prot · FX093 · 1974-12-31 00:00:00 — Men målsättningen kan intebara sättas så begränsad. Det mål man måste sätta upp för sysselsättningspolitikenär inte bara att minska arbetslösheten utan att öka antalet arbetstillfällen såatt alla som kan och önskar också skall få ett meningsfullt arbete. Sådanaambitioner kan först bli verklighet i en socialistisk planekonomi. Men det ärredan nu nödvändigt att ha detta som inriktning för politiken för att minskaarbetslösheten och öka tillgången på arbetsplatser. Med hänvisning till vad som här anförts anhåller jag omkammarens tillstånd att till herr arbetsmarknadsministern få ställa följandefrågor: Vilka åtgärderavser regeringen att vidta för att förhindra en ökning av arbetslöshetenberoende på aktuella svårigheter i försörjningen med olja och bensin? Vilka åtgärderavser regeringen att vidta för att nedbringa arbetslösheten och säkra ettmeningsfullt arbete åt alla? Vilka särskildaåtgärder förbereder regeringen mot arbetslösheten bland kvinnorna? Hur villregeringen motverka den stora ungdomsarbetslösheten? Denna anhållan bordlades. §13Interpellation nr 13 om främjande av kollektiva trafikmedel Ordetlämnades på begäran till HerrMAGNUSSON i (vpk), som yttrade: Herr talman! De aktuellasvårigheterna beträffande oljeförsörjningen understryker behovet av ettomtänkande inom trafikpolitiken. Från kommunisternas sidaframfördes denna uppfattning redan i höstens debatt till finansutskottetsbetänkande nr 40. Där framhölls i ett av C.-H. framfört yrkande att"inte bara produktionen utan i lika hög grad konsumtionen har givits enstarkt energikrävande och energiförslösande inriktning. Inte minst märks dettainom kommunikationsväsendet. I stället för en ordentlig satsning på kollektivatransport-och kommunikationsmedel har privatbilismen ohämmat fått breda utsig." Bland andra åtgärder för att komma till rätta med den aktuellaoljebristen nämndes att trafikpolitiken bör läggas om. En viktig åtgärdhärvidlag skulle en sänkning av taxorna vid i en första etapp utgöra. Detta skulle stimulera till ökatutnyttjande av det kollektiva och energibesparande transportmedel som SJ utgör. I den trafikpohtiska debatten har det allt oftare påpekatsatt bilismen fört med sig en rad negativa effekter som bör motverkas. Dit hördess miljöpåverkan i form av luftföroreningar, trängsel på gator och vägar osv.Allt starkare har kravet rests om en ökad satsning på de kollektivatrafikmedlen. Till tidigare argument för en ökad satsning på dekollektiva trafikmedlen bör nu läggas det faktum att de i regel är energisnålareän bilen. I energiprognosutredningens lägesrapport påpekas också att inom transportsektornkan begränsade och relativt lättgenomförda åtgärder ge minskningar ienergikonsumtionen detta sett mot bakgrunden av att avnuvarande totala energiförbrukning inom går åt till att täckasamfärdselns behov; av bensinen användes vid tiden för rapportenslämnande till personbilar. Huvudparten av motorbrännol-jan inemot går åt för fordonsdrivmedel m. m. Vissa uppgifter tyder enligt utredningen påatt lastbilar och bussar förbrukar av den totala mängdenmotorbrännolja. En ökad kollektiv trafik skuUe enligt utredningen ge 10procents minskning av den aktuella energikonsumtionen . Ökadejärnvägstransporter skulle ge 5 procents minskning av den aktuellaenergikonsumtionen och . Eftersom bilismen helt är baserad på oljetillförseln ärden i den nuvarande situationen klart underlägsen järnvägstrafiken. Enomläggning av trafiken bör därför sikta till att föra över en ökad andel avtrafiken till järnvägarna. Speciellt gäller detta de långa och tungatransporterna. Men i den aktuella situationen ar det säkert nödvändigt attockså föra över en större del av de kortare transporterna och ävenresandetrafiken till järnvägen. Att all trafikplanering naturligtvis bör utgåfrån kravet på sparsamhet med energi och naturresurser bör i dagens läge starktbetonas. Den tillsatta trafikpolitiska utredningen har fåtti uppdrag att se över SJ:s taxor med den uttalade målsättningen att SJ skallkunna erövra en större andel av transportarbetet. Utredningen bör kunna väntaskomma med förslag inom en inte alltför lång tidsrymd. Den akuta bristsituationen när det gäller oljetillförselnoch frågetecken för framtiden när det gäUer energiförsörjningen i stortmotiverar emellertid enligt min mening att man nu tar ett konkret steg; ensänkning av SJ:s taxor bör därför komma till stånd utan att utredningensförslag avvaktas. Regeringens beslut att låta SJ höja taxorna fr.o. m. har från början kunnat kritiseras men framstår i dagenssituation som helt förkastligt. Det är inte ägnat att underlätta en övergångtill SJ för de kunder som detta kan Hgga nära till hands för, när bensinen ocholjan börjar tryta. En kraftig sänkning av SJ:s taxor, förslagsvis med 20 å 25procent, bör i stället med det snaraste diskuteras. SJ har, i varje fall påpersontrafiksidan, en hel del outnyttjad kapacitet, som bör utnyttjas. I pressen har förekommit synpunkter och uttalanden om i det nuvarande läget enbart borde ta itu med uppgifter som gäller enförbättrad service, järnvägsstationers öppethållande, snabbare tåg, utbyggnadav bussförbindelserna etc. och att detta är ett alternativ till taxesänkning.Andra har när det gällt taxesänkning framställt det hela 4 protokoll 1974, Nr 1 -5 som om detenbart skulle vara fråga om en tillfällig och kortvarig anordning. Utan tvekanföreligger ett starkt behov av förbättrad service av nämnt slag. Men man kanenligt min mening inte komma ifrån att det mest verkningsfulla vore en rejältaxesänkning. En sådan skulle verka för en väsentligt ökad roll för denspårbundna trafiken inom transportnätet. Sådana åtgärder bör inte framställassom någonting kortvarigt utan som en ny och varaktig giv från SJ:s sida. Det är också angeläget att i dagens situation stimuleratill ökat resande med de kollektiva trafikmedel som i första hand drivs avkommunala trafikföretag. På ett flertal platser har man i anknytning till dessaökat turtätheten, ökat antalet trafikerade linjer osv. Det är nu mycket viktigtatt de kommunala trafikföretagen kan förbättra sin service. Rent allmäntövervägs givetvis dessa frågor inom kollektivtrafikutredningen, men enligt minmening erfordras nu omedelbara åtgärder med anledning av den aktuellasituationen. Därvid bör också möjligheterna för trafikföretagen att sänka sinapriser beaktas. Med hänvisning till vad som anförts i min interpellationanhåller jag om kammarens tillstånd att till herr kommunikationsministernställa följande frågor: Är kommunikationsministern beredd att mot bakgrundenav anförda synpunkter och den aktuella oljekrisen föreslå en kraftig taxesänkning i syfte att stimulera till överföring av trafik från energislösande transportmedel till den energisnåla järnvägs trafiken? Avser kommunikationsministern att vidtaga åtgärder föratt för stärka de kommunala trafikföretagens möjligheter att i den aktuella situationen utöka sin service och därvid bidraga till att även begränsa den oljeslukande privatbilismen? § 14 Interpellation nr 14 ang. studieavbrotten igymnasieskolan, m. m. Ordet lämnades på begäran till FruSUNDBERG (m), som yttrade: De stora skolreformerna i vårt land byggde påförutsättningen av en ständigt ökad efterfrågan på utbildning. Den nioårigagrundskolan blev obligatorisk, och gymnasieskolan skulle vid genomförandetdimensioneras så att bortåt av varje årskurs skulle kunna fågymnasial utbildning. En grundläggande idé utgjorde kravet på att elevers ochföräldrars val av utbildningsinriktning skulle uppskjutas till ett så sentstadium som möjligt. Dessa val skulle också om möjligt vara reversibla. Genomatt göra den grundläggande utbildningen gemensam för alla elever skulle dessasmidigare kunna komma in på önskad utbildning efter . Redan vid genomförandet av den nya gymnasieskolan kundeman på många orter konstatera att nästan alla som lämnade sökte intill gymnasial utbildning. För kommunerna innebär detta stora ansträng- ningar föratt klara lokalbehovet för det stigande antalet elever. Utvecklingen har emellertid inte fortgått i den riktningsom avsågs vid gymnasieskolans genomförande. Antalet elever som söker sig ut påarbetsmarknaden direkt efter ökar stadigt. Redan i grundskolansbåda högsta årskurser finns åtskilliga elever som på olika sätt söker kommaifrån skolutbildningen. Alarmerande rapporter kommer om att allt fler elevervid gymnasieskolan lämnar densamma antingen under pågående termin eller vidterminernas slut. Vissa linjer på gymnasieskolan måste inställas på grund avför litet elevunderlag, klasser måste slås samman därför att avgången varitsådan att antalet av de resterande eleverna i före detta två fulla klasserligger under det fastställda delningstalet. Endast varannan gymnasieelev tycksfå utbildning i den linje som utgjort förstahandsönskemål. Avgången från bl. a.den naturvetenskapliga linjen är så stor att farhågor finns för att allt färrekommer att studera vid de naturvetenskapliga fakulteterna, respektive tekniskahögskolorna och därigenom placera oss i en ytterst oförmånlig ställning jämförtmed övriga industriländer. Den minskade efterfrågan på utbildning är givetvisinte märkbar endast inom gymnasieskolan. Allt färre nyinskrivna viduniversiteten avser enligt uppgift att avlägga slutexamen, folkhögskolorna harallt svårare att fylla sina platser osv. En ofullständig eller otillfredsställandegymnasieutbildning skapar emellertid i sig en ytterst oförmånligutbildningssituation för den enskilde eleven. Enligt uppgift skall /73 ca 10 000 elever ha hoppat av gymnasieskolan mellan årskurs 1och årskurs 2. Därtill kommer alla de som varit missnöjda med sinstudiesituation och bytt linje i förhoppning om förbättring. Enligt uppgiftfrån SCB gick av dem som lämnade vidare tillgymnasieutbildning . 1971 var siffran . Att gymnasieskolan icke motsvarat önskemålen från vare sigelever eller samhället i stort är tydligt. Från moderata samlingspartiets sidahar vi upprepade gånger krävt att utbildningens kvalitet måste vara hög. Enkvalitativt högtstående utbildning skapar de bästa förutsättningarna för denkommande förvärvsverksamheten och blir just därigenom eftertraktad. Detstigande antalet "drop-outs" från gymnasieskolan utgör bevis på attutbildningens värde misstrotts och/eller att gymnasieskolans organisation ickesvarat mot de studerandes önskemål. Med hänvisning till det anförda anhålles om kammarenstillstånd att till fru statsrådet få ställa följande frågor: Hur stor haravgången varit av elever som icke avslutat sin gymnasiala utbildning, och vilkaorsaker bedömer statsrådet ligga till grund för sådan avgång? Hur vanligt ärhnjebyte på gymnasieskolan, och vilka är erfarenheterna av linjebyte? Vilka åtgärderämnar statsrådet vidtaga för att den ursprungliga målsättningen att 8590 procentav varje årskurs skall genomgå gymnasieskola skall uppnås? § 15 Interpellation nr 15 om åtgärder mot oljeskador vidkusterna Ordet lämnades på begäran till HerrSTRINDBERG (m), som yttrade: Risken för bl. a oljeskador längs de svenskakusterna liksom riskerna för skador på såväl vatten som kuster genom olyckormed fartyg lastade med miljöfarliga kemikalier visar en ökande och oroväckandetendens. Detta illustreras inte minst av de omfattande och kostnadskrävandeåtgärder som främst under julhelgen måste vidtas i för att förhindra enoljekatastrof längs syd- och sydvästkust med anledning av det läckagesom uppstått på en norsk oljetanker. Det rörde sig i detta fall om en relativtliten tankbåt och förhållandevis små mängder utläckande olja, men trots detta varfaran för mycket stora och även bestående skador överhängande. Den relaterade händelsen aktualiserar på nytt kravet på enförbättrad beredskap mot oljeskador längs våra kuster, men framför alltaktualiserar det inträffade kravet på förebyggande åtgärder. Detta gäller intebara oljelaster utan även fartygstransporter med kemiska medel som vid läckagekan åstadkomma skador på vatten och kuster. Sådana skador kan få långsiktigakonsekvenser och exempelvis helt omöjliggöra yrkesfiske inom berörda farvatten.Det måste därför vara en angelägen och brådskande uppgift att på olika sättsöka förebygga denna typ av olyckor. Med hänvisning till det anförda hemställer jag därför omkammarens tillstånd att till herr jordbruksministern få ställa följande frågor: Är statsrådetberedd att vidta åtgärder för att minska riskerna för katastrofer avhär antydd art genom att exempelvis inrätta speciella, enkelriktade leder förfartyg med last, som vid läckage kan orsaka skador på vatten och kuster? Är statsrådetberedd att genomföra generellt gällande lotsplikt för fartyg med olje- ellermiljöfarlig kemikalisk last? Denna anhållan bordlades. §16 Interpellation nr 16 ang. försvarspolitiska synpunkter på energiförsörjningen Ordetlämnades på begäran till FruHAMBRAEUS (c), som yttrade: Vårt industrisamhälle är sårbart bl. a. genomvårt sätt att organisera energiförsörjningen. Oljeberoendetsnackdelar är uppenbara för oss alla. Regeringen och kraftföretagen är nu inriktade på att göraoss beroende av kärnkraften. Vi tillhör nu den grupp av länder i världen som är mestberoende av olja utan att ha några egna tillgångar, och regeringen fortsätteratt satsa på kärnkraften i en sådan skala att vi om något decennium kommer attvara det land som är mest beroende av kärnkraften i världen. attkärnkraftens nackdelar bhr alltmer uppenbara och motståndet mot den växer ihela världen. Elva kärnreaktorer planeras vara i drift i början av1980-talet. Nio av dessa hade tillstånd enligt atomenergilagen dåriksdagen uttalade att inga beslut att bygga ut kärnkraften ytterhgare börfattas förrän ett allsidigt beslutsunderlag förelagts . Två av dem,3 och , hade inga som helst tillstånd enligtatomenergilagen vid tiden för beslut. 1 en reaktor i drift bildas en mängdradioaktivitet motsvarande 1 000-tals Hiroshima-bomber. En avsevärd del avdenna är i gasform och kunde med lätthet spridas med vinden om en reaktorbörjade läcka. Enhgt en rapport utgiven av de amerikanskaatomkraftmyndigheterna (Wash 740) kunde också ett mindre läckage åstadkommadödlig skada inom radie från reaktorn och övriga allvarliga skadorpå en yta, dvs. ungefär som , och . Chefen för atomenergiorgan lAEA, , sadevid CDL:s kärnkraftsdag : "--------- bibehållandeav fred är ett sine qua non (= oeftergivligt krav) omkärnenergin skall komma till den allmänna användning som vi nu förutser. Om kraftreaktorer bleve föremål för krigshandlingar, skulle det leda till otänkbara konsekvenser ." sårbarhet från försvarssynpunkt kommer att öka ihög grad om den nu pågående utbyggnaden av kärnkraften fullbordas. Konventionellalaserstyrda bomber mot atomreaktorer skulle sprida radioaktivitet över storadelar av vårt land med katastrofala följder. Särskilt om anfallet sker vidolycklig vindriktning torde tillfogas ickeacceptabla skador med ettminimum av kostnad för angriparen och utan en upptrappning till kärnvapenkrig. Det finns ett alternativ till denna utveckling mot ettalltmer sårbart samhälle, ett alternativ som från alla synpunkter verkar varaatt föredra. Vi skulle kunna rikta in oss mot ett samhälle som rättar sig efterett överordnat ekologiskt perspektiv. Vi kunde bygga upp en uthålligenergiförsörjning, baserad på hushållning och på energikällor som förnyar sigsjälva och som låter sig utvecklas utan att skada miljön. Oljekrisen harmedfört att förslag på sådana energikällor blivit ekonomiskt intressanta.Samhällets resurser och de styrmedel vi redan har och använder för attutveckla ett ekologiskt oansvarigt samhälle skulle i stället användas för attstimulera en utveckling som är bättre förenlig med jordens villkor. Förslagenoch möjligheterna är många. Vi vet att oljan inte är någon lösning på . 1stället för att passivt avvakta utvecklingen på oljemarknaden borde samhälletanvända den nu uppkomna situationen för att beslutsamt leda en sådan utvecklingsom ger meningsfulla arbetstillfällen på samma gång som den medför enlångsiktigt tillfredsställande lösning av energiproblemen. En teknik som byggerpå biologi naturens metoder snarare än mekanik skulle skapa en ny sortsstrukturrationalisering, förnuftigare än den vi har , och mertillfredsställande för människor och oskadlig för miljön. Det skulle gearbetstillfällen över hela landet och därmed en decentralisering avbebyggelsen. Vi skulle också bli mindre beroende av import av Uvsförnödenheteroch mindre sårbara vid avspärrning och angrepp. Under hänvisning till vad som anförts hemställes omkammarens tillstånd att till herr försvarsministern få framställa föjandefrågor: att det nu pågående utbyggnadsprogrammet av kärnkraften är förenligtmed vår försvarspolitik? att en energiförsörjning som underlättar ett decentraliseratsamhälle och gör oss oberoende av import av livsförnödenheter vore önskvärdfrån försvarssynpunkt? Denna anhållan bordlades. §17 Interpellation nr 17 om vidgad demokrati inom de statligaföretagen Ordetlämnades på begäran till HerrLÖVENBORG (vpk), som yttrade: Delegationen för företagsdemokrati i destathga företagen skall läggas ner och ersättas med ett speciellt organ inomstatsföretagens förhandlingsorganisation (SFO). Den s. k. företagsdemokratidelegationen tillsattes avregeringen . Man skulle enligt direktiven pröva försök med fördjupaddemokrati i några företag jämsides med att demokratiseringssträvandena skullebefrämjas i andra. Det är ingen hemhghet att delegationen haft ett hårtmotstånd från vissa kretsar inom de statliga företagen. Vissa experter idelegationen har arbetat för en mycket radikal målsättning, medanrepresentanter för slagit vakt om gamla värderingar. (20.12.73) kommenterar beslutetom nedläggningen så här: "I praktiken kanske inte detta beslut spelar någonroll eftersom delegationens verksamhet effektivtsaboterats av Statsföretags ledning. Men i realiteten är det naturligtvis frågaom en skandal, jämförbar med nedläggningen av låginkomstutredningen." Det är visserligen sant att resultatet av delegationensverksamhet inte är alltför imponerande. Det demokratiska genomslag inomstatsföretagen som man förväntat sig har i stort sett uteblivit. Vid , somär en av de tunga komponenterna inom statsföretagsgruppen, råder ett starktmissnöje med de klena framstegen i demokratiseringsprocessen, vilket ocksådryftades vid en interpellationsdebatt mellan mig och industriministern den 20mars 1973. Då bekräftade statsrådet att det råder ett mostånd inom de statligaföretagsledningarna, vilket han dock ytterst trodde berodde på "osäkerhetom vilka konsekvenser som utvecklingen kan medföra". På arbetarhåll tolkar man motståndet på annat sätt,nämligen som en vakthållning kring konservativa värderingar och auktoritäraprinciper. Efter beslutet om nedläggning av företagsdemokratidelegationenhar många arbetare oroUgt ställt sig frågan, om detta också innebär att dekonservativa krafterna har segrat och om demokratiseringsprocessen nu ytterhgarekommer att försvåras. Med hänsyn till vad som anförts ber jag om kammarenstillstånd att till herr industriministern få ställa följande fråga: Är statsrådet beredd att ge en redovisning av deskäl som Ugger bakom företagsdemokratidelegationens nedläggning och på vilketsätt man i fortsättningen kommer att agera i strävandena att vidga demokratininom den statliga företagsamheten? Denna anhållan bordlades. §18Interpellation nr 18 ang. planeringen av energiförsörjningen Ordetlämnades på begäran till HerrWIRTÉN (fp), som yttrade: Oljekrisens verkningar på det svenskasamhället är omfattande. De kraftiga prisökningarna drabbar konsumenter ochföretag. Bristen på olja har tvingat fram ett omfattande system av regleringaroch ransoneringar. Bensinransonering har införts liksom restriktioner föranvändning av elkraft. Ytterligare begränsningar har beslutats men har ännuinte trätt i kraft. Detta gäller bl. a. stopp för varmvattenanvändning undervissa perioder och ransonering av elkraft. Genom frivilliga åtgärder har förbrukningen begränsats,vilket givetvis påverkar behovet av ytterligare ransoneringsåtgärder. Emellertid är energiförsörjningsläget oklart.Grundläggande är då givetvis ovissheten om produktionen av olja i de länder sominfört produktionsbegränsningar. Några helt tillförlitliga uppgifter om produktionensomfattning synes inte föreligga. Ett flertal olika uppgifter har cirkulerat omhur stor begränsning av produktionen som reellt genomförts, om hur storakvantiteter olja som faktiskt finns på den internationella marknaden och tillvilka priser. Kritik har från en del håll riktats mot regeringens sättatt handha den akuta krisen. Uppenbarligen har handlingsberedskapen varitotillräcklig. Det synes som om regeringen inte haft beredskap inför densituation som uppstått, nämligen en begränsad tillförsel av en viss centralråvara, en situation som alltså inte är jämförbar med en total blockad eller enkrigssituation. I det läget är det angeläget att regeringen nu snabbtlämnar en samlad redogörelse för sin syn på den aktuella krissituationen ochredovisar den handlingsberedskap som finns inför en långt utdragen kris hksomde återverkningar på den svenska ekonomin som kan förväntas och de åtgärder manavser vidta för att begränsa de skadeverkningar som då uppstår i form avsysselsättningsbrist, försämrade exportmöjligheter, låg efterfrågan m. m. Detär slutligen uppenbart att det från allmänhetens sida föreligger önskemål om ensamlad redogörelse för det aktuella läget och framtidsutsikterna. Med hänvisning till vad som anförts hemställer jag omkammarens tillstånd att till herr handelsministern få ställa följande frågor: Vill statsrådet snabbt lämna en redogörelse för aktuella Nr 3 försörjningsläge i vad avserenergi? Fredaeenden '" statsrådet redogöra för denplanering som gjorts inför risken av ett 11 januari1974 '"S*- förlopp av den pågåendeenergikrisen? Denna anhållan bordlades. § 19 Interpellation nr 19 om sänkning av SJ:sbiljettpriser, m. m. Ordet lämnades på begäran till HerrSELLGREN (fp), som yttrade: Utvecklingen av persontrafiken inom SJ ärinte tillfredsställande. Antalet resor inom intervaller har de senasteåren ökat, medan resandefrekvensen på avstånd däröver sjunkit. En vissåterhämtning redovisas i förhållande till 1971, men trenden ärfortfarande vikande. Det är endast tack vare entreprenadtrafiken förStorstockholms Lokaltrafik som trafikfrekvensen på kortare sträckor visat enpositiv utveckling. Det låga platsutnyttjandet i fjärrtågen något över 30procent ~ beror dels på de höga och ständigt stigande biljettpriserna, dels pålättillgängligheten av andra transportmedel såsom bil och veckoslutsbussar.För persontrafiken utgör järnvägen det mest energisnåla transportmedlet. Denrådande bristen på drivmedel har lett till en situation där det borde varafullt möjligt att snabbt öka kapacitetsutnyttjandet av SJ:s persontrafik.Bensinransonering och den allmänt ökade insikten om knappheten på drivmedeläven borde öka priselasticiteten på järnvägsbiljetter. En kraftigsänkning av biljettpriserna borde därför rimligtvis i hka mån ökaresebenägenheten på tåg. Inom de ohka trafikdistrikten inom SJ pågår en regelbundenöversyn av tågtidtabellerna för den regionala och lokala trafiken. Det gällerfrämst anslutningslinjer till stambanorna och driftplatser (stationer) utmedstamlinjerna inom vederbörande trafikdistrikt. Distriktschefen äger att självavgöra tidtabellernas omfattning med hänsyn till aktuellt trafikunderlag.Bedömningarna sker efter snävt ekonomiska grunder och tar begränsad hänsyn tillbehovet av anslutning till den genomgående trafiken. Detta medför attsamordning med de regionalpolitiska strävandena helt saknas. Nedskärning ochsedermera nedläggning av SJ:s trafikverksamhet går därigenom ofta stick i stävmot samhällets strävanden att bibehålla och utveckla sysselsättning ochservice i områden som sträcker sig utanför kommuncentra. Indragningar påanslutande linjer medför också försämringar för personfjärrtrafiken liksom förgodstrafiken. Den ständiga anpassningen till minskad resandefrekvens mötstydligen inte av marknadsföringsåtgärder. Tidtabellerna måste anpassas efterresandebehovet.