prot · FX09124 · 1974-12-31 00:00:00 — Vidden lagens antagande fastslog också att blotta misstanken omskaderisker skulle vara tillräcklig grund för ett ingripande och att det måsteåligga producenten att, så långt det på vetenskapens nuvarande ståndpunkt ärmöjligt, bevisa att misstanken är ogrundad - den s. k. omvända bevisbördan.Denna lag skall naturiigtvis ses sammantagen med arbetarskyddslagen, därskyddsombuden ges vidgad rätt alt vid behov stänga en arbetsplats som ärfariig för arbetstagarens hälsa. Men värdet i de nya lagarna liggernaturiigtvis helt i hur de till-lämpas. Vihar i den offentliga debatten kunnat följa hur skyddsombuden på olika håll ilandet använt sin rätt enligt arbetarskyddslagen, men när det gällerproduktkontrollnämnden, som har att pröva tillämpningen av lagen om hälso- ochmiljöfarliga varor, har ingripandena inte varit särskilt många - man tordekunna säga alt de varit få. Såvittmig är bekant har man över huvud tagel inte ingripit mot någon produkt påblotta misstanken om dess skadeeffekter. Förklaringen till detta kannaturiigtvis vara brist på resurser, men det bör i så fall enligt millförmenande föranleda ålgärder från regeringens sida. Problemet är ocksåavgränsningen för tillsynsmyndigheterna. Tillsynen är splittrad pålänsstyrelser och hälsovårdsnämnder å den ena sidan och yrkesinspektörer å denandra. Här finns uppenbart ett behov av klarare riktlinjer för de olikaansvarsområdena. Jag har i min interpellation påpekat att värdet av den nya lagen liggeri hur den tillämpas. Om tillsynsmyndigheten anser att lagen genom sin blottaexistens är tillräcklig för att avskräcka tillverkare från att utvecklamiljöfariiga produkter - något som i och för sig framstår som ytterst naivt -så blir möjligheterna all förbjuda en vara på enbart misstankar i det närmastevärdelösa. Det finns en serie kända mycket giftiga ämnen, exempelvistungmetallerna kvicksilver, bly och kadmium där visserligen gränsvärdena harsänkts i de senaste anvisningarna men där man inte ansett sig kunna gåpå ett totalförbud. Kadmiumförekommer i naturen, och en viss belastning drabbar människan under helalivet, men det är ett kroppsfrämmande ämne som upplagras i kroppen - i njurarna- och utsöndras mycket långsamt. Människor som utsätts för extra kadmiumdoseri sitt arbete når lätt en kritisk nivå iform av uttalade njurskador. Man kan utsättas för höga kadmiumhalter undermånga år utan all märka något. Men har man väl fäll en kadmiumförgiftning gården praktiskt taget inte att häva, då den biologiska halveringsliden ligger vidhela . Minförsta fråga till jordbruksministern gällde om produktkontrollnämnden börverka aktivt, och vi är som jag till min glädje kan notera överens om att såbör ske. Jag vill gärna ge en motivering till vad jag menar med ett aktivtingripande frän produktkontrollnämnden, och jag begränsar mig i huvudsak tillkadmiumförekomsten. Iett forskningsarbete pä grafiska forskningslaboratoriet, som kommer attredovisas senare, har man arbetat med att undersöka bl. a. kadmi-umförekomsleni grafisk film. Vi kan av materialet finna all kadmium ingår i grafisk film med100 mg per m\ Beräknat på förbrukningen av grafisk film i samhället har mangrovt uppskattat utsläppen i miljön av kadmium till per är. Kadmiumförekommer också i rönlgenfilm som används på våra sjukhus, uppskattningsvis iungefär samma omfattning. Nufinns det på marknaden både grafisk film och röntgenfilm som inte innehållerkadmium. Självklart, menar jag, bör det åvila produktkontrollnämnden att viabestämmelser ingripa mot den onödiga förekomsten av kadmium i grafisk film ochröntgenfilm. Kadmiumingår också i plastfärger och plastvaror, exempelvis i leksaker ochplasthinkar, framför allt i färgerna gult, rött och men också iemaljfärg som används i "miljöfärgade" kylskåp och spisar. Även omkadmium är väl inneslutet i dessa produkter så uppstår ökade risker undertillverkningsprocessen för arbetarna liksom vid förbränningen av den förbrukadevaran. Blå plaslvaror innehåller inte kadmium - vi kan säkeriigen klara ossutan plastvarorna i färgerna gult, rött och . Förekomsten av kadmium idessa produkter är helt onödig och bör kunna bli föremål för aktivt ingripandeav produktkontrollnämnden. Principen bör vara all la bort de onödiga, farligaämnena i stället för att normera utsläppen. Genomen serie artiklar, framför allt i fackförbundspressen, kan man konstatera attdet finns en hel del medel i marknaden som är omärkta eller märkta på främmandespråk och där inte riskerna framgår av någon märkning. Ett sådant ämne sompåtalats hos produktkontrollnämnden är Corium 50, som används vid rengöring avrör. I informalionshand-boken för detta ämne talar man om den starktkoncentrerade kemiska sammansättningen och dess effektivitet pä grund av denexotermiska reaktionen. "Det innehåller ett häpnadsväckande kemiskt ämnesom faktiskt värms upp när det kommer i kontakt med vatten. Detta leder tillatt vilket stopp som helst bokstavligen smälter bort." Ja, vilket stoppkan motstå 96 procentig svavelsyra? Corium50 måste som rensningsmedel anses klart olämpligt med tanke på de hälsoriskeroch korrosionsrisker som föreligger. Här borde, som jag ser det,produktkontrollnämnden via anvisningar gå in och begränsa Ang.kontrollen av hälso- och miljöfarliga ämnen Ang.kontrollen av hälso- och miljöfarliga ämnen användningen av ett sådantpreparat. Även om svavelsyra inte kan förbjudas som produkt bör produktenCorium 50 kunna förbjudas för det användningsområde den säljs för. Den säljstill industrier, sjukhus, fastighetsskötare och rörmokare som rensningsmedelför avlopp. Här som i så många andra fall är det de anställdas fackligaorganisation - - som först uppmärksammat ämnetoch påtalat dess olämplighet. Avsvaret på min fråga om jordbruksministern är beredd föreslå totalförbud finnerjag att det inte varit möjligt att helt förbjuda dessa ämnen. Vissonödig användning av sådana kända och fariiga ämnen bör kunna förbjudas även omman inte finner sig kunna totalförbjuda ämnena som helhet. Det framgår avjordbruksministerns svar att totalförbud åligger endast regeringen. I 7 §lagen om hälso- och miljöfariiga ämnen sägs att Konungen eller den myndighetKonungen bestämmer kan förbjuda hantering eller import av miljöfarlig vara avvissl slag. Något förslag om sådant förbud har inte kommit frän nämnden. Mina frågor tilljordbruksministern blir då: Är jordbruksministern beredd geproduktkontrollnämnden generellt bemyndigande eller bör produktkontrollnämndenför varje enskilt ämne eller för delanvändning av ett ämne begära ett sådantbemyndigande? Delar jordbruksministern min uppfattning att ettaktivt ingripande mot onödig förekomst av ett ämne som inte ansetts kunnatotalförbjudas bör kunna ske från produktkontrotlnämndens sida? Iinterpellationen harjag bett jordbruksministern att ge en redovisning av deämnen som produktkontrollnämnden har ingripit mot. Såvitt mig ärbekant har del enbart gällt bekämpningsmedel och konsumentprodukter sominnehåller vinylklorid, och produklkonlrollnämndens ingripande har sken efterpåskyndande från arbetarskyddssiyrelsen. har dockproduktkontrollnämnden också ingripit mol vissa produkter som innehållerkadmium. Förklaringen till att man endast ingripit mot dessa ämnen kan varaoklarheten om huruvida man har bemyndigande att utfärda totalförbud ellerinte. Också därför är ett klargörande från jordbruksministern viktigt all få. Ingripandetmot kadmium i vissa fall gäller, om jag är riktigt underrättad, dekadmiumhaltiga silverioden som arbetarskyddsstyrelsen begärt ingripande emotförst via giftnämnden och sedermera via produktkontrollnämnden. Bakgrunden äratt kadmiumoxid är giftklassad och därför märkt enligt föreskrifter. Menmetallen kadmium är inte giftklassad och kadmiumlod är därför inte märkta. Vidanvändning av kadmiumlod, dvs. vid lödning, bildas det i viss utsträckningkadmiumox-idrök genom förångning. Ångan reagerar i luften till enfinkornig rök av kadmiumoxid och tillförs lungorna vid inandning. Häravframgår att lagen om hälso- och miljöfariiga ämnen inte helt täcker denomvandling till giftigt ämne som sker av en metall som inte är klassad somgift. Ett annat exempel kan ges.Haloner kallas vissa eldsläckningsmedel som innehåller klorerade ochfluorerade kolväten. Vid kontakt med elden kan dessa medel under vissaomständigheter bilda fosgen, som är en myckel giftig stridsgas. Detta täcksinte heller av lagen i dess nuvarande utformning. Ettsätt att täcka in den omvandling som sker är att i 1 § lagen om hälso- ochmiljöfarliga ämnen efter andra stycket tillföra följande stadgande: "Vadovan sagts med tillämpning i fråga om gift eller vådligt ämne skall även gällaannat ämne som vid användning av nämnda produkter omvandlas till gift ellervådligt ämne." Minfråga är om jordbruksministern är beredd att föreslå en sådan ändring. Slutligen,herr talman, noterar jag med tillfredsställelse att jordbruksministern och jagär hett ense om att alla ansträngningar måste göras för att begränsa användningenav kemiska ämnen i alla de situationer där de kan medföra skada på människoreller i miljön. De nya lagarna har varit i tillämpning förhållandevis kort tid.Vissa brister har påvisats, men med den uttalade ambitionen frånjordbruksministerns sida hyser jag förhoppningen att vad som på sina håll harkallats för hasarden med arbetskraften snart effektivt skall vara stoppad. Ang.kontrollen av hälso- och miljöfarliga ämnen FruANÉR (fp): Jag har med glädje fäst mig vid vad som står i jordbruksministernssvar om att produktkontrollnämnden skall vara aktiv. Jag vill nu späda på medytteriigare en fråga, nämligen vad denna aktivitet skall ta sig för uttryck. en gång i världen utredde dessa frågor talade våravetenskapliga experter om för oss att det var möjligt, alltså inte allsoöverkomligt svårt, att göra upp en lista på de typer av ämnen som man i förstahand borde inrikta sig på att kontrollera, alltså inte en rad speciella kemiskaämnen utan typer av ämnen. En kemist kan nämligen i någon mån se på ett ämne omdet är risk för att det kan framkalla cancer eller inte. Vi hoppades då ochuttryckte även den förhoppningen i utredningen all vi skulle fä en sådanlista, så att. man hade någonling som man kunde rätta sig efter och somforskningen i första hand skulle kunna inrikta sig på. Då riskerade man inteatt utlämnas till ämnen om vilkas fariighet man fick en uppfattning först närman såg dem i rubriker över notiser om dödsfall, utan man kunde ligga före denutvecklingen. Såvitt jag vet har emellertid inte den listan ellernågot liknande ännu kommit fram, och därför vill jag nu höra omjordbruksministern har några synpunkter på vad produktkontrollnämndeneventuellt borde göra i det avseendet. Först och främst skall man väl här konstatera Ang:kontrollen av hälso- och miljöfarliga ämnen också gjorde -att detta är en relativt ny lagstiftning. Den har varit i kraft sedan den 1juli 1973. Det är också en lagstiftning på ett i och för sig nytt område. Jagvar för någon vecka sedan med på ett miljöministermöte i , därmiljöministrarna inom träffades och där det föreslogs ettaktionsprogram för miljövården inom OECD-området. Där tog man bl, a, upp justdenna typ av frågor och uttalade i en rekommendation önskvärdheten av att deövriga länderna fick en produktkontrollagstift-ning som överensstämmer med densom vi har här i . Vi har yarit först med denna lagstiftning. Det ärbara och som också har fått samma typ av lagstiftning. Detta göratt vi i nuvarande skede får dra hela lasset när det gäller att bemästrasvårigheterna, alltså att dra i gäng hela verksamheten, bygga upp enorganisation för den och komma lill rätta med hela underiaget som behövs föratt fatta de beslut som man i och för sig önskar fatta. Självfallet har välinte heller produktkontrollnämnden ännu på den korta tid som den har funnitstill hunnit hitta sin definitiva form för arbetet, och inte heller har denhunnit få de resurser som är önskvärda och nödvändiga för att kunna arbetafullt effektivt. Jag gör denna inledande reservation därför att jag tycker denär både rimlig och naturlig. FruTheorins frågor gäller i myckel hög grad just arbetsmiljösidan, bl. a. en frågaom hur man från arbelarskyddsstyrelsens sida skall tillämpa lagstiftningen,vidta åtgärder och utfärda bestämmelser för att skapa effektivitet i arbetetsom har med arbetsmiljön att skaffa. Eftersom arbetsmarknadsministern ocksåkommer att svara på några sådana frågor här tänker jäg inte fördjupa migi den sidan av problemet, utan den kommer han att ta upp i sittinterpellationssvar. Menfru ställde ett par direkta frågor som jag tycker att jag här bör svarapå. Hon frågade om man kan överväga att produktkontrollnämnden får ett meragenerellt bemyndigande att ingripa med förbud. Saklägel är ju att förbudbara kan utfärdas av regeringen. Jag kan emellertid mycket väl tänka mig attöverväga att ge utrymme för större möjligheter till generella ingripanden, omdella medverkar till att underlätta och effektivisera hanteringen. Vidarefrågade om jag anser att produktkontrollnämnden bör ingripa motonödig förekomst av giftiga ämnen, och på den frågan vill jag svara ett klartja. Hela andemeningen i mitt svar var att vi skall forisätta att arbeta för attbegränsa förekomsten av giftiga ämnen i miljön, i produkter och i alla desammanhang där de kan vara till skada för människor och miljö. FruAnér frågade om jag visste vad som hade hänt med den lista som utredningen hadeullalat önskemål om all få lill stånd och som skulle uppla de ämnen som manöver huvud taget skulle kunna överväga att direkl förbjuda. Enligt vad jag harfått veta var experterna mycket tveksamma när det gällde möjligheterna attåstadkomma en sådan lista. Det behövdes, menade de, ett mer konkret underlag änvi har för att kunna göra uppen lista över de ämnen som generellt skulle kunna förbjudas. Men här liksom pådetta område i övrigt gäller väl att man genom forskning och annan verksamhet isammanhanget kan komma sanningen närmare och därmed kan skärpatillämpningen av bestämmelserna och begränsa förekomsten av för människor ochmiljö fariiga ämnen i de varor vi producerar och konsumerar. FruTHEORIN (s): Jag noterar med tillfredsställelse den klart positiva inställning somjordbruksministern givit ullryck för i svaren pä mina tvä första frågor ombemyndigande och om produklkonlrollnämndens ingripande mot onödig förekomst avett ämne, som inte ansetts kunna totalförbjudas. Jordbruksministernsade att det finns en hel del problem som skär över arbetarskyddslagen. Det äruppenbart att det är så. Jag påpekade också i milt tidigare inlägg att det kanuppstå svårigheter på grund av att avgränsningarna i ansvarsområden inte ärtillräckligt klara. Jag skall exemplifiera detta något. När det gäller Corium50, det ämne som till beslår av svavelsyra, är detarbetarskyddsstyrelsen som begärt produklkonlrollnämndens ingripande, eftersomämnet i huvudsak säljs till ensamförbrukare och därmed inte faller underarbetarskyddslagens tillämpningsområde. Enligt arbetarskyddsstyrelsensbedömning bör det vara produklkonlrollnämndens sak att ingripa med anvisningar.Jag tror att en klarare avgränsning av arbetsområdena skulle vara en hjälp ävenför produktkontrollnämnden. Jagskulle också vara tacksam för svar på den tredje frågan jag ställde tilljordbruksministern, nämligen om jordbruksministern är beredd att förestå enändring i lagen, så att denna skulle komma att omfatta även det fall då elticke giftigt ämne omvandlas lill ell giftigt. Även om lagstiftningen påarbetsmiljöns område är relativt ny och även om vi i i detta fall som imånga andra står främst pä barrikaderna är de av stiftade lagarna -detta vill jag gärna understryka - så viktiga redskap för ansvariga myndigheteroch tillsynsmyndigheter att de inte får uppfattas som skenlagar. Självfallethar lagarna ingen funktion om inte människorna använder sig av dem. Vi harkunnat märka att lagen om skyddsombudens rätt fått till resultat en aktivmedverkan från människorna på arbetsplatserna. Det är oerhört viktigt att såsker. Den oro på arbetsplatserna vi upplever tror jag bara är toppen på ettstort av bekymmer som kommer att uppstå på grund av de kemiska av alla skador till följd av kemiska ämnen uppkommer i arbetsmiljön. Detär människan i arbetsmiljön som i första hand drabbas. Och lagarna skallnalurliglvis uppfattas som ett redskap för ansvariga myndigheters aktivitet närdet gäller att skydda människorna. Jag har tolkat jordbruksministern så att viär eniga på den punkten. Överiäggningenvar härmed slutad. Ang.kontrollen av hälso- och miljöfarliga ämnen § 6 Om åtgärder för attminska hälsoriskerna i produktionen Tisdagen den 19 november1974 Omåtgärder för att minska hälsoriskerna i produktionen Herr arbetsmarknadsminisiern erhöll ordelför att besvara herrar () och (vpk) den 16 oktoberframställda interpellationer, nr 119 respektive 96, och anförde: har frågat mig, om jag är beredd att lämna enredogörelse för min syn på vissa frågor rörande ökat skydd mot hälsofariigaämnen i arbetslivet. Vidare har frågat, närarbetsmiljöulredningen beräknas slutföra sitt arbete och om de frågor som upptagitsi interpellationen kommer att bli föremål för förslag. harslutligen frågat mig, om jag är beredd att medverka till att - därestarbetsmiljöutredningens förslag kommer att dröja - de frågor som upptagits iinterpellationen kan bli behandlade med förtur. Jagvill först göra den allmänna deklarationen att regeringen kommer alt lägga inhela sin kraft på alt i samverkan med parterna på arbetsmarknaden förbättramiljön i arbetslivet. Ingen möda får sparas i strävandena all åstadkomma riskfriaoch hälsosamma arbetsplatser. Därtill måste samverkansformerna i arbetslivetutvecklas så, att psykiska hälsorisker och utstötningsprocesser motverkas. Desteg som redan tagits i denna riktning i och med arbetsmiljöreform,lagen om fackliga förtroendemän och trygghetslagstiftningen visar på vårasträvanden. Omjag därefter går över till alt beröra de konkreta frågorna i interpellationen,så har inledningsvis tagit upp frågan om arbetsgivarens ansvaroch åligganden vid införande i arbetsprocessen av nya medel och metoder.Arbetsgivarna har ett klart ansvar för arbetstagarnas hälsa och säkerhet, intebara vid införandet av nya medel och metoder i arbetsprocessen utan över huvudtaget. Detta framgår klart av arbetarskyddslagen även i dess nuvarandeutformning. Ett sådant ansvar kommer också till uttryck i lagen om hälso- ochmiljöfarliga varor som trädde i kraft . Grundregeln i denna laginnebär att den som hanterar eller importerar hälso- och miljöfarlig vara skallvidta de ålgärder och iaktta de försiktighetsmått som behövs för att hindraeller motverka att varorna får skadliga verkningar. Sedda tillsammans innebärdessa regler att arbetsgivaren har att kartlägga verkningarna av de medel somhanteras i arbetsprocessen och att vidta de skyddsåtgärder som behövs. Arbetsmiljöutredningenarbetar intensivt med att utarbeta förslag till en ny lag om arbetsmiljön. Enviktig fråga i del sammanhanget är samordningen mellanarbetarskyddslagsliftningen och produktkontrollagstiftningen. Lagen om hälso-och miljöfariiga varor har sin tillämpning såväl på omgivningsmiljön som påarbetsmiljön, såsom har framgått av det svar som jordbruksministern tidigarehar lämnat. Vi har ännu inte nått upp till de intentioner som lagen ger uttryckför när det gäller kunskap om och kontroll av alla de nya ämnen och varor somfinns i vår arbetsmiljö. Man skall minnas att lagen är ny och att vi befinneross i ett uppbyggnadsskede som tar sin tid. I det fortsatta arbetet är detviktigt att myndigheterna fårtillgång lill den information som finns hos importörer och fabrikanter ochutifrån detta material kan bedöma hur ett ämne eller en vara bör introducerasoch hanteras i vårt arbetsliv. Denna successivt skärpta attityd måste växa framsamtidigt som vi förstärker våra resurser för forskning och tillsyn. Jag villerinra om att jag i min dåvarande egenskap av jordbruksminister i propositionenom produktkontrollagstiftningen framhöll att man vid den kommande revisionenav arbetarskyddslagstiftningen får ta upp frågan, om det behövs någon ändringnär det gäller tillämpningsområdet för lagen. Jag betonade också all del kanbli anledning att se över frågan om produktkontrollens organisation i detsammanhanget. Somen andra punkt i interpellationen har tagit upp frågan omutformningen av instruktioner till personalen. Arbetsgivarna skall se till altde anställda informeras om aktuella skyddsfrågor. Arbetsgivarna skall ocksåmeddela skyddsföreskrifter och instruktioner. Av slor betydelse i dettasammanhang är de skyddsanvisningar som arbetarskyddsstyrelsen meddelar medstöd av arbetarskyddslagen. Jag vill här erinra om de personal- och andraresursökningar som arbetarskyddsmyndigheterna fått ,vilket möjliggjort en avsevärd ökning av anvisningsarbelet. Som exempel kan jaghär nämna de nya anvisningarna med hygieniska gränsvärden för ca 150 olikaämnen. Listan över dessa gränsvärden innebär i fråga om en lång rad ämnenskärpta krav när det gäller luftföroreningar på arbetsplatserna. Vinylkloriden,som nämnt i interpellationen, är med bland de ämnen där kravenskärps avsevärt. Beträffande fiygbränslet MC 77 utreder arbetarskyddssiyrelsenför närvarande de misstänkta fallen, och även inom försvaret pågår omfattandeundersökningar. Såväl arbetarskyddsstyrelsen som försvaretsförvaltningsmyndigheter avser att inom den närmaste framliden meddela särskildaföreskrifter i denna fråga. Själv bedömer jag informationsfrågorna som mycketangelägna. Jag syftar då på både information om forsknings- ochutredningsresultat och arbetet med att ta fram och sprida kännedom om nyaarbetarskyddsanvisningar. Det är viktigt att vi vid sidan av de officiellaarbetarskyddsanvisningarna kan ge ul informationsmaterial som är meralättillgängligt för såväl skyddsombud som de anställda i det dagliga arbetet. HerrHenrikson har också frågat efter min syn på frågan om uiprovning och kontrollav behövlig skyddsutrustning. Här vill jag som min mening framhålla allgrundregeln bör vara att förhållandena på en arbetsplats så långt del överhuvud taget är möjligt skall vara sådana att personlig skyddsutrustning inteskall behövas, I de fall där sådan utrustning ändå måste användas är detsjälvfallet av slor vikt att arbetstagarna också använder sig av den.Erforderlig utrustning skall tillhandahållas av arbetsgivaren, kontrollen av utrustningen övervakas av arbetarskyddssiyrelsen, som givitanvisningar härom. Det första kravet som måste ställas på personligskyddsutrustning är givetvis att den skyddar mol de faror den är avsedd för.Det är emellertid enligt min mening Om åtgärder för att minska hälsoriskerna i produktionen Nr 124 också viktigt att man försöker minska det obehag som användande av den personligskyddsutrustning kan medföra. Arbete på detta område pågår '""" arbetarskyddssiyrelsen, ---------- Denfiärde punkten lar upp i interpellationen gäller Om åtgärder för attarbetslokalers utformning och utrustning i fråga om evakuering och luft-minskahälsorisker- konditionering liksom fortlöpande kontroll av dessa lokaler.Allmänna na i produktionen bestämmelser om arbetslokalers utformning, bl, a. ifråga om ventilation, meddelas av statens planverk i Svensk byggnorm. Dennahåller på att revideras, ett arbete i vilketarbetarskyddsstyrelsen deltar. Regler när det gäller punktutsugning på maskineretc. meddelas av arbetarskyddsstyrelsen. har självfalletmöjlighet att ingripa direkt i enskilda falt när det behövs för att tillse attarbetslokaler håller måttet i dessa avseenden. Jag vill också erinra om deskärpta regler som införts fr. o. m. och som innebär att yrkesinspektionenunder medverkan av de anställda skall förhandsgranska arbetslokaler. De frågorherr här tar upp är av utomordentligt stor betydelse. Det ärsjälvfallet ell elementärt krav att den luft man andas är så ren och fri frånskadliga föroreningar som det över huvud taget är möjligt.