prot · FX0945 · 1974-12-31 00:00:00 — anser att reformtakten på olU I direktiven till sysselsättningsutredningen pekar man,med rätta, på nödvändigheten av att undanröja de olika hinder som finns förmänniskor att stå till arbetsmarknadens förfogande och på de höjda miljökraveni arbetslivet. Dessa problem måste övervinnas. Men jag tror ändå inte att de ärde största och svåraste problemen, om man ser det generellt. Det skaU i dettasammanhang påpekas att det är utomordentligt svårt att lösa problemen förframför allt många handikappade. Men det är synnerligen svårt att på de rättaorterna i landet skapa de 400 000, kanske 500 000 nya arbetstiUfällen sombehövs för att klara full sysselsättning och regional balans i början av1980-talet. Direktiven är mycket välskrivna och omfattande - tillåt mig ge denkompUmangen - men de ger enligt min mening inte mycket vägledning när detgäller Uur dessa problem skall lösas. I partimotion, nr 91, yrkar vi pä en utredningoch utvärdering av arbetsmarknadspolitiken i syfte att bättre samordna den medmålen för regionalpolitiken och sysselsättningspolitiken och med övrigaövergripande samhälleliga mål. Huvuddragen i nuvarande arbetsmarknadspolitiktillkom i ett helt annat skede med andra problem på väsentliga punkter än desom vi måste lösa . a. trodde man då aUmänt på enarbetskraftsbrist under innevarande årtionde. I vår partimotion har vi utförligt motiverat vårt förslag,inte minst med utgångspunkt i vär regionalpolitiska syn. Vi har länge tvivlatpå att vissa av de arbetsmarknadspolitiska medlen verkligen främjar denregionalpolitiska balansen. På denna punkt är utskottet enigt och för ett ingåenderesonemang om dessa förhållanden. Tillåt mig citera några rader urutskottsbetänkandet. "Utskottet delar motionärernas uppfattning att detkan vara påkallat med en utvärdering av arbetsmarknadspolitiken, inte minst medhänsyn till dess regionalpoUtiska konsekvenser. Enligt utskottets uppfattningbör det emellertid vara möjligt att tillgodose motionärernas önskemål inomramen för sysselsättningsutredningens verksamhet och utan att ytterligare enomfattande utredning tillsätts." Längre nedpå samma sida säger utskottet; "Enligt utskottets uppfattning är det naturligt attsysselsättningsutredningen nära föUer det pågående utredningsarbetet inomarbetsmarknadspolitikens oUka delar och sätter in resuUaten i det störresammanhang som är sysselsättningsutredningens verksamhetsfält. Mycketbetydelsefulla är därvid de regionalpolitiska aspekterna. Utredningen börockså initiera kompletterande undersökningar och vid behov begära att Kungl.Maj:t låter närmare utreda hur man konkret skaU utforma olikaarbetsmarknadspolitiska instrument." Fortsättningengår i stil med detta. I detta sammanhang vill jag redan nu aktualisera en frågasom vi - och även och , tror jag mig veta - anser börutredas , och det är en differentiering av arbetsgivaravgifterna. Finansutskottetskrev i sitt betänkande nr 1974, som diskuterades här i kammaren : "Utskottet konstaterar att frågan om attdifferentiera den allmänna arbetsgivaravgiften utifrån regionalpolitiska syfteninte har något direkt samband med nu aktuella ekonomisk-poUtiska avväganden,varför motionsyrkandena bör awisas i detta sammanhang, men har intet atterinra mot att frågan bUr föremål för utredning i regionalpolitiskt sammanhang." Såsom jag upplever detta har finansutskottet bollat över dennafråga till inrikesutskottet, och det är glädjande att socialdemokraterna är medpå att denna tvistefråga nu skall utredas. anför också att utskottet har anledningatt utgå från att det som i övrigt begärs i vår motion, nr 91, kommer att blitillgodosett vid direktiven. Statssekreteraren har besöktutskottet och föredrog muntligen, naturligtvis inte ordagrant men på ettutomordentligt sätt, innehållet i de då ännu inte offentliggjorda direktiven.Han uttalade också att man noga hade studerat motionen. Det betänkande vi diskuterarbordlades i kammaren och diskuteras aUtsä , . Motden bakgrunden förefaller det oss naturligt att inte yrka att motionensinnehåll ges Kungl. Maj:t tiU känna. Jag utgår fortfarande från att våra kravär tillgodosedda i direktiven. Jag måste ändå erkänna att jag i viss mån är missräknad,och det är inte ovanligt för motionärer. Jag anser att det inte är sammaklarspråk i utredningsdirektiven som i vårt utskottsbetänkande. Jag vet attbetänkandets innehåll var känt i kanslihuset efter utskottsjusteringen, somskedde i relativt god tid före direktivens offentliggörande. Statssekreterarenuttalade att man noggrant skulle läsa vad utskottet uttalade i anledning av vårmotion. Jag hänvisar till vad jag citerat. Det måste vara riktlinjerna somutredarna skall beakta i sitt arbete. Enligt uppgift skallsysselsättningsutredningen få ett stort sekretariat och goda resurser. Jagförutsätter, vUket också utskottet anför i sin skrivning, att utredningen skallgöra utvärderingar och initiera kompletterande undersökningar och vid behovbegära att Kungl. Maj:t låter närmare utreda hur man konkret skall utforma olikaarbetsmarknadspolitiska instrument, som kan leda till bl. a. de uppställdaregionalpolitiska målen. Att vi enhälligt anför detta i vårt utskottsbetänkandemåste betyda, enligt den tolkning jag vill göra. Arbetsmarknadspolitiken m m. Arbetsmarknadspolitiken m. m att dettamå bli sysselsättningsutredningens direktiv i de avseenden jag här har berört. Det är tioårsjubileum för strävandena att fåtill stånd en aUmän arbetslöshetsförsäkring. i visade påavskrifter av motioner , alltså . Jag skall inte ta uppnågon tävlan. Den är inte i och för sig meningsfull, men rätt bör vara rätt,och det förmodar jag att såväl herr statsrådet som iArvUca är angelägna om. Jag har i min hand ett betänkande frånarbetslöshetsförsäkringsutredningen, vars ordförande var . Enav ledamöterna var . Betänkandet är undertecknat ,och ensam reservant i det betänkandet är . Det finns dessutomnågra särskilda yttranden, men ensam reserverade sig för införandeav en allmän arbetslöshetsförsäkring. Därmed torde vi ha öst tillräckligt urkällorna när det gäller frågan om vem som var först. Det är glädjande att vi som arbetat för en allmänarbetslöshetsförsäkring har nått målet så tUl vida att vi är eniga iinrikesutskottet jag förutsätter också här i kammaren vid voteringen om atttiUsätta en utredning som har till uppgift att utreda frågan om införande avallmän arbetslöshetsförsäkring. Detta är en för oss självklar rättvisefråga,Ifca självklar som en sänkning av pensionsåldern. Jag skall inte lägga sten påbörda utan bara med stor tUlfredsstäUelse konstatera att vi har kommitbetydligt närmare målet - en allmän försäkring för alla som är beredda attställa sig tiU arbetsmarknadens förfogande. Avgifterna för de försäkrade är mycket ojämnt fördelademellan olUca kassor på grund av att belastningen på dem varierar mycket starkt.Det var ett av de motiv som anförde för att socialdemokraternanu har ändrat sig och gått in för en helt ny principiell Unje i den här frågan.Också detta är en stor politisk framgång för vårt parti liksom för övrigapartier som har arbetat för en allmän arbetslöshetsförsäkring. Jag förmodar att det framgår av utskottets betänkande attdet råder politisk enighet i den här frågan utom på tre punkter, nämligen 1) att vi bör fatta principbeslut om införande av en allmän arbetslöshetsförsäkring, 2) attsocialdemokraterna och kommunisterna redan nu vill bindafinansieringen till enbart arbetsgivaravgifter, och 3) attinkomstbortfallsprincipen genomgående skall vara ersättnings-grund enligtsocialdemokraternas och kommunisternas mening. ville framhålla att administrationsfråganvar ett stridsäpple. Enligt den mening jag företräder är det icke på detsättet, och jag ber att få hänvisa till motion i den här frågan. Viliksom övriga vill tiUvarata de fackliga organisationernas erfarenhet,inflytande och smidiga handläggning och ge de fackliga organisationerna etträttmätigt inflytande. I vad gäller definitionen på vad som är "rimligstandard" anser vi att de som inte redan tidigare kommit in i arbetslivetskall kunna få en rimlig försörjning av det stöd som arbetslöshetsförsäkringenkan ge. Otvivelaktigt har socialdemokraterna beträtt enprincipieUt ny linje i och med att de går med pä en allmänarbetslöshetsförsäkring, som skaU omfattaalla som står till arbetsmarknadens förfogande. Därom är vi eniga lUcsombeträffande hur vi definierar de kategorier den nya försäkringen skall beröra.Vi kan inte finna att ett principbeslut nu binder eUer hindrar utredare ochandra, som praktiskt skall utforma de tekniska lösningarna. Centerpartietrekommenderar sannerligen i den här frågan inga genvägar. I vad gällerekonomiseringen anser vi det olämpUgt att nu binda utredare och samhället fören enda lösning. Man kan inte se denna fråga isolerad från andra.Finansieringsfrågorna bör enligt vår mening ses i ett vidare perspektiv medbeaktande av övriga socialförsäkringar och skattesystemet i dess helhet. I vad sist gäUer inkomstbortfaUsprincipen bör den varahuvudregel, men den är inte möjlig att använda för exempelvis ungdomar ochandra som första gången söker arbete. Dessa bör, enligt vår mening, ha engrundtrygghet på rimlig nivå i avvaktan på att arbete kan erbjudas dem. För dembehövs särskilda regler. Flera av de motioner som väckts från vårthåll har tiUgodosetts vid utskottsbehandlingen, och vi har därför bara en endareservation. Vad angår arbetsmarknadshuvudtitelns anslagsäskanden är vårt partiberett tillstyrka Kungl. På en punkt, det särskildautbildningsbidraget, föreslår vi en höjning från 5 tiU per timme.Dessa frågor kommer att behandlas i debatten av andra talare från centerpartiet.Jag ber därför, herr talman, att få yrka bifall till reservationen 7 och iövrigt tiU utskottets hemstäUan. Arbetsmarknadspolitiken m. m. HerrFAGERLUND (s) kort genmäle; Såväl i ArvUca som har velat inregistrera en framgång när det gäller arbetslöshetsförsäkringen.Om vi går tUlbaka tiU den diskussion som vi förde jag var talesman för socialdemokraternai den här frågan då också - kan vi lätt konstatera att vi aldrig ett ögonblicktrodde att beslut var slutpunkten när det gälldearbetslöshetsförsäkringen. Men jag erkänner vUligt att jag trodde att det skuUegå ett par innan frågan kom upp på nytt. Här står man alltså och inregistrerar sina stora insatserför att genomföra den obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen. iArvika går tiUbaka till 1 966 och i till 1963. Ingen avdem nämner med ett enda ord förslag till ett förbättratarbetslöshetsskydd. Det förslaget var fullständigt enhälligt när det gälldeståndpunkten att en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring inte kunde införas.Varför hoppar ni över den etappen i utvecklingen av frågan omarbetslöshetsförsäkringen? Jag tycker att man skall ha med den i bUden,särskilt när ni vill fatta ett principbeslut. Jag skaU med verkligtintresse lyssna på , som satt med i den utredning som kom fram tUlresultatet att allt talade för att man skuUe behålla de fackligt anslutnaarbetslöshetskassorna plus ett kontant arbetsmarknadsstöd. Jag tycker att nihar ändrat er minst lika mycket som några andra. Beträffande vad jag sade om att ni vUl minska det fackligainflytandet, säger i att "i motionhar vi en annan uppfattning". Men diskuterar vi faktiskt utskottetsbetänkande. Arbetsmarknadspolitiken m. m. Jag harförut citerat vad där står, nämligen att "de fackliga organisationernaskall ges möjlighet att utöva inflytande över beslut i enskildaförsäkringsfaU". Mycket vagare kan man inte skriva för att ge fackligaorganisationer inflytande! Vidare säger i ; "Vi hade ettprogram för 100 000 nya jobb." Nej, ni hade inget program; ni hade ettslagord. Det är också fel när säger att sysselsättningen harstagnerat. Han har själv talat om att det har skett en viss ökning. i (fp) kort genmäle; tar upp frågan om det fackligainflytandet och säger att det som majoriteten har skrivit i betänkandet är detavgörande. Ja, just det. Jag tycker att vi mycket väl kan stå för vad vi harskrivit. Där står klart utsagt att vi anser att utredningen bör vara obunden.Vi tror, , att kassorna kommer att hävda sig mycket väl i denprövning som utredningen kommer att göra. Tydligt är att är räddför att de fackligt anslutna kassorna vid en prövning mot andra alternativskall faUa bort. Vi har strukit under att vi har den största tilltro tiU dem.Jag har givit en eloge tiU de nuvarande kassorna och det fackliga inflytandet.Det finns i protokollet, , och går inte att resonera bort. Vi ärhelt beredda att låta den organisatoriska lösningen prövas mot andraalternativ. Under detta anförande övertog herrandre vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. i (c) kort genmäle: ville påminna om vadKSA-utredningen sagt, nämligen att det inte var möjligt att utreda en allmänarbetslöshetsförsäkring. Såsom jag har tolkat ledamot iKSA-utredningen kunde eller ville utredningen inte i det skedet behandla sädjupgående utredningsuppgifter som frågan om en allmän arbetslöshetsförsäkring,på gmnd av nödvändigheten att komma fram till konkretaförslag. Jag vill för påpeka att inrikesutskottet anser att detär möjligt att komma fram till förslag om en allmän arbetslöshetsförsäkring liksom LO, TCO och . Det får väl tills vidare vara bevis nog för att ensådan försäkring är möjlig att genomföra. I vad gäller administrationen kan jag instämma med herrEriksson i . Beträffande de 100 000 jobben sägerherr på nytt att inte hade något program utan att det var ettslagord. Jag ber att få hänvisa tiU program i 14 punkter. HerrFagerlund behöver tydligen läsa på det programmet ytterligare. Jag beklagar attvi inte fick möjlighet att försöka genomföra vårt program, för att därmed kunnavisa att det är möjligt att öka sysselsättningen också inom tillverkningsområdet. HerrNORDGREN (m): Som de ärade statsråden och kammarens ledamöter har hört,behandlas i det föreliggande betänkandet från inrikesutskottet Kungl. Maj:tsproposition nr 1 bU. 13 ang. anslagen tiU arbetsmarknaden, arbetsmiUön,arbetslöshetsförsäkringar, jämställdhet meUan män och kvinnor,arbetsförmedlingsverksamheten m. m. jämte ett femtiotal motioner. Utskottetshemställan utmynnar i 57 punkter. Med tUlfredsstäUelse konstaterar jag att påde allra flesta punkterna råder enighet i varje fall mellan de fyrademokratiska partierna. Det tycker jag att vi skall notera med glädje, för detär så pass viktiga problem som behandlas här, nämligen sysselsättningen, attdet är tryggt att veta att vi är något så när eniga på de flesta punkter. Under punkt 1 behandlas såväl motioner av herrar Regnélloch m. fl. från moderata samlingspartiet som partimotioner frånfolkpartiet och . I dessa konstateras att arbetsmarknadspolitikensfrämsta uppgift - med dess fulla sysselsättning -blev att ökarörUgheten på arbetsmarknaden. är dess främsta uppgift att skapasysselsättningstUlfällen. Trots regeringens insatser på arbetsmarknaden har de senasteåren präglats av en betydande arbetslöshet, vilket också bekräftas i de nyligenskrivna direktiven till sysselsättningsutredningen. De uppgifter som ålagtsarbetsmarknadspolitiken i detta nya läge har blivit så mycket mer omfattandesom regeringen icke velat medverka till att stimulera ekonomin med generellamedel och skapa det företagsvänliga klimat som animerar inte minst de mindreoch medelstora företagen till utveckling och expansion. De statliga organensinsatser har i stor utsträckning haft karaktären av åtgärder insatta iefterhand i syfte att mUdra arbetslöshetens verkningar för den enskilde. Såhar exempelvis en kraftig satsning gjorts på arbetsmarknadens traditionellamedel: beredskapsarbeten, omskolningskurser, arkivarbeten m. m. I det uppkomnaläget har detta -varit nödvändigt. Lokaliseringspolitikens utbyggnad, det ökade intressetbland kvinnorna för att få arbete utom hemmet, de handikappades berättigadekrav på arbete i.den öppna marknaden osv. har medfört nya arbetsuppgifter förAMS. Desillusionen bland den ungdom som lämnar utbildningsinstitutionerna ochinte erhåller arbete griper omkring sig och kan undergräva förtroendetför samhällsfunktionerna. Enligt vår mening måste åtgärder prioriteras sommedverkar tiU att minska den anmärkningsvärt storaungdomsarbetslösheten. Den här beskrivna utvecklingen har inneburit en snabbtUlväxt av arbetsmarknadsverkets uppgifter. Anslagen har måst fördubblas underloppet av , och ser man tUl verksamheten så finner man t. ex. att AMS har lika omfattande verksamhet som en stor industrikoncern. Ser vi tillutbildningsvolymen finner vi att 125 000 personer under det gångna budgetåretdeltog i arbetsmarknadsutbildning. Volymen av omskolningskurser gör AMS tUl énav landets största utbildare. Alltför ofta hör vi att en och samma personrekommenderas att efter en omskolning försöka ytterligare en. Det finns enligt min uppfattning anledning att fråga omvår yrkesrådgivning, vår ordinarie yrkesutbildning och omskolningsverksamhetenverkligen är anpassade efter tidens krav och värt samhälles behov. Arbetsmarknadspolitiken m. m. Arbetsmarknadspolitiken m. m. Jag villicke lägga skulden för sysselsättningsproblemen på AMS, men AMS:s tillväxt harvarit så snabb och de nya uppgifter som arbetsmarknadsverket har ålagts ochpåtagit sig är så många att det nu ter sig angeläget att få tUl stånd enparlamentarisk utredning i syfte att utvärdera vunna erfarenheter ochpresentera förslag till den framtida inriktningen av arbetsmarknadsstyrelsensverksamhet. I de angivna borgerliga motionema krävs just en sådanutredning. I propositionen anmäler departementschefen en parlamentarisksysselsättningsutredning. Enligt de uppgifter som lämnats från departementetunder utskottsbehandlingen pågår eller planeras omfattande utrednings-ochutvärderingsarbeten, som berör arbetsförmedlingens framtida uppgifter, anpassningsgruppernasverksamhet, arbetsmarknadsutbildning osv. Dessa grupper skall arbeta snabbt.TiU den aviserade sysselsättningsutredningen, som redan vid årsskiftet1975-1976 enligt utskottet bör presentera ett första delbetänkande,' ärdirektiven nu skrivna. De presenterades av statsrådet vid enLO-konferens i Folkets hus i . Mot bakgrunden av vad som sålunda meddelats fråndepartementet och enligt den nu efter utskottsbehandlingen tUlgängligastencilerade 30-sidiga direktivskrivelsen, synes det utskottet möjligt att de inämnda motioner framförda kraven kan tiUgodoses inom ramen för den ipropositionen aviserade sysselsättningsutredningen. Jag yrkar därför, herrtalman, bifall till utskottets hemställan under punkten 1. Under punkten 2 behandlar utskottet kravet på en utredningangående en allmän arbetslöshetsförsäkring, vilket framförts i motioner frånmoderata samlingspartiet, och samt m. fl. Den frivilliga arbetslöshetsförsäkringentillkom -historieskrivningen skall inte bli så lång - genom riksdagsbeslutredan 1934. Försäkringen handhades av arbetslöshetskassor, organiserade av deförsäkrade själva. Under närmaste årtionde därefter byggdes det systemet ut,och utan tvivel skapade kassorna viss trygghet och ekonomiskt stöd för sinamedlemmar vid arbetslöshet. hade kassornas medlemsantal ökattUl ca 2 mUjoner - ett ansenligt medlemsantal men Ukväl stod stora skaror avden totala arbetskraften utan skydd mot arbetslöshet. Det uppmärksammades självfallet, som utskottets värderadeordförande redan har betonat, av olika organisationer, såväl näringslivs- ochfackliga som politiska. a. föreslog dåvarande riksdagsgruppi en partimotion till riksdag en förutsättningslös utredning iärendet. Motionen biföUs, och 1966 tillsattes den s.k." ,där jag fick förtroendet att bU medlem. Det var ett intensivt men intressantarbete . En tid hade vi förmånen att ha nuvarande statsrådetBengtsson som ordförande. Jag hoppas innerligt, herr statsråd, att vi nu fårsamma goda samarbete som vi hade , även om det nu inteblir i utredningen, och att vi också nu kan komma till ett enigt resultat i denhär allvarliga frågan. Samtliga i var besjälade liksom jagtror att i varje fall de är som har motionerat i frågan av önskan att lösadetta storatrygghetsproblem på ett effektivt sätt. Glädjande nog kunde vi, när arbetet varfärdigt, presentera ett tämUgen enhälligt förslag, vUket lades till grund förriksdagens beslut om ny lag om arbetslöshetsförsäkring. Den gav utantvivel ett bättre skydd och en ökad trygghet för många. Men vi underströk redan då från moderata samlingspartiet liksom man gjorde från andra håll att förslaget hade betydande brister. Trotsdå vidtagna förbättringar ställdes alUjämt stora grupper utanför erforderligtskydd. Vissa orättvisor i systemet påtalades, och i en gemensam borgerligreservation hemställde vi om en ny utredning. Det avslogs tyvärr av dendåvarande socialistiska majoriteten i . I moderata samlingspartiets partimotion erinrar vi omatt cirka en och en tredjedels miUon människor, dvs. en tredjedel av helaarbetskraften, står utan det ekonomiska skydd som arbetslöshetskassornaerbjuder. En del av dessa oförsäkrade, t. ex. alla ungdomar som eftergenomgången utbUdning vUl träda ut på arbetsmarknaden och inte får jobb, harviss möjlighet - jag betonar viss möjlighet - att få del av det kontantaarbetsmarknadsstödet som beslutades , men liksom då vUl viunderstryka att detta är helt otiUräckligt. En annan grupp medborgare, som jagförutsätter att herr talmannen - och jag hoppas också statsrådet liksom jag betraktar som arbetande människor, är de hundratusentals företagareinom hantverk, handel, industri, jordbruk, service m. m. som driver sinarörelser som enskilda firmor. De har inte möjligheter att för närvarandeåtnjuta skydd på samma vUlkor. De måste först skilja sig helt från företagetgenom försäUning, konkurs eller dylikt. Jag betraktar det som ett rättvisekravatt det s. k. arbetslösUetsbegreppet skall vara detsamma för alla parter påarbetsmarknaden som vid arbetslöshet står tUl arbetsförmedlingens förfogande.Jag har tUlåtit mig väcka motion i ärendet. Den behandlas inte i dettasammanhang, men låt mig redan nu uttala en förhoppning om att den får enpositiv behandling så att denna skönhetsfläck i systemet kommer bort. Likaledes synes det mig otillfredsställande med vitt skUdaavgifter i kassorna för samma skydd. De som inte kommer med i erkändaarbetslöshetskassor är förutom nytiUträdande pä arbetsmarknaden i första handpersoner med mindre fast anknytning tUl arbetsmarknaden. Det kan vara sådanasom omväxlande arbetar som egenföretagare och anställda, det kan vara anställdamed flera arbetsgivare, kanske i olika branscher etc. Erfarenheten visar attdet är just dessa grupper som löper den största risken att bli arbetslösa. Mendet är också de som har det sämsta ekonomiska skyddet vid arbetslöshet. Mot bakgrund av vad jag här framhållit framstår motivenför en allmän arbetslöshetsförsäkring som ytterst angelägna. En parlamentariskutredning med allsidig representation från löntagar- ochnäringslivsorganisationerna bör enligt vår mening tillsättas för att skyndsamtutarbeta förslag till en effektiv och rättvis allmän arbetslöshetsförsäkring. En sådan försäkring bör enUgt vår mening vara jämställdmed sjukförsäkringen. De erkända arbetslöshetskassornas erfarenheter och Arbetsmarknadspolitiken m m. 4 protokoll 1974. Arbetsmarknadspolitiken m. m. Ersättningen vid arbetslöshet bör kunna beräknas på samma sättsom vid sjukdom. Finansieringen bör också kunna ske på samma sätt som inomsjukförsäkringen, dvs. med en kombination av egenavgifter och statsbidrag. Krav på en utredning i frågan har underutskottsbehandlingen också som redan sagts här från talarstolen rests frånLO, TCO och . Utskottets samtliga ledamöter delade den uppfattning somkommit till uttryck i motionerna och i skrivelser från nämnda organisationer,nämligen att en allmän arbetslöshetsförsäkring bör införas. Mot den bakgrunden låg det, enligt mm mening, väl till förett enhälligt utskottsbetänkande. Så blev inte faUet.