prot · FX09140 · 1974-12-31 00:00:00 — Jag utgår ifrån att han har en inteobetydlig erfarenhet pä området. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. Herrandre vice talmannen tillkännagav att anslag utfärdats om sammanträdetsfortsättande . I den proposition som vi nu behandlar liksom i civilutskoitetsbelänkande understryks bl. a. vad tidigare uttalat, nämligen att engod och tillräckligt rymlig bostad i god miljö aren mänsklig social rättighet.Det primära målet för bostadsförsörjningen skall liksom vara alt allainvånare skall kunna erbjudas tillräckligt stora och välutrustade lägenheter.Jag tycker det finns anledning alt ytterligare framhålla dessa synpunkter. Närman tar del av vad som skrivs och sägs i bostadsdebatten blir man beklämd avatt på visst håll boendets sociala betydelse helt utelämnas. a. i moiionerfrån sida i anslutning till propositionen 150 uttalas som enmålsättning atl "vi måste göra rent hus med del subventionssystem somfixerat vår bostadsmarknad". Vidare säger att"avvecklingen av subventionssystemet måste kopplas lill en omläggning avskattepolitiken. Del bostadspolitiska dilemmat är till stor del etlskatteproblem", säger man. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. Enargumentation av anfört slag visar att fullständigt bortser frånboendet och bostadens sociala funktion. Det skulle vara av intresse om manfrän sida ville belysa vilka konkreta verkningar enbostadspolitik av deras modell skulle få. Del har ju för övrigt i debattentidigare här bl. a. genom bostadsminislerns försorg getts en belysning avde här frågorna. Enfråga som jag i varje fall ofta har undrat över är varför man avhåller sig frånatt göra klart vilka grupper det här handlar om. Hur har tänkt sigatt exempelvis låginkomsttagare, folkpensionärer och liknande grupper medbegränsad konsumtionskraft via skattesänkningar skall kunna klara de brutalahyreshöjningar som bostadspolitik skulle innebära? Detär modernt all framhålla valfriheten för de många människorna och attvalfriheten måste tryggas. Jag vill inte förneka att valfrihet i sig kan varaen tillgång, men man kan inle lösa de inkomstsvagas problem med hänvisning lillatt vi tillämpar valfrihet. Samhället måste genom olika åtgärder medverka lillall den enskilde kan bli delaktig av valfriheten. Om inte så sker blir taletom valfrihet ett gyckelspel och en drift med väldigt många människor i värtsamhälle. Ipropositionen 150 föresläs vissa betydelsefulla förändringar beträffandemarkfrågorna i syfte att begränsa enskildas och vissa företags spekulation imark, del s. k. markvillkorel. Del är en fråga som varit mycket diskuterad häri dag. Förslaget har tillstyrkts av en stor majoritet i utskottet. Moderaternahar också här följt upp sin grundläggande syn pä de frågor vi nu behandlar,särskilt dem som gäller markpolitiken. För alt rikligt underbygga sinuppfattning har de i parlimolionen hämtat näring i konvention, däräganderätten nämns som en av de mänskliga fri- och rättigheterna. Också härexponerar sin totala avsaknad av socialt engagemang ibostadspolitiken. Enskilt ägande framstår tydligen som viktigare än enbostadspolitik där den enskildes sociala behov skall vägleda handlandet. Visserligenhar jag i debatten här hörl säga all de också är angelägna omalt tillgodose sociala mål, men del räcker enligl min mening inte bara att görasådana uttalanden. Det är viktigare att bedöma hur olika konkreta förslag tillåtgärder skulle verka i dessa sammanhang. Därför blir dessa uttalandentämligen meningslösa, enligt milt sätt all se. Nupåslår visseriigen att ägandet utgör den billigaste och mesteffektiva formen för förvaltning av olika tillgångar. Man får väl fatta det såatt det påståendet gäller också på bostadspolitikens område, eftersom det harframförts i bostadsmotion. Jag har uppfattat argumentet som ettinslag för all stärka den egna moralen. Jag tror att underskattarminnesgodheten hos det mycket stora fiertalet av svenska folket när de framförargument av den här typen. Många av oss - och dit hör jag - har personligerfarenhet av den tid då enskilt ägande helt dominerade på bostadsmarknaden.Spåren från Nubehöver vi emellenid inte gå särskilt långt tillbaka i tiden för alt finnaexempel på hur enskilda och byggnadsförelag på ett mycket oblygt sätt utnyttjatmarkinnehav - en hantering som stått de boende dyrt. Jag uttrycker därför stortillfredsställelse över att vi genom dagens riksdagsbeslut kommer all skapanya och bättre förutsättningar för en markpolitik till gagn för de boende. Genomdagens beslut slår fast att det är nödvändigt och riktigt att förframtiden subventionera boendel. De facto sker detta också nu genomparitetslånesystemet, även om del systemet formellt är utan subventionsinslag.Det är väl inte en alltför djärv gissning om jag vågar anta att vi i efterhandmåhända kommer atl tillföra också paritetslånesystemet ett subventionsinslag,men jag skall avhålla mig från alt i dagens debatt vidare spekulera i denfrågan. Vadjag emellertid vill framhålla i delta sammanhang är att vi även för framlidenmåste arbeta med olika slag av insatser för att trygga alla människors reellamöjlighet att disponera en väl utrustad och rymlig bostad. De metoder vi harför atl uppnå detta mål är inte nya. Vi kan, såsom föreslås i proposilionen,använda generella subventioner via ränlegarantilån. måste vi ocksåarbeta med ett riktal stöd lill särskilda grupper med begränsad ekonomiskbärkraft. Atl malt sig ur och nekar att ställa upp på denna politikär kanske inte särskilt överraskande, men förhållandel kan ändå beklagas. Idagens debatt har företrädare för sökt överträffa varandra när detgällt att nedvärdera den förda bostadspolitiken. Dess bättre stårmoderaterna också när del gäller denna kritik tämligen ensamma, enomständighet som ger vid handen att betygsättningen inte har särskilt myckelmed verkligheten att göra. Några exempel på vad vi har fått lyssna till i dagkan anföras. Det har från företrädare för moderata samlingspartiet bl. a.framhållits att stiftelser och kommunala bolag skulle vara konkursbon medskulder upp över öronen och vidare all ledningen för de kommunalabostadsföretagen inte fär överiåtas på överåriga politiker. Utfall av dettaslag vittnar om den politiska illviljans makt över tanken men också om att manpå vissa håll är mycket dåligt insatt i det som man talar om. Vihar också fått höra att bostadspolitiken skulle vara regeringens störstasocialistiska experiment. Jag vill då säga att den socialdemokratiskabostadspolitiken inte på något sätt skäms för sig. Vi vet vad den harinneburit: kraftigt utbyggd utrymmesstandard, väl utveckladutrustnings-standard, möjlighet att efterfråga moderna och välutrustadelägenheter också för grupper med begränsad ekonomisk bärkraft. Den politiken villmoderaterna sopa undan. Men dess bättre, herr talman, den politiken har ettkraftigt stöd hos svenska folket och i denna kammare. Avslutningsvis,herr talman, vill jag ta upp en fråga som bl. a. varit inne påoch som har samband med markvillkoret. gjorde en uttolkning avvad utskotiet hade sagt i anslutning 10Riksdagens protokoll 1974. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. till bostadspropositionensdiskussion på s. 382 rörande dispensmöjligheterna i detta sammanhang. Jag villcitera etl avsnitt av vad som där sägs, där det heter; "Ävenmed de undantag och övergångsregler jag nu har förordat kan tänkas fall där entillämpning av markvillkoret skulle innebära olägenheter från allmän synpunkt.Jag föreslår därför atl Kungl. Maj;l eller, om erfarenheterna efter någon tidstillämpning av markvillkoret talar för det, annan myndighet som Kungl. Maj:tbestämmer skall kunna medge undantag från markvillkoret för särskilt fall. Inybyggnadsområde bör sådant undantag medges bara när starka skäl talar för detoch bara om kommunen ansökt om undanlag. I saneringsfallen torde tillräckligaskäl för undantag i allmänhet föreligga om kommunen ansökt om eller tillstyrktundantag." Utskottethar i anslutning till detta uttalande i proposilionen sagt alt det ansluter sigtill och kan tillstyrka propositionen i den här delen. villeuttyda utskottets uttalande på det sättei då han, efter mina anteckningar, sadeungefär följande; "Det förhållandet att en småhusbyggare bygger ett mindreantal småhus skall vara tillräckligt för dispens från markvillkorel." Jagspårar i del uttalandet att avsåg att det här skulle vara frågaom ett generellt undantag och atl någon prövning inte skulle komma i fråga.Utskottet säger bl. a. följande i den här frågan; "Förslaget i motionen1974:1904 (c) om undan-tagsmöjlighel vid uppförandet av ett mindre antal småhuskan därmed tillgodoses inom den avsedda dispensprövningens ram." Jag villgärna för klarhetens skull säga all något därutöver har jag svårt att läsa utav utskottets skrivning. Jag vill därmed förmena att dispensprövningen i dessafall får ske med beaktande av såväl detta uttalande som av andra relevantaomständigheter när det gäller det enskilda fallet. Jagber med detta, herr talman, att få yrka bifall till civilutskottets förslag. Bostadens utformning och miljöanpassning är av avgörande betydelse förden enskildes sociala situation och levnadsbetingelser. De krav som ställs påbyggandet måste därför motsvara människornas krav i dagens samhälle och sålångt möjligt även i morgondagens. Framväxtenav dagens samhälle har inneburit att människornas levnadsvillkor i hög gradförändrats. Befolkningskoncentrationen har tvingat fram ett forcerat byggande itätorterna. Kravet alt över huvud laget kunna erbjuda människorna bostad harmedfört att väsentliga miljökrav har fått stå tillbaka. Utvecklingenhar ju därmed inneburit att de fiesta numera har tillgång till en tekniskt ochservicemässigt god bostad, men det finns fortfarande en icke obetydligtrångboddhet kvar och många lägenheter är i behov av upprustning. Boendemiljön bör oberoendeav upplåtelseform anpassas efter män- niskornas krav och formasunder inflytande av de boende. Den fullständiga kontrollen över den inreboendemiljön kan ju endast den som äger sin bostad utöva. Grundenför boendedemokralin är en fördjupad demokrati och en demokratiskplaneringsprocess. Centerpartietdelar de åsikter som framförts i propositionen 150 alt del, när det gäller attskapa en god boendemiljö för alla, bör vara kommunerna som bär det ytterstaansvaret. De boende har här möjligheter atl utöva inflytande på planeringen iegenskap av kommunmedlemmar. Formernaför detta planeringsinflytande förväntas bliva ytterligare belysta närbygglagutredningen lägger fram sitt förslag, och dä får vi tillfälle atlåterkomma i frågan. Inomramen för den nu gällande planeringen måste de boendes inflytande i all möjligutsträckning tillgodoses. Elldirekt inflytande för huvudparten av de boende är dock möjligt först när delgäller förändringar inom ett redan bebyggt område, eller den slutligautformningen av detta. De boende bör kontinueriigt beredas tillfälle allpåverka områdets utveckling. Tillstöd för särskilda insatser har för innevarande budgetär anvisats ett anslag om30 . I propositionen 170 föreslås alt ytterligare 15 miljonerkronor anvisas på tilläggsstat för innevarande budgetår just för detta ändamål. Avsiktenär all della anslag skall ersättas av det i propositionen 150 föreslagnagenerella anslaget. Redan de ställda anspråken på bidrag förförbättring av barnmiljön visar att detta behov är långtifrån tillgodosett. Debidrag som i propositionen föreslås för åtgärder till miljöförbättringar iområden med hyresmolstånd torde avse insatser av mera allmän karaktär. i har utförligt redogjort för ståndpunkti denna fråga. Såsom också framgår av reservationen 5 anser vi inle att dennabidragsmöjlighet bör ses som en ersättning för barn-miljöanslaget, ulan medelbör utgå därutöver. Somframhålls i proposition 150 kan det i många situationer vara komplicerat atlfinna formerna för ett reellt hyresgäslinflytande. Mänga bo-siadsproducenteroch bosladsförvallare har uppmärksammat demokra-likraven utan all fördenskullha kommit särskilt långt i arbeiei pä alt förverkliga dem. Särskiltviktigt är det naturligtvis att de boende i ett område har ett betydandeinflytande när det gäller mera omfattande förändringar i boendemiljön, t. ex.vid större sanerings- och uppruslningsåtgärder. Men det kan också vara av storvikt alt få bestämma över sedvanligt lägenhetsunderhäll. Inflytandetleder till ökat ansvar, vilket innebär en lägre förslitning av miljön och detekniska utrustningarna. Ett gemensamt ansvarstagande för olika aktiviteterskapar dessutom en naturiig kontakt människor emel- Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. lan och fyller därmed enviktig social funktion. Centerpartietfinner den föreslagna försöksverksamheten vara värdefull, men anser inte atten sådan demokraliform bör geografiskt begränsas lill de ire s. k.storstadsregionerna ulan föreslär atl boende i samtliga kommuner redan nu skallha möjlighet atl ta initiativ lill åtgärder enligt saneringslagen och förhindraåtgärder som går utöver lägsta godtagbara standard. yrkande har blivitlillmötesgålt genom det tillkännagivande som majoriteten i utskottet föreslår. Fråganom vem eller vilka som skall utöva hyresgästinflytandet har också varit föremålför diskussion. Hyresgäströrelsenär en etablerad kanal för hyresgästinflytandel och uträttar etl värdefulltarbete. De etablerade kanalerna kan emellertid behöva kompletteras. Viförväntar oss att boendeutredningen pä delta område kommer att lägga fram förslag,som vi då kan ta ställning lill. Med det anförda ber jag att få yrka bifall till reservationen 5 av fruOlsson i m. fl. saml i övrigt till utskottels hemställan i den mån denomfattar de av mig berörda punkterna. Innan jag kommenterar utskotlsbelänkandet i anledning av två motionerjag väckt finner jag anledning atl uttrycka stor tillfredsställelse med att viom än en gång här i kan slå fast att vi även ifortsättningen skall ha en socialt inriktad bostadspolitik, vars målsättningär att alla människor, oavsett inkomst och social ställning, skall ha rätt god bostad. Delär också tillfredsställande att proposilionen innehåller förslag som innebäratl del nu kommer att skapas ekonomisk rättvisa mellan olika boendeformer inyproduktionen genom den konstruktion den garanterat låga räntan har fått. Detär även viktigt alt del nu ges möjlighet till fortsatt upprustning av den yttrebostadsmiljön, att de boende tillförsäkras ett inflytande även där och atthyresgästinflytandet över den egna bostaden samt tryggheten i boendet också iandra avseenden väsentligen förbättras. Inte minst viktigt är all samhällsinflytandelkraftigt förstärks genom bl. a. markvillkorel och nya regler omanbudskonkurrens. Man måste nu förutsätta att den rätt omfattandemarkspekulalion som tidigare förekommit och gett oskäliga vinster genomsamhällets expansion snart är etl minne blott. Om inte - och del kommer välinom kort att visa sig - måste lagstiftningen snarasi kompletteras i det häravseendet. Jag kan ändå inte undgå att göra några reflexioner i anledning av denmycket intensiva debatt och den spekulation som har föregått den proposition vinu behandlar. Man har ofla fält ett intryck av alt debatten har förts utankunskap om ett myckel enkelt sammanhang, nämligen att förbättringar måstebetalas. Vi kommer inle ifrån det faktum all samhällets kostnader nu kommer atlbli i storleksordningen 7 miljarder , vilket jag lycker är etl bra måttpä vårt sociala ansvar. Nedgångeni bostadsbyggandet har drabbat bl. a. bygg-nadsarbelarkåren -en kår som jag känner mycket stor samhörighet med - synnerligen hårt. Samtidigtvet vi, och det framgår också av propositionen, att del fortfarande finns ettstort behov av nytillskott av moderna lägenheter dels genom nybyggnad, delsgenom upprustning. Därför är jag övertygad om alt vårt beslut här kommerall bli den injektion som behövs för atl stimulera till ett ökat byggande intebara inom småhussektorn genom de ökade möjligheter som skapas för vanligalöntagare att skaffa sig ett egnahem ulan också när det gäller byggande avflerfamiljshus saml upprustning och modernisering av del omodernafastighetsbeståndet. kommer givetvis alt i hög grad påverka sysselsättningenför byggnadsarbetarna i positiv riktning. Men skall vi klara den fullasysselsättningen för denna grupp måste detta från fall till fall kompletterasmed andra stimulansåtgärder. Trotsatt vi nu gör en bra bostadspolitik ännu bättre är det emellertid vissa tingsom saknas. Man kan bl. a. efterlysa etl förslag om nya finansieringsformer. Byggandethar ju på bara etl par årtionden undergått en myckel snabb teknisk förvandling.Det var ju tidigare något av ett hantverk, men är svenskbyggnadsindustris effektivitet internationellt uppmärksammad.Finansieringsformerna har emellertid inle pä något avgörande sätt anpassatstill den utveckling byggandet för övrigt har genomgått. Del är inte rimligt atlfortsätla med ett ålderdomligt system som innebär särskilda byggnadskreditivmed hög ränta , som sedan skall avlösas av de långfristigabostadslånen, vilka i sin lur splittras sönder genom botienlån och statliga länoch i vissa fall topplån. Svårigheten att få långfristiga krediter innebärockså alt mänga bostadsförelag fär ligga ute med miljonbelopp i oavlyftadekreditiv, vilket bidrar till högre kapitalkostnader och därmed till högrehyror. Vimåste därför snart komma fram till en ordning där vi slipper dennauppsplittring, så att det i stället blir ett lån - eller om man vill sägaenhetslån - som även skall gälla . Lånet skall givetvis däförmedlas av ell kreditinstitut i samhällets ägo. Vi kan gärna kalla del enstatlig bosiadsbank eller en samhällsbyggnadsbank, om vi inbegriper ävenbostadskomplementet. Det här är ju uttryck som min f d. förbundsordförande myntat och en fråga han drivit väldigt hårt. Kontrollenav avlyfien kan man nog i det här läget tryggt överlåta åtde nya storkommunerna, vilkas förmedlingsorgan har hell andra resurser,med tillgång lill kvalificerad personal, än vad som tidigare fanns i de mindrekommunerna. Nuarbetar ju, som framgår av ulskotteis betänkande, kapiialmarknadsuiredningenoch bostadsfinansieringsutredningen med den här frågan, och därför har visnart ett förslag att vänta. Men vi vet alt dessa utredningar också har andrafrågor atl syssla med, och därför är det ett önskemål atl man behandlar den härfrågan med förtur, så att vi snart Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. Riktlinjerför bostadspolitiken m. m. får finansieringsformeranpassade lill den utveckling byggandet i övrigt har genomgått. Imoiionen 1923 har jag påtalat de orättvisor som föreligger när det gällerräntenivåerna pä tomträttslän respektive bostadslån till de förras nackdel, ochjag har hemställt om förslag till sådana ränleregler för tomträttslån somjämställer tomträttskoslnaden med motsvarande lånekostnad vid statligbostadsbeläning. Jagkan, herr talman, med glädje konstatera atl utskottet har tillgodosett minakrav i det här avseendet. Detta ger kommunerna helt andra möjligheter att ifortsättningen använda sig av tomträltsinstitutel och därmed behålla marken isin ägo, vilket är av stort samhälleligt intresse, utan att fördenskullhyreskostnaden påverkas i negativ riktning. Jag är alltså myckettillfredsställd med utskottets ställningstagande. Imotionen 1931, som gäller förslag till lag om ändring i förköpslagen, har jaghemställt om en översyn av samordningen mellan kommunallagen och förköpslagen.Bakgrunden är att det finns exempel på att kommuner har träffat frivilligtavtal om köp av fastighet där förutsättningarna enligt bestämmelserna i förköpslagenhar förelegat. Beslutet har sedan överklagats med hänvisning lill 3 §kommunallagen, som behandlar den kommunala kompetensen, och besväret harbifallits av . Detfinns också exempel på att kommunen har beslutat teckna borgen för en kommunalägdbostadsstiftelse för ett frivilligt köp av fastighet, där förutsättningarnaenligl bestämmelserna i förköpslagen också har förelegat. Även där har ettkommunalbesvär vunnit bifall. Omsamma kommuner skulle få möjlighet atl beträffande dessa fastigheter utnyttjasin förköpsräii enligl förköpslagen och fatta beslut härom, så kan dettaöverklagas med hänvisning till 3 § kommunallagen, trots att den reellasakprövningen förutsätts ske genom tillståndsprövning enligt 9 S förköpslagen. Denpraktiska konsekvensen kan vara att den kommunala kompetensen enliglkommunallagen blir snävare än lill-ståndsmöjligheterna enligt förköpslagen ochdå med hänvisning till tidigare ställningstagande tillkommunalbesvären. Andemeningeni 3S kommunallagen måste ändå,vara alt den skall vara anpassningsbar i tidenäven till sädana statsmakternas intentioner som bl. a. motiverat förköpslagensregler. Det tycker jag också framgår klart av betänkandet, där utskottetskriver följande; "Innehålleti 3 § KL innebär att de närmare avgörandena i stor utsträckning överlämnas åträttstillämpningen, som i sin tur får vägledas av de uppgifter somstatsmakterna lagt på kommunerna inom bl. a. det markpolitiska området. Ensålunda förutsatt anpassning av rättstillämpningen skulle göra en särskildöversyn överflödig då det gäller att nå det av motionären hävdade och avutskottet biträdda syftet. Motionens syfte får därmed anses tillgodosett utanen åtgärd." Mitt syfte med moiionenhar därmed blivit tillgodosett. Med det anförda vill jag på alla punkter yrka bifall tillcivilutskottets hemställan i betänkande nr 36. i (vpk); Det har sedan seklets början stått klart för arbetarna och derasorganisationer att markspekulalion i alla former skall motarbetas. Skillnadenmellan den övertygelsen och de åtgärder som har företagits är emellertid stor.Trots ett mer än 40-årigt socialdemokratiskt regeringsinnehav har ingetavgörande slag riktats mot markspekulanterna. Expropriationslagen från 1949kom att utgöra en garanti för atl hålla markägarna skadeslösa vidivångsförvärv, i stället för att rikta sig mot spekulation med mark. Under1960-talet blev missförhållandena så uppenbara atl regeringen tvingadesgenomföra flera reformer som förbättrade hyresgästernas situation. Bland demkan nämnas lånefonden för markköp och finansiering av tomträtt, skärptbeskattning av realisationsvinsterna vid markförsäljningar, förbättring avexpropriationslagen och införandet av förköpslagen. Denämnda reformerna har dock inte varit tillräckliga, vilket klart kan utläsas avhyrornas utveckling. De s. k. byggintressenlerna har anpassat sig och kangenom långt driven integration och koncentration ta ut vinsterna i det led sompassar dem. Sedanlång tid köper de privata byggbolagen stora markområden. Det utgör en viktiglänk i byggkapitalets kedja, som sträcker sig från råvaror, byggnadsmaterial,projektering och byggande till långivning och försäljning av färdiga hus. Beträffandespekulationen i mark har byggbolagen försvarat sig med atl priset på råmärkenbara utgör en liten del av hyran. Det är en propagandabild, som inte avslöjarsanningen. Genom sina markinnehav har privata bygginlressenter i alltför storutsträckning kunnat styra byggandet. De har själva utan anbudskonkurrenskunnat utföra alla projekterings-, mark- och byggnadsarbeten. Detta har lettlill att byggbolagen ofta kräver lika mycket för byggnadsrälien som förtomtmarken vid försäljning. Innehavav mark har visat sig vara byggfirmornas säkraste sätt atl göra stora profiter.Att bygga på entreprenad i anbudskonkurrens är inte längre"intressant". Statsmakterna borde för länge sedan ha stoppat ofogetmed byggkapitalets markspekulalion. Jag frågar mig hur de - främst moderateroch folkpartister - som hävdar att bristerna inom bostadssektorn beror på rörlitet konkurrens kan försvara byggbolagens markinnehav. Varför skall dessa överhuvud laget ha rätt att äga mark? Vore del inte bättre att de koncentrerade sigpå all bygga så billigt som möjligt i fri och öppen konkurrens? Det är just delde inte vill. De vill i stället köpa egen mark, så att de slipper obehagliganbudsgivning i tävlan med andra. Motbakgrund av vad jag anfört måste förslaget om markvillkor hälsas medtillfredsställelse. Det är förmodligen del bästa i en för övrigt urvattnadproposition.