prot · FX09124 · 1974-12-31 00:00:00 — Arbetsgivaren haren primär skyldighet att via instrument m. m. kontrollera luften i arbetslokalerna.Arbetarskyddsverket har därtill möjlighet au av arbetsgivaren kräva attsärskilda undersökningar av luflförhållandena skall ske. Bestämmelser härom harutfärdats när det gäller damm som kan förorsaka silikos. kommerstyrelsen att utfärda nya föreskrifter för t. ex. asbest och styren. Av storbetydelse i detta sammanhang är också en regel i arbelarskyddskungörelsen - nysedan den 1 januari 1974 - som innebär att skyddsombud kan begära undersökningav exempelvis luftförhållandena. Sker inte detta har skyddsombudet rätt attpåkalla ingripande av yrkesinspektionen. Närdet gäller fråga om företagshälsovårdens organisation vill jagerinra om de överenskommelser som finns mellan arbetsmarknadens parter. Motbakgrund av de ändringar i arbelarskyddslagen som trätt i kraft den I januari1974 och som bl. a. innebär ett vidgat inflytande för de anställda när detgäller utformningen av arbetsmiljön pågår överläggningar mellanLO och SAF om en revision av den centrala överenskommelsen i dessa frågor. kommer att behandla förelagshälsovården. I avvaktanhärpå är jag inte beredd att ta någon ståndpunkt i frågan. Närdet gäller frågan om när arbetsmiljöutredningen kan beräknas av sluta sill arbete vill jag svara att vi väntar utredningens slutbetänkande . Avsikten är all anordna en arbeisplatsremiss på samma sätt som gjordes med utredningens första betänkande. De frågor tagit upp i sin interpellation kommer att behandlas av arbetsmiljöulredningen. Utredningen kommer också att ta upp en rad andra frågor, exempelvis arbetstidens föriäggning, psykosociala pro blem i arbetsmiljön m. m. Det är av väsentlig betydelse att alla dessa 154 frågor prövas i elt sammanhang, inte minst isamband med den arbets- plalsremiss som avseskomma till sländ. Mot denna bakgrund och med hänsyn till den relativt korta tidsom återstår innan arbetsmiljöutredningens slutbetänkande beräknas föreliggaanser jag det vore olyckligt alt nu bryta ut vissa frågor. Hela arbetet är såviktigt all det har förtur i vår allmänna reformplanering. Låtmig slutligen ge några synpunkter på det skede av arbetsmiljöns reformering därvi just nu befinner oss. Liksom på andra områden dit reformverksamheten ochintresset koncentrerats kan det förefalla som om problemen tilltar i omfattningnär vi griper oss an med att lösa dem. Det är uttryck för all uppmärksamhetensuccessivt skärps och att tidigare inte upptäckta brister bringas . Mendet står helt klart att vi genom de organisatoriska reformer somföljde av arbetsmiljöutredningens arbete i en första etapp gett fart och kraftät ett omfattande konstruktivt skyddsarbete ute i arbetslivet. När massmediarapporterar att ett skyddsombud ingripit på en arbetsplats och stoppat eltpågående arbete för att därigenom fä rättelse sä motsvaras det regelmässigt avtiotals och hundratals andra arbetsplatser där åtgärder vidtagits och rättelserkommit lill stånd i mindre dramatiska former. Själva det förhållandet auskyddsombudens ställning förstärkts och all de i nödfall även kan stoppa ellarbete driver fram en intensivare och mer långsiktig skyddsverksamhet än vivarit vana vid. Närnu med stöd av arbetarskyddsfonden forskningen tillförs nya resurser så hardet också mycket betydande verkningar . Vår kunskap om riskerna iarbetslivet och om vägarna all avlägsna dem vidgas. Närnu en omfattande utbildning på hela arbelsmiljöomrädet kommer lill sländ blandskyddsombuden så innebär det att mängder av ny kunskap förs ut till dem somdirekt kan påverka arbetsmiljön. Närdärför frågar om min syn på dessa frågor så är jag optimistisk.Om jag ställer samman vad vi redan erfarit i fråga om en breddad bas förarbelsmiljöarbetet ute i företagen med pågående arbete all skapa en nyarbeismiljölag och fördjupade former för de anställdas infiytande i företagenså bör det enligt min mening leda till att vi kommer att kunna skapa en tillfredsställandearbetsmiljö. har frågat mig om vissa ålgärder för att minskahälsoriskerna i produktionen. På en del punkter harjag redan svarat herrHermansson genom svarel lill , men ställer fyrakonkreta frågor. Inledningsvisfrågar om regeringen avser alt skärpa tillämpningen avlagstiftningen om hälso- och miljöfariiga varor så att arbetsgivarna måstebevisa att såväl gamla som nya ämnen är ofariiga innan de får användas påarbetsplatserna. Grundregelni lagen om hälso- och miljöfarliga varor innebär att den som hanterar ellerimporterar hälso- och miljöfarlig vara skall vidta de åtgärder och iaktta deförsiktighetsmått som behövs för att hindra eller motverka all varorna fårskadliga verkningar. Den nya lagen gäller vid sidan av arbetarskyddslagen. Detbetyder att sådana allmänna restrik- 0/77åtgärder för att minska hälsoriskerna i produktionen Omåtgärder för att minska hälsoriskerna i produktionen tioner för användning avprodukter som utfärdas med slöd av den nya lagen av arbetarskyddsmyndigheternaskall läggas lill grund för deras bedömning och betraktas som minimikrav somunder alla omständigheter måste uppfyllas. Arbelarskyddsmyndigheterna kan medstöd av arbetarskyddslagstiftningen meddela andra och strängare regler när detbehövs för all uppfylla arbetarskyddets krav. Som jag redan nämnt i mitt svarpå interpellation angående ökat skydd mot hälsofariiga ämnenär det av stor vikt att få belyst samordningen mellanproduklkontrollagsliftningen och arbetarskyddslagstiftningen. har vidare frågat om jag vill ta initiativ till en ytterligaresänkning av de hygieniska gränsvärdena så att ingen skada på arbetarenuppkommer under ett helt yrkesverksamt liv. Arbetarskyddssiyrelsenhar gett ut en lista över hygieniska gränsvärden. Den innebär väsentligaändringar i flera avseenden. Äldre gränsvärden hade formen av enrekommendation. De nya värdena har fått formen av en med slöd avarbetarskyddslagen meddelad anvisning. Den nya listan upptar ett betydligtstörre antal ämnen - ca 150 i stället för tidigare ca 75. Den innebär också ifråga om en läng rad ämnen betydligt strängare krav . 1 dessa nyaanvisningar tas också särskilt upp sådana ämnen som är cancerframkallande.Vissa ämnen har total förbjudits medan andra får användas endast enligtanvisningar från yrkesinspektionen. De nya gränsvärdena har satts sä attarbetstagarna skall vara skyddade mot skador och besvär. Utgångspunkten har härvarit att della skall gälla även för långvarigt arbete, dvs. för ett heltarbetsliv. måste man emellertid hålla i minnet att den individuellavariationen i känslighet är stor. Särskilt stor är denna skillnad givetvis närdet gäller risk för allergi. Det ligger i sakens natur att personer med enutvecklad allergi för ett ämne ej bör utsättas för detta ämne. Viföljer dessa frågor med stor uppmärksamhet. Arbete pågår för alt få framgränsvärden för ytteriigare ämnen liksom för andra arbetsmil-jöfaklorer såsombuller, belysning, klimat etc. Självfallet bör inte heller de nu gällandegränsvärdena betraktas som slutgiltiga utan är föremål för kontinueriigprövning. har i samband härmed också frågat mig om jag vill ta initiativ föratt ge gränsvärdena en sådan juridisk status att de är ovillkoriigen bindande.Jag har redan nämnt att de nu gällande värdena har fått formen av enarbetarskyddsanvisning. Det innebär bl. a. att när yrkesinspektionen i sintillsynsverksamhet förelägger en arbetsgivare att vidta åtgärder för att sänkahalten av luftföroreningar så sker detta med stöd av den nya anvisningen.Därmed blir gränsvärdet juridiskt bindande för arbetsgivaren. Om denne interättar sig efter yrkesinspektionens föreläggande kan vite eller straffpåföljdkomma i fråga. har vidare frågat mig om regeringen avser att vidta ålgärder för allarbetsmiljöfonderna skall användas och för en sådan ändring avreglerna att de anställdas fackliga organisationer ges en ovillkorlig rätt attbestämma över fondmedlens användning. Bestämmelsernahar utformats så att företagen normalt kan utnyttja avsättningen tillarbetsmitjöfonderna för arbetsmiljöförbättrande åtgärder redan från den 1januari 1975. Regeringen har gett i uppdrag att inomvissa ramar besluta om avsatta medel. Uppdraget gäller byggnads- ochmarkarbeten i som påbörjas efter ingången av samt anskaffningav maskiner och andra inventarier som levereras efter samma lidpunkt. Det sagdainnebär all investeringarna kan komma i gång myckel snabbi. Utbetalning avfondmedlen från till företagen kan ske tidigast . Närdel gäller förfoganderätten över fondmedlen vill jag framhålla alt de anställdahar ett avgörande inflytande över medlens användning. För alt medlen skall fåutnyttjas krävs att företagets ansökan tillstyrkts av en majoritet blandarbetstagarsidans ledamöter i skyddskommittén eller företagsnämnden. Eninvestering kan alltså inte komma lill stånd ulan att de anställda godkänt den.Jag är för min del helt övertygad om all de anställda kommer all bevaka sinaintressen på ett sätt som innebär ett effektivt utnyttjande av fonderna. har slutligen frågat mig om jag anser att företagshälsovården börunderställas landstingens huvudmannaskap och med kontroll av de arbetande överföretagshälsovårdens utformning. Jag vill, precis som jag gjorde lill herrHenrikson, erinra om den överenskommelse på förelagshälsovårdens område somfinns mellan parterna pä arbetsmarknaden. Dessutom kommer arbetsmiljöulredningenatt behandla frågan om företagshälsovård. I avvaktan härpå är jag inte bereddall ta någon ståndpunkt i frågan. Om åtgärder för att minska hälsoriskerna i produktionen Hen (): Jag ber att få lacka statsrådet för det utföriiga svar somhan har lämnat på min interpellation. Innanjag övergår till all någol kommentera svaret kan jag anknyta till vad herrBengtsson inledningsvis deklarerar, all regeringen kommer all lägga in hela sinkraft på att i samverkan med parterna på arbetsmarknaden förbälira miljön iarbetslivei. Del är, , en deklaration som naturiigtvisförpliktar. Jag utgår ifrån all den successivt kommer att följas av konkretaålgärder för alt åvägabringa bällre förhållanden pä våra arbetsplatser. Såsomjag framhållit i interpellationen framstår självklart arbetsmil-jöfrägorna somutomordentligt vikliga. De måste därför ägnas all den uppmärksamhet som ärmöjlig. Kemiska preparat av de mest skilda slag förekommer i produktionen, ochjag har en känsla av all del sker i ökad omfattning. Naturiigtvis är många avde här preparaten ofarliga för människan, medan andra bevisligen kan äventyrahälsan och leda till myckel allvarliga verkningar. Skälettill all jag riktat mig lill statsrådet är de myckel uppmärksammadeförgifiningsfallen vid i . Eftersom undersökningarrörande verkningarna av reabränslel MC 77 och Omåtgärder för att minska hälsoriskerna iproduktionen av andra bränslen somvarit aktuella i sammanhanget pågår, dels genomMelallindustriarbelareförbundelsoch LO:s försorg, dels inom yrkesinspektionen,avser jag inte att diskutera frågan mera konkret. Iinterpellationen har jag tagit upp ett antal punkter som det finns anledningalt uppehålla sig vid. Den första handlar om arbetsgivarens ansvar ochåligganden vid införande av nya medel i arbetsprocessen. aktuella fallet förefaller del vara betydande brister när del gällertillämpningen. Jag betraktar del som helt otillfredsställande all man kan -såsom har skett - nöja sig med att hänvisa lill läkares bedömning och därmedanse sig vara befriad från att även pä annat sätt pröva och kontrollera. Härhar det inom loppet av och inom en begränsad grupp av arbetareuppstått förgifiningsfall. borde då rimligen ha givit anledning lillytterligare observans och efterföljande ålgärder. Delta sä myckel mer somskyddsombudet vid upprepade tillfallen påtalat frågan och begärt ingripande,ulan alt skyddsombudet därför har kunnat bevisa någonting. Visserligen harvissa förbättringsåtgärder vidtagits, men det är uppenbart att de varitotillräckliga. Jag anser därför all arbetsgivarens ansvar ytterligare måsteklarläggas och att det sä långt möjligt bör tillskapas klara bestämmelserhärför. I sitt interpellationssvar hänvisar arbetsmarknadsministern lill lagenom hälso- och miljöfarliga varor vilken trädde i kraft . Jag ärmedveten om all det förfiulil en begränsad lid och att vi därförinte kan bedöma huruvida lagen i sin nuvarande utformning är tillräckligt effektiveller inte. Sedda tillsammans, säger arbetsmarknadsministern, innebär dessaregler att arbetsgivaren har att kartlägga verkningarna av de medel somhanteras i arbetsprocessen och att vidta de skyddsåtgärder som behövs. Ja,herr statsrådet, jag är medveten om alt del förhåller sig pä det sättet, mentyvärr kan man misslänka att alla arbetsgivare inte har lagens innehåll ochinnebörd lika klar för sig som statsrådet och jag. Därför vill jag kompletteramina frågor och skjuta in: Kommer arbetsmiljöulredningen i sina förslag attbeakta del som möjligen kan befaras, nämligen att redan befintlig lagstiftningpå detta område inte fyller de krav vi numera ställer på sådan lagstiftning?Det framgår inte helt klart av svaret om arbetsmiljöulredningen befattar sigmed den här punkten. Denandra frågan jag tagit upp handlar om instruktion och information lillpersonalen. Av de uppgifter jag fåll rörande del aktuella fallet har delframgått att instruktion och information varit otillräckliga. Vissa arbetare sägersig inte ha känt till de risker man utsatt sig för. Den omständigheten attarbetsgivaren tydligen också har levat i okunnighet om riskerna finner jag intevara något förmildrande i sammanhanget. Som jag redan sagt bör arbetsgivarenvid införande i produktionen av nya medel och metoder ha klarlagt eventuellaverkningar och vidiagii betryggande åtgärder i förebyggande syfte. Alltså måsteeffektiv instruktion rörande handhavande av olika preparat alltid lämnas tillberörd personal. På den här punkten instämmerarbetsmarknadsministern med de syn- punkter jag gett uttryckål i interpellationen. Han understryker viklen av att lämna instruktion tillberörd personal och han nämner även att det numera har införts nya hygieniskagränsvärden för ungefar 150 olika preparat, en utökning av den listan tillungefär del dubbla gentemot tidigare. Jag är tacksam för all så har skett. Närinterpellationen lämnades hade dessa nya gränsvärden ännuinte publicerats, och jag är för min del till freds med all della nu har skett. Närdel gäller del speciella fiygbränslet, MC 77, säger statsrådet allarbetarskyddssiyrelsen utreder de misstänkta fallen, vilkel jag redankonstaterat. Det är bra att så sker. Jag hoppas emellertid att det inte baraskall handla om alt klarlägga vad som hänt, utan framför allt all ålgärderkommer all vidtas för att förebygga uppkomsten av liknande problem i framliden. tredje punkt harjag tagit upp frågan om uiprovning och kontroll averforderlig skyddsutrustning. Om detta säger statsrådet all han för sin delanser att man sä långt möjligt skall söka lösa dessa problem så all intepersonlig skyddsutrustning behöver användas. Jag delar självfallet hansuppfattning eftersom skyddsutrustning ofta är besvärande. Men vi är väl ändå pådel klara med alt man i vissa lägen måste ha viss skyddsutrustning. En delarbetsprocesser kommer att vara sådana all jag föreställer mig att del kan varasvårt att klara skyddssidan via generella anordningar i lokalerna. Man har nätten bil på väg genom generella metoder, men jag anser all metoderna vidframarbetande av skyddsutrustning måste anpassas till den individuellasituationen. Härskulle jag på nytt vilja skjuta in elt par frågor till statsrådet: manförvänta sig alt arbetarskyddssiyrelsen och/eller regeringen lar ytterligareinitiativ på delta område? Och vidare: Hur bör arbetsgivarens ansvar ges eltkonkret innehåll? Jag är medveten om svårigheten all besvara dessa frågor päell sätt som kan tillfredsställa dem som slår ute i arbetslivet i den situationsom är för handen och som närmast har föranlett min interpellation. Men ävensvåra frågor måste ju få sill svar. Denfiärde fråga jag tagit upp handlar om arbetslokalernas utformning ochanpassning lill den aktuella arbetsprocessen liksom utrustning förluftkonditionering och den fortlöpande kontrollen av dessa lokaler. Här kan mansjälvfallet inte hänvisa till några generella metoder, utan varje konkretproduktionssiluation måste angripas utifrån sina egna villkor. I situationerdär man arbetar med lällfiyktiga preparat som är skadliga för människan måsteman sä långt möjligt arbeta med s. k. slutna syslem. Jag är nalurliglvismedveten om all svårigheter av både praktisk och annan art kan finnas, mensträvan måste vara all under alla förhållanden skydda människan. Statsrådethänvisar i sitt svar till att när del gäller arbetslokalers utformning ochutrustning finns regler utfärdade av statens planverk i Svensk byggnorm. Vidaresäger statsrådet i sill svar, och det finner jag vara värdefullt, all man förnärvarande häller på alt revidera dessa normer, ell arbete i vilkelarbetarskyddsstyrelsen dellar. Av den passusen i svaret Omåtgärder för att minska hälsoriskerna iproduktionen Om åtgärder för att minska hälsoriskerna i produktionen utläser jag all man med hänsynlill de aspekter vi nu diskulerar skall söka skapa normer som sä långt möjligtmedverkar lill förebyggande av skador. Somfemte och sista punkt har jag pekat på företagshälsovårdens organisation ochfrågan om anmälningsskyldighet till yrkesinspektionen. När del gällerföretagshälsovården anser jag att organisationsformerna måste bli föremål förgrundlig prövning, och av svaret framgår all sä också sker. Av den diskussionsom förts med anledning av de inträffade förgiftningsfallen framgår ganska klartall arbetstagarna inte är nöjda med nu rådande förhållanden. Vissa menar att enförelagsläkare genom att han är anställd av företaget inte är lika obunden somom han hade annan huvudman. Påden här punkten säger statsrådet all del pågår överläggningar mellanLandsorganisationen och om en revision av dencentrala överenskommelsen, som just handlar om företagshälsovården, inbegripetföretagsläkarna. Han säger vidare att även arbetsmiljöulredningen kommer altbehandla företagshälsovården. Även om det förhåller sig på del här sättet villjag gärna vid delta tillfälle anlägga några synpunkter pä frågan. Jagvill självfallet inie ullala något generellt misstroende mot förelagsläkarna.De gör säkert ell bra jobb. Men redan den omständigheten att deras ställning,liksom frågan om deras opartiskhet, är ställd under diskussion utgör enligtmill förmenande elt lillräckligl skäl all överväga en ändrad organisation pädelta område. Arbetslagarnas ställning och möjlighet till påverkan måstestärkas i förhållande till vad som gäller . Sålill frågan om anmälningsskyldighet frän förelag till yrkesinspektion ocharbelarskyddsstyrelse. I det aktuella fallet vid - som jag alltsåhar avhållit mig från att konkret ta upp - har framkommit att förelaget, trotsatt man fick kännedom om reabränslets farlighet för fiera är sedan, underiälatt informera vare sig yrkesinspektionen eller de anställda. Jagfinner delta ytterst otillfredsställande. Även om förelagsledningen i del aktuellafallet inte anser sig kunna spåra någol samband mellan reabränslel ochinträffade sjukdomsfall borde ell minimum av ansvarskänsla ändå ha givitanledning till kontakter både med berörd personal och med yrkesinspektionen.Eftersom delta tydligen inte alllid sker, finnerjag del angelägel att så klararegler rörande ansvarsfördelningen skapas alt man om möjligt kan förebyggauppkomsten av sådana skador som i del fall som föranlett denna interpellation. Slutligen,herr lalman, vill jag gärna instämma i den sista delen avinterpellationssvaret, där statsrådet för en diskussion rörande del fortsattaarbetet. Del är bra all frågorna om arbetarskydd och arbetsmiljö anses säviktiga att de har förtur i vår allmänna reformplanering. Jag tror, herrlalman, att del är elt besked som arbetslagarna sätter stort värde på, och jaglackar än en gäng för svarel. Hen (vpk): Jag lackar för arbetsmarknadsministerns svar pä min interpellation. Svarenpå de ställda frågorna borde emellertid ha varit mer precisa. kan de i vissafall sammanfallas med ell jaså. Förstnågra allmänna refleklioner om sakläget och bäggeinterpellationssvar. Jag noterar naturligtvis med tillfredsställelsedeklarationen att ingen möda får sparas i strävandena att åstadkomma riskfriaoch hälsosamma arbetsplatser. Det finns enligt min mening knappast någonlingsä motbjudande och barbariskt som att arbetare skall tvingas offra liv ochhälsa för alt kunna tjäna ihop lill sin arbetsinkomst. Olycksfall och andrahälsoskador vållade av förhållandena i produklions-hvet är ju ingen nyföreteelse. Den fackliga rörelsen har länge drivit kravet på en arbetsmiljöutan hälsorisker, gentemot de kapitalistiska förelagarnas profilintressen.Kampen har gällt såväl all komma lill rätta med de klassiska olycksfalls- ochhälsoriskerna, om jag får kalla dem så, som all söka stoppa de nya farligaämnen som införs i olika produktionsprocesser. Praktiskt tagel allaarbetargrupper är utsatta för svåra olycksfalls- och hälsorisker i arbetet,även om skadorna genom kemiska ämnen den senaste liden tilldragit sig störstauppmärksamheten. Del har redan nämnts hur de som arbetade med reabränslel MC 77på skadats och invalidiserats. Vi bör också erinra om avslöjandenafrån KemaNord, där arbetare sysselsatta med framställning av vinylkloridförgiftats och avlidit i levercancer. Hurkan det komma sig att arbetare tvingas ulföra sitt arbete under förhållandensom hotar och bryter ner deras hälsa, invalidiserar eller lem-läslar dem? Detär ju inte så all den vetenskapliga och tekniska utvecklingen eller behovet avnya produkter automatiskt måste medföra ökade hälsorisker i arbetet. Det är istället produktionsprocessens kapitalistiska form som skapar riskerna förolycksfall och sjukdomar i samband med arbetet. En viktig roll spelar härvidden ökade arbelshetsen, som i sin tur är en direkt följd av kapitalägarnas jaktefter högsta möjliga profil. Profilhänsynen får väga tyngre än hänsyn tillarbetarnas hälsa. Därför brukas kemiska ämnen i produktionsprocesserna trotsalt deras oskadlighel inte kan garanteras eller deras skadeverkningar t. o. m.är kända . Idet kapitalistiska samhället tjänar kapitalägarna pengar på all utnyttjaarbetskraften så intensivt som möjligt. Nödvändiga skyddsåtgärder betraktassom något kostnadskrävande, som minskar vinsten. En god arbetsmiljö är därförnågot som lönarbetarna måste tillkämpa sig i strid mol företagsägarna.Arbetsmiljön är liksom andra arbetsplalsfrågor en kampfräga. Om man inte hardenna realistiska utgångspunkt finns del risk för alt man kommer fel och trotsgoda föresatser inte förmår lämna de nödvändiga bidragen lill en lösning avarbelsmiljöfrägorna. Att förlita sig på samverkan med arbeisköparna är allbygga hus pä lösan sand. Delär givet att man skall vara optimistisk om möjligheten att skapa en godarbetsmiljö. Del är ett viktigt både anständighels- och jämlik- 11 protokoll 19 74. Om åtgärder för att minska hälsoriskerna i produktionen Omåtgärder för att minska hälsoriskerna iproduktionen Men den avgörandekraften härvidlag är och måste vara arbetarrörelsens kamp mol kapitalägarnaoch deras makt. Det är här inte i första rummet fråga om tekniska ellervetenskapliga problem, det handlar om ekonomiska och politiska frågor. Det ärheller inte bara sä all dessa problem förefaller att tillta i omfattning, somarbetsmarknadsministern säger i sill svar, därför all uppmärksamheten kanskemer än tidigare riktats mol dem. Samlidigl som det pågåll elt reformarbete päarbelsmiljöomrädet har antalet yrkesskador ökat avsevärt . En ökningnoteras för fram 1. o. m. september, som är den senaste månad förvilken jag erhållit uppgifter. t. o. m. september uppgår ökningenav yrkesskadorna till i runt tal , eller frän 85 000 lill 93 000personer. Enbart uppgick ökningen lill inte mindre än 24procent jämfört med samma månad året förul.