prot · FX09114 · 1974-12-31 00:00:00 — Enannan möjlighet alt komplettera den representativa demokratin är att öppna flerkanaler mellan de styrande och de styrda. Del kan ske genom en ökad användningav folkomröstningar eller genom inrättande av särskilda, lokala beslutsorgan.När det gäller kommunerna så aktualiseras då två viktiga frågor som GunnarHelén har berört, nämligen rätten för kommunerna alt anordnarådgivande folkomröstningar och rätlen för kommunerna att införa direklvaldakommundelsråd - eller vilken beteckning man nu vill använda på dessa lokalabeslutsorgan. Också på detta område har ju alltsedan enkammarriksdageninfördes här i fört fram krav på lagändringar som skulle gekommunerna och kommunernas invånare sådana möjligheter. Dessa förslag haravvisats - och på senare lid har del skett under hänvisning till den pågåendeutredningen om den kommunala demokratin. Jagskulle i det här sammanhanget vilja beröra frågan om när de förändringar avden kommunala demokratin som aktualiseras av den pågående utredningen kangenomföras? Förutom de viktiga frågorna om kommundelsråd, om kommunalafolkomröstningar, om vidgad insyn i de kommunala nämndernas och de kommunalabolagens arbete kommer vi också att få ta ställning till frågan om ett nyttkommunalt valsystem, som har hänskjulits till den här utredningen, och delfinns dessutom en särskild utredning som skall lämna förslag till kommunalrösträtt för invandrare. Fleraav de här frågorna är ju sådana alt de både av tekniska och av principiellaskäl måste vara klara före nästa allmänna val, och eftersom valkrets-och valdislriktsindelningen måste beslutas avkommuner och länsstyrelser, måste ange förutsättningarna förvalkrets- och valdistriktsindelningen senast under vårriksdagen . Jaghar tidigare berört den här frågan i den kommunala debatt som vi förde . Jag ryckte dock till litet grand när jag hördekommunministern säga att han avsåg alt - om jag hörde rätt - till våren 1976lägga fram ett förslag byggt på tankegångarna från utredningen om kommunaldemokrati. Såvitt jag förstår måste åtminstone en del av dessa frågor varalösta . Min fråga till kommunminisiern är därför, om han vill medverkatill att får la definitiv ställning till en del av dessa frågor redanunder . Detta sammanhänger med viljan att skapa en möjlighet attinföra direklvalda kommundelsråd och ge kommunerna rätt att genomföra val tilldessa som börjar . Härför fordras nämligenatt kommunerna haft möjlighet att ta ställning till frågan i varje fall under1976. En annan, utomordentligt viktig närdemokratisk fråga gällerlänsdemokralin. Vi har också fiera gånger haft diskussioner omden frågan här i . Jag skall inte i detalj diskutera länsberedningens förslag,som det nu föreligger, men jag kan ändå inte låta bli att göra en allmänkommentar som knyter an till den debatt om länsdemokralin som vi tidigare hafthär i . Man kan ju säga att i denna fråga opinionen i grovtsett har varit delad i två lika stora läger. Den ena linjen, framför alltföreträdd av socialdemokratin, har inneburit alt man inte kan låta statensansvar för den regionala planeringen tas över av regionala, folkvalda organ.Man har därför från socialdemokratiskt håll motsatt sig att länsplaneringenflyttas från de statliga länsorganen till de kommunala länsorganen. Den andrauppfattningen i frågan, som i första hand har förelrätts av ochcenterpartiet, har gått ut på att om man skall kunna förverkliga närdemokratinockså på regional nivå - om man skall kunna skapa verklig länsdemokrati - dåmåste ansvaret för den regionala planeringen flyttas från de statliga länsorganentill landstingen, som skulle få sin karaktär av folkvalda länsorganförstärkt. Efterett mycket långvarigt utredningsarbete överiämnades hela denna fråga till en ny statlig utredning, nämligen länsberedningen. När mannu studerar resultatet av den senaste utredningens arbete finner man att baradet ena alternativet - den socialdemokratiska linjen - har penetrerats avlänsberedningen. Den utredningen har alltså inte givit en chans attvälja mellan tvä alternativ som är lika fullständigt utförda, trots att detframgått att del finns två relativt väl avgränsade uppfattningar. Jagtycker alt det här är ett utomordentligt illustrativt exempel pä riskerna avalt utredningsväsendet helt och hållet ligger i regeringens hand. Just defarhågor som vi har hyst om länsberedningens arbete har ju härigenom blivitbekräftade. Del är bara det ena alternativet, det länsbyråkratiska, som harutretts. Det länsdemokratiska alternativet har lämnats åt sidan, och det finnsdärför inget underlag för en verklig länsdemokratisk reform . Jag tyckeralt det är en olycklig utveckling. Del försvårar ett verkligt val i riksdagenmellan de två huvudalternativ för den regionala demokratin som finns, nämligendet länsbyråkratiska och det länsdemokratiska alternativet. ett par ord om en annan överårig utredning, vars förslag ochsynpunkter har föranlett en omfattande kritik -jag tänker givetvis på 1968 årsutbildningsutredning, kallad U68. Idet här sammanhanget skall jag bara peka på en punkt, nämligen formerna för attutse ledamöter i de nya regionala högskolestyrelserna. Det förslaget innebäratt man inskränker de berördas inflytande över sina arbetsförhållanden. Enligtmin mening borde man givelvis också på del här området lyssna på de berörda: påforskare, på lärare, på studenter. Man borde på samma sätt som på andraområden av arbetslivet ge också de här grupperna av anställda ett inflytandeöver sin arbetsmiljö, och man borde försäkra sig om att också dessa grupperssynpunkter ute på fältet når fram till de beslutande. Tyvärr finns det ju redani dag en svårforcerad byråkrati på det här området, och enligt min uppfattning 7 protokoll 1974. skulle U 68:s förslag, omdel genomfördes, skapa ännu mera av svårforcerad byråkrati. Jag hoppas, herrtalman, att i varje fall den här skön-helsfläcken i U 68:s förslag skall kunnatas bort i den fortsatta över-arbelningen av det. Delta är, som jag ser del, inte några teoretiska frågeställningar. Vadjag har berört här tror jag handlar om hur man skall kunna sprida makt ochinflytande till så många människor som möjligt och hur man skall få med såmånga människor som möjligt i del gemensamma politiska arbetet. Att låta allamänniskor komma med i samhällsarbetet, att låta alla berörda säga sin meningoch påverka sina förhållanden - det är närdemokratins målsättning. Jag vill bara svara på en fråga om tidsplaneringen av förslag frånutredningen om den kommunala demokratin. Vad jag talade om var det förslag somhade en allmän kommunaldemokratisk innebörd; jag förutsätter all del föreläggsriksdagen . Jag är på del klara med att förslag som har med ett nyttvalsystem och en ändrad valkretsindelning att göra måste läggas fram tidigare.Det finns två alternativ: det ena är , det andra är . Idet första fallet får man en lidspress som inte medger en tillräckligremisslid. I det andra fallet måste valkretsindelningen baseras på invånarantali stället för på antalet röstberättigade, vilket förutsattes i valkommitténsförslag. Den sista lilla punkten hoppas jag att vi skall få tillfälle attdiskutera med de övriga partierna. HerrÅSLING (c): De analyser av den ekonomiska utvecklingen i världen som serveras pålöpande band, och som också har åberopats i dagens debatt, har ett gemensamtinslag; tron på det mänskliga förnuftet. De prognoser där inte den faktornvägts in är påfallande dystra, i varje fall i ett längre perspektiv. LO;sutredningsavdelning t. ex. konstaterar, att risken är liten för en såkatastrofal utveckling av världsekonomin som under 1920-talel. Man säger:"Kunskapen om de ekonomiska sammanhangen kan visserligen synasbristfällig även hos många betydelsfulla politiker, men avståndet till20-lalets förödande naivitet är dock mycket betydande." Konjunkturinslituletkarakteriserar självt sin höstrapporl som "behärskat optimistisk",men även förutsätter "tillräckligt hög grad avflexibilitet i de stora ländernas ekonomiska politik liksom en tillräcklig gradav handlingsberedskap inom det internationella ekonomiska samarbetet" föratt kunna bortse från de rent katastrofala kon-junkturallernaliven. Deöverväganden som vi haft anledning all göra inom finansutskottet överensstämmeri stort till sina slutsatser med bedömningar. Deltagäller i varje fall det korta perspektivet. perspektivet blirfrågetecknen flera och osäkerheten större. Förutsättningen förkonjunkturinstitutets "behärskat optimistiska" bedömning av lägel äralt en återhämtning internationellt sett kommer till stånd senast . Om denna återhämtning inte kommer eller om den blir väsentligtsvagare än man nu kan förutse, vilket får återverkningar också för vår export,kommer delta självfallet att påverka vår bytesbalans. Även vid del meroptimistiska alternativet visar bytesbalansen ett fortsatt betydandeunderskott, även om del inte ter sig uppseendeväckande stort jämfört medmotsvarande underskott i andra västeuropeiska länder. Här finns alltså tilltrontill förnuftet invävt som en betydande faktor i konjunkturanalysen. Skullebytesbalansunderskotten i våra avnämariänder leda till panikartadeåtstramningsåtgärder, kan problemen dock bli svårbemästrade. Oljeprisslegringarnavar den faktor som utlöste de dramatiska händelserna inom väridsekonomin. Deoljeexporterande ländernas agerande spelar nu en avgörande roll för denekonomiska utvecklingen i . Mot denna bakgrund är ett svensktmedlemskap i den s. k. oljeklubben befogat sedan vi fått gehör för vårtneutralitetsförbehåll. liksom övriga neutrala stater har genom sittmedlemskap i oljeklubben möjligheter alt bidra till att denna sammanslutningutvecklas till ett samrådsorgan, som verksamt skall kunna bidraga till attlösa problemen i relationerna med de oljeexporterande länderna i en lugn ochharmonisk atmosfär, vilket är en förutsättning för alt undvika ekonomiskt kaos. Sannolikthade kunnat säkra sin oljeimport fortsättningsvis med bilaterala avtalmed oljeproducerande länder. Oljekrisen är emellertid inte längre i första handen fråga om att lösa energiproblemen utan en fråga integrerad i världsekonomin,och därför räcker inte bilaterala lösningar till för att åstadkomma en lugnoch stabil utveckling. Delta utesluter givetvis inte, herr talman, attsamarbetet med borde kunna utvecklas och bilda bas för en intressantekonomisk utveckling i . Överhuvud taget har dagens ekonomiska problem vidare perspektiv än man kanske i debehärskat optimistiska prognoserna på nationell svensk grund ansett sig viljage sig i kast med. Även om 1975 inte behöver bli något ekonomiskt dåligt år,trots en minskad ekonomisk aktivitet, medför dock även attbytesbalansunderskollen i västvärlden fortsätter ätt öka. Underskotlen har enkumulaliv effekt. Skuldbördan ökar liksom räntekostnaderna. Då är alltsåfrågan hur regeringar kommer att agera för att minska underskotlen.I vilken omfattning kan industriländerna begränsa sin oljekonsumlion och ökasina exporlanslrängningar, och i vad mån kan de oljeproducerande ländernautnytta sitt växande valutaöverskott till en ökad import? Detta är öppnafrågor. Detär måhända betecknande att , som ställer sig utanför oljeklubben,utvecklar ett intensivt handelspolitiskt samarbete med vissa , vilketockså uppenbart innefattar betydande försäljningar av krigsmateriel. Deltalöser knappast de centrala väridsekonomiska pro- Det är ocksåbetecknande att dollarn stärkt sin ställning på valutamarknaden påtagligt tillföljd av den strida ström av oljeländernas genom exporten genererade kapitalsom placeras i . Eurodollarmark-naden har rent institutionellt haft svårtatt ta hand om de stora kapitalbelopp som del här har varit fråga om, isynnerhet som del huvudsakligen har rört sig om kortfristiga placeringar.Eftersom ingen i delta spel inblandad part tjänar på ekonomiskt kaos får manändå räkna med förnuftet som en väsentlig faktor i sammanhanget och attsamarbetet genom bl. a. oljeklubben också kan medverka till en rimligåterföring av de enorma kapitalbelopp som här fiyttas från världsekonomins enavågskål till den andra. Dethar i skilda sammanhang framskymtat och konjunkturinslituiei säger det iklartext i sin rapport, att ett centralt motiv för den restriktivakreditpolitik som driver är att förmå företagen att i ökadutsträckning bidra till kapitalimporten genom att öka upplåningen utomlands.Konjunkturinsiilulel framhåller t. o. m. att delta är en förutsättning förnäringslivets fortsatta investeringar, och då inkluderar man ävenlageruppbyggnaden. Det måste också innebära att företagen är beredda att ibetydande omfattning låna på utländsk marknad till räntor som är påtagligthögre än inom . Konjunkturinstilulet konstaterar också att enförutsättning för den prognos man framlägger är att förelagen kanmobilisera denna beredvillighet eller "att eljest incitament härtillkommer att ges". Dethär är med andra ord ett område där regeringen måste precisera sininställning. Man får inte utesluta möjligheten all den offentliga sektorn, ochdå med staten i täten, går ut på den internationella kapitalmarknaden. Det fårnämligen inte bli så när kreditrestriktionerna begränsar expansionen på densvenska kapitalmarknaden all kreditköpare, t. ex. mindre företag som inte haralternativa kreditkällor, sätts på mellanhand. Därför är det mycket som talarför att även staten får vara beredd att ta sin del av ansvaret för eninternationell upplåning. Och en berättigad fråga i sammanhanget är: Vilkaåtgärder förbereder regeringen för att förverkliga en upplåning utomlands? Desamhällsekonomiska åtgärder som det nuvarande konjunkturläget motiverar påskilda områden får inte konstrueras så att de försvårar förverkligandet av desysselsättningspolitiska målen. För att möta ett växande bylesbalansunderskoitmåste exporten prioriteras liksom energisparandet. Även om exporlansträngningarnahar högsta prioritet är det dock från sysselsättningssynpunkt angeläget attäven sysselsättningen i näringslivet i övrigt hålls uppe på så hög nivå sommöjligt. Erfarenheterna av den senaste högkonjunkturen är att trots högekonomisk aktivitet skapades inte fler nya arbetstillfällen i näringslivet änvad som motsvarar nivå. En av förklaringarna är naturligtvis att densenaste högkonjunkturen i så hög grad var exportindustrins och den högrationellaprocessindustrins högkonjunktur. Det är därför såväsentligt all man vid utformningen av skilda sam- hällsålgärder beaktar hurmångfasetteral näringslivet är. Olika företags och branschers förutsättningaratt klara gemensamma samhällskostnader varierar påtagligt. I synnerhet fråndenna synpunkt är del sätt diskutabelt på vilket regeringen valt att finansieraden senaste - men inte den sista - skattereformen. När det samlade uttaget avlagfästa och avtalsbundna arbetsgivaravgifter närmar sig 30-procentstrecket,som fallet är , får naturligtvis varje ytterligare procent enbetydande marginell effekt. Eftersom arbetsgivaravgiften slår generellt överhela arbetsmarknaden utan hänsyn till enskilda företags eller verksamhetsgrenarslönsamhet eller betalningsförmåga bidrar denna väg till finansiering avskatleformen till alt påskynda strukturförändringarna och rationaliseringarnai näringslivet. Så till vida är modellen alltså en logisk följd avlågkonjunkturårens stimulans till maskininvesteringar i näringslivet, som ocksåi sin tur innebar ett kraftigt incitament till fortsatt rationalisering.Naturligtvis skall rationaliseringarna i näringslivet fortsätta, men samhällethar ingen anledning att driva på denna utveckling i snabbare takt änsysselsättningspolitiken motiverar. Delsom har skett i svenskt näringsliv motiverar enligt centernsuppfattning att man nu väljer en annan väg, dvs. alt man medvetet lägger entyngre börda på den kapitalinlensiva delen av näringslivet och lättar bördan påden arbelskraftsintensiva. Det är därför har lagt sill alternativ och istället för den senaste höjningen av arbetsgivaravgiften förordar en höjning avbolagsskallen och av skatten på elenergi. Det är ett vägval som inte har någotmed det överdrivna talet om övervinster att göra. Det är en politiskviljeyttring som vill knäsätta principen alt när man kräver näringslivet påbidrag till gemensamma samhällskostnader, så skall uttaget ske efter bärkraft.Det är ett sätt alt underordna skattepolitiken de närings- ochsysselsäitningspo-litiska målen. Vårt alternativ har dessutom en klart bättrekonjunktur-politisk profil än regeringens och . Idebatten med gjorde statsministern det betydelsefullamedgivandet och erkände att arbetsgivaravgiften minskar det tillägngligalöneutrymmet. Detta medgivande är värt all notera. Men ställdeockså en annan fråga till statsministern - och upprepade den fiera gånger ulanatt få svar - nämligen om inte principen om uttag av skaller och avgifter efterbärkraft är riktig också när del gäller förelag. Detta är en central fråga förnärings- och sysselsättningspolitiken , och det finnsverkligen anledning hoppas att regeringen snart lar ställning till den frågan. Närjag lyssnade på debatten tidigare noterade jag också att finansutskottetsvice ordförande, , under den diskussion om stimulanspaketet somfördes i finansutskottets hägn kom underfund med att det nu vardags för en genomgripande skattereform. Vårens överläggningar i finansutskottetvar alltså en framgång även så till vida att de medverkade till i denna fråga. Den nu aktuella skattereformen understryker ytterligarebehovet av en genomgripande, långsiktigskattereform. I anslutning till inlägg vill jag dock betona, attnär man går alt göra en mera långsiktig avvägning av beskattningen måste hänsyntas till att den kommunala beskattningsrätten är av central betydelse för vårdemokrati och för det lokala förvaltarskapsansvar som kommunerna har. Jagreagerade alltså mot benägenhet att nedvärdera den kommunalabeskattningsrätten och tillmäta den en underordnad betydelse. Men jag är samtidigtmedveten om alt en närmare diskussion och utvärdering av dessa synpunkter fåranstå tills den kommunalekonomiska utredningen framlägger sitt aviseradebetänkande. ansågs det ekonomiska läget och sysselsättningen inomnäringslivet vara i behov av betydande stimulansåtgärder. Åtgärdernasomfattning och de lämpligaste formerna för dem hade regeringen ochoppositionspartierna olika meningarom. och medverkadetill en uppgörelse med regeringspartiet. Efter ingående förhandlingar blev viöverens både beträffande omfattningen av stimulansåtgärderna och beträffandeformerna för dem. beslutade att godkänna uppgörelsen. Detskall gärna erkännas att uppgörelsen var en kompromiss. Det innebar - det ärnågot helt naturiigt när det gäller kompromisser - att parterna gjordeömsesidiga eftergifter. Även om vi kom fram till en gemensam bedömning när detgällde den ekonomiska ramen, hade vi väl från båda hållen gärna sett altdetaljinnehållet varit ett annat. uppgörelse hör alt parterna inte i efterhand ordar om vad man hade velatuppnå. Därför har jag också nogsamt avhållit mig från att göra några kritiskakommentarer om uppgörelsen i den offentliga debatten. Av skäl som jag härnärmare skall redovisa anser jag det dock naturligt att något beröra vissaavsnitt, beträffande vilka betydande tveksamhet förelåg från båda parterssida. Jag avser närmast frågan om momssänkningen och den form av stöd tillbyggnadssektorn som återbetalning av byggmomsen innebär. Viär medvetna om att den tillfälliga momssänkningen accepterades av regeringenförst efter betydande tvekan. Dels trodde man inte på effekten såsom faktisktstimulansmedel, dels betvivlade man alt handeln verkligen skulle göra avdrag såatt konsumenterna fick den nytta av momssänkningen som vore berättigad. Sedanvi nu fält ett visst perspektiv för bedömning av verkningarna av dentillfälliga momssänkningen anser jag mig kunna konstatera attregeringspartiets farhågor visat sig ogrundade. Hur man än resonerar har delförsta försöket all använda en tillfällig sänkning av momsen somkonjunkturstimulerande medel visat sig vara av betydelse. Pris- ochkartellnämndens rapporter har visat att en prissänkning och en dämpning avprisstegringarna blev ett faktum. Handeln agerade som vi förutsett, och vi haranledning att uttala vår uppskattning över det sätt, pä vilket man från dethållet medverkade trots alla besvärligheter.Verkningarna av de beslutade stimulansåtgärderna har visat sig goda. Attmomssänkningen har en betydande del härvid anser vi oss ha berättigad anledningpåstå. Dentillfälliga momssänkningen beräknades kosta samhället ett inkomstbortfall avstorieksordningen . Inkomstbortfallet ingår alltså iriksstaten och motsvaras av den samhällsnytta som stimulanseffekten innebär.Det finns anledning anta att inkomstbortfallet i verkligheten blivit väsentligtmindre, trots att effekten från samhällsnyttans synpunkt säkeriigen blivitstörre än beräknat. Belägg för delta kan av naturliga skäl anföras först närredovisningarna av momsinbe-lalningarna för hela perioden föreligger. Men detär av intresse alt ta del av en beräkning som utfördes avriksrevisionsverket. Enligt denna redovisning uppräknas inkomstbeloppel förmervärdeskatten med 670 miljoner jämfört med vad som beräknats i denreviderade finansplanen 1974. Jag kan återge direkt ur den sammanställning somriksrevisionsverket utfört. Man säger där; "I den reviderade finansplanen1974 uppfördes titeln med . ökadekonsumtionen av mervärdeskattepliktiga varor värdemässigt mer än vad tidigarekalkyler utvisat. Uppbörden ligger också på en högnivå. Trots att en höjning av skattesatsen äger rum , vilket kanvara hämmande pä konsumtionsulvecklingen, förutses konsumtionen avmervärdeskallepliktiga varor värdemässigt öka under 1974 och 10procent ." Detta har gett anledning till att räkna upp beloppetmed . Även om jag är försiktig med en slutgiltig bedömning till dess enredovisning av inbetalning av mervärdeskatten för hela moms-sänkningsperiodenföreligger, så anser jag alt uppgifterna från är av stortintresse. Sedannågra ord om momsåterbäringen inom byggnadssektorn. Man säger med viss rätt attvi godtog denna form av stöd för byggnadssektorn. Ja, det är riktigt. Men vigodtog den under tvång och anförde våra starka betänkligheter, styrkta avexempel på de orättvisor som måste komma att uppstå. Vi befarade också alt delskulle uppstå ett betydande administrativt krångel. Regeringen har också måstgöra upprepade ändringar i tillämpningskungörelsen för att lugna upprördakänslor och utvidga återbetalningsrätten. Det har inneburit nya tröskelproblem. Sedankan jag citera ur nr 3 av tidningen - lant arbetarnas fackliga organ. Där står det beträffande just denna moms återbäring; "En annan diskutabel del av stimulanspaketet är byggslödel. Det är diskutabelt därför alt vi i vårt land har ca 25 000 nyproducerade bosläder som står tomma. kommer byggstödet troligen alt flitigt ut nyttjas av penningstinna herrar. Detta har naturiigtvis inte varit den socialdemokratiskaregeringens mening. Del är kompromisspolitiken som lett till denna befängdasituation." Delframstår alltså här från regeringen närslående håll som om denna form av stödför byggnadssektorn skulle vara betingad av krav från op- positionens sida och somett villkor för att det skulle kunna träffas en kompromiss. Del måste klartsägas ifrån att det inte var pä grund av krav från vår sida som denna form avstöd till byggnadssektorn tillkom. Vi hade andra förslag som dock avvisades. Lätmig också redovisa en berättelse ur livet. Jag hoppas alt den är sann. Den harålergivils i i programmet torsdag, ochjag har en autentisk utskrift av detta program. Jag har inte hört någraprotester mot riktigheten i skildringen. Man talar där om en , som liksom andra byggare hade byggmoms att återfå. Han tyckte attdel dröjde litet för länge och vände sig till och frågade närhan skulle få sina . Där svarade man att han måste tala medriksskatteverket. Man gav honom ett telefonnummer. Han ringde ett nummer somhan trodde var riktigt, men han råkade visst kasta om ett par siffror och komtill Allmänna föriaget. Där frågade han när han skulle få sina 13 500 kronor.Man trodde tydligen där alt det gällde blanketter.