prot · FX0994 · 1974-12-31 00:00:00 — Men om man frågar dekvinnor som varit utsatta för det förfarande som vår abortlagstiftningföreskriver det godtycke som ligger i lagens tillämpning och dessautredningar hur de upplevt detta, undrar jag om man inte får svaret att mångahar upplevt det som en förmyndarmentalitet. () kort genmäle: Om man säger att bilden vill visa att det rörsig om att döda är det en tolkning av den som känner sig illa berörd av bilden. Att det finns indikationer för abort innebär jag försökteatt få fram det i mitt anförande att sjukvårdspersonal, som råkar i enkonfliktsituation och känner sig illa berörda i sitt samvete, ändå har vissaregler att följa.Dessa regler kan anses vara en lösning som innebär att barmhärtigheten tar överoch motiverar handlandet. Att bilderna sprids är en helt annan sak det är inte detvi diskuterar . Men är det i så fall inte Uka hemskt det har jag dock intehört någon opposition emot att man sprider bilder som visar krigets offer,osv. Det är just därför att en abortsituation innebär enkonflikt för kvinnor som de skall ha rådgivning och hjälp. När det gäller dessahjälpåtgärder väljer motståndarna de exempel som de är mest intresserade av attvisa upp. Men jag tror också att , om han söker, skall kunna träffaåtskilliga kvinnor som är djupt tacksamma för den rådgivning de fått. Sådanakvinnor existerar faktiskt i verkUgheten. De har varit glada för att de fåttdiskutera igenom sin situation, och de har också varit glada åt ett nej. Dettror jag att många gynekologer i vårt land kan omvittna. () kort genmäle: Jag tror tyvärr inte att man kan tolka utsändningenav dessa bilder på mer än ett sätt. Jag är ganska säker på hur de kvinnor somav samhället beviljats abort - jag förmodar att och jag är ense omatt många av dem bör få abort - uppfattar dessa bilder. När de pubUceras påförsta sidan i tidningar och när man använder ett språkbruk som de exempel jagnämnde tidigare, och det sedan förs ut i den allmänna debatten, får dessakvinnor ett intryck av att de har varit med om något oerhört, nästan jämförbartmed att ta en människas Uv. Detta är inte barmhärtigt. Det är inte försvarbartatt göra så, när man själv medverkar till att de får abort. Detta har jag väntmig mot. Många är givetvis i behov av rådgivning och ett samtal.Jag tycker därför att utskottet på denna punkt gjort en förbättring genom attklara ut hur viktigt det är att varje kvinna får muntlig information ommöjligheten till ett rådgivande samtal av mera utförlig natur. Vi kanske ärense om att detta är en förbättring. En abortlag med indikationer - med ettutredningsförfarande, och en möjlighet att någon annan kan besluta att de skälkvinnan anför inte är tiUräckUga innebär ofrånkomligt ett system som av mångakvinnor har upplevts och kommer att upplevas som ett förmynderi. Det är ganskalätt att få vittnesbörd om den saken. () kort genmäle: Den uppfattningen står i strid med allt vadvårt samhälle arbetar för, nämligen att man skall känna sig innesluten i ensoUdaritet, där den ene kan ge råd till den andre, utan att den senare av enallmän opinion skall sättas i harnesk mot en sakkunnig rådgivare. Att detsedan, när diskuterar denna djupt ingripande fråga, sprids envulgär-och populärpropaganda är ju inte fel. Frågan måste för vårdel penetreras i hela sitt omfång. Då anser jag att även bildmaterialet tillriksdagens ledamöter - jag har inte talat om några andra - äger ettberättigande och ingalunda utgör någon sorts fascistisk metod. i (c): När tog ställning till den nyagrundlagen gjordes gällande att det var en av de viktigaste frågor som vi såsom Förslag till abortlag, m. m. Nr 94 riksdagsmän hade att ta ställningtiU. Men den fråga som vi nu debatterar Onsdaeen den '"' viktigare, ty ytterst är det fråga om det ofödda barnetslivsrätt. 29 : J974 Det är sannerligen ett ansvar, mäktigt och stort, som vilar på oss ------- _------- beslutsfattare. Å ena sidan måste viacceptera rätten till abort under vissa Förslagtill abort- förhållanden. Å andra sidan måste vi ta ställning till hurlångt denna rätt lag, m. m. Ij] tiUämpas. Skall enbart kvinnansjälv, som i sin kropp bär fostret, avgöra omhon skall föda fram det eller ej? Skall man ta hänsyn till fostretsrätt till livet, livets okränkbarhet? Ja, det är frågor som vi såsom riksdagsmänskall ta ställning till i kommande omröstning. Jag ser denna utomordentligt svåra fråga somså att den mer rör samvetet än partitiUhörigheten. Såsom lekman nalkas jagabortfrågan med största ödmjukhet och utan anspråk på sakkunskap ocherfarenhet. Jag har sökt skaffa mig erfarenhet från medicinsk sakkunskap,sjukvårdspersonal, psykiatriker etc. I ansträngningarna att så långt sommöjligt sätta mig in i ärendet har jag också fäst den största uppmärksamhet vidde utsagor som kommit tiU så klart uttryck från kristna sammanslutningar medanknytning till vårdområden samt från enskilda som engagerat sig i frågan.Problemet har sådan räckvidd att jag anser att det är nödvändigt att noggrantpröva ståndpunkterna innan man går att besluta om en ny abortlag, om vilken detråder synnerligen delade meningar. Från nära nog alla håll omvittnas att den nu gällandelagen kan betecknas som så liberal att där verkUga skäl föreligger kan kvinnorsom regel medges abort. Vad diskussionen i långa stycken har kretsat kring ärhuruvida tidsgränsen för abort skall sättas vid tolfte veckan eller utsträckast. o. m. så långt som till den adertonde veckan. Det vitsordas emellertid fråndem som konfronteras med abortoperationer att komplikationsfrekvensensuccessivt och starkt ökar efter tolfte havandeskapsveckan. Från samma hällpåvisas också de svårigheter som vårdpersonalen utsätts för genom tvånget attmedverka rill en operation som starkt strider mot deras uppfattning om abortöver huvud taget. Det kan t. o. m. befaras att många skickUga gynekologerövergår till andra specialiteter samt att rekryteringen av läkare försvåras, omden föreslagna lagen genomförs. Mot dessa synpunkter kan sedan vägas uppfattningen omkvinnans rätt att själv avgöra huruvida hon vill föda barnet eller inte. Efteratt ha tagit del av en rad uttalanden från olika håll har jag stannat vid atten lag som föreskriver att abort skall kunna genomföras upp tiU tolftehavandeskapsveckan bör kunna vara till fyllest. torde ocksåkvinnan ha haft möjligheter till rådrum och samtal med sakkunniga personer omsin situation så att hon på den gmndvalen kan fatta ett beslut. Jag tror att enytterligare liberalisering skulle kunna göra denna viktiga lag till någon formav preventivmedel, vilket således skulle innebära att det urspmngliga syftetmed lagen gick förlorat, nämligen att den skulle tillämpas i de fall då synnerUgaskäl för kvinnan föreligger att genomgå abort. Vad somfrämst oroar mig, herr talman, är att om den nya abortlagen genomförsså innebär detta en friare syn på abortfrågan och därmed att ''* de abortsökandes skara ökas, trotsatt den redan är alltför stor. medför bl.a. en ökad belastning på sjukhus och vårdinrättningar. Det får inte bli så attde abortsökandes antal ökar och att de verkUgt sjuka får sämre värd. I det en lång väntekö av verkligt sjuka människor vid våra sjukhus ochvårdinrättningar. Den kön får inte förlängas på grund av att skaranabortsökande ökar. SjälvfaUet måste det samhälleliga rådgivande stödet underalla förhållanden stärkas, så att det effektivt bidrar tiU att underlätta kvinnanssituation, detta oavsett hur lagen är utformad. Jag är medveten om att detstödet i många fall redan finns, men det är önskvärt att det ytterligareutvidgas. Kan denna verksamhet utvecklas i önskvärd utsträckning, torde dettaaktivt bidra till att en ytterligare liberalisering av abortlagen inte kananses nödvändig. Med dessa ord ber jag att få yrka avslag påutskottets förslag och bifall till reservationerna undertecknade av herrarSvensson i och i . Förslag till abortlag, m. m. i (s) kort genmäle: i tog upp frågan omgynekologers och andra läkares inställning i händelse av att abortlagen gårigenom. Jag tror att kan känna sig lugn. Det har inte varitsvårt att besätta gynekologplatserna med den nuvarande lagen när man haft 26000 aborter under föregående år. Det kommer inte att bli några stora förändringarpå den punkten. Sedan vUl jag bara beklaga att en ledamot av det parti somjag tillhör vUle solidarisera sig med vissa propagandametoder som jag tyckerman bör fördöma. i (c) kort genmäle: Låt mig bara uttala enönskan om att i blir sannspådd. FruBERGANDER (s): Efter dagens långa debatt har alla argumentför och emot det föreliggande lagförslaget redan använts ett stort antalgånger, och det gör att jag kommer att fatta mig mycket kort. Någrareflexioner ändå i anledning av debatten. Från ett antal talare har rätt självsäkra påståendengjorts om att det mot föreliggande förslag finns en mycket bred och djupopinion. Jag tror inte att den slutsatsen är den absolut riktiga. FrökenMattson har tidigare berört hur vi inom det förbund som också jag tillhör hararbetat med denna fråga . Under både kongresser ochårskonferenser har förekommit mycket bestämda uttalanden med krav på att en nyabortlag skulle komma till stånd. Därför tror jag i Ukhet med fröken opinionen i varje fall är delad. Att den opinion som är för den nyaabortlagen inte har hört av sig tycker jag är självklart. Vi har inte arbetatpå det sättet. Dessa människor anser att det nu är politikernas ansvar att setill att frågan äntligen löses. Det har också fällts självsäkra uttalanden om att mantalar å hela den kristna gruppens vägnar. Det är lika felaktigt. Förslag till abortlag, m.m. aktivtreUgiösa människor som i humanitetens och människokärlekens namn också ställersig bakom detta lagförslag. Låt mig få uttala min tillfredsställelse över att vi omnågon timme kommer att fatta ett beslut som innebär i princip fri abort intilltolfte havandeskapsveckan. Det är en konfirmering av den praxis som tillämpas imycket stora delar av vårt land. Den lag vi nu får kommer att medföra att allasom hamnar i en abortsituation får samma behandling. nu kvinnan ansvaratt själv avgöra hur hon vill ha det, vi myndigförklarar henne med andra ordäven när det gäller ett så viktigt avgörande som detta. Jag kommer att helt stödja utskottets förslag. Jag viU ilikhet med fröken uttala min erkänsla för utskottets förnämUgaskrivning och för den fina tonen i denna. Men jag har ändå en liten erinran,nämligen när det gäller kravet om kuratorsutredning vid abort mellan den tolfteoch adertonde veckan. Jag anser för det första att en utredning fördröjeringreppet, och vi är ju alla eniga om att en abort skall utföras så tidigt sommöjligt. För det andra har också jag samma erfarenhet som i Hölötidigare har givit uttryck för, nämligen att de kvinnor som har hamnat i enabortsituation har upplevt själva utredningen som det mest pressande ochkränkande under hela abortproceduren. Det är alltså inte abortingreppet somsådant som varit mest pressande. Jag gör detta uttalande mot bakgrunden av att jag ettmycket stort airtal år varit i ansvarig ställning inom social verksamhet. Dethar visserligen varit i funktionen som förtroendevald ordförande, men jag harändå haft mycket stor kontakt med människor som hamnat i bekymmersammasituationer. I sådana fall har jag ofta önskat att möjhghet hade funnits atthandla med mera medmänsklighet än vad som i verkligheten kunnat ske. Vi är vidare alla eniga om att abort alltid måstebetraktas som en nödlösning. Det är därför med tillfredsställelse som jagkonstaterar att man i lagförslaget satsar hårt på upplysning och på detpreventiva området. Jag har tiUhört dem som i motioner krävtatt preventivmedlen skulle vara fria. Det är angeläget att utnyttja allakrafter för förebyggande insatser i syfte att minskaabortfrekvensen. Det innebär dock inte att vi inte härutöver också skallförstärka vårt samhälle på alla sätt som är möjliga för att ge barnen en godstart och för att stödja de människor som skaffar sig familj, och kanske iförsta hand kvinnorna. Låt oss , , hantera dessa viktigafrågor med stor varsamhet, så att skuldkänslor inte behöver uppstå hos dekvinnor som känner att abort är den enda utvägen. Jag tror att det är vårskyldighet. Jag yrkarbifall tiU utskottets förslag. () kort genmäle: Jag vill replikera till attjust den medkänsla som man kan känna med kvinnor i denna situation medgertolkningen att de far väl av att ha någon att rådgöra med. Det kan väl ändåinte vara så att hela kåren av socialarbetare skulle sköta sina rådgivandeuppgifter så illa att man måste avråda från varje kontakt med Jaghar också försökt säga att vi skall ha respekt för varandras åsikter och att viskall arbeta med omsorgen om och soUdariteten med våra medmänniskor för ögonen. () kort genmäle: Jag vill understryka att vi har en mycket finsocial-arbetarkår, och jag hyser inte någon rädsla för att den skulle misskötasitt arbete. Men vi vet att möjlighet att få upplysningar kommer att finnasunder alla förhållanden, och den kvinna som känner att hon behöver en sådankontakt skall naturligtvis själv kunna begära att få den. Däremot tar jagbestämt avstånd ifrån att vi skall tvinga rådgivning på en kvinna i en svårsituation. Jag anser det nämUgen vara så viktigt att aborten sker snabbt, attjag inte vUl förlänga väntetiden med en påtvingad utredning. () kort genmäle: Jag tror att det är lättare för en kvinna attgå till rådgivning om hon vet att den hör till rutinen än om hon själv skallbegära att få ta tid i anspråk för en socialkurator. Det som hör till detnormala är det som man lättast anpassar sig efter. Jag fick ju också bekräftelse på att vårsocialarbetarkår genomgående sköter sina uppgifter fint och försynt, och det ärväl efter regeln och inte efter undantagen vi går. Förslag till abortlag, m. m. HerrHENMARK (fp): Jag hade inte tillfälle att vara i kammarennär fröken höll sitt anförande , men jag lyssnade på detfrån annan plats i huset, och jag viU gärna säga att jag biträder de synpunktersom hon framförde. Jag viU också gärna instämma i anförande.Hennes ord tolkade i stort sett de känslor jag har inför den härlagstiftningen. a. påtalade hon en sak som andra har berört,nämUgen möjligheten att viss personal som skall tillämpa lagen av samvetsskälkänner sig förhindrade eller hesiterar inför att fullgöra vad de åläggs.Situationen är väl något tvivelaktig, om man skall anta en lag och redan frånbörjan kan förutse att människor av samvetsskäl kan känna sig hindrade elleråtminstone tveka inför att följa lagen. Vi har ju en sådan lag som är allmäntbekant, lagen om allmän värnphkt, och vi vet att en del hesiterar inför ellervägrar att fullgöra den pUkt som lagen egentligen ålägger dem. Vi har ensärskild lagstiftning som tillmötesgår den samvetsömheten, men denna sak tycksicke vara utredd i samband med det lagförslag som föreUgger för avgörande. Det är väl allmänt känt att det knappast finns någonproposition som har engagerat människorna i så stor utsträckning som den vi nubehandlar. Jag skall inte här söka framföra några nya motiv eller tankar, menmånga har talat om att de har blivit uppvaktade både med personUga besök ochmed brev och skrivelser, och därför tycker jag att det finns anledning attanvända några av de få minuter jag har begärt för att tiU protokollet läsa innågra utdrag ur de hälsningar som kommit till oss. Jag förmodar att de ärbekanta för alla riksdagsledamöter, men för dem som 10 protokoll 1974. Förslag till abortlag, m. m. sitter påläktaren och för riksdagsprotokollet kan det ändå vara av värde att anföranågra yttranden. har skrivit så här: "Vi finner det positivt, att det i propositionenpresenterade lagförslaget rymmer en tidigare gräns för abortingreppet än nugällande lag och därmed väsentligt avviker från abortkommitténs betänkande.Vidare bejakar vi de abortförebyggande åtgärder som föreslås, särskiltpreventivmedelsrådgivningens inordnande i sjukförsäkringen, ett förslag somåterfanns också i Ärkebiskopens remissyttrande. Vi beklagar att propositioneninte särskilt tagit upp sociala och ekonomiska faktorer till behandling utanendast hänvisar till i och för sig viktiga generella reformer, som har vårtfulla stöd. Däremot kan vi inte acceptera lagförslagets principiellautgångspunkt, en uppfattning som vi delar med många inom och utanför de kristnatrossamfunden. Denna utesluter ett hänsynstagande till fostret och ger intedetta rättsskydd förrän vid ungefär 22 :a graviditetsveckan eller vid dentidpunkt, då man kan anta att fostret kan överleva utanför modern." i östraSkåne och skriver bl. "Biskop har uttryckt sin oroöver den framlagda propositionen och vädjat rill alla kristna inom vår provinsatt arbeta för en ny opinion i abortfrågan. Vi delar hans oro, och hansuppfattning att samhället inte får vältra över ansvaret på en enskUd människa,som dessutom befinner sig i en ömtålig och oskyddad situation. Vidare instämmervi i att det ju ytterst är fråga om människovärdet, och man kan därför inte dranågra godtyckUga gränser beträffande livets början." Samma samfunds medarbetarförbund i och Blekingesäger bl. a. så här: "Det framlagda förslaget till ny lagstiftning iabortfrågan strider pä väsentliga punkter mot såväl och humanistiskUvssyn som svensk lättstradition. Lagförslaget berövar det ofödda barnet hela dessmänniskovärde och alla dess rättigheter. Fostret blir i praktiken jämställt meden tumör, kräftsvulst eller Uknande. Den enskilda individen (kvinnan) lämnas totalt ensam omett avgörande i en mycket vansklig situation. Samhället flyr från hela sitt ansvar och vältrar över detta på en ensam människa . Läkarkår och sjukhuspersonal 'tvingas' in i enlivsfientlig verksamhet, som i praktiken innebär att utsläcka Uv i stället föratt rädda liv." "Stora folkgmpper i vårt land ser nu med oro på denprincipiella förskjutning i värderingen av livet och då särskilt detoskyddade Uvet som den nya abortlagen skulle innebära. Det skulle vara enbankruttförklaring av den sociala välfärden i vårt land om samhället inte harråd att värna om kvinnans och det oskyddade fostrets Uv." En social grupp inom i södra skriver, efter att först ha sagt att man är glad över de positiva drag somfinns i propositionen: "Lagförslagetsprincipiella utgångspunkt förefaller oss dock omöjligt attacceptera då det utesluter ett nödvändigt hänsynstagande till fostret. Vi anseratt respekten för Uvet måste höra till det primära i en kulturstat. Värderingenav fostret som ett unikt hv vUket skall skyddas av lag, saknas i det framlagdalagförslaget." En skrivelse från distrikt av har undertecknats av 225 personer. De talar också om att detfinns många saker som är bra i den här propositionen. Men de fortsätter:"Enligt vår mening måste lagstiftningen även i fortsättnmgen vara såkonstruerad att den utgår från principen om fostrets egenvärde. Man kan intebortse ifrån att det i en abortsituation föreligger en konflikt mellan kvinnansoch fostrets rätt och att det under hela graviditetsförloppet gäller tvåmänskUga Uv." i säger:"Den nu framlagda propositionen är oacceptabel för en livssyn, som hävdarUvets okränkbarhet och soUdaritet i mänskhga relationer." Ett opinionsmöte som samlat 1 400 deltagare i "deklarerar härmed sin helhjärtade uppslutning bakom den skrivelse -baserad på Ärkebiskopens remissyttrande - som från hartillställts" ledamöter. Det var den skrivelse som jag citeradetidigare. Jag skulle kunna fortsätta och läsa upp skrivelser frånKlippans baptistförsamUng och Örebromissionen. Falu broderskapsgrupp hartidigare nämnts här, tror jag, och jag vUl bara påpeka att man inleder sinskrivelse så här: "Vi anser att abort är en nödfallslösning och absolutingen preventivmetod som nuvarande tiUämpning och än mer en lagfäst rättskulle innebära." Sedan har man skrivit mycket bra om sina synpunkter påpropositionen. Och vi har en skrivelse från ochdess ungdomsgrupper som tillsammans representerar ungefär 10 000 människor.Där heter det: "Regeringsförslaget stär klart i strid med kristenlivssyn och svensk rättstradition. Det är helt ovärdigt ett kulturland somSverige. Vi är allvarligt bekymrade över den cyniska människosynsom präglar förslaget, vUket vi anser vara ett hot mot livet. Vi anser ocksåatt den nu framlagda propositionen innebär, att samhället smiter från sittansvar och lägger avgörandet på en ensam individ, som vid det aktuellatillfället befinner sig i en mycket svår och känslig situation." Jag skall inte läsa upp flera skrivelser, för jag tror attmin tid har gått, men jag vill med stöd av den starka opinion som står bakombl. a. alla dessa skrivelser yrka bifall till reservationen 1. Förslag till abortlag, m. m. HerrFRIDOLFSSON (m): Om man har ett antal riksdagar bakom sig harman med jämna mellanrum fått höra riksdagsmän från talarstolen slå fast att denoch den frågan är den viktigaste frågan. Men när vi nu diskuterar och skallbesluta om en ny abortlagstiftning tvekar jag inte, herr talman, att säga attdet här är den viktigaste poUtiska fråga som någonsin Förslag till abortlag, m. rn. Varför är då abortfrågan så viktig och så allvarlig? Jo,frågan gäller livets okränkbarhet. Regeringens förslag till abortlag utgör ettfruktansvärt brott mot människolivet självt. Tyvärr är det ju så och jag tycker det är lika bra atterkänna det - att i den här frågan står de poUtiska partierna iriksdagen, bortsett från vpk som länge krävt fri abort, splittrade. Det är ickenågon idé att söka bortförklara detta faktum. I de demokratiska partierna finnsförespråkare för fri abort, förespråkare för en liberaliserad abortlagstiftningi jämförelse med den lagstiftning vi nu har och starka motståndare riU friabort. Man kan naturligtvis diskutera hur stora de oUkagrupperingarna är inom de skilda partierna och spekulera över vilket parti somhar de procentuellt flesta motståndarna till respektive förespråkarna för friabort. Men sådana spekulationer nyttjar inte mycket till. För övrigt kommer viefter den votering som skall företas att pä röstplåtarna kunna se exakthur de enskilda riksdagsmännen har röstat. I det parti som jag tillhör,moderata samUngspartiet, finns det en mycket klar majoritet mot fri abort,medan några medlemmar förespråkar en Uberalare abortlagstiftning. Jag skall inte, herr talman, i första hand diskuterasjälva lagstiftningsförslaget. Min inställning därvidlag är helt klar: jag äremot fri abort. Jag vill i stället vara en smula originell och tala om någotsom ingen annan har berört i denna debatt. Det är själva handläggningen av abortfrågansom jag icke finner acceptabel. I en motion som jag väckte i anledning av propositionen,motionen 1730, har jag framhållit att jag anser att regeringen uppträddeoförsvarligt när den framlade förslaget till abortlag. Utan förvarning kommerpropositionen på bord. Den var inte upptagen i förteckningen överväntade propositioner för innevarande vårsession, och den var inte heller med idet propositionskomplement som delades ut . Sä utan något somhelst varsel lägger regeringen fram abortpropositionen. Än mer graverande blirhelhetsbilden av det faktum att regeringen inte ens inhämtat lagrådets meningbeträffande lagförslaget. Man har från regeringens sida med all önskvärdtydlighet velat avklara denna för massor av människor mycket viktiga fråga viden tidpunkt som ansetts lämplig. , några månader efter ett val, vartydligen den tidpunkt då frågan borde avgöras. Oavsett vUken inställning man kan ha isakfrågan är den alldeles för allvarlig för att hanteras på ett så lättvindigtsätt som sker. Frågan om livets okränkbarhet är så viktig och vållarsäkerligen för de allra flesta så svåra samvetsöverväganden att den bordehandläggas på ett helt annat sätt. Jag har i min motion, herr talman, framhållit att denstörsta orättvisan drabbar väljarna, som i denna ytterligt viktiga fråga heltsidsteppats och icke haft någon möjlighet att i ett val ta ställning tillfrågan. Jag har nämligen den uppfattningen det har jag framhållit i minmotion - att regeringens lagförslag och de olika politiska partiernasuppfattningar och ståndpunkter först skulle ha presenterats för väljarna i envalrörelse och attväljarna därefter skulle haft möjlighet att ta ställning.