prot · FX0943 · 1974-12-31 00:00:00 — Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt § 1 Val av en suppleant i utbildningsutskottet Företogs val av en suppleant i . i (fp)erhöll på begäran ordet och yttrade: Avsikten med det på föredragningslistanupptagna valet är att under sjukledighet bereda dennes ersättareplats i utskott. För valet har valberedningen enhälligt godkänt en gemensamlista av det utseende som framgår av en tiU kammarens ledamöter utdeladpromemoria. I egenskap av ordförande i valberedningen ber jag att fåöverlämna denna lista till herr talmannen. Den för valet avlämnade listan medpartibeteckningen "Den gemensamma listan" upplästes av herrtalmannen och godkändes av kammaren, varigenom tUl suppleant iUtbUdningsutskottet utsågs (). § 2 Justerades protokollet för den 1 2 innevarande månad. § 3 Utrikes-, handels och valutapolitisk debatt Herr talmannen lämnade ordet tillherr utrikesministern , som framförde det i Kungl. Maj:ts skrivelsenr 66 avsedda meddelandet rörande utrikespolitik samt handels- ochvalutapolitik, så lydande; Det senaste halvårets internationella skeendehar varit dramatiskt. Den mångåriga spänningen i har urladdatsi ett nytt krig, följt av nya förhandlingar. Tillförseln av olja har använtsför politiska syften. Den starka höjningen av oljepriserna har markerat slutetpå en period, under vilken snabba ekonomiska framsteg kunnat bygga pä billigenergi. Grundläggande frågorom den internationella inkomstfördelningen hardärmed aktualiserats. Svårigheter i energikrisens spår har bidragit till ökadosäkerhet om den väridspolitiska utvecklingen. Gamla och nya motsättningarmellan stater och statsgrupper gör sig påminda. Mot denna bakgrundställs på sina håll frågan om vi har att räkna med en fortsättning av senareårs trend mot avspänning. Under loppet av 1973 synes arabstaterna alltmer ha fruktatatt Mellersta Östern-problemet skulle skjutas åt sidan och därigenom få Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt tillfälleatt ytteriigare konsolidera sina ställningar. Det nya kriget rubbade denutbredda tron på totala mUitära överlägsenhet, somsupermakterna tvingades till ett mera aktivt engagemang i konfliktens lösning.Israel och arabstaterna har äntligen kunnat mötas vid förhandlingsbordet. har nåtts mellan och . Parterna hardärutöver visat en allvarlig vilja tUl nya framsteg mot en varaktig fred. Trotsde spänningar som uppstod mellan och underkrisens lopp har utvecklingen i stort bekräftat de båda supermakternas önskanatt undvika en konfrontation. stöder sedan gammalt liksom dess grannarsrätt till en existens inom säkra och erkända gränser. hävdar vi attingen rätt till landförvärv kan grundas på militär erövring. Detta är viktigaelement i säkerhetsrådets bekanta resolution 242. ställer sig bakomdenna resolution i alla dess delar. I överensstämmelse med den roll som sedan många årspelat i fredssträvandena i har svenskar även denna gångkunnat bidra till en stabilisering av läget i konfliktområdet. Palestiniernas rätt till politisk identitet har med tidenvunnit ökad förståelse i vårt land. Stora internationeUa insatser krävs för attförbättra deras materiella läge i avvaktan på en lösning av deras politiskaproblem. har länge varit en av de största bidragsgivarna tillhjälparbetet bland Palestinaflyktingarna och hoppas nu att även andra staterskall öka sina insatser. Den vilja att undgå väpnade inbördes konflikter, somsupermakterna på nytt demonstrerade under kriget i , hartidigare bl. a. kommit till uttryck i avtalet mellan president ochpartichefen om undvikande av kärnvapenkrig. För bådamakterna är det också ett intresse att hejda en fortsatt kapprustning påkärnvapnens; område. De första s. k. SALT-samtalen gav begränsade resultat. nu pågående SALT Il-förhandlingarna siktar man till betydligt störreframsteg. Parternas utgångsbud synes dock ligga långt från varandra, och detverkar osäkert om man som planerat skall nå en första överenskommelse föreårets slut. Under alla förhållanden får man räkna med en långförhandlingsprocess. Diskussionen i om kärnvapenstrateginvittnar om hur snabbt den militärtekniska utvecklingen kan ändraförutsättningarna för överenskommelser på detta område. Så snart en part vunnitett försprång i fråga om kärnvapnens förstörelseförmåga, uppstår frågan om denandra parten skall söka inhämta detta försprång. Den tekniska utvecklingenberör både de stora och de små kärnvapnen. Med hänsyn till vikten av en klaråtskillnad mellan konventionella vapen och kärnvapen väcker spekulationerna oms. k. minikärnvapen särskild oro. Stormakternas ambitioner att ytteriigare förstärka ochutveckla sin kärnvapenarsenal ökar deras ovillighet att acceptera ettfullständigt förbud mot kärnvapenprov. betraktar ett sådant förbud somett centralt mål för nedrustningsförhandlingarna. omnedrustning kan varken på detta eller andra områden notera några betydandeframsteg. Arbetet på förbud mot kemiska vapen går endast långsamt framåt.Sverige kommer även i fortsättningen att aktivt verka inom ram, som vi i princip ställer oss positivatill planerna på en världsnedrustningskonferens. Ekonomiska faktorer torde påverka supermakternas önskanatt hejda kärnvapenupprustningen och att minska de väpnade styrkorna i Centraleuropa.Den amerikanska statsledningen är utsatt för ett starkt tryck att reducera demilitära utgifterna i . Även torde ha intresse av attutnyttja sina resurser för andra ändamål. De nu inledda förhandlingarna i Wienom styrkereduktioner väntas dock bli långvariga. En rad länders intressen ärberörda. NATO-sidan förordar att reduktionerna i den första fasen begränsastill enbart amerikanska och sovjetiska arméstyrkor. I en andra etapp skulle manreducera även nationella arméförband och vidta kompletterandeförtroendeskapande åtgärder. vill redan från början inbegripanationella styrkor liksom flygstridskrafter och kärnvapen. Parternas budskiljer sig också i fråga om nedskärningarnas takt och storlek. Trotsskillnaderna i utgångspositioner torde starka krafter verka för enöverenskommelse. På svensk sida följer vi med stort intresseförhandlingarna om styrkereduktioner i . På kort sikt förefallerdet osannolikt att sådana minskningar får konsekvenser för vårt eget försvar.En uttunning i behöver inte leda till ökat tryck i Europasflankområden. En annan sak är att stormakternas intresse för Nordkalottområdetav andra skäl har ökat. På kan förhandlingsresultaten i tänkaspåverka även den svenska säkerhetspolitiken. har dock tills vidareinget behov av att deltaga i förhandlingarna, endast av att orienteras om derasutveckling. önskan om en formell bekräftelse av degränser som uppstått i efter det slut var ettväsentligt motiv för förslagen om en europeisk säkerhetskonferens. Västmakternaaccepterade tanken på en konferens, sedan deras reservationer blivittillgodosedda. Man såg bl. a. ett samband mellan säkerhetskonferensen och Wienförhandlingarna om styrkereduktioner. Under konferensens förberedande fas iHelsingfors blev västmakternas bedömning mera positiv. För alla deltagareframstod konferensen som en möjlighet att ytterligare stabilisera situationen iEuropa och att utveckla ett konkret mellanstatligt samarbete oberoende avskillnader i ideologi och samhällssystem. De alliansfria staterna har gjortaktiva insatser i konferensarbetet. Konferensens behandling av s. k. förtroendeskapandeåtgärder är av särskilt intresse för de alliansfria staterna, som inte harsamma möjligheter som de paktanslutna att erhålla underrättelser om militärarörelser och manövrer i sin geografiska närhet. De alliansfria staterna hardärför vid konferensen framfört en rad preciserade förslag i detta ämne. Ävenen överenskommelse om ökad öppenhet kring deltagarstaternas försvarsutgifterhar på svenskt initiativ aktualiserats som en tänkbar förtroendeskapandeåtgärd. I arbetet för rustningsbegränsning och nedrustning i måstehänsyn tas även till de alliansfrias intressen. Det är också en viktig uppgift för säkerhetskonferensen attskapa förutsättningar för ett vidgat ekonomiskt samarbete på alleuropeiskgrund. Framsteg på detta område är till ömsesidig fördel och kan bana vägen förframsteg också på andra fält. söker genon-i en gradvis Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt frigörelseav handeln och genom bilaterala avtal med östländerna främja en sådan ut\'eckling. Vid säkerhetskonferensen föreligger särskilt påtagligasvårigheter att nå enighet dels om problem kring gränsernas okränkbarhet, delsom förutsättningar för ett friare utbyte av människor och idéer. Bakommotsättningarna i dessa båda problemkomplex ligger viktiga intressen av bådein- och utrikespolitisk natur. är särskilt angelägen om bindandeformuleringar när det gäller gränsproblemen men motsätter sig mera långtgåendeförpliktelser i fråga om det friare utbytet. Dessa skiljaktiga intressen liksomde djupa ideologiska motsättningarna mellan oUka statsgrupper bör dock inteförhindra en positiv utgång av konferensen. För , liksom för andrademokratier, är det ett intresse att mänskliga rättigheter och demokratiskafriheter vinner allt starkare förankring i vår världsdel. Men det har frånbörjan stått klart att säkerhetskonferensen inte haft förutsättningar attundanröja existerande motsättningar på detta område. Ett begränsat resultat avkonferensen genom ömsesidiga eftergifter är att föredra framför en brytning,som kunde omöjliggöra nya möten av detta slag. Regeringen räknar med att säkerhetskonferensen skallmedföra vissa, om än begränsade framsteg på olika områden, däribland även ifråga om ett ökat utbyte av människor och idéer. Vi vill också att den skallföljas av fortsatta kontakter i oUka fora där det påbörjade arbetet kan förasvidare. har erbjudit de små europeiska staterna ettvälkommet tillfälle att klargöra den egna politiken inom en större krets ochdär hävda sina synpunkter på en önskvärd europeisk utveckling. Dettaunderstryker vikten av att finna lämpliga former för en uppföljning av desträvanden som den europeiska säkerhetskonferensen representerar. Allmänt kan sägas att avspänningsprocessen fortsätter, menatt den inte gjort några väsentliga framsteg . Det föreliggeringa tecken på att supermakterna kommer att frångå huvudlinjerna i sinsamförständspoUtik. De intressen som motiverat denna politik finns kvar: insiktenom att kärnvapenkrig tiU praktiskt taget varje pris måste undvikas och attrustningskostnaderna måste begränsas. Det politiska motstånd somavspänningssträvandena på en del håll möter kan emellertid leda till avbräck iutvecklingen mot ökat samarbete mellan stater med skilda samhällssystem. har också fått ägna ökad uppmärksamhet åtsina förbindelser med . Dessa förbindelser har påverkats avamerikanskt missnöje med fördelningen av kostnaderna för försvaroch av västeuropeisk oro för innebörden av amerikansk-sovjetiskaöverenskommelser. BUden har ytterligare komplicerats genom Västeuropasekonomiska svårigheter till följd av oljekrisen. Den utvidgning av den europeiska gemenskapen, EG, som nufullbordats, förutsattes bli inledningen till ett mera förpliktande samarbetemellan medlemsstaterna, i fråga om både utrikespolitiken och de ekonomiska ochmonetära problemen. Officiellt har man uppställt målet att skapa envästeuropeisk union till 1980. Det utrikespolitiska samarbetet inommedlemskretsen har konkretiserats bl. a. i samband med den europeiska säkerhetskonferensen och Mellersta Östern-krisen. trycket avde valutasvårigheter som energikrisen medfört har däremot strävandena tillvalutapolitisk solidaritet försvagats. Tillämpningen av den gemensammajordbrukspolitiken har medfört ökade spänningar inom gemenskapen, och denförutsedda gemensamma regionalpolitiken har ännu ej kunnat förverkligas. Ökade svårigheter inom EG kan få negativa konsekvenseräven för övriga europeiska stater, däribland vårt eget land. Ekonomiskaframsteg i både väst och öst är ett gemensamt intresse för folk. frihandelsavtal med den europeiska ekonomiskagemenskapen har varit i kraft och avtalet med deneuropeiska kol- och stålgemenskapen . Frihandelsavtalethar allmänt sett fungerat väl. De två första tullsänkningarna om sammanlagt 40procent för flertalet industrivaror har planenligt genomförts. I detsamarbetsorgan som genom avtalet upprättats mellan och EG har fruktbaradiskussioner kunnat föras om avtalets praktiska tillämpning. Den gynnsammautvecklingen av handeln mellan och EG beror givetvis till en del på attgoda konjunkturer rått under större delen av 1973, men vårt avtal med EG är ettvärdefullt instrument för att utveckla denna handel. Frågan om de nordiska staternas förhållande till EGskapade osäkerhet om det nordiska samarbetets framtida möjligheter. Trots attde nordiska länderna valde olika slag av förbindelser med EG, kan man i dagkonstatera att det finns en samlad nordisk vilja att föra samarbetet vidare.Ett nordiskt handlingsprogram har börjat genomföras och utvidgas till nyaområden. Det nordiska regeringssamarbetet inom ramen för det nordiskaministerrådet har både breddats och fördjupats. På en rad områden har för denordiska folken värdefulla praktiska resultat kunnat uppnås på kort tid.Samspelet mellan ministerrådet och främjar de nordiskasamarbetssträvandena. Det nordiska samarbetet bygger på en gemensamkulturtradition och gemensamma demokratiska värderingar. Vad som uppnås i dettasamarbete gagnar inte bara de enskilda staterna utan också den nordiskademokratin. På liknande sätt söker vi genom värt arbete i bidratill att stärka den europeiska demokratin. Jag vill här skjuta in några ord om en fråga som på densenaste tiden ägnats stor uppmärksamhet i massmedia. Jag tänker på påståendenaom svensk underrättelseverksamhet i och den finska reaktionen ianledning av dessa påståenden. Det finska meddelande som framfördes till migden var allmänt hållet. Efter hand blev det bekant att man hade tvåfall i tankarna: den av FRA använda båten vid och en del flygningar överFinland med privatflyg. Det var också dessa två fall som diskuterades mellanpresident och statsminister . Efter samtaletoffentliggjordes ett uttalande, vari konstaterades att man var enig om faktamen att man hade olika tolkningar av vad som skett. Därmed är saken utagcradmellan de två länderna. Den har inte skadat de goda förbindelserna dem emellan. Om demokratin skall kunna hävda sig i , måste manständigt stärka dess grundvalar. Sociala och ekonomiska spänningar kan minskademokratins funktionsduglighet i av snabba förändringar. Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, haitdels-och valutapoUtisk debatt konfrontationspolitikinom staterna är ägnad att skärpa detta problem. Förakt och misstro motdemokratins arbetsmetoder kan utnyttjas av reaktionära krafter för attundergräva själva det demokratiska systemet. I krislägen kan systemet sedanslås över ända med våld eller hot om våld. Så har gamla och nya diktaturerkommit till. har vi fått nya bittra påminnelser från Europasdiktaturstater om hur avsaknaden av politisk frihet leder tUl rättslöshet ochbrutalitet. neutralitetspolitik utgör intet hinder för aktivasvenska bidrag till lösning av problem i vår omvärld. Neutralitetspolitikentjänar inte endast våra omedelbara nationella intressen utan också en fortsattstabUisering av läget i . Den kommer att konsekvent fullföljas. Stundomhar spekulationer avhörts att politiken skulle behöva omprövas till följd avexempelvis EG:s utveckling eller en förändring i förhållandet mellan stormaktsblocken.Sådana spekulationer saknar grund. Om avspänningssträvandena skulle leda tillnya framsteg, kan få nya handlingsmöjligheter inomneutralitetspolitikens ram. Skulle avspänningsprocessen avbrytas, kvarstårargumenten för vår politik med samma styrka som . Som del av ett , vars inre konflikter två gångerunder detta århundrade gett upphov tUl världskrig, har ett självklartintresse av att strävandena tUl avspänning mellan stormakterna har framgång.Huvudsyftet med avspänningspolitiken är att minska sannolikheten av storkrig.Samtidigt är det naturligt för ett land i stäUning att peka påriskerna för att mindre och svagare staters intressen kan bli lidande påuppgörelser mellan supermakterna. Särskild vikt får denna synpunkt, när detgäller länderna i den tredje världen. I ett globalt perspektiv är det angelägetatt ändra maktrelationerna mellan i-länder och till de senares förmån.Ett ökat politiskt och ekonomiskt samarbete mellan de ledande industristaterna,ensidigt inriktat på parternas egen fördel, kan konservera den ojämnafördelningen av makt och tillgångar. Det stora flertalet alliansfria stater i den tredjevärlden ställer sig i princip positiva till avspänningspolitiken menunderstryker vikten av att deras egna problem inte blir bortglömda. GenomFörenta nationerna och genom ett förstärkt inbördes samarbete söker deaktualisera frågor som särskilt berör dem. Det gäller en mera rättvisfördelning av världens resurser och en mera verksam biståndspolitik från staternas sida. Det gäller också rasproblemen i södra , som får enallt allvarligare tillspetsning. De vita minoriteternas försök att med våldhindra nödvändiga förändringar i , , och deportugisiska kolonierna har blivit alltmer samordnade. FN;s beslut omsanktioner mot måste effektivt tillämpas. måste utsättasförökat internationellt tryck. brutala metoder att undertryckabefrielsesträvanden bör brännmärkas, och den portugisiska regimen måste böriaavveckla sitt kolonialvälde. intar här en nyckelställning. Detskulle vara naturiigt om de västeuropeiska staterna gemensamt sökte förmåPortugal till förhandlingar med befrielserörelserna. I stora delar av den tredje världen har man erfarenheterav att samförstånd mellan stormakterna inte utesluter fortsatta lokala konflik- ter, somhårt drabbar de berörda folken. är ett exempel. ledde tillde amerikanska stridskrafternas tillbakadragande från området, men avtalet harinte bringat fred till folk. Saigonregimen visar ingen vilja atttUlämpa avtalets politiska bestämmelser. Ett stort antal politiska fångarhålls fängslade under omänskliga förhållanden. De fortsatta striderna iSydvietnam har kostat tiotusentals människoliv. signatärmakterbör inför denna oroande utveckling ta sitt ansvar för avtalets striktatillämpning. Försöken att med militära maktmedel undertrycka dennationella och sociala frigörelsen i fick ödesdigra konsekvenser ävenför grannländerna. Efter många års strider och förstörelse ser nu äntligenut att nå nationell enighet. Men i Cambodja rasar alltjämt inbördeskriget, ochregimen i kan endast med utländskt stöd hålla sina hotadeställningar. Det ökade samförståndet mellan stormakterna får inte låtaoss glömma blodsutgjutelsen i . Det faktum att kriget ingalunda blivit avskaffat som medelför maktpolitik gör det angeläget att modernisera krigets lagar. Den snabbamilitärtekniska utvecklingen i riktning mot allt brutalare och merurskillningslösa vapen och metoder demonstrerar gällande reglers otillräcklighet.Sverige spelar en särskUt aktiv roll i arbetet på detta område. Vi ställer nufrämst våra förväntningar om framsteg på den pågående internationellakonferensen i om humanitära regler i väpnade konflikter. Enligt svenskuppfattning bör den leda fram till förbud mot eller inskränkningar ianvändningen av särskilt grymma vapen samt förbud mot områdesbombning av städeroch andra platser med civilbefolkning. I åtskilliga fattiga länder strävar starka krafter tillinte endast politiskt utan även ekonomiskt oberoende av stormakterna. I Chilesökte en folkvald regering att på demokratisk väg förena strävandena till ekonomisktoberoende med krav på större social rättvisa. Det samhällsbygge, som inleddesav president , slogs brutalt över ända med militär makt. Kuppregimen iChile kan dock inte i längden hejda kampen för demokrati och socialrättfärdighet. intar alUjämt en central roll isträvandena att lösa de stora problem, som berör det internationella samfundet.Vikten av att FN finns att tillgå illustrerades på nytt under krisen i MellerstaÖstern. Också vid Mellersta Östern-problemens fortsatta behandling kan FNväntas få väsentliga uppgifter. Organisationen har numera nått nästanfullständig universalitet, vilket ökar dess förutsättningar att fungera somvärldsforum och pådrivande kraft. Som en liten stat med en lång fredstraditionär angeläget om att FN:s handlingsmöjligheter ökar. Vår vilja att ta påoss ansvar inom FN-systemet visas av vår avsikt att kandidera till inval isäkerhetsrådet . Flera av de globala problem, som berör utnyttjandet ochfördelningen av världens resurser, kommer att behandlas inom Förentanationernas ram. skall analysera den alltmerkritiska livsmedelssituationen i stora delar av världen och föreslå nödvändiga åtgärder. vill sätta in livsmedelsproblemen i ett Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, haiidels-och valutapoUtisk debatt bredaresammanhang av ekonomisk och social utveckling. Huvudmålet måste vara att främjajordbruksproduktionen i . bör enligt svenskmening sätta frågan om den framtida befolkningsutvecklingen i relation tUl bl.a. fördelningen av gemensamma och knappa resurser och understryka de rikaländernas särskUda ansvar. kanske viktigaste uppgift äratt en gång för alla fastställa yttergränsen för kuststaternas rätt tillnaturtillgångarna i havet och i havsbottnen. För områdena utanför denna gränsär det angeläget att upprätta en internationell regim som bekräftar principenom dessa områden som gemensam egendom och fastställer villkoren för derasutnyttjande. För att konferensens beslut skall bli bestående krävs att hänsyntas till både världssamfundets och de geografiskt mindre gynnade staternasberättigade intressen. Den pågående i om linjesjöfartenberör i särskild grad intressen. Ett konventionsförslag föreliggersom, om det genomförs, kommer att orsaka allvariiga problem för den svenskahandelsflottans möjligheter att delta i väridssjöfarten och att transporteravår egen sjöburna import och export. arbetar aktivt för att ge konventionenen utformning som gagnar men dock inte leder till atttransportmönstret industriländerna emellan ändras. Problemen kring de multinationella företagens verksamhetväcker nu allt större uppmärksamhet och behandlas inom en rad internationellaorganisationer. Samarbete över gränserna är nödvändigt för att lösa dessaproblem, sorn berör förhållandet mellan storföretag och stater. Regeringar ochfackliga organisationer har svårt att hålla jämna steg med företagandetsinternationalisering. Att finna nya, ändamålsenliga samarbetsformer är därfören av vår tids stora internationella uppgifter. 1 studeras behovet avolika slags insatser på såväl det nationella som det internationella planet. Energikrisen har gett ökad skärpa åt de råvarufattigau-ländernas problem. En del oljerika kan genom oljeprisernas stegringräkna med betydligt ökade resurser för sin utveckling. Andra förfogaröver värdefulla råvarutillgångar av annat slag, som synes bli alltmerbegärliga. Men för ett stort antal råvarufattiga medför de kraftigtstegrade priserna för såväl olja som spannmål, industrivaror och t. ex.konstgödsel, akuta problem som hotar deras utvecklingsansträngningar. Deoljefattiga ställer nya krav på solidaritet. förstärksu-liindernas gemensamma krav på i-länderna att visa en allvarlig vilja tillförändring av de internationella maktrelationerna och av världsresiirsernasfördelning. begäran om sammankallande av en extrageneralförsamling i FN för att behandla världens råvaru- och utvecklingsproblemfår ses mot denna bakgrund. Utifrån vår allmänna syn på FN:s roll i strävandenaatt skapa en bärtre och rättvisare värld har också gett sitt stöd åtdetta förslag. Ett annat uppmärksammat initiativ på det internationellaplanet, som föranletts a\ energikrisen, var den av Förenta staternasammankallade energikonferensen i med deltagande av denio . Avsikten är att denna konferens efteringående förberedelser skall följas av en ny konferens med deltagande av såvälproducentländer som en vidare krets av konsumentländer, inklusive . Regeringen intar en positiv hållning till internationellsamverkan i energifrågor. Samarbetet bör bl.