prot · FX0943 · 1974-12-31 00:00:00 — Överhuvud taget borde s. k. u-hjälp till arabländerna i stort sett upphöra i vadbeträffar det ekonomiska. Vi är ju betydligt fattigare än vissa av arabländernaär , och framför allt i övermorgon. Vad vi däremot bör kunnabidra med är inte pengar utan know-how, och där skall vi naturligtvis hjälpaalltefter förmåga. Men den ekonomiska bidragsgivningen tiU dessa länder börkunna slutföras inom en ganska . Det finns ett annat område där utrikesdeklarationenuttryckt sig med stor försiktighet. Det sägs om läget i ;"Parterna har därutöver visat en allvarlig vilja tiU nya framsteg mot envaraktig fred." Ja, det är mycket neutralt och försiktigt uttryckt. Underdiskussionen här har det framkommit, att man från regeringens sida hoppas ochkanske t. o. m. tror på att en fred i skaU komma, även om detinte kan bli . Jag tycker ändå att det hade varit motiverat att tala omalla de negativa aspekterna i det nuvarande förhandlingsläget, något som herrRomanus tidigare var inne på. Om man vill ge parterna hjälp, så är det välanledning att I sådana här sammanhang inte bara referera utan även ge vissaindikationer på vad som från vår sida kan anses vara rimliga åtgärder och vadman reagerar mot när man sitter som åskådare långt borta från skådeplatsen. Detfinns en fredsvilja på och sida, kanske på , men vivet att flera är oerhört kritiska mot alla tankar på fred. Man måstedå fråga sig om tiden för arabländerna verkligen är mogen att sluta fred detta år eller . Vågar verkligen ta på sig en allvarlig kritikfrån de , vilkas säkerhet och situation inte förvärras ellerförsvåras av att nuvarande osäkerhetstillstånd består? Å andra sidan vet visäkert att Palestinaflyktingarnas gerillaorganisationer - eller vad man vUlkalla dem är helt mot en fred i som inte innebär att Israelupphör att existera som självständig stat. Man får kanske heller inte glömmabort intressen. kanske inte önskar krig iMellersta Östern men har ändå behov av att ett spänningstillstånd råder i MellerstaÖstern, varigenom sovjetisk hjälp kan te sig önskvärd och nödvändig för deolika arabländerna. Till slut vill jag också gå in på en annan fråga, därförsiktigheten kanske inte varit lika stor som i utrikesdeklarationen, nämligenden kommuniké som utfärdades i samband med det besök statsministeravlade i och som också vältaligt diskuterats och kritiserats av herrRomanus. Det är alltid vanskligt att göra kommunikéer i samband medstatsbesök. Det bästa vore säkerligen om och svenskastatsråd kunde undvika att över huvud taget göra sådana deklarationer. Vi göringa deklarationer med västeuropeiska stater eller , i varjefall ytterligt sällan, och det har inte varit sämre relationer för det. Mensådana deklarationer och kommunikéer utfärdas alltid vid besök i öststater ochvissa andra länder, respektive vid motsvarande besök i . Det är nästanalltid länder vilkas politiska och ideologiska målsättningar är vitt skildafrån dem vi har i . Det händer väl att svenskarna,som är ett vänskapligt inställt folk, viU behaga sina värdar eller gäster ochgår med på kommunikéer vUkas innehåU man i grund och botten inte är överens om.Vet man dessutom inte exakt vad orden betyder i den andra partens öron,riskerar man att acceptera kommunikéer som kan skapa svårigheter både påhemmaplan och utomlands. Detta gäller alldeles speciellt , därvissa ord har fått en positiv eller negativ värdeladdning som man kanske intealltid gör sig reda för. I den här kommunikén fanns ett uttalande om att vi stöderpalestiniernas legitima rättigheter. Hur det skall tolkas kan man naturligtvisha olika meningar om. Jag blev ännu mer oroad när jag läste deklarationen i dagoch finner att där står: "Palestiniernas rätt tiU politisk identitet harmed tiden vunnit ökad förståelse i vårt land." Man får en känsla av att någonting har inträffat. Tidigarehar vi i alltid sagt att vi inte gör några uttalanden om situationen iMellersta Östern för att inte äventyra Jarrings mission. Har man nu övergåtttill att göra uttalanden där man säger att vi har fått en stigande förståelseför palestiniernas problem? Som väl var fick vi höra utrikesministernsdeklaration om att svensk politik på detta område ligger fast. Det är ettvärdefullt konstaterande som man bör notera. Vi skall också ha klart för oss att denna speciella frågainte finns upptagen i resolutionen 242 som säkerhetsrådet antog 1967, utan detär en deklaration som man alltid upprepar från arabisk sida. Man förklarar därvid inte alltid vad man menar meduttrycket. Det kan vara praktiskt att inte vara för explicit, för då riskerarman mothugg, och ens vänner kan bli besvärade av alltför långt gående förklaringar.Men den som sysslat med dessa problem vet att med "arabernas legitimarättigheter" åsyftas endast en sak i , nämligen att Israelskall upphöra som självständig stat. Det skall bU vad man kallar enmultinationell och multiracial stat i hela . Där räknar man med attaraberna får majoritet, antingen så att tiUräckligt många flyktingar skallåtervända, eller att man skall köra ut tillräckligt många judar som invandratefter 1947 eller . De palestinska motståndsrörelserna har i sinstadga, som antogs 1968, en förklaring om att aUa judar som kommit in efter1917 skall återvända till de länder varifrån de kom, till , tillRyssland osv. Det är alltså på detta sätt som deklarationen kommer attläsas i arabländerna. Det kan inte vara till gagn för en lösning i att man från svensk sida gör deklarationer av den här typen,även om man sedan på hemmaplan kan förklara vad vi menat och att vår politikligger fast. I sådana här fall, då det finns olika önskemål om enkommuniké, finns också alltid en tredje väg, nämligen att inte säga någontingaUs. Det hade säkert varit betydligt lyckligare i det här sammanhanget. Då hadeinte de missförstånd uppstått som måste uppstå, både i arabländerna och i andraländer. Därmed minskar vi våra möjligheter att spela en aktiv roll när detgäUer att komma med råd tiU de olika parterna i konflikten i den mån deönskar höra några sådana råd. Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt HerrWIKSTRÖM (fp): publicerade Svenska ekumeniskanämnden sin undersökning om det svenska ekonomiska engagemanget i Sydafrika.Detta material, som alltså är offentligt, är ganska unikt. Det omfattar 40 A4-sidor med en sammanställning av företagens och kyrkornas ekonomiskarelationer med . Här redovisas den enkät som har gjorts till företagoch kyrkor men också till de politiska partierna. Utgångspunkten för Svenska ekumeniska nämndens prövning avden här frågan har varit en rekommendation från av , som egentligen syftade till fuUständigttillbakadragande av allt ekonomiskt engagemang i från de länders sidavilkas kyrkor är medlemmar i världsråd. har Svenska ekumeniskanämnden utgått från det förhållandet att svenska staten inte ålägger svenskaföretag några restriktioner- i handeln med . De företag som genom åreni olika former har investerat där eller som direkt, genom dotterbolag elleragenturer, säljer sina varor i handlar alltså inte i strid med svensklag eUer författning. Trots det har emellertid Svenska ekumeniska nämndenfunnit anledning pröva frågan om moraliska krav bör ställas på det ekonomiskaengagemang som finns från svenskt håll i . Det självklara huvudmålet är att bidra till att brytaapartheidsystemet och tillförsäkra alla människor frihet. AUa åtgärder somverkar i den riktningen är nödvändiga. Därför anser att detär angeläget att öka stödet till och stärka de grupper i , som inifrånkan bryta apartheidsystemet. Enkäten, som har riktats till alla börsnoterade svenskaföretag, har besvarats av merparten. Sedan rapporten publicerades harnågra företag, som inte har velat besvara enkäten, blivit oroliga ochmeddelat per telefon att de nu avser att inkomma med de uppgifter som vi fleragånger har begärt att få. Sedan har nämndens internationella utskott belyst ochkompletterat detta material med en rad andra uppgifter, både från svensk bottenoch från och . Utskottet har också haft direkta överläggningarmed ledningarna för LO och om utländska företagsinvesteringar i södra . Materialet visar att, även om på vissa punkter de svenskaföretagen tycks ligga något före, de knappast i allmänhet tillämpar mindrelöneskillnader mellan vita och svarta arbetare eller tar större socialt ansvarför de svarta arbetarna än andra utländska företag som har investerat iSydafrika. Det materialet är dock inte entydigt, och det har från svenskaföretagsledare hävdats, att det finns visst utrymme inom gällande sydafrikansklagstiftning att reducera löneskillnaderna och stärka det socialaansvarstagandet för de svarta arbetarna. För har det därför blivitnaturligt att i första hand rikta en bestämd rekommendation till de svenskaföretagen att de ålägger sig att väsentligt reduceralöneskillnaderna och stärka det sociala ansvarstagandet i syfte att på siktuppnå jämlikhet mellan olika folkgrupper. Nämnden avser också att noggrant pröva hur företagen uppfyUer dessa krav och fortlöpande granskaföretagens åtgärder på detta område. Den tidsmarginal som har lämnats angerockså den period under vilken nämnden hoppas få se framsteg redovisade. Men det har också visat sig att kyrkorna själva behöverpröva sin egen lönepolitik. Enkäten visar nämligen att de svenska kyrkorna,trossamfunden och missionsorganisationerna har ungefär motsvarandelöneskiUnader inom sin egen verksamhet. Därför ställer också nämndenmotsvarande krav på sina egna medlemskyrkor och missionsorganisationer. Vidare påpekar nämnden, att det är angeläget attnationella och internationella organ samarbetar för att åstadkomma enförstärkt internationell opinionsbUdning i syfte att skapa bättre underlag församordnade internationella aktioner mot rasförtrycket i södra , ochföreslår därför en bred ekumenisk studieaktion. Men man måste faktiskt , herr talman det äregentligen det som är skälet tUl att jag här ytterst kortfattat redogör för vadnämnden sagt ställa frågan vilket ansvar statsmakterna har för det svenskaekonomiska engagemanget i . Ett krav på ett totalt ekonomiskttUlbakadragande måste enligt nämndens mening i första hand riktas tillstatsmakterna, som bär det yttersta ansvaret för hållning tillSydafrika och dess apartheidpolitik. Jag vill i detta sammanhang tiUägga att enkätsvaren frånde politiska partierna är relativt magra. Det finns därför all anledning attuppmana partierna att pröva denna fråga bl. a. i ljuset av det material som nuhar kommit fram. Det kan alltså inte vara rimligt att rikta udden bara motde svenska företagen. säger kyrkorna att de själva skall stäUa in sig isamma strålkastarljus. Men udden riktar sig också mot de politiska partierna,som på det här området har gjort väldigt litet och ibland sagt en del men intetagit konsekvenserna av det. Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt HerrBERGQVIST (s); Jag begärde ordet med anledning av herrTräffs anförande. öste sin vredes skålar över en departementspromemoriaom utlandsinvesteringarna, och det må han göra. Jag skall inte ta upp en debattmed honom om innehållet i denna promemoria. En sakdebatt omutlandsinvesteringar får vi föra när fått en proposition i frågan.Att jag ändå begär ordet i de skälvande slutminuterna av utrikesdebatten berorpå vad sade om den formella handläggningen av frågan. Denbeskrivning som där lämnade bör inte stå utan kommentar. var förtretad över att näringslivet inte skulleha fått tUlfälle att yttra sig innan departementspromemorian slutligtformulerades. måste det ju av naturiiga skäl vara regeringens sak attbestämma i vilka former en utredning skall genomföras. Däremot är detsjälvfallet rimligt att de som berörs har möjlighet att framföra sinasynpunkter innan beslut fattas. Även för denna departementspromemoria gälleratt den har sänts ut på remiss. Jag fick just i mitt postfack ettutförligt remissvar från . Jag förmodar att ocksåde andra riksdagsledamöterna har fått det. Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt När sedan remissvaren kommit in prövas det hela avregeringen, och proposition utarbetas på grundval av utredning och remissvar.Sedan kommer det på vanligt sätt till , som prövar frågan medbeaktande av vad regeringen anfört och vad som förekommit i den allmännadebatten. Det är inget märkligt med detta. Men i det här fallet tillkommerockså det förhållandet att näringslivets organisationer faktiskt har fåttframföra synpunkter på utformningen av departementspromemorian. Det är interiktigt, som säger, att det inte har förekommit några som helstförberedande kontakter med näringslivets organisationer. har företrädare förArbetsgivareföreningen och fått framföra sina synpunkter vidsammanträden med folk från departementen. Näringslivet har här haft sammamöjligheter som de fackliga organisationerna. Eftersom jag själv råkade varanärvarande vid båda dessa sammanträden, kan jag intyga att näringslivetsrepresentanter mycket väl hade kunnat utnyttja mera tid för att framförasynpunkter, om de så hade önskat. påståenden är alltså felaktiga, ochuppfattningen att man skuUe ha gått otillbörligt snabbt till väga delas påinget sätt av de fackliga organisationerna. uppfattade mina kommentarertill departementspromemorian om ändrade bestämmelser för valutatilldelning förlitlandsinvesteringar som ett uttryck för att jag var förtretad. Det är möjligtatt det är en korrekt beskrivning, men jag uttryckte mig kanske någotannorlunda. I verkligheten känner jag väl mera förvåning än förtrytelse,:niöjligen en blandning av bäggedera. I vad gäller sakläget tUlåter jag mig fortfarande att haden uppfattningen att en fråga, som är så utomordentligt viktig för svensk ekonomiöver huvud taget som den här, rimligen inte bör handläggas på det sättet tar fram ett material, som vid närmare påseende visar sig sakna analyseroch utredningsunderlag av det slag som borde ligga till grund förställningstagande. Det är kanske inte alldeles korrekt, , attsäga att näringslivets önskemål om kontakter hade tillgodosetts. Såvitt jagkänner till var det företrädare för näringslivet som alltså begärde att få överlägga med regeringen, för den händelseregeringen avsåg att genomföra förändringar i valutalagstiftningen, samtdärvid aktualiserade frågan om en offentlig utredning. Det står i det avherr omtalade yttrandet från . Den hemställanefterkoms uppenbarligen inte. Beträffande de överläggningar som har skett är det välbara att notera att man vid kontakten med statsrådet hade en produkt,vars kvalitet jag har beskrivit, att ta ställning till. Jag föreställermig att med den komplicerade natur som den här frågan har är det inte alldeleslätt att vid kort, muntlig överläggning klara ut allt som talar för och emot. Jag harockså fått en del uppgifter om vad som förekom vid det tUlfället,och visst vill jag vitsorda att de fackliga organisationerna uppenbarligentyckte att promemorian var bra. Enligt beskrivningarna var den uppfattningenmera klart dokumenterad och antydd därifrån än från den ansvarige utgivarensståndpunkt. Hans avslutande fråga, om den här överiäggningen hade skingrat oronbland företagsrepresentanterna, besvarades med en enstämmig deklaration attderas oro i stället hade allvarligt ökat. Utrikes-, handels-och-valutapolitisk debatt Det är en viss skillnad mellan att hakontakter och att få sina krav tillgodosedda. gjorde här englidning. Näringslivets representanter fick ju inte sina krav på en offentiigutredning tillgodosedda, menade han, och alltså var det riktigt som han hadesagt. Men vad det här gällde var ju, om man hade haft möjlighetatt yttra sig innan departemetspromemorian utformades. Där kvarstår att herrTräff lämnat felaktiga uppgifter. Näringslivets organisationer har vid tvåtillfällen haft möjlighet att föra fram synpunkter i den här frågan innandepartementspromemorian var klar. Dessutom hade man mycket väl kunnat utnyttjamera tid , om man så önskat. Det kanske inte heller är utanintresse att de fackliga organisationerna anser handläggningen både riktig ochlämplig. Beträffande frågan om man skall ha ett utföriigt materialeller inte har den uppfattningen att man skall gå ytterst vetenskapligtfram och att det krävs ett omfattande material för att man över huvud tagetskaU ta ställning. Ja, man kan ha den uppfattningen, men då vill jag notera attSvenska arbetsgivareföreningen inte är särskilt konsekvent. Visseriigenlevererar ni ett långt remissyttrande, men uppenbarligen har ni tagit ställningutan att ha det material som ni begär fram. I en formulering talas om den"grundlösa föreställningen att en offentlig myndighets vägran att getillstånd till enskUda investeringar i utlandet skuUe kunna förbättrasysselsättningen i ". Man har alltså på slagitfast hur det förhåller sig, och då blir kravet på att fä in utomordentligtomfattande material för att belysa den här saken bara ett sätt att driva enuppehållande och fördröjande politik. Debatten i sakfrågan kanske kan vänta tillett senare tillfälle. Jag gjorde ingen ansträngning att i mitt första anförandekomma in på ärendet på det sättet, utan jag uppehöll mig mera vid handläggningssidan. Utan att vara alldeles klar överhur beteendemönstret är i den här församlingen vill jag ändå bestämt vända migmot beskyllningarna om lämnande av oriktiga uppgifter. Att vi i sakfrågan harolika meningar, det har jag konstaterat och det lär vi få tillfälle attkonstatera . HerrBERGQVIST (s): Jag tycker nog att det hade varit riktigt omherr Träff,.mot bakgrund av de upplysningar som här har lämnats och som han isjälva Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt verketbekräftat genom att säga att han har hört talas om att detta förekommit, hadetagit avstånd från vad han förut påstod. formulering varuppenbarligen byggd på remissyttrande. Där sägsnämUgen följande: "Förenin.gen finner det ytterst märkligt att ettförslag med så djupgående verkningar framläggs utan några som helst utredningareller analyser av förslagets konsekvenser och utan att några förberedandekontakter tagits med utlandsinvesterande företag eller med näringslivetsorganisationer. Dessa har inte beretts tillfälle att yttra sig innan förslagetslutgiltigt formulerats." Detta ärinte korrekt. Överläggningenvar härmed slutad. § 4 Föredrogs och hänvisadesKungl. Maj;ts propositioner nr 56 till skatteutskottet, nr 59 tUljordbruksutskottet, nr 67 tUl civilutskottet samt nr 80 tUl inrikesutskottet. § 5 Föredrogs och hänvisades motionema nr 1617-1622 tUllagutskottet. § 6 Föredrogs, men bordlades äter försvarsutskottetsbetänkanden nr 12 och 13, socialutskottets betänkande nr 3 samtinrikesutskottets betänkanden nr 2 och 3. § 7 Föredrogs och biföUsinterpellationsframställningarna nr 54 och 55. § 8 Föredrogs betänkande Nr 17 med anledning av motion om en sökaranläggning förriksdagsledamöterna Nr 5 i anledning av Kungl. Maj:ts i propositionen 1974:1gjorda framställning om ökad rörlig kredit i för myndighetersom bedriver uppdragsverksamhet Nr 6 i anlednmg av i propositionen 1974:1 behandlade förflera huvudtitlar gemensamma frågor i vad avser programbudgetering Nr 7 i anledning av i propositionen 1974:1 gjordaframställningar rörande utgifterna för /75 för kungl. Nr 8 i anledning av i propositionen 1974:1 gjordframställning om anslag för /75 till oföratsedda utgifter Nr 9 i anledning av i propositionen 1974:1 gjordaframställningar om anslag för /75 till Nr 10 ianledning av i propositionen 1974:1 gjord framställning om anslag för /75 till avskrivning av oreglerade kapital-medelsförluster Nr 11 i anledning av i propositionen 1974:1 gjordframställning angående stat för statens allmänna fastighetsfond för budgetåret1974/75 Nr 4 i anledning av motion angående det särskUdainvesteringsavdraget vid taxering tUl statlig inkomstskatt Nr 8 i anledning av motion om översyn av regleringen avgränshandeln Nr 9 i anledning av motion angående rätten förflygpassagerare tUl tullfria inköp Ökad information i lönebeskeden till statsanställda Nr 6 i anledning av propositionen 1974:4 med förslag till ny firmalag, m. m. jämte motioner Nr 9 i anlednmg av motion om ändrade regler förutbetalning av kommunala bostadstUlägg Kammaren biföll vad utskotten i dessa betänkandenhemställt. § 9 Ökad information i lönebeskeden till statsanställda Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande nr 10 ianledning av motion om ökad information i lönebeskeden tUl statsanställda. Jag vill helt kort säga några ord om utskottetsbehandling av min motion om ökad information i lönebeskeden. Jag blev ganskaförvånad över utskottets skrivning; den är rätt svårbegriplig, och jag undrarom utskottet självt satt sig in i vad där står. Utskottet tycks mena att debiteringstekniken omöjliggöratt den anställde får besked om vUka löneskatter och sociala avgifterarbetsgivaren erlagt för hans räkning. Men verkligheten är ju den att självadebiteringstekniken i princip inte skiljer sig när det gäller hanteringen ochberäkningen av inkomstskatten och när det gäller arbetsgivaravgifterna.Beträffande inkomstskatten har man accepterat att man i lönebeskeden uppgerpreliminär A-skatt. På samma sätt skulle man kunna uppge preliminär löneskattoch preliminära sociala avgifter. Beräkningen av arbetsgivaravgifterna grundar sig påförhållanden som berör varje enskild anställd, dvs. på samma sätt som i frågaom inkomstskatten. Av utskottets skrivning kan man få uppfattningen attresultatet blir annorlunda om avgifterna räknas ut på individuell respektivekollektiv basis, vilket inte är fallet. Jag fäste mig vid utskottets påpekande att man i andrasammanhang understrukit angelägenheten av att arbetsgivarnas uppgiftsskyldighetså Ökad information i lönebeskeden till statsanställda långt sommöjligt förenklas. Det är bra. Jag tror visserligen att datatekniken såsmåningom kommer att göra den här typen av informations:ramplockning mycketokomplicerad, men låt oss välja den enkla vägen och börja den förbättradeinformationen tUl löntagarna i kontrollbesksden som sänds ut en bit in på detnya året. Jag tror att utskottet och jag kan vara ense om att vid årets slutfinns de uppgifter tillgängliga som medger en beräkning av både de skatter ochde avgifter som faller på varje enskild anställd. En smula pinsamt är det att läsa utskottets hänvisning till den informationsverksamhet som bedrivs genom massmedia m. m. VUken vanUglöntagare har en uppfattning om och kan räkna ut de löneskatter ochsociala avgifter som erläggs för hans räkning? Jag tror inte de är Jag vet att socialdemokratin börjar tycka allt sämre omden direkta skatten därför att den medför skattetrötthet; människor ser hurmycket skatt de betalar. Men att dölja skatten för medborgarna genom att föraöver den bii: för bit till arbetsgivarna och sedan inte vara beredd att upplysade anställda om hur stora skatter och avgifter som erläggs för deras räkning ärinte en korrekt väg i när det i andra sammanhang talas så mycket ominformation, upplysning och medbestämmande. HerrFREDRIKSSON (s): är förvånad över utskottetsskrivning vid behandlingen av hennes motion, men i utskottet har vi faktisktvarit något förvånade över att motionen har kommit till. Framför allt är detförvånande att motionärerna vill göra skUlnad mellan å ena sidan statliga verkoch myndigheter och å andra sidan privata företag. Här vUl motionärernanämligen ålägga statliga myndiglieter det merarbete som skulle bli följden avett bifall till motionen, medan privata företag inte skulle åläggas: någrasådana besvärligheter. Sedan vUl jag bara säga, herr talman, att den beskrivningsom utskottet har gjort av tillvägagångssättet i samband med inbetalningen avifrågavarande avgifter är helt korrekt. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan. Får jag bara säga att när jag talar omstatsanställda samt statliga verk och myndigheter i detta sammanhang, så berordet inte på att jag vUl ålägga statliga företag något extra arbete, utan jagvill bara ge dem chansen att föregå med gott exempel. Inom det enskildanäringslivet försöker man faktiskt på många håll att lämna sådanakontrolluppgifter som det här gäller åtminstone en gång och därigenomge de anställda en uppfattning om även de avgifter som eriäggs förderasräkning.