prot · FX0945 · 1974-12-31 00:00:00 — Man kan nämligen inte ur dem utläsanågon ödestro att tillverkningsindustrin inte skulle ge sysselsättning.Vi har där satt ambitionerna mycket högt. Vi tror att det är möjligt att bevarasysselsättningen inom industrin - och det är mycket högt ställda ambitioner!Vid alla nya, moderna industrier ökar som bekant produktionen, men allt färremänniskor framställer den allt större varumängden. Det ger alltså inte någonökad sysselsättning men väl en starkt ökad produktion. Jag brukar i sådana härsammanhang ta jordbruket som exempel. Det var inte sä mänga år sedan somjordbruket sysselsatte av svenska folket, och de människornaproducerade knappt vad vi behövde. har antalet sysselsatta inom jordbruketkrympt till , men produktionen har sannerligen inte minskat.Utvecklingen har varit densamma inom industrin. Men naturligtvis måste vi häri landet ha en tillverkningsindustri, och det ingår också som ett led inärings- och sysselsättningspolitiken. Sedan var också i litet kritisk motdirektiven och sade att han inte där fann några lösningar på problemen. Menutredningsdirektiv innehåller inga lösningar De pekar bara på problemen. Om deockså innehöll lösningar behövde vi ju inte utreda någonting. Då kunde vi baraslå till. Det är sålunda alldeles riktigt att direktiven har den begränsningenatt de inte ger några problemlösningar; det får utredningen försöka komma framtill. Härefter vill jag också något kommentera . Han vidhåller att vi fortfarande har en betydande arbetslöshet. Inomparentes kan jag säga att alla talare har nämnt arbetslöshetssiffran.Ungefär 66 000, men ingen har nämnt någonting om antalet lediga platser, som är42 000. Och det var länge sedan vi hade så många lediga platser! Den saken hörockså tUl bilden, om man vUl göra den fuUständig. sade attarbetslösheten beror på att vi inte har velat stimulera ekonomin generellt. Menalla anföranden bör ha gjort klart för oss att den arbetslöshet vi har ärbegränsad till vissa regioner och grupper, och då hjälper det ju inte med någongenerell stimulans. Då är det riktade åtgärder som måste tiU. Och där harutskottet glädjande nog ställt sig bakom praktiskt taget allt vad regeringenhar föreslagit. När det gäller arbetslöshetsförsäkringen anförde herrNordgren att vårt nuvarande system har betydande brister. Huvudpunkten i herrNordgrens anförande var att företagarna skulle komma med i arbetslöshetsförsäkringenpå samma vUlkor som andra. Han menade att ekonomiskt skydd vid arbetslöshetskulle jämställas med ekonomiskt skydd vid sjukdom. Jag vill först betyga att och jag hade ettangenämt samarbete i utredningarna. hoppas jag att minns huroerhört svårt vi fann att det var att klara ut när en företagare är arbetslös.När en företagare är sjuk är det inte så svårt att reda ut - då har hanläkarintyg och kan inte gå till knoget. Men när är en hantverkare, en litenföretagare, arbetslös? Det är ett svårt problem. Det finns vissa grupper av företagare som har bildatkassor, bl. a. fiskare. Man har då fått bestämma sig för att vissaomständigheter som inträffar i en fiskares liv berättigar tillarbetslöshetsersättning. Men det är mycket svårt att göra när det gäller andragrupper, och för den utredning som vi skall tillsätta och som skall utreda enallmän arbetslöshetsförsäkring kommer det att bli mycket svårt att lösaproblemen med företagarna. Jag vill gärna säga några ord omarbetslöshetsförsäkringen. Jag tycker att den rimliga utgångspunkten i dessadiskussioner är att ställa sig frågan: Vilka brister finns fortfarande kvar idet nuvarande systemet? De brister som finns kände vi alla tUl när vi i fjolfattade beslut om det här systemet. Vi visste hur stor ersättning man kunde fåfrån arbetslöshetskassan, . Det var ingen hemlighet. Vi visstealltså hur långt vi orkade gå i den etappen. Svaret på frågan, vilka brister som finns kvar i systemet,blir avgörande för det fortsatta reformarbetet. Varje påstående om att vi frånsocialdemokratiskt håll inte vill avhjälpa bristerna i det sociala försäkringssystemetär en förolämpning. Jag har själv ett stort ansvar för den nuvarandeutformningen av det ekonomiska skyddet vid arbetslöshet, ett ansvar som jagdelar med herrar , Elmstedt och flera andra i denna kammare och medföreträdare för de fackliga organisationerna. Den första utredningen den som i Tvärålundbl. a. talade om - framlade ett betänkande 1963. I den deltog sommycket framstående ledamot - man såg att han var på väg uppåt. Denna utredninghade inte till uppgift att utreda frågan om en obligatorisk försäkring. Vi hadetill uppgift att förbättra villkoren i de A rbetsmarknads-politiken m. m. Arbetsmarknadspolitiken m. m. dåvarandefrivilliga försäkringarna och försöka få till stånd en utjämning iavgiftssystemet. När vi var färdiga med den utredningen reserverade sig herrFälldin och uttalade att man borde ha en obligatorisk försäkring det ärriktigt. I den senaste utredningen, , varambitionerna att få fram ett system som gav ett grundskydd åt alla. Och detlyckades utredningen med. Det är klart att man kan diskutera storleken avgrundskyddet; är rimligt? Det är klart att man kan diskuteraförutsättningarna för detta grundskydd, och det skall man självfallet göra. fattade alltså beslut om att ge ett grundskyddåt alla människor här i landet som bUr arbetslösa. förbättrade viavsevärt den frivilliga försäkringen både i fråga om ersättningens storlek och ifråga om ersättningstidens längd. Det har medfört att den frivUligaförsäkringen utvecklats mycket positivt och fått många nya medlemmar. 2,5miUoner människor har friviUigt anslutit sig till denna försäkring. Det äremellertid ingen hundraprocentig anslutning. Den svarar mot anslutningen inomde fackliga organisationerna, som inte heller är hundraprocentig. Av de siffror som arbetskraftsundersökningen redovisatframgår att 4 miUoner människor ingår i arbetskraften. Man kan alltså utgå frånatt 1,5 miUoner inte är arbetslöshetsförsäkrade. De är emellertidtillförsäkrade grundskyddet. Det är intressant att se att exakt 4 miljonermänniskor är anslutna till sjukpenningförsäkringen, som alla vill likna vid ochjämföra med arbetslöshetsförsäkringen. Om man nu inför en obligatorisk arbetslöshetsförsäkringoch tar med alla som ingår i arbetskraften får man alltså exakt sammaeffektivitet som sjukförsäkringen erbjuder medborgarna. När man jämför sjukförsäkringens skydd och det ekonomiskaskyddet vid arbetslöshet skall man komma ihåg att den lägsta sjukpenningen påelva kronor även om den betalas ut ger ettväsentUgt lägre grundskydd än det vi har erbjudit vid arbetslöshet. Men det är obestridligt att en del förvärvsarbetande, som intetillhör den frivilliga kassan och som är tillförsäkrade allenast gmndskyddet på35 kronor, inte får tUlfredsställande kompensation. Om vi nu gör försäkringenobligatorisk kommer alla med, och det är målet för den utredning som vi hadeför avsikt att tillsätta. Den beställning som görs skaU innebära attutredningsresultatet kan överföras till ett regeringsförslag om obligatoriskförsäkring, som när det gäller anslutningen blir lika effektiv somsjukförsäkringen. Sedan är det riktigt, såsom anförts från LO, TCO och ävenSACO, att den högsta ersättningen från arbetslöshetsförsäkringen ger lägrekompensation än den högsta ersättningen från sjukförsäkringen. Den andrauppgiften för utredningen är att klara ut det, och det förslag vi skallutarbeta skall bygga därpå. Vad är det dä för personer som inte kommer med i enobligatorisk försäkring av denna typ och som vi alla vUl skall ha ettgrundskydd? Vi har 280 000 studerande, men de är tillförsäkrade grundskyddet på35 kronor efter en viss kvalifikationstid. Man kan diskutera om det beloppet ärtillräckligt, men dessa finns ändå med. Det stora problemet är faktiskt de som är hemarbetande ieget hushåll. Det rör sig om 740 000 personer - normalt kvinnor och ytterst fåmän. Hur behandlar vi dem i sjukförsäkringen? VUket ekonomiskt skydd är detillförsäkrade vid sjukdom? Jo, de har en liten grundsjukpenning som inte ärmotiverad av inkomstbortfall utan av de utgiftsökningar som uppstår i hemmetgenom att den hemarbetande inte kan utföra sitt hemarbete. Även de är givetvisi princip tillförsäkrade grundskyddet på om de går ut i arbete och omde uppfyller vissa krav. Jag anser att man skall göra bUden fullständig när mansäger sig kräva samma skydd åt de arbetslösa som åt de sjuka när det gällerekonomisk trygghet. Man får ett felaktigt intryck av de anföranden som hållitshär, nämligen att de nytiUträdande på arbetsmarknaden skulle sakna skydd ochatt det är för deras skuU som vi måste ha en allmän försäkring. Det skyddet gavriksdagen genom sitt beslut . Det kan göras effektivare, men det ären teknisk fråga. Sammanfattningsvis: Den utredning som vi avseratttillsätta skall lägga fram ett förslag om en obUgatorisk försäkring. Ettprincipbeslut gör varken till eller från i den frågan. Jag har väldigtsvårt att förstå hur man skaU säUa det principbeslutet. Folk frågar: Vad fårjag i ersättning? - Du får en rimlig ersättning. Hur hög är den? Ja, detfår du avgöra själv. Och när skaU den införas? Den skall införas såsmåningom. Den som gör gällande att de som står för att vi skall taett principbeslut är mera progressiva i socialpolitiskt hänseende talarinte sanning. Det är klart att vi gör den utredning som riksdagen-beslutar, men aUdeles oberoende av det kommer det fram ett förslag om enobligatorisk försäkring. Och det är först den riksdag som får detta förslag sombestämmer hur försäkringen skall se ut i detalj. Det kan vi inte bestämma . Jag har velat någorlunda utförligt beskriva hur vi ser pådenna fråga. Det är ingen ömvändning under galgen. Vi har tagit steg efter stegför att förbättra det ekonomiska skyddet vid arbetslöshet. Det är inte märkvärdigareän vad som hänt pä alla andra områden, där vi undan för undan har ökattryggheten för medborgarna i vårt land. Så, frutalman, till interpeUationerna. har frågat mig om vilka åtgärder regeringenavser att vidta för att dels förhindra en ökning av arbetslösheten beroende påaktuella svårigheter i försörining med olja och bensin, dels nedbringaarbetslösheten och säkra ett meningsfuUt arbete åt alla, dels bekämpaarbetslösheten bland kvinnorna, dels motverka den stora ungdomsarbetslösheten. har frågat vilka åtgärder regeringen avseratt vidta i syfte att skapa full sysselsättning och regional balans iNorrbotten som helhet. Jagbesvarar interpellationerna i ett sammanhang. Allmänna konjunkturstimulerande åtgärder beslutades ihöstas av . 1 fattades beslut om ytterligare insatser.Dessa åtgärder liksom avtalsuppgörelserna tillför konsumenterna ökad köpkraft. Efterfrågan på varor kan väntas stiga och därigenom öka A rbetsmarknads-politiken m. tn. Om åtgärder mot arbetslösheten Arbetsmarknadspolitiken m m. Om åtgärder mot arbetslösheten sysselsättningen.Även inom tjänstesektom sker en expansion. Läget på arbetsmarknaden har ocksåallmänt förbättrats, vUket bl. a. framgår av den senastearbetskraftsundersökningen, som visar att antalet arbetslösa enligt dennastatistik har minskat med 25 000 meUan februari och februari i år.Antalet vid arbetsförmedlingarna anmälda lediga platser är ca 41 000,vilket är en ökning med 14 000 . Antalet arbetslösa uppgårtUl 65 900, vilket innebär en minskning med 11 500 . Den förbättrade sysselsättningssituationen är allmän. Denberör också de delar av landet och de kategorier av arbetssökande, sombehandlas i de båda interpellationerna. Behovet av ytterligare insatser kommeratt noggrant bevakas. De problem som fäster uppmärksamhet på isin interpellation är karakteristiska för stora delar av skogslänen. Regionalpolitikenhar i stort sett gett goda resultat i stödområdet. Vi har fått i gång enutbyggnad utefter kusten och i vissa större orter längre in i landet. Däremothar utflyttningen i allmänhet fortsatt från flera av inlandskom.munerna, tillvUka jag då räknar kommunerna i . Det finns - såsom också antyds iinterpellationen - ett samband mellan den olikartade utvecklingen i skUdaregioner Utbyggnaden av NJA i medför inflyttning dit från bl. a. länetsglesbygdskommuner Jag är emellertid Övertygad om att länets befolkning föredraren sådan omstäUning framför en mera långväga flyttning till de södra delarna avlandet. Vi måste nu i hög grad inrikta våra insatser påinlandskommunerna. Den revision av medlen i den regionalpolitiskastödverksamheten som genomfördes vid fjolårets riksdag innebär också attförutsättningarna förbättrats när det gäller att stimulera företag att etablerasig eller bygga ut verksamheten i inlandskommunerna. Jag förutsätter attlänsstyrelser och kommuner i den nu pågående länsplanering 1974 aktuaUserar deytterligare åtgärder som kan behövas för att lösa föreliggande problem. nämner i sin interpellation särskilt kvinnoroch ungdom. 1 det betänkande från inrikesutskottet som behandlas här ikammaren fästes stor uppmärksamhet just vid dessa grupper. De föreslagnaåtgärderna i fråga om ytterligare utbyggnad av arbetsförmedling ocharbetsmarknadsutbildning är av den allra största betydelse för allaarbetstagare men i synnerhet för kvinnor och ungdom. Jag vill också erinra omden föreslagna skyldigheten för företag som får lokaliseringsstöd att anställabåde män och kvinnor. Båda interpellanterna har tagit upp inte bara dagsaktuellafrågor utan även mera långsiktiga aspekter på utveckUngen. Jag vUl särskiltunderstryka denna sida av saken. Det krävs en större planmässighet än tidigareför att klara såväl full sysselsättning som den vidare målsättningen arbete åtalla. Regeringen kommer därför i morgondagens konseU att faststäUa direktiventiU den parlamentariska sysselsättningsutredningen, vars tillsättande tidigarehar aviserats. Utredningen skall ha till uppgift att ge regering, riksdag,politiska partier, fackliga organisationer och andra undertag förställningstaganden till de långsiktiga insatserna på arbetsmarknaden. FruMARKLUND (vpk): Jag får tacka för arbetsmarknadsministernssvar på min interpeUation. Regeringens syn på arbetslöshetens utveckling ärkoncentrerad till de kortsiktiga förändringarna. Om arbetslösheten minskar frånett år till ett annat, 1974, kan denutvecklingen ses som en utveckling i rätt riktning om man begränsar sig tilldetta tidsperspektiv. Men ser vi siffrorna på något är inte hellerfebruarisiffrorna särskUt uppmuntrande. AMS publicerar i sinarbetsmarknadsstatistik arbetslöshetssiffrorna . Faktiskt harfebruariarbetslösheten bara , 1972 och 1973, varit större än vad februariarbetslöshetenär . Beräknar vi arbetslöshetens trendmässiga utveckling, vUketjag har valt att göra med femårsmedeltal, kommer vi fram tiU en ganska mörkbild av läget. 1960-1964 var februariarbetslösheten genomsnittligt 35 130,1965-1969 var den 46 873 och 1970-1974 var den 68 109. Medeltalen för årssiffrorna visar samma stegring:19601964 22 889, 1965-1969 31 726 och 57 835. Visserligen kan en förbättrad förmedUngsverksamhet härspela en roll för hur siffrorna ser ut. Men ingen kan väl påstå att ökningenskulle bero enbart på förbättrad arbetsförmedling - det vore att vara välcynisk mot de aUt fler arbetarfamUjer och arbetare som drabbas av arbetslöshet. Regeringens talesmän brukar hävda att antalet människor iarbete har ökat och att arbetslösheten skuUe vara en statistisk villa. Detta ärinte riktigt. I utredningen i regional samverkan, SOU 1974:1 återger diagram som visar antalet arbetslösa i procent av arbetskraften. Diagrammetär konstruerat så att den långsiktiga trenden framträder Antalet arbetslösa somprocentandel av arbetskraften har enligt detta diagram ökat. Arbetslöshetens ökning har ägt mm trots att statensinsatser för att minska siffrorna ökat och trots att antalet människor somsatts i sysselsättning genom särskilda arbetsmarknadsåtgärder ökat. Antaletpersoner i arbetsmarknadsutbildning, beredskapsarbeten, arkivarbeten, i skyddadoch halvskyddad sysselsättning har i årsgenomsnitt mer än tredubblats till . Siffrorna är 27 500respektive 90 300. De personer som dessa arbetsmarknadspolitiska åtgärdergäller är inte arbetslösa i formell mening, och de gör ett nyttigtarbete. Men det avgörande vid en bedömning av ekonomins utveckling är att dearbetar utanför den ordinarie arbetsmarknaden, att de är utslagna urkapitalismens näringsliv eller att de där inte kan beredas arbete. Dessasiffror hör också till bilden och accentuerar ytteriigare arbetslöshetens ökning.Härtill kommer det stora antal människor som inte anmäler sig tillarbetsförmedlingarna, de som tvingas arbeta deltid av s. k. arbetsmarknadsskälosv. Summan av det hela blir att arbetslösheten ökar.Arbetsmarknadsministerns interpellationssvar måste därför betecknas somöver-optimistiskt eller skönmålande. Statsrådets tal om att läget på arbetsmarknadenallmänt förbättrats gäller bara en kortsiktig förändring som sannolikt kommeratt visa sig tiUfäUig, Om åtgärder mot arbetslösheten Arbetsmarknadspolitiken m. m. Om åtgärder mot arbetslösheten Den ensidiga koncentrationen på kortsiktiga förändringarmedför en ekonomisk politik därefter. Hela arbetslöshetsproblematiken har rutinmässigtbehandlats som tUlfälliga konjunkturproblem. Man har inte brytt sig särskiltmycket om arbetslöshetens orsaker och när man gett sig in på demhar man inskränkt sig tiU kortsiktiga, tillfälliga och konjunkturella orsaker och man har heller inte fört en politik som angripit arbetslöshetens orsaker Företrädare för kommunisterna har vid mångatillfällen från denna talarstol redovisat orsakerna tiU den allt störrearbetslösheten. Kapitalismens ekonomi, som styrs av arbetsköparnas profitjakt,alstrar regelbundet överproduktionskriser. sker en kapitalanhopningså att arbetskraften i ökad utsträckning ersätts med maskiner. Det har krävtsen ökande statsbudget, ökade arbetsmarknadspolitiska och finanspolitiskainsatser från statsmaktens sida för att skyla och dämpa denna utveckling. Menstatens och kommunernas expansion kostar också pengar, och de orkar inte medden hur långt som helst. Vi har därför nu kommit till en punkt i utvecklingendå statens insatser för att stärka det kapitalistiska sytemet ärtillräckliga för att skjuta upp systemets motsättningar och döUa dess allmännakristendenser. Vi står i vad som tycks vara början till en allmän kris ochnedgång för det kapitalistiska systemet i ekonomisk mening. Statsrådet går inte aUs in på arbetslöshetens orsaker isitt svar till mig. När det gäller de långsiktiga spörsmålen hänvisar han tillden utredning som skall tillsättas. Det är bra att en utredning omarbetslösheten kommer till stånd. Det ligger helt i Unje med vad vårt partilänge har krävt. Det är i detta sammanhang dock anmärkningsvärt attinrikesutskottet i det betänkande som vi behandlar awisar vad vänsterpartietkommunisterna har pekat på i sin motion, nämligen att riktlinjerna för denframtida sysselsättningspolitiken måste vara långsiktiga åtgärder. Den framtidasysselsättningspolitiken bör ha som grund ett program för nya statligaindustrier. Den bör ha som uppgift att tillförsäkra alla full och effektivsysselsättning. Den bör avskaffa den regionala obalansen och ha som mål attåstadkomma heltidsarbeten åt aUa kvinnor. Den bör vidare ta upp trafiksektorn,en gradvis övergång till mindre energikrävande industristruktur Uksomnationaliseringen av de privata kreditinstituten och en statlig kontroll överkapitalrörelsema mellan och utlandet. Detta är delar av vad den framtidasysselsättningspolitiken bör innehålla. Det bör också ingå i riktlinjerna försysselsättningsutredningens arbete. Den framtida sysselsättningspoUtiken skallenligt arbetsmarknadsministern utgöra en fortsättning av densocialdemokratiska trygghetspolitiken. Enligt min mening vore det betydligtbättre om den kom att innebära åtskilligt mer än så i riktning mot ensocialistisk sysselsättningspolitik. Men att man i ett interpellationssvar om vUka åtgärderregeringen tänker vidta för att nedbringa arbetslösheten och säkra meningsfulltarbete åt aUa bara hänvisar tUl en sysselsättningsutredning är väl ändå enaning magert. Det skulle kunna tolkas som om regeringen inte har någon egen, bestämd linje och mening om den långsiktiga sysselsättnings- politiken.Det är dessutom att i denna debatt försöka göra det litet extra lätt för sig. Statsrådet gör också problemen lätta för sig när han mycket allmänt och summariskt - hänvisar tiU de efterfrågestimulerande faktorersom har tillkommit genom de särskUda stimulansåtgärderna och genomavtalsuppgörelserna. För det första måste betonas att en hänvisning till deolika tillfälliga stimulansåtgärderna har ganska litet att göra medsysselsättningsfrågan på och det är ju den som vi diskuterar. För det andra hänvisar statsrådet på denna punkt bara tUlåtgärder som ju ganska regelbundet brukar vidtas . Defärska stimulansåtgärderna består för övrigt i hög grad av den tillfälligamomssänkningen, och i det stycket upphör ju deras verkan den dag närmomsen med gemensamma ansträngningar från regeringspartiet och de borgerligaskall höjas igen. För det tredje måste budgetpoUtiken, om den skall kunna hanågon konjunkturstimulerande verkan, karaktäriseras av två ting: dels kanstimulansen komma genom ökat budgetunderskott och upplåning, dels genom attbudgeten i större utsträckning än verkar omfördelande påinkomsterna, så att låginkomsttagare med lägre sparkvot och högrekonsumtionsbenägenhet gynnas. Bägge dessa faktorer ökar efterfrågan på dennationella marknaden. Det är emellertid svårt att förstå att åretsstatsverksproposition skulle innebära någon stimulanseffekt. Det beräknadeutfaUet av 1973/budget visar ett underskott av 8,4 mUjarder kronor Istatsverkspropositionen /75 rör det sig bara om 6,6 mUjarder kronorInte leder väl det till ökad stimulans. Budgetens verkan på efterfrågeökningenmåste ju i StäUet minska jämfört med det budgetår som håUer på att gå ut. Detkan för övrigt noteras att årets statsverksproposition inte redovisar någonrelativ ökning av anslagen för arbetsmarknads- och lokaliseringspolitik iförhållande till andra anslag. Någon omfördelning inom budgeten tUlarbetsmarknadspoUtikens förmån tycks inte heUer komma att ske. För det fjärde är det en smula förbluffande att statsrådethänvisar till årets löneuppgörelser som någon speciellt efterfrågestimulerandefaktor. För de tunga och mest talrika grupperna på arbetsmarknaden är det -medavseende på de generella löneökningarna - faktiskt den sämsta uppgörelse defått . Eftersom löneökningen kan väntas bU mindre än prisökningen,är det svårt att förstå hur en uppgörelse av detta slag skulle betyda ökadavsättning av varor inom landet. Det är i bästa fall fråga om en vissanpassning uppåt av de nominella lönebeloppen och ingen ökning i den effektivaefterfrågan. Statsrådets allmänna hänvisningar innehåUer typiskt nog ingetförsök att analysera och värdera dessa förhållanden. Hans svar ger därför intemycket, vare sig för den kortsiktiga eller ännu mindre förstås för denlångsiktiga diskussionen om sysselsättningen. Det går inte att inom ramen för detkapitalistiska systemet lösa sysselsättningsfrågorna. I stället skapas juarbetslöshet av detta system. Men bestämda krav på den framtidasysselsättningspolitiken måste ställas krav som, om degenomfördes, skulle minska A rbetsmarknads-politiken m. m. Om åtgärder mot arbetslösheten 6 protokoll 1974. kapitalägarnasmakt och ge möjlighet tUl en styrning av produktionen efter samhälleliga målsättningar.Riktiinjerna för en sådan politik har redovisats i vänsterpartietkommunisternas motioner 887 och 1553 till årets riksdag, och dem har jagförsökt sammanfatta i det föregående. De återfinns i reservationen 1 av herrLorentzon tUl inrikesutskottets betänkande. Jag ber,fru talman, att få yrka bifall tUl denna reservation. (vpk): har regeringen lagt fram propositionenom 80 i anslutning tUl i . Mininterpellation har utgått från detta faktum, och svaret kretsar i viss månkring den här lyckliga tilldragelsen. Jag vill i sammanhanget deklarera mintillfredsställelse över de planer som skisserats när det gäller expansionenvid .