prot · FX0916 · 1974-12-31 00:00:00 — Jag har ansett det vara på sin plats attlämna en redogörelse för den försörjningspoUtik som har förts påoljeområdet och även att lämna en redovisning av detaktuella försöriningsläget. Önskemål om en sådan redovisning framfördes ocksåunder gårdagens debatt här i kammaren. Jag tänkte först nämna något om bakgrunden ochinformationsunderlaget för den politik som har förts. Det är då två faktorersom varit av avgörande betydelse. Den ena är arabländernas politik beträffandesin oljeproduktion. Den andra är den internationella oljemarknadens sätt attfungera; det är i hög grad liktydigt med de internationella oljebolagens sättatt sköta fördelningen av flödet av råolja och färdigprodukter mellan olikaländer i världen. En del har kanske vid det här laget glömt hur många gångerdet internationella oljeläget skiftat sedan krisen bröt ut i oktober månadförra året. Jag skall därför göra en kort rekapitulation. utbröt kriget i . Den förstaeffekten för världens oljeförsörjning kom när den s. k. OAPEC- ett antal , nämligen , , , ,, , , , , och beslöt attsätta in vad man kaUade oljevapnet i . Man beslöt att,så länge konflikten pågick, sänka sin samlade oljeproduktion med 5procent. Man beslöt också att förbjuda varje oljeexport från dessa länder tillUSA och . , , hade man kommitfram tUl att den här produktionsnedskärningen var för liten för att ge avseddpolitisk effekt. OAPEC beslöt då att skära ned produktionen ,räknat på september månads produktionsnivå, och sedan fortsätta attminska produktionen i avvaktan på en lösning av konflikten på förarabländerna tUlfredsstäUande villkor. , , tog man ett litet stegbakåt. På grund av uttalanden i om Mellanösternfrågan beslötman att inställa den redan beslutade 5-procentiga nedskärningen . , , var OAPEC-gruppen redo att genomföra enskärpning av sin politik och beslöt att skära ned produktionen med 5procent, räknat på december månads reducerade produktion. Sedan hände ingenring i vad gällde oljeproduktionen förränden , när OAPEC beslöt vid ett möte i - att ganskadrastiskt ändra sin poUtik och att höja produktionen fråndecembernivån . Nuläget är aUtså att produktionsbegränsningen uppgår jämfört med för de länder som upprätthåller den. Det är inte någon överdrift att säga att den här periodenkännetecknades av tvära kast i politiken. Det ledde bl. a. tUl att vissabeslut aldrig hann verkställas innan nya beslut tog över. Det är ocksåuppenbart att besluten har tillämpats ganska oenhetligt i de enskilda länderna.Det har, kort sagt, rått ett mycket besvärligt informationsläge vad beträffareffekterna på produktionen i dessa länder och därmed på världshandeln med olja. Det var under det här händelseförloppet som regeringenhade att utforma den svenska försörjningspolitiken. De första åtgärdernavidtogs . Deras bakgrund var besluten av OAPEC att skära nedproduktionen , och sedan attligga kvar på den nivån. I det något förvirrade läget kundeoljebolagen lämna uppgifter om sin förväntade produktion och import bara fördecember månad. Dessa mycket osäkra uppgifter tydde på en nedgång avtillförseln av oljeprodukter tUl med någonting mellan 10 och 20procent, men regeringen beslöt med utgångspunkt i de av arabländerna fattadebesluten att lägga fram förslag tUl om att allmänna ransonerings- ochförfogandelagen skulle få sättas i kraft. Tillsammans med förslag om ensärskild elransoneringslag lades dessa propositioner fram för den 20november. som den beredskapen för ransonering upprättadesstartade en kampanj för frivilligt sparande av bensin, eldningsolja ochelektrisk energi. Exportkontroll av oljeprodukter infördes också. senare förelåg den första prognosen för tillförseln av Den gällde perioden november 1973januari 1974, dvs. en tremånadersperiod.Prognosen gjordes av överstyrelsen för ekonomiskt försvar och angav ettbortfall i förhållande tUl normal tUlförsel med för bensin,för lätta oljor och 1 för tjocka eldningsoljor. Mot bakgrunden av det läget formulerades de aUmännariktlinjer som skuUe gälla besparingsåtgärderna och en kommande ransonering.Produktion och sysselsättning skuUe bibehållas på en hög nivå. Viktigasamhällsfunktioner som sjukvård, undervisning och allmänna kommunikationer skulleprioriteras. Förbrukningen skulle inte få bli större än att beredskapslagren avolja i stort sett hölls intakta för att bevara högsta möjliga handlingsfrihetför den framtid som sannerligen tedde sig oviss. Inskränkningarna i förbrukningen måste därförhuvudsakligen rikta sig mot hushållens energikonsumtion. På grund av att andel av vår elenergi produceras i oljekraftverk måste åtgärderna också tasikte på hushållens elkonsumtion. I avvaktan på att skuUe ta beslutet om allmännaransoneringslagen och allmänna förfogandelagen bedömdes det att en erforderligbesparing kunde nås genom en fortsatt sparkampanj. Överenskommelse träffadesmed oljebolagen om en frivillig nedskärning av leveranserna av eldningsolja föruppvärmningsändamål . De avgörande besluten beträffande ransoneringspolitikenfattades av regeringen , dagarna efter det att rUcsdagenenhälligt bifaUit förslagen om att sätta de olika ransoneringslagarna i kraft.Då hade en ny bedömning av den sannolika tillförseln av olja tagits fram förtiden december 1973februari 1974, Den visade på en fortsatt försämring avtillförseln, nämUgen för bensin, för motorbrännoljaoch eldningsolja för de tjocka oljorna. I det läget kvarstod fortfarande OAPEC-ländernas beslut omen nedskärning av produktionen från septembernivån.Likaså hade vi att räkna med att produktionsnedskärningen även därefter kundefortsätta i enlighet med den plan som man upprättat , dvs. 5 procentsnedskärning varie månad. Regeringen beslöt då att fullfölja förberedelserna förbensinransoneringen, så att den kunde träda i kraft . Vidareinriktades planeringen på att den frivilliga kvotransoneringen av eldningsoljaskulle avlösas av en kvotransonering i statlig regi. Det vidtogs också vissaåtgärder för att begränsa förbrukningen av elkraft med inriktning på sådanating som reklam, gatubelysning osv. Därefter kom alltså i julhelgen OAPEC-ländernas. beslut omatt lätta på embargopolitiken, när man sade att man fr. o. m. januari skullehöja produktionen . får vi räkna med att försörjningsläget i Sverigepåverkas av åtgärder i detta produktionsområde med en fördröjning . Vi gjorde också en kontroll av prognosen för tUlförseln undertiden december t. o. m. februari; den kontrollen gjordes . Denvisade oförändrade siffror för eldningsoljor men ett ökat bortfall avmotorbensin, som uppgick till . Det berodde på att man i svenskaraffinaderier var tvungen att lägga om produktionen för att öka tillförseln avbl. a. gasol i ett läge där vissa svenska industrier stod i en akut bristsituation.Ransoneringen av bensin och eldningsoljor inleddes därför som planerat den 8januari. Innan jag går vidare i historieskrivningen fram tUlonsdagens beslut att häva bensinransoneringen men fortsätta medoljeransoneringen kan det vara befogat att försöka besvara den ofta ställdafrågan: Är hela oljekrisen en bluff? Kan man påstå attproduktionsnedskärningarna i arabländerna bara har existerat på papperet? Trots alla rapporter i massmedia om att detta skulle varafallet har vi , tror jag, ganska övertygande bevis för att effekten avOAPEC-ländernas beslut blev långtgående. Jag har här uppgifter om produktionenav råolja i arabstaterna, dvs. hela den grupp som jag räknade upp för en stundsedan, . De uppgifterna visar att produktionen avråolja låg under septembernivån. hadeproduktionen sjunkit tUl under septembernivån och var under septembernivån. Jag kan ta ett konkret exempel. Det gäller världensstörsta nettoexportör av råolja, , som är det land somantagligen mest konsekvent har genomfört begränsningspolitiken. 6,3 miljoner fat råolja per dag mot 8,3 miljoner fatper dag en nedgång med 2 miljoner fat eller precis . Iförhållande till den tidigare planerade produktionen var bortfallet ännustörre, 6,3 miljoner fat per dag mot planerade 9,1 miljoner fat per dag, dvs.ett bortfall med . Det underlag vi hade när besluten fattades omransoneringspolitiken var förutom uppgifter från oljebolagen följande bedömningarav världstillförseln av olja. Först måste man göra en prognos för produktionen iarabstaterna . Vi hade utgått från att det enda rimUgaantagandet är att de fortsätter sin nuvarande politik, dvs. att beslutet frånden om en 15-procentig nedskärning i förhållande till september1973 kommer att stå sig. Ett visst underlag för det antagandet har man i attdetta beslut nu gällt ; det är längre än något tidigare beslut iden här gruppen av länder. Beslutet gällde alltså en 15-procentig nedskärning.Då inte deltar i produktionsbegränsningen utan bara bojkottar exporten tiUUSA och , beräknas produktionen från samtliga arabstater under förstakvartalet ligga under nivån för september. finns det många andra oljeproducerande länder ivärlden, även om arabgruppen svarar för hälften av världshandeln med olja. Mensåvitt vi nu vet har produktionen hos övriga oljeproducerande länder ökat ilångsam takt, och den beräknas ligga ca 4 procentöver septembernivån . Då är att märka att ungefär hälften av denproduktionsökningen kommer från ett enda land, nämligen som har en mycketsnabb expansion . Väger man samman produktionsbortfallet i Mellersta Östernmed produktionsökningen i andra delar av världen tyder resultatet på att världsproduktionenav råolja då är kommunistländerna undantagna kommeratt ligga under nivån . De här uppgifterna är emeUertid inte tUlräckliga för skall kunna bedöma försörjningsläget. Man måste också göra en bedömning avhur efterfrågan kan komma att utvecklas. Normalt stiger efterfrågan på råoljamed 6 ä , och det betyder att efterfrågeökningen under normalaförhållanden för perioden septembermars skulle kunna uppskattas tillomkring . En total produktionsminskning under förstakvartalet skulle aUtså i förhåUande tUl normal efterfrågan innebära en brist ivärlden på 6 å . Det finns också andra beräkningar som baseras på sammaantaganden om den arabiska oljepolitiken men som visarett större gap mellan efterfrågan och produktion än vad jag här angav. Vi harfått uppgifter från i BP. Där beräknar man attproduktionen kommer att understiga efterfrågan mednärmare . Men vilken beräkning man än gör, så är detta ändå en klarförbättring jämfört med de utsikter som förelåg . Å andrasidan ger dessa siffror antagligen en alltför ljus bild av försörjningslägetför flertalet , och det gäller också . För att ge en bild av hur komplicerad den fungerandefördelningsmekanismen är och av hur störd marknaden är skulle jag vilja lämnanågra uppgifter om fördelningen av oljan på olika delar av världen och på olikaländer. Inom har man vid flera tUlfällen diskuteratmöjUgheten att under kriser av det här slaget sätta i kraft ett internationelltfördelningssystem, baserat på avtal mellan länderna, av ungefär det slag somtillämpades under Suezkrisen pä . De politiska förutsättningarna föratt få ett beslut i den riktningen har emellertid saknats. Det har lett tillatt fördelningen av oljan i aUt väsentligt kommit att skötas av deinternationella oljebolagen. Här är insynsmöjligheterna för regeringarnaytterst begränsade, om de ens föreligger. Inte heller har vi hittUls fått någoninternationell utvärdering, t. ex. genom . skulle jag tro att de internationella oljebolagen i sinfördelning i hög grad har styrts av de beslut som olika har fattatnär det gäller behandlingen av vissa konsumentländer. Jag har tidigare nämntbeslutet om förbud mot export till och . Här finns en rad olikaföreskrifter, och det verkar inte heller som om de olika OAPEC-staterna följernågon enhetlig politik sinsemellan. Systemet är krångligt och tillämpningennaturligtvis ännu svårare. Jag vill Ulustrera denna del av den arabiskaoljepolitiken genom att summariskt redovisa vad som enligt den saudi-arabiskaregeringen gäller för oljeexporten . Följande lista är intefullständig: och skall tilldelas enligt kontrakt föratt möta intern efterfrågan. erhåller en kvantitet som motsvararseptembernivån plus 200 miljoner fat per dag. Islamskaoch vänligt sinnade stater i får efter sina behov. Indienbehandlas på samma sätt som och . får86 mUjoner fat per dag. , BrasUien, ChUe, , och fårseptembervolymen eller det månatliga genomsnittet för de första nio månaderna1973. Länderna får välja det som de anser ger dem mest. Övriga länder, däriblandSverige, får dela på vad som bUr över, men enhgt produktionsplanen skall vi fåminst decembervolymen plus . Jag tycker inte att det är konstigt att de som försökt sigpå att göra prognoser och bedömningar av det internationeUa försörjningslägetråkat ut för vissa svårigheter. Den här listan var utomordentligt krånglig,dessutom mycket svår att tolka. Därtill kommer att vi inte vet hur den faktiskttillämpas. Jag sade tidigare att jag trodde att oljebolagen i rätthög grad lät sig påverka av de regler som producentländerna ställt upp förexporten till olika konsumentländer. De har starka ekonomiska och ocksåpolitiska skäl att strikt tillämpa dessa regler. Däremot har bolagen genom sininternationella uppbyggnad betydande möjligheter att omfördela oljan så attverkningarna av de arabiska exportrestriktionerna mot vissa konsumentländerinte bUr så allvarliga. behandlas inte med preferens men inte heller sämreän flertalet . Men verkningarna har för vår del antagligen blivitallvarligare än för en del andra länder. Jag skall bara peka på några faktorersom kan ha bidragit till detta. Vår ringa raffinaderikapacitet har verkatnegativt i flera hänseenden. Den har gjort oss sårbara för exportrestriktioneri västeuropeiska länder, från vilka vi köper förädlade produkter eldningsoljaoch bensin. Den har medfört att vi inte lika lätt som andra kunnat kompenseraoss genom direkta inköp av råolja från producentländerna. Vi har vidare iSverige ett relativt stort antal s. k. independents, dvs. bolag som ärfristående från de stora internationella oljebolagen. Bortfallet i tillförselnför de svenska bolagen är betydligt större an bortfallet för de internationeUabolag som är verksamma i . Vi har också kunnat konstatera att vissainternationeUa bolag i - det gäUer alltså inte alla - har fåttleveranser från sina moderbolag, som understiger deras normala kvot hosmoderbolaget. Vi har påpekat detta för de svenska dotterföretagen, och deuppger nu att man bör kunna räkna med att förhåUandeträttas tUl. Jag vill stryka under denna förhoppning. Jag kommer så till den bedömning av försörjningsläget iSverige under detta års fyra första månader som förelåg . Jagbörjar med motorbensinen. Först viU jag beskriva den beslutssituation som förelåg.Läget var att senast måste ställning tastill om en ny ransoneringsperiod skulle inledas efter februari månads utgång. Isådant fall måste nämligen ransoneringskort tryckas och delas ut, och detta tarminst . Där förelåg två alternativ enligt både regeringens ochbränslenämndens bedömning. Antingen att besluta om ytterligare eu' period efterfebruari eller också upphäva ransoneringen. Manbedömde det som meningslöst att fullfölja den inledda ranso- 2 protokoll 1974. neringsperiodenfebruari ut men meddela att ransoneringen upphörde den sistafebruari. Då skuUe alla ransoner snabbt ha förbrukats, och trycket påransoneringsmyndigheterna att bevUja ytterligare tilldelning skulle öka,eftersom man med fog kunde hävda att eller veckor skullebensinen vara fri. Det är en erfarenhet från tidigare ransoneringar att den s.k. ransoneringsmoralen snabbt sjunker under den allra sista delen av en längreransoneringsperiod. Prognoserna visade att oljebolagen väntade sig enförbättring av tUlförseln tUl aprU jämfört med den prognos de hadelämnat . Tillförseln, dvs. produktion plus import, väntades nuligga under den normala mot . Dennaprognos stämde rätt väl med den allmänna bedömning av läget på världsmarknadensom jag tidigare redovisat och som pekade på en råoljebrist på mellan 6 och 8procent. Vidare framgick av den lagerinventering som gjordes perden att lagersituationen för motorbensin var hyggUg. Påståenden om överförbrukning och överförsäljning visade sig alltså dessbättre sakna grund. Det fanns ungefär 1,4 miljoner m'' bensin ilager. Mot denna bakgrund bedömde bränslenämnden det inte somnödvändigt att behålla kvotransoneringen av bensin. Även om förbrukningenunder resten av perioden, dvs. t. o. m. april, åter går upp till en förårstiden helt normal nivå, skulle lagren vid slutet av aprU ligga på samma nivåsom , dvs. 1,4 miljoner m''. Skälet är att ransoneringen trots sin korta varaktighet avallt att döma haft en väsentlig spareffekt. Jag återkommer senare tUl det. Jag delar bränslenämndens bedömning, men liksom nämndenvill jag kraftigt stryka under att försörjningsläget ändå inte har återgått tUldet normala. Dessutom kan vi inte utesluta risken för att nya beslut fattas avproducentländerna som på nytt försämrar läget. Man bör komma ihåg attbensinförbrukningen alltid ökar . Det lager på 1,4mUjoner m som vi räknar med skall finnas i landet i slutet av aprU skulle undervinterförhållanden räcka ungefär fyra och en halv månad, men undersommarförhåUanden, med en förbrukning på över 400 000 m'', bara litetmer än . Dessutom är detta lager till större delen avsett att varaen reserv i en långt allvarligare krissituation än den rådande. Därför ökar tryggheten för en fortsatt fribensintilldelning väsentligt om den sparsammare bilkörning och den ökadeanvändning av kollektiva trafikmedel som inleddes fortsätterockså under de kommande månaderna. En besparing av bensinförbrukningen med 10procent borde vara möjlig att åstadkomma, om de redan etablerade vanorna blandlandets bUister någorlunda behålls. När det gäller eldningsoljorna är försöriningsläget ganskaolika för de lätta och de tunga oljorna. När det gäller lätta oljor ärtUlförseln något över det normala . Däremot måstelagersituationen bedömas som mindre god. Statistiken visar också på ettbetydande importbortfall . Slopasransoneringen skulle vi ha börjat tära på våra beredskapslager.BibehåUs kvotransoneringen ger det en viss reserv vid utgången av den härperioden. Prognoserna för tillförseln av tunga oljor visar ettunderskott på , men lyckligtvis är lagersituationen här bättre.En fortsatt ransonering av tjockolja för uppvärmningsändamål har bedömts somoundgängligen nödvändig för att en fortsatt försörining av industrin skallkunna upprätthållas. Lagren av tunga oljor kommer ändå att minska kraftigtunder perioden, med inte mindre än 2 mUjoner m, från 6 mUjoner tiU drygt 4miljoner. Jag vUl tillägga att försörjningspolitiken på oljeområdetskulle ha ställts inför betydligt större svårigheter om det inte hade funnits tremotverkande faktorer. Den första känner alla tUl. Det är den ovanligt mildavintern. Den andra är det importtUlskott på 800 000 m eldningsoUa som dennyupprättade statliga inköpsorganisationen har åstadkommit. Det motsvararungefär av hela importen januari t. o. m. april. Dentredje faktorn är det stora gensvar hos allmänheten som kampanjen för frivUligtelsparande har fått. Det har inneburit att industrins behov har kunnattUlgodoses och produktionsstörningar undvikas, vi har sluppit elransonering,och en dräglig bostadstemperatur har kunnat hållas utan att behövtröras. När nu bensinransoneringen upphävts ärdet - också enligt min mening - befogat att stäUa frågan om bensinransoneringenverkligen var nödvändig. Och om den frågan besvaras med ja, kan man fortsätta:Vilket syfte fyllde den i så fall? Den första frågan kan ställas från två helt olikautgångspunkter. Den ena är; sig bensinransoneringen nödvändig när deninfördes? Den andra är: Ter sig bensinransoneringen nödvändig nu i efterhand,när vi, åtminstone delvis, kan titta i facit? Jag har svårt att tro att särskUt många vUl påstå attfrågan ställd på det första sättet kan besvaras med nej. I varje faU var detytterst få - jag kan inte erinra mig någon enda ledamot av denna kammare som idecember eller hävdade att bensinransoneringen var onödig ochinte borde införas. Med de perspektiv som dä fanns för oljeproduktionen ivärlden - där produktionsminskningar på upp tiU i MeUanösternhotade - var det också högst förståeligt och klokt att man avstod från attdriva sådana krav. Snarare var väl den allmänna uppfattningen ochdecember att det enda som inte kunde ursäktas var passivitet och brist påhandling från regeringens sida. delas alltså inte den uppfattningen av alla.Från visst håll i pressen gjordes det gällande att regeringen visade enenastående kombination av okunnighet och godtrogenhet, då regeringen trodde påoljebolagens uppgifter om en väntad brist i tiUförseln av bensin och olja. Dethävdades att importen i själva verket var mycket större än vad oljebolagenuppgav. Tanken var att oljebolagen för att förstärka krisstämningen i Sverigelämnade importsiffror som var kraftigt färgade i pessimistisk riktning. kan vi kontrollera de uppgifter oljebolagen idecember lämnade till bränslenämnden om sin import, genom att jämföra derasbedömningar av importen mot det verkliga utfallet. Desiffror jag nu nämner gäller de åtta största oljebolagen i . tar barasiffrorna för motorbensin. För november bedömde oljebolagen att de skulle införa 300000 m bensin. Den verkliga importen blev 244 000 m. För december angav bolageni förväg att importen skulle bli 225 000 m. Den verkliga importen blev 190 000m. För de här två månaderna blev den faktiska importen alltså90 000 m eller mindre än vad bolagen själva trodde den skullebli. Vad man än kan säga om de åtta oljebolagens sätt attbedöma sin framtida import, inte kan man påstå att de var överdrivetpessimistiska. Min förhoppning är tvärtom att de har håUit tUlbaka sin optimismom importmöjligheten i de bedömningar som vi grundat beslutet om slopandet avbensinransoneringen på. Jag vill erinra om de försäkringar jag fått om attsiffermaterialet från bolagen , efter kontakter med de internationellabolagens huvudkontor, är bättre. Men de här siffrorna illustrerar ändå en avde grundläggande svårigheter som vi och alla andra länder haft att kämpa medunder utformningen av försörjningspolitiken. Det har visat sig vara utomordentligtsvårt att få säkra uppgifter om olje- och bensintillförseln ens på mycket kortsikt. Jag har i olika sammanhang tidigare framfört kritik mot deinternationella oljebolagens sätt att sköta informationen till de enskildaländerna om sin fördelning av tUlgängliga olje- och bensintUl-gångar. Även omdet måste erkännas att läget på oljemarknaden också för oljebolagen tidvismåste ha tett sig ganska kaotiskt, borde ändå en större öppenhet från derassida ha kunnat undanröja en hel del missförstånd och misstro beträffande denroll som de internationella oljebolagen spelat i den här krisen. Som fallet äri dag återstår det fortfarande att utreda vilken den rollen kan ha varit. verkar det som om oljebolagen tagit visst intryck avden kritik de mött i vissa länder och deras dotterföretag i vårt land har nusagt sig ha säkrare uppgifter än tidigare om sin tillförsel för de närmastemånaderna. Men om bensinransoneringen tedde sig nödvändig när deninfördes, framstår den som nödvändig i efterhand? Har det med andra ord tjänatnågot vettigt syfte att ha en ransonering för sä ? Jag tror det. AUt tyder på att ransoneringen ledde tUl enbetydande minskning av bensinförbrukningen. Det är den ur försörjningssynpunktväsentliga effekten. Jag vill erinra om att förbrukningen av bensin avgörs avhur mycket folk kör, inte av hur mycket bensin de förfogar över. Alla uppgifterom hamstrade volymer och tillgängliga ransoner är av föga värde för att bedömaförbrukningen. Då måste man veta hur mycket bensin folk använder, och det kanvara en helt annan sak. De fakta vi har visar följande: Under den av ransoneringsperioden minskadeenligt trafikräkningar biltrafiken på våra vägar med mellan 30 . Vi har inte statistik , men i varje fallför bedömer det så att minskningen varit påtaglig. Vidare har kollektivresandet ökat kraftigt.