prot · FX0990 · 1974-12-31 00:00:00 — Förhandlingarna leddes av herr andre vice talmannen. Ersättningsregler för läkarvård hos privatpraktiserandeläkare nu nu § 1 Ersättningsregler för läkarvård hos privatpraktiserande läkare m. m. betänkande nr 23 i anledning av propositionen1974:104 angående ersättningsregler inom sjukförsäkringen för läkarvård hosprivatpraktiserande läkare m. m. jämte motioner. Genom en den 29 mars 1974dagtecknad proposition, 1974:104, hade Kungl. Maj:t, under åberopande avpropositionen bUagt utdrag av statsrådsprotokoll över socialärenden den 29 mars1974, föreslagit att anta vid propositionen fogade förslag till 1. lag om ändring i lagen (1962:381)om allmän försäkring, 2. lag om ändring i sjukreseförordningen(1962:385). Beträffande propositionens huvudsakUga innehåll anfördesföljande: "I propositionen föreslås nya ersättningsregler inomsjukförsäkringen för den läkarvård som lämnas av privatpraktiserande läkare.Reformen innebär att samhällets inflytande över privatläkarvården ökas bl. a.genom taxekontroU och att försäkringsskyddet för patienterna förstärks. Patientavgiften blir högst hos de flestaprivatpraktiserande läkarna. Vissa läkare får möjlighet tUl individueUtaxebindning. Hos dessa bUr patientavgiften eller beroendebL a; på tidigare arvodesnivå. För läkarhusen blir patientavgiften generellt 30kronor. Patienten betalar sin avgift till läkaren. Resten av arvodet betalas utdirekt tiU läkaren av i form av läkarvårdsersättning frånförsäkringen. I likhet med vad som gäller för den offentliga läkarvårdenföreslås patientavgiften omfatta också laboratorie- och röntgenundersökningar.Om läkaren remitterar patienten tiU den öppna vård som bedrivs i samhälletsregi blir det första besöket där avgiftsfritt. De till sjukförsäkringen anslutna läkarna blir skyldigaatt i sin arvodessättning håUa sig inom de belopp som anges i en av regeringenfastställd läkarvårdstaxa. Därigenom införs således taxebindning avprivatläkarvården. I propositionen förutsätts en aUmän anslutning av deprivatpraktiserande läkarna tiU det nya försäkringssystemet. Detta gäller iförsta hand läkare med minst 2 000 patientbesök vUka svarar för 75procent av privatläkarvården. Även privatpraktiserande läkare med ett mindreantal patientbesök skall kunna ansluta sig till försäkringen. Läkarnasanslutning skall ske genom anmälan tiU . För läkare som vid de nya reglernas ikraftträdande är anstäUda i den 8 protokoll 1974. Nr 90 offentliga sjukvården och vid sidan därav bedriver privatpraktikföreslås Måndaeenden vidare särskUda anslutningsregler. De får sålunda tUlfäUe att ansluta 27 mai 1974 '8tUl försäkringen om de inte bereds möjlighet att i motsvarande ----------- -- - utsträckningpå s, k. särskild arbetstid tjänstgöra hos den sjukvårdshuvud- Ersättningsregler för g,,,tä,id läkarvård hosprivat- Sjukförsäkringens regler för ersättning för sjukresor föreslås bli praktiserande läkare enhetliga vid läkarvårdsbesök i den offentliga sjukvården och hos privatpraktiserande läkare samtidigtsom reglerna förenklas. Sjukförsäkringenskostnader för läkarvårdsersättning beräknas genom de nya reglerna öka med ca 35mUjoner kronor . De försäkrades patientavgifter beräknas samtidigtminska med ca . Verkningarna av det nya ersättningssystemetskall följas genom en läkarvårdsdelegation i . De nya bestämmelsernaföreslås träda i kraft ," I detta sammanhang hade behandlats de i anledningav propositionen väckta motionerna 1974:1779av m, fl, (s), 1974:1784 av herrar i (c)och i (s) vari hemställts att vid behandlingen avpropositionen 1974:104 uttalade att privatpraktiserande läkare när det gällderätten att utfärda remiss över det egna landstingsområdets gränser borde varalikställd med offentligt anställd läkare som inte var överläkare, 1974:1796 av m, fl, (m) varihemställts att vid behandlingen av propositionen 1974:104 skulle 1, som sin mening ge Kungl, Maj:t till känna attoffentliganställd läkare som önskade bedriva privatpraktik på sin fritid bordetillerkännas samma rätt att ansluta sig till sjukförsäkringen som den somavsågs tUlkomma privatpraktiserande läkare som inte var offentliganställd samt 2, ge Kungl. Maj:t tUl känna vad i förevarande motionanförts om maximeringen av antalet ersättningsberättigade patientbesök och omdifferentierade patientavgifter, 1974:1797 av herrar () och Clarkson (m)vari hemställts att beslutade att de i propositionen föreslagnabegränsningarna i rätten för läkare att bedriva privatpraktik skuUe avslås samt 1974:1823av m. fl. (vpk) vari hemställts I. att i enlighet med i motionen anförda synpunkter uttalade sig för enförstärkt utbyggnad av den offentliga öppna vården a) inrättande av fler heltids- samt ävendeltidstjänster, b) att privatpraktik vid sidan av heltidstjänst inteersattes av försäkringen, c) att landstingen rekommenderades pröva frågan om att överta 114 läkarhusen för drift i egen regi. 2. att riksdagenhos regeringen skulle anhålla om förslag rörande formen och omfattningen av ettstatligt stimulansbidrag tiU huvudmännen för vidtagna utbyggnadsåtgärder avden offentliga öppna vården, 3. att riksdagenhos regeringen skulle anhålla om utarbetandet av förslag till ometableringskontroll för nya privatpraktiserande läkartjänster att träda i kraftefter tilländalupna av det nya ersättningssystemet inom sjukförsäkringensamt 4. att riksdagenhos regeringen skulle anhålla om en förutsättningslös utredning omgenomförandet av principen fri sjuk- och läkarvård. Ersättningsregler för läkarvård hos privatpraktiserandeläkare m. m. Utskottet hemställde att skulle 1. beträffandesjukersättningar för sjukvårdande behandlingar avslå motionen 1974:1779, 2. beträffandeavgiftsfrihet vid remissbesök med anledning av motionen 1974:1784 ge Kungl.Maj;t tiU känna vad utskottet anfört, 3. beträffanderätten för offentliganstäUd läkare att ansluta sig tiU sjukförsäkringen m. m.avslå a) motionen1974:1796, b) motionen1974:1797, 4. beträffandeutredning om fri sjuk- och läkarvård m. m. avslå motionen 1974:1823, 5. med bifall tiUpropositionen 1974:104 anta de vid propositionen fogade förslagen tiU a) lag om ändringi lagen (1962:381) om allmän försäkring, b) lag om ändringi sjukreseförordningen (1962:385). 1. av herrar Ringaby (m) och () vUka ansettatt utskottet under 3 bort hemställa, att med bifaU tiUmotionerna 1974:1796 och 1974:1797 i skrivelse tiU Kungl. Maj:t gav tiU kännadels att offentliganstäUd läkare som önskade bedriva privatpraktik på sinfritid borde tillerkännas samma rätt att ansluta sig till sjukförsäkringen somden som avsågs tiUkomma privatpraktiserande läkare som inte varoffentliganställd, dels vad i motionen 1974:1796 anförts om maximeringen avantalet ersättningsberättigade patientbesök och om differentieradepatientavgifter. 2. av i (vpk) som ansett attutskottet under 4 bort hemställa, 1. att i enlighet med i motionen 1974:1823anförda synpunkter uttalade sig för en förstärkt utbyggnad av den offentliga öppna våtden genom a) inrättande avfler heltids- samt även deltidstjänster, b) attprivatpraktik vid sidan av heltidstjänst inte ersattes av försäkringen, c) att landstingenrekommenderades pröva frågan om att överta läkarhusen för drift i egen regi, 2. att hos regeringen skulle anhålla om förslag rörande Ersättningsregler för läkarvård hos privatpraktiserandeläkare m. m. formen ochomfattningen av ett statligt stimulansbidrag till huvudmännen för vidtagnautbyggnadsåtgärder av den offentliga öppna vården, 3. att riksdagenhos regeringen skulle anhålla om utarbetandet av förslag till ometableringskontroll för nya privatpraktiserande läkartjänster att träda i kraftefter tiUändalupna av det nya ersättningssystemet inom sjukförsäkringensamt 4. att riksdagenhos regeringen skulle anhålla om en förutsättnmgslös utredning om genomförandetav principen fri sjuk- och läkarvård. Ända sedan sjukronorsreformen genomfördes hardet varit ett starkt önskemål att ett liknande ersättningssystem skulle införasockså för den läkarvård som bedrivs av privatpraktiker. Mot den bakgrunden harriksförsäkringsverket och på regeringens uppdrag utarbetat ettförslag tUl nya ersättningsregler inom sjukförsäkringen för läkarvård hosprivatpraktiserande läkare. Verken har i enlighet med sitt uppdrag underutredningsarbetet samrått med , . Det reformförslag som förelagts i den föreliggandepropositionen är uppbyggt på den sålunda framlagda utredningen. Propositionen innebär att samhällets inflytande överprivatläkarvården ökas, bL a. genom taxekontroll, och att försäkringsskyddetför patienterna förstärks. De privatpraktiserande läkarnas verksamhet knytsgenom det nya sjukförsäkringssystemet närmare samman med den av samhälletorganiserade sjukvården. Genom att förslaget innehåller en bindande taxa för detill sjukförsäkringen anslutna läkarna blir det nu möjligt att inom praktiskttaget hela den öppna sjukvården erhålla läkarvård till en i förväg bestämdpatientavgift. Som framgår av propositionen och som även framhållits isocialförsäkringsutskottets betänkande kommer den pågående och fortsattautbyggnaden av den öppna sjukvården att ske inom ramen för den av landstingenbedrivna sjukvården. Detta har bl. a. kommit till uttryck i det avsocialdepartementets sjukvårdsdelegation faststäUda läkarfördelningsprogrammet,som inte ger utrymme för någon ökning av antalet privatpraktiserande läkare.Som framhållits i olika sammanhang är denna utbyggnad av den offentliga öppnaläkarvården en viktig punkt i en sjukvårdspolitisk målsättning som ställer dendecentraUserade närsjukvården i förgrunden. Vid utformningen av det i propositionen föreslagnaförsäkringssystemet för läkarvården hos privatpraktiserande läkare har därförfästs stor vikt vid att förhindra en ogynnsam utveckling av läkartillgångeninom den offentliga sjukvården. Det är tillfredsställande att man med dessautgångspunkter har kunnat åstadkomma en konstruktiv lösning avförsäkringssystemet för den läkarvård som lämnas av privatpraktiserandeläkare. Som framhålls i propositionen tillgodoses därigenom de berörda läkarnasberättigade intressen i deras verksamhet lika väl som patienternas intressen aven läkarvård med ökat inflytande från samhällets sida genom sjukförsäkringen. av samtliga inom sjukförsäkringenersatta läkarbesök i den öppna sjukvården görs hos privatpraktiker. hetensomfattning varierar kraftigt inom olika delar av landet. I t. ex. Västerbottensoch är andelen privatläkarvård bara några procent, medan densärskilt i storstadsområdena är av betydande omfattning. Det är mot denbakgrunden nödvändigt att det nya ersättningssystemet inom sjukförsäkringenkommer att omfatta det stora flertalet av privatläkarbesöken. I propositionen, Uksom i utredningen, har föratsatts enaUmän anslutning tUl försäkringen av i första hand de läkare som utför en merabetydande vårdinsats eller minst 2 000 patientbesök . fannsnärmare 1 000 sådana läkare som svarade för tre fjärdedelar av besöken inomprivatläkarvården eller 3,6 miljoner besök. Även privatpraktiker med mindreomfattande verksamhet föreslås kunna ansluta sig till försäkringen. Läkarnas anslutning skall i enlighet medutredningsförslaget ske genom frivillig anmälan till . Heltavgörande för anslutningsfrågan är att under utredningen och vidremissbehandlingen har gjort en utfästelse om allmän anslutning av deprivatpraktiserande läkarna tUl det nya sjukförsäkringssystemet. Närpropositionen om tandläkarna lades fram var situationen beträffandetandläkarnas anslutningsfråga en annan. förklarade då isitt remissyttrande sig förhindrat att verka för en aUmän anslutning avtandläkarna till tandvårdsförsäkringen, om inte en rad som vi bedömde detoacceptabla krav från uppfylldes. Vi fick därför genomlagstiftning sörja för en aUmän anslutning av tandläkarna tilltandvårdsförsäkringen. När det nu gäller de privatpraktiserande läkarnasanslutning till det nya sjukförsäkringssystemet så föreligger det alltså en klarutfästelse från sida om aUmän anslutning av deprivatpraktiserande läkarna. För läkare som vid de nya reglernas ikraftträdande äranställda i den offentliga sjukvården och vid sidan därav bedriverprivatpraktik, föreslås i propositionen särskilda anslutningsregler som iavvaktan på närmare erfarenheter skall gälla . Dessaläkare får därigenom tUlfälle att ansluta sig tUl försäkringen om de inte harmöjlighet att i motsvarande utsträckning på s. k. särskUd arbetstid tjänstgörahos den sjukvårdshuvudman de är anställda av. Jag vill framhålla att i både detta och andra avseendenskall verkningarna av reformen efter mönster av tandvårdsförsäkringen nogaföljas upp av en läkarvårdsdelegation hos med representanterför bl. a. och sjukvårdshuvudmännen. Med en kort sammanfattning kan man beskriva reformen så,att den innebär allmän anslutning av privatpraktiserande läkare till ettsjukförsäkringssystem med taxebindning av läkarna och med enhetliga avgifterför patienterna. Reformen betyder att även privatpraktiserande läkare kommeratt arbeta inom ett av samhället kontrollerat system. Jag vill med detta korta inlägg uttala entillfredsställelse över att denna viktiga reform av allt att döma har en bredförankring i och att den på grundval av propositionen och utskottetsbetänkande kan genomföras . Ersättningsregler för läkarvård hos privatpraktiserandeläkare m. m. Nr 90 (): Utskottet har gjort en Uten justering avpropositionsförslaget när det gäller remitteringsrätten för privatläkare. Denremitte-ringsrätten var enligt propositionens förslag ganska vidsträckt.Läkarna för hade möjlighet att remittera patienter tillsjukhus utanför den egna läkarvård hos privat- länsgränsen. praktiserandeläkare har diskuterat saken i utskottet och kommit fram till att detinte tti. m. riktigt rimmar med densjukvårdslagstiftning vi har. På det sättet skulle privataläkare få större möjlighet att remittera än offentliganställda läkare som ickeär överläkare. Vi har därför gjort en begränsning på s. 12 och 13 iutskottsbetänkandet, så att remitteringsrätten bara gäller inom det egna länet.Självklart gäller det remittering för röntgenundersökningar, laboratorieundersökningaroch sådant. På den punkten är alltså utskottet helt enigt. Denna reform har många fördelar. Det är väl så, herrtalman, att vi här i har en benägenhet att krångla till en del frågormer än vad som är absolut nödvändigt. Vi kanske krånglade tUl tandvårdsreformenmer än nödvändigt. Vi får en fråga som gäller lagen om studiestöd ochsom också är ett exempel på hur man omvandlat en reform, som har fungeratganska enkelt och smidigt, till ett mycket krångligt förslag. Den här reformen är i många avseenden betydligt bättreutformad, även om den i vissa avseenden kanske är onödigt byråkratisk. Men denhar som sagt stora fördelar. Jag skall, herr talman, i största korthet beröra treområden i det föreliggande förslaget till regler om ersättning frånsjukförsäkringen vid besök hos privatpraktiserande läkare. Det första gällertaxereformen. Det skall bli tre olika taxenivåer med latitudarvodena 20, 25 och30 kronor. är tänkt som avgift vid besök på läkarhus och liknande. Jag tycker att det klart bör sägas ut att de läkare somskall få ta ut ett högre arvode av patienter än , alltså 25 eller 30kronor, får göra detta därför att de har en högre kostnadsnivå. Det skallalltså inte bli så att vi får 20-kronorsläkare och 30-kronorsläkare iframtiden; det skall vara ett kostnadsrelaterat och inte ett kvalitetsrelateratarvode. Det högre arvodet skall alltså vara baserat på högre omkostnader,bättre utrustning osv. Den andra frågan som jag tänkte något beröra ärbestämmelsen att en läkare bara får ta emot 6 000 patientbesök för attvara berättigad tUl ersättning från sjukkassan. 6 000 besökare är ganska mycket jag föreställer mig att bara ett fåtal läkare kommer upp i så storpatientkader. Men vi har från moderata samlingspartiets sida sagt attläkarvårdsdelegationen kanske bör handskas praktiskt med denna bestämmelse ochinte stirra sig blind på siffran 6 000. Det kan ju bli en epidemi i landet, dåläkarna får göra en arbetsinsats som är långt utöver den vanliga. Vid ettsådant tillfälle bör man alltså inte se så strängt på denna siffra. Men dettror jag att läkarvårdsdelegationen kan klara ut, så vi har inget yrkande påden punkten. Den stora frågan är emellertid de offentliganställdaläkarnas rätt att 118 bedriva privatpraktik. Det är denfrågan som har diskuterats i massmedia. a. togHerbert upp den frågan i TV i programmet Pejling, Vad jag kan förståär allmänhetens reaktion den att offentliganställda läkare bör ha möjlighet attbedriva privatpraktik i den utsträckning de kan hinna med det. EnUgt det förslag som föreligger får deoffentliganställda läkare som har privatpraktik driva sådan i fortsättningenoch tUlhöra sjukförsäkringen. Men efter måste enlasarettsläkare som är anställd t, ex, av anmäla för sin huvudmanatt han är beredd att arbeta på övertid. Om då huvudmannen, , sägeratt "vi kan inte bereda dig arbete här på sjukhuset" får den häroffentligan-stäUde läkaren tiUhöra försäkringen även när han har privatmottagning. Vi tycker att detta är Utet onödigt krångel. Öppenvårdensatsar alla mycket hårt på. Alla är instäUda på att öppenvården skall avlastaden slutna vården, som ju är betydligt dyrare; man skaU stimulera tUl öppenvårdi alla sammanhang. En offentliganställd läkare har ju ett anställningskontraktmed sin huvudman. Han har numera i viss utsträckning reglerad arbetstid och ärskyldig att medverka vid jourtjänst osv. Om en sådan läkare på sin fritid villta emot patienter, så borde det, enligt vårt sätt att se, inte inverka påanslutningen till försäkringen. Det finns faktiskt folk som vill besöka läkare påkvällstid - folk som kanske inte har tid . Det här systemet fungerardå smidigt. Jag träffade en lantbmkare som rätt ofta skjutsade sin90-åriga moder till en privatläkare för att hon skulle få cortisonsprutor.Denne lantbrukare sade till mig att det fungerade alldeles utmärkt, eftersom enså gammal människa har svårt att ta sig in på ett stort sjukhus; hon har svårtatt passa tiderna och att klara sig om hon inte har någon med sig, 1 det härfallet var det alltså sonen som tog hand om henne, och för honom passade detbäst på kvällstid. Jag tycker aUtså att detta är ett sätt att få öppenvårdenatt fungera smidigt och bra, kanske särskilt för gamla människor, handikappadeoch personer som inte fritt kan disponera sin tid . Det är också ganska osäkert hur det skall bU medmöjlighetema för offentliganställda läkare att ha privatpraktik efter dessa treår - detta är än så länge bara ett provisorium; vad som sedan kommer att händavet vi ingenting om. Jag tycker inte att vi bör vara rädda för litetflexibilitet inom sjukvården. Vi bör stimulera möjligheterna till öppenvård ochinte i onödan beskära dessa möjligheter. Därför, herr talman, yrkar jag bifalltill reservationen 1, Ersättningsregler för läkarvård hos privatpraktiserandeläkare m. nu Idetta anförande instämde (). HerrHAGBERG i Boriänge (vpk); De av regeringen i propositionen 104föreslagna ersättningsreglerna inom sjukförsäkringen för läkarvård hosprivatpraktiserande läkare innebär visserligen på kort sikt att de som sökervård hos dessa läkare kommer att få betala en lägre avgift, men förslagetinnebär också att den s. k. sjukronan, som beslutade om för fem årsedan och som sedermera blev , nu - när de privatprakti- Ersättningsregler för läkarvård hos privatpraktiserandeläkare nu nu serandeläkarna kommer in i bUden - blir . Det förekommer propåer runt om isamhäUet att även den offentUga sjukvården skall drabbas av ytterligareavgiftsökningar, men sådana förslag måste bestämt a-wisas. kommunisternapåpekade , när sjukronan genomfördes, att ersättningsreglerna bordeomfatta även de privatpraktiserande läkarna. påpekades att detgrundläggande målet var att sjuk- och hälsovården skulle vara avgiftsfri. 1regeringens proposition ser man ingenting av denna målsättning. 1 stället kanman skönja en tendens i riktning mot stigande avgifter. Det finns v förslagetinte ens någon målsättning eller metodisk plan för att bygga upp den offentligaöppenvården. I avsaknad av en sådan plan främjar man i stället en ytterligareprivatisering av den öppna vården. Principen för sjukhus- och läkarvård skall vara att den äravgiftsfri och sker i samhällets regi. Det är beklagligt att regeringen intekunnat forma ett handhngsprogram i enlighet härmed. Lika naturligt som det äratt ha fri skolgång borde det vara att ha en fri sjuk- och hälsovård. Denuppfattningen har vi kommunisterna fört fram i motionen1823. Har man det synsättet måste följande principer vara riktningsgivande fören progressiv sjuk- och hälsovård, nämligen 1. att all öppenoch sluten vård underställs en och samma huvudman, 2. att varjeinvånare i en landstingskommun skall ha en bestämd allmänläkare att vända sigtUl, och 3. att all sjuk-och hälsovård skall vara avgiftsfri. Om man har en sådan plan skulle åtgärder med målmedveteninriktning kunna sättas in på att utveckla en sjuk- och hälsovård i samhälletsregi. Med det föreliggande förslaget främjas en privatisering av den öppnavården i stället för att denna med en målmedveten plan begränsas. Utskottet anför i sitt yttrande över vpk-motionen att mani nuläget inte är beredd att ta upp frågan om en avgiftsfri sjuk- ochhälsovård. Något av den ovilja att diskutera och sätta in frågan om reformer iett långsiktigt sammanhang som präglar utskottet i dess behandling finns även iregeringens förslag. Detta är att beklaga. Hur skall man få en poUtik målmedvetenoch långsiktig om man inte kan diskutera den i ett störte sammanhang? Det kan inte råda något tvivel om att man måste satsa påden offentliga öppna vården. För att skapa förutsättningar härför behövs det enmarkering av en vilja härtill genom att staten ger stimulansbidrag tillhuvudmännen för att bygga ut den offentliga öppenvården. Därtill börhuvudmännen rekommenderas att öka resurserna genom att inrätta fler fastatjänster och deltidstjänster. Ett viktigt inslag i denna politik är också en planmässigsatsning på sjuk- och läkarvården som innebär att läkarhusen kommunaliseras. Idenna planmässiga satsning måste även ingå att de privatpraktiserande läkarnaerbjuds fasta tjänster inom den offentliga vården. I en satsning på denoffentliga öppenvården måste det också vara naturUgt att begränsaprivatläkarsektorns expansion. Därför bör det införas en etableringskontroll,något som vi förordat i motionen 1823. SkaU satsningen på den offentliga vården bli effektivmåste privat-läkeriet minskas. Etableringskontroll skulle också fungera inuvarande läge, när regeringens satsning är tämligen kraftlös. Den kontrollenskulle även utgöra ett hinder för en överströmning från offentlig tUl privatvård. Vi har kommunistema också reagerat motpropositionsförslaget att privatpraktik vid sidan om offentlig heltidstjänstskall innefattas i de nya ersättningsreglerna. Vi är från principiella utgångspunkterbestämda motståndare till ett sådant förfaringssätt. ViU man främja densamhäUeliga sjuk- och hälsovården kan man inte acceptera anordningen medprivatpraktik vid sidan om heltidstjänst, eftersom denna minskar den offentligaöppna vårdens kapacitet. Det räcker alltså inte med halvmesyrer, utan det måstetill reformer utifrån en bestämd målsättning, dvs. målsättningen att vi skallha en fri sjuk- och hälsovård. Denna målsättning bör återupplivas. Därför börriksdagen ge regeringen i uppdrag att förutsättningslöst utreda frågan om frisjuk- och hälsovård. Med det anförda yrkar jag bifall tillreservationen av i . Ersättningsregler för läkarvård hos privatpraktiserandeläkare nu m. HertWACHTMEISTER i (m): har angivit de skäl som liggerbakom den moderata reservationen i den här frågan. Jag delar hans uppfattningoch skall bara här anföra några kompletterande synpunkter. Alla berörda instanser har i princip ställt sig positivatill privatläkarnas inlemmande i försäkringssystefnet. Jag delar också denuppfattningen, inte därför att det ökar samhällets inflytande överprivatläkarna som sade, utan därför att det blir billigare för denvårdsökande allmänheten.