ta upp några saker som harnämnts i debatten. utnämnde mig tiU den främste företrädaren här ilandet för antidemokratiska åsikter eller hur han uttryckte sig. Jag hörde intetalmannen klubba denna förolämpning, och därför anser jag mig oförhindrad atttill säga ett högt; Vet hut! läste halva och stympade citat ur artiklar somjag skrivit. lär vara docent i statskunskap. I varje fall då jag hade förmånen att få studera statskunskap ingick det i studiernaatt man inte skulle stympa och förfalska citat. Men tiderna förändras kanske. Låt oss titta på det som jag skrivit och som hänvisa till. Det var bl.