prot · FX09128 · 1974-12-31 00:00:00 — Här misstänkliggör olika förelrädare för oppositionen regeringenstrafikpolitiska moliv och syften. I strävan att misskreditera ell seriöst ochframålsyftande trafikpolitiskt utvecklingsarbete går det ända därhän att manfår se energiskt söka koppla sig ihop i en äsiklsgemenskap medherr i Krislinehamn, givetvis då med mittenpartierna däremellan.Herr , som i övrigt inte bör ha mycket lill övers för , kommer genom dessa samarbelsslrävanden i den belägenheten atlman ibland inte känner igenom honom som förelrädare för det näringsliv han väli särskild grad anser sig representera. Låtmig också peka på elt annal förhållande i debatten. Förelrädare för samlligapoliliska åsiktsriktningar ansluter sig till ell samhällsekonomiskt synsätt påtrafiksektorn och på arbetsfördelningen mellan olika trafikmedel. Jag bortserdå från alt en del kanske i praktiken är mindre beredda atl i de enskildafallen dra slutsatserna av sill samhällsekonomiska synsäll. Mol delta slårnäringslivels förelrädare, som genom sina organisalioner regelmässigl ger uitryckför ell myckel klart företagsekonomiskt synsätt och som visar slor irritationöver den debatt som förs om trafiken i samhällsekonomiska termer. Eftersomnäringslivet slår för mycket av handlandet på transportområdet här i landet, iförsta hand då pä godstransportområdet, innebär del uppenbariigen vissasvårigheter au förena politiska strävanden med prakliskl förverkligande. Härhar irafikpoliliska ulredningen en avgörande uppgift, nämligen atl finna instrumentsom naturligt åstadkommer en siörre överensslämmelse mellan de polilisklansvariga inslansernas ullalade mål och marknadskrafternas faktiska agerandetill vardags. Ang.nedläggningen av olönsam järnvägstrafik, m. m. Ang.nedläggningen av olönsam järnvägstrafik, m. m. Lätmig säga ytterligare några ord om näringslivets roll i trafikpolitiken. Och jaggör del efter vad i Göleborg sade om SJ:s totala brist påtänkande och realistiskt handlande som han exemplifierade med Volvoskarosserier och alll vad del nu var. Mankan kriiisera hur myckel man vill - del varken kostar ellerfrestar pä. Dessulom kanske det är populärt publikt också. Men vi har ju, herrGuslafson och andra debattörer, atl leva med ell näringsliv som skall stå förden stora Iransportmängden. Som jag ofta sagt gäller del att låta denkombination av trafikmedel svara för tra-fikuppgiflen som har de bäslaförutsättningarna för det. Med utgångspunkt från denna grundsyn harjag i olikasammanhang dristat mig hävda att del bör vara en strävan atl låta lungatransporter pä längre sträckor gå med järnväg, om inte särskilda skäl talar motdet. Redanför - - ullalade jag au vi måsle börja se överfördelningen av godstransporter mellan väg och järnväg. Uttalandet byggde påprognoser om all vi under får ett fördubblatgodslransportarbele i vårt land. Om inga ålgärder vidtas, sadejag, kommerhuvuddelen av detta nya gods att transporteras med lastbil, ofta över långaavstånd. Min reflexion var då - och är fortfarande - alt när vi har elljärnvägsnät som kan la på sig en siörre kapacitet såväl pä de stora linjernasom på mera sekundära linjer skall nalurliglvis järnvägen utnyttjas. Dettaresonemang har ju ingeniing all göra med det misstänkliggörande som jag ochregeringen nu utsätts för i form av påståenden om atl vi skulle ligga bakomnedläggning av järnvägar, eftersom jag i de sammanhangen hela liden lalar omdelar av det olönsamma järnvägsnätet, som samhällsekonomiskt har svårt för allhävda sig. Jagsade alt jag framgent hellre såg ell nyll godståg mellanSlockholm och Göleborg, mellan och eller mellan andrajärnvägspunkter i värt land än att vi måste sälla in 50 nya långtradare påvägen för atl kunna klara samma arbetsuppgift som ett godståg. Jag vidhåller,fru talman, denna uppfattning ännu starkare . 1fiol ullalade jag all ulvecklingen på godstransportområdet pekade motnödvändigheten av någon form av styrning. Det var i ett lal i , då jagsade bl. a. följande: "Regeringensmålsättning är alt inom en mycket snar framlid få lill stånd en sådanfördelning av godstransporterna all vi skall slippa uppleva ell slöseri medpengar, miljövärden och annal som följer av en alliför utbredd landsvägstrafik.Transporter av tungt gods frän eller till och även mellan andra delarav vårt land skall ske med järnväg och inte med bil. Det finns inget försvarför landsvägstransporter på sträckor över där järnvägen finns somalternativt transporisätl. Därför är inriktningen klar i direkliven förirafikpoliliska ulredningens arbeie i den del som handlar om godiransporteröver långa avstånd. De som av olika skäl tror att vi skall kunna fortsätta meden utbyggnad av de långväga lungalandsvägstransporterna lill förfång för både trafiksäkerhet, miljö ochsamhällsekonomi bör länka om. Det är med järnvägens resurser och miljövänligatransportmöjligheter som vi skall bygga ul och förbättra vårtgodslransportarbele i hela landel. Vi som vel della, vi skall fullfölja vårtrafikpolitik oavsett vilka privatekonomiska iniressen som försöker hindra oss.Vårt närmaste mäl är således all begränsa lastbilstransporternas längd tillunder 25 ä . Del är också ell led i alt förbättra arbetsförhållandena förde tusentals arbetstagare som utför ett krävande arbete som långtradarchaufförer.Även i fråga om persontransporter skall vi göra järnvägen så attraktiv iframliden alt fler och fler lämnar bilen hemma vid långfärder och i slälletutnyttjar de bekväma färdsätt som järnvägen utgör." Sådanauttalanden, fru talman, väcker på sina häll alltid stor irritation, ochbelydande insatser görs dä för atl försöka visa all jag har fel i minauttalanden lill förmån för järnvägstransporter. Redaktörerna i olikanä-ringslivsiidskriflergär upp i varvtal, och engagemanget föranleder i vissa falli. o. m. särskilda debattskrifter. Milt lal i föranledde alltså bl. a.Näringslivets irafikdelegaiion all sammanställa en skrift, kallad Effekter avräjongbegränsning, en skrift som verkligen ställer näringslivets inlresse förtrafikfrågorna mill i byn. Vad man i denna skrift och i andra sammanhangeftertryckligt vill söka rättfärdiga är företagens absoluta räll atl endast selill de kortsiktiga lönsamheiskraven och hell eller sä gott som hell se bortifrån samhällsekonomiska aspekier på irafiken. Jag rekommenderar den skriften,som jag har här - Näringslivels irafikdele-galions skrift, alltså- lill läsningför alla som troll eller tror all näringslivet och därmed också i huvudsakderas intressenier här i kammaren skulle ha någol siörre intresse för all ihandling omsätta de tankar om järnvägens framlid som man från del hållel geruitryck för i den allmänna ira-fikdebaiten. Skriften Effekter avräjongbegränsning avslöjar på ett skrämmande säu bristerna pä ett seriöstagerande i en samhällsfråga som verkligen är för viktig för all få lösas eflersnävt företagsekonomiska önskemål. Jagskall inte trötta med någon läsning ur denna skrift. Lål mig bara peka på altsedan man har intervjuat 800-900 företag i landel om hur de skulle uppleva auhell plötsligt inte fä transportera sill gods på landsväg på sträckor över25-30 mil, kommer man samfälll, fru lalman, fram till en rad skäl för atlförelagen inte skulle kunna klara en sådan ny situation. Följandeskäl lalar alltså enligt svensk företagsamhet för atl man vid sträckor över 30mil måsle köra alla iransporler på bil: allmänt lägre kostnader, ingenomlasiningskoslnad, lägre fraktkostnad, lägre emballagekostnad, snabbaretransport, leveransprecision, mindre skador, godset kräver speciell hantering,lemperalurkänslighet, allmänfarlighet, bällre service, allmänt bättre service,dörr-till-dörr-transport, leveransberedskap, personligt ansvar, enklarereklamationer. Kannågon, fru lalman, begripa hur man efter en sådan enkät fortfarande kan hanågon irafik kvar på ? Ang.nedläggningen av olönsam järnvägstrafik, m. m. Ang.nedläggningen av olönsam järnvägstrafik, m. m. våga anlita ell förelagsom bryter mol alla dessa normala, gängse regler för transport? Dettagår man alltså ut med för att bevisa det omöjliga i alt de varor som del här ärfrågan om fraktas på järnväg längre sträckor. Jagmåste för fullständighetens skull tala om vilka varor man har undersökt:läkemedel, , kemiska produkier, beiongvaror, frukt och grönsaker,träindustri, tyngre järnvaror osv. Dethär är alltså sanningen bakom näringslivets intresse för att delta i den samhällsekonomiskadebatten om trafikpolitiken. Näringslivets irafikdelegaiion är ju inte vilketorgan som helsl; den omfattar alla de stora industrisektorerna i vårt samhälle.Här finns . , , Industrins byggmaterialgrupp, ,hantverks- och induslrior-ganisalioner osv. De hänvisar i sin broschyr lill vadjag sade i -del är nästan så all de anger klockslaget när jag stod däroch talade. Närman läser den broschyren förslår man också en del andra ling. a. förstårman bällre i Göleborg, som i den trafikpolitiska debatten ivåras sade följande: "Vid fiera lillfällen har vi frågal företagare - påvåra resor med trafikutskottet och på trafikkonferenser osv. - varför de inteanlitar järnvägen, när godset är lämpligl alt frakla pä järnväg och del är längtransportväg. Varför skall della köras på bilar? Då säger de: 'Om jag sättergodset på en lastbil, vet jag när den kommer fram och jag vel att då är godsetframme också. Om jag däremol sälter del på en järnvägsvagn, kan jag riskera alldet blir slående pä någon rangerbangård , och med de siora krav somman nu har på så kort lagerhållning som möjligt innebär ju della svårigheter.' Omjag ville vara illvillig skulle jag kunna säga atl del uttalandet kunde varaett citat ur den här broschyren. Sä illvillig är jag emellerlid inte. Men ordenstämmer ganska bra överens med texten i broschyren. Meddella har jag inte velat bevisa någonling annal än atl vi nog för en alltförenkel debatt om trafikpolitiken om vi begränsar oss lill frågan om persontrafikpå det olönsamma näiei. Om debatten skall bli framålsyftande och ge SJnågonling reellt måste vi ta upp en allomfattande deball. Den framlidatrafikpolitiken måsle grundas på ett långsiktigt synsätt. Vi måste görasamhällsekonomiska bedömningar i siörre utsträckning än . Men dåskall alla vara med i den debalien. Om SJ tvingas lämna ell anbud som ligger 50eller per enhet högre än vad den akluella kunden inom näringslivei hartänkt sig alt betala skall kunden-förelagd kunna säga: "Då lar vi värtsamhällsekonomiska ansvar och beialar några ören mera för all järnvägen skallfå uinytljas." Så är del inie . Inom näringslivet för man tvärtom eltrenodlat företagsekonomiskt resonemang när det gäller dessa frågor. Så längedet fortsätter kommer vi inte all klara upp dessa avgörande samhälleligafrågor. Det är därför jag velat säga delta och har låtit del la den lid del hartagit. Varjeår framförs som bekanl stora krav på väginvesteringar. Trols alt staten årligensatsar ca 3 miljarder pä vägsektorn framställs det som Ang. nedläggningen av olönsam järnvägstrafik, m. m. helt otillfredsställande.Även om jag skulle fördubbla del beloppet - till Nr - ärjag övertygad om alt det ändå inte skulle anses tillräckligt. Jag - även ni ioppositionen - vet att en prioritering av samhällets insatser måsle göras. Dåär det regeringens bestämda uppfallning dels all den långväga godsirafiken börgå med järnväg, där järnvägen är ett fullgott alternativ lill vägtransporter,dels alt vi måsle kunna diskutera med varandra huruvida inte dettransportarbete som uiförs av den mest orationella järnvägstrafiken kan skötasbättre av andra transportmedel. Vi måsle använda våra resurser så praktisktsom möjligt -ålminstone måste den som sitter i ansvarig ställning se det så.Även företrädarna för oppositionen borde ha förståelse för della. Jagvill dock inte på någol säll moralisera och söka efter alla moliv som gör att -såsom skell i dagens debatt - motsättningar framhävs och seriösa syftenmisstänkliggörs. Om vi alltså ser lill värt järnvägsnät som en helhet och är pä detklara med alt det måste ske vissa anpassningar när samhällsekonomin talar föralternativa transportlösningar, leder mitt resonemang ändå fram lill en måhändaradikalt annan slulsals än vad mina och regeringens kritiker har tänkt sig.Det belyder all oppositionens motstånd mot alt sakligt diskuiera vårtjärnvägsnäts framlid kan medföra skärpta regler för den lunga landsvägstrafikenlångt lidigare än vad vi tänkt oss. Del motståndet kan tvinga oss lill attsnabbi agera. Vi kanske ivingas pröva au inte låta den lunga vägtrafiken medlastbil öka i samma takt som förul, inte bara på de myckel irafiksiarka vägarnaulan även i andra delar av landel. Trafikpolitiska ulredningen har regeringensuppdrag all se över hur många tillstånd som skall finnas för tung irafik påvåra vägar. Jag tror all vi mol bakgrund av den nuvarande irafikpoliliskadebalien har större anledning än någonsin lidigare att låta SJ la hand omgodset när järnvägen är ell fullgott alternativ. Det kan leda till en direklslyrning av godsirafiken lill järnväg. Detskall bli myckel intressant all under nästa är ta del av trafikpolitiskaulredningens förslag i dessa frågor. Men innan vi får ulredningens förstagtrorjag atl många skulle vara intresserade av att höra hur de borgerligapartierna ser på en sådan styrning av transporterna. De fiesta är nog merintresserade av eii sådani besked än av allmänna uttalanden om atl ingajärnvägar får röras. Min uppfallning är nämligen att järnvägar - om de skallfinnas kvar - också skall ha arbeie med all frakla gods och resande. Del får vigemensami se lill all ordna. Därför blir min vikiigasie fråga lill herrarDahlgren, Lolhigius och i : Är ni beredda att diskuieraoch medverka i en slyrning av godstransporterna från landsväg lill järnväg föratl avlasta vägarna och hjälpa våra järnvägar, för atl åsladkomma energisnålatransporter, förbättra trafiksäkerheten, minska buller- och avgasproblemen ochöver huvud laget förbättra trafikmiljön ? Jag tror atl de fiesta ivärt land med stort intresse väntar på ert svar på denna fråga , eftersomsvarel kommer all visa hur myckel av allvar och realism det ligger i ertständiga 8 protokoll 1974. Ang.nedläggningen av olönsam järnvägstrafik, m. m. lal om all järnvägen skallgynnas och au järnvägslrafiken inte skall minskas i slället ökas. Detgår inte alt komma förbi frågan genom alt säga att om SJ:s konkurrenskraftökas, så kommer transporterna. Jag hänvisar lill näringslivets debattskrift,som jag citerade ur . Näringslivet kommer inte atl la någraegna initiativ. Där ser man tyvärr i de fiesta fall enbart företagsekonomisktpå sina transporter. Jagtror, fru talman, atl ett klart och entydigt besked från oppositionen i dennavikliga principfråga skulle rensa luften. Om ni inte svarar ja på frågan ellerom ni hell undviker atl svara vel alla vi andra all del bara är luft i ert lalom hur ni vill värna om våra järnvägar. Underdella anförande övertog fru tredje vice lalmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Hen iGöteborg (fp): Jag uttryckte i början av milt anförande en förhoppning om all viskulle få en konstruktiv deball. Jag försökte ge ell bidrag lill den. Menmönstret upprepar sig från tidigare debatter. När kommunikalionsminislernkänner sig pressad i en deball slår han vill till höger och vänster och talargärna om saker som inte har direkt med debalien all göra. börian försökie kommunikationsministern göra gällande alt hela den härdebatten uppkommii därför atl oppositionen hade lust atl ulnyllja hansintervjuultalande och all han inte kunde förslå all del skulle kunna väckanågol särskill uppseende. Ja, herr kommunikationsminister, jag blir nu tvungenall referera vad fiera socialdemokratiska tidningar skrev dagen efler dettautspel. De tidningsartiklarna visar att uttalandet verkligen uppfattades sensationellt uttalande och all dessa tidningar verkligen trodde attkommunikalionsminislern nu önskade nedlägga järnvägar innan det irafikpoliliskautredningsarbetet var färdigt. Dala-Demokratenskrev : "Noriing bör vänta. Ingen har undersökt vad detkostar all lägga ned en järnväg. I väntan på ulredningen bör från all lägga ned järnvägar." FolkbladeiÖslgölen hade en slor rubrik över ledaren: "Dödsdom överjärnvägen?" INya slod över hela ledarsidan: "Varför så bråttomBengt?" "Tyvärrär del svårt all undgå misstanken atl belyder allregeringen - eller i varje fall kommunikalionsdepartementet - av okända skälinte kunnal vänta på den regionala trafikplaneringen. Noriing har bestämt sig.Fler järnvägar skall läggas ned. Sedan får irafikplanerarna säga vad de vill.Punkl och slul. förefaller således ha lovat för mycket påpartikongressen 1972." "Delär klart", fortsätter Nya Norrtand, "möjligheten finns förslås attBengt Noriing uttryckt sig oklart och blivit missförstådd. menar han inte vad hansäger? Vi hoppas alt ålminstone något av de antagandena stämmer iverkligheten" VärmlandsFolkblad skrev : "Var rädd om järnvägen!" -"Framför allt borde ha aktat sig för elt sådant här uttalandeinnan han fåll ulredningsmateriald framför sig på bordel", till-läggertidningen. Omnu vänskapligt sinnade tidningar uttrycker sig på delta säll har dåkommunikalionsminislern anledning all anklaga oss i för att vi villdebattera dessa frågor? Del är fullständigt orimligt. Kommunikalionsminislernväljer även en annan anfallslinje och säger: Oppositionen har ett mosiänd moiau sakligi diskuiera frågan. Därför hoiar han nu med drakoniska ålgärder närdel gäller landsvägsirafiken. I all anspråkslöshei försöker vi alt diskuierafrågorna från sakliga utgångspunkter. Om del inte vinnerkommunikationsministerns godkännande måsle vi beklaga della, vi gör så gott vikan. Vi har ell intresse av atl få en trafikpolitik i del här landel som blirden bästa möjliga frän samhällsekonomisk utgångspunkt. Kommunikalionsminislernpåstår all jag sagl all del inte fanns någon handlingskraft inom eller någonljusning för SJ. Jag sade i mill anförande alt del tvärtom är ell effektivtarbeie som utförs av SJ på alla nivåer, men alt man enligl min uppfattning haren felaktig syn - en alltför dogmatisk syn - på vad som är lönsamt och ickelönsamt. Jag exemplifierade med Volvofallel, där på grund avdenna dogmatiska syn under fiera år inte fick de chanser som de borde ha fått.Men del ändrade sig, herr kommunikationsminister, och del uttryckte jag minstora tillfredsställelse över. Närdel gäller godstrafiken måsle jag bekänna att jag inte läst den där skriftensom visade upp. Om referat är korrekt har jag ingenstörre lust all läsa den heller - då ger den inie någol väseniligi bidrag lillden här irafikdeballen. 1det trafikpolitiska program som antog 1971 säger vi:"Fjärr-trafik av tyngre gods bör överföras lill järnväg." Vi tyckerall del är naturiigl all fiärrtrafik av tyngre gods går på järnväg om det finnsjärnväg. Men när nu känner sig litet trängd belräffande de frågorvi diskuterat lidigare säger han: vill vi ha elt besked - vad kommerni all säga och vilka medel skall användas för della? Jag vill svara all del juär den saken som ulredningen skall pröva. Vi anser all man bör ha denmålsäiining jag nämnde. Men jag iror inie - och på den punkten kan jag ge svar- atl vi åstadkommer della genom ell delaljkineseri, ett regleringssystem. Iförsta hand gäller del au se lill atl SJ får förutsättningar atl konkurrera pårikliga villkor. Tror inte kommunikalionsminislern all del kan finnasmöjligheler för SJ all konkurrera när del gäller fiärrlransporier av tyngregods - någol som SJ rimligen bör kunna göra - undrar jag vem som har lågatankar om SJ. Sedanvill jag ställa en fråga - del flnns för alll i världen många frågor att ställahär, men limmen är sen. Det är en fråga som direkl har med kvällens debatt attgöra. Ang.nedläggningen av olönsam järnvägstrafik, m. m. Ang.nedläggningen av olönsam järnvägstrafik, m. m. Fårvi tolka kommunikationsministerns uttalande sä, atl ingen järnvägstrafikkommer alt läggas ned, såvida man inte finner det moliveral frånsamhällsekonomiska utgångspunkter och man är viss om au kunna åstadkomma enlillfredsslällande transporlförsörining i regionen? Om svarel blir ja på denfrågan, har vi kommii ell goll stycke längre. Då återstår bara frågan när vi äröverens om atl denna lillfredsslällande transporiförsörjning föreligger. Jaghar sagt all jag tror atl man behöver fä hela utredningsmaterialet så att maninte gör dellösningar. Nusäger kommunikationsministern att inte kan väl ha missuppfattatdel där med vagnkilomder och sådant. Jag måste bekänna aiijagiroddealikommunikalionsminislern fakiiskl hade granskal intervjun - man brukar ju fågöra del när del gäller så stora saker. När jag nu tittade närmare på herrNoriings tidigare anförande, förslod jag alt del måsle vara någol fel. Men vadhjälper det om jag vissie det, när den stora allmänheten och desocialdemokratiska tidningarna läste som det stod. Skulle då kommunikalionsminislerninie vara lacksam för all del blir ell lillfälle i deball allklargöra denna fråga? Jag väntar, som sagl, med spänning päkommunikationsministerns svar. i Krislinehamn(vpk): Jag begärde egentligen ordel för all när kommunikationsministernlalade om lågkilomeler respeklive personkilometer upplysa om atl jag just settatt man i t. ex. Svensk Omnibuslidning refererat lill lågkilomeler. Del varalltså en korrekl beskrivning. Men frågan kvarsiär ju i alla fall om hur mankommer fram lill denna summa pä per lågkilomeler. Som jag sade förulhär är det någonling som betvivlas slarki bland järnvägsmän, och jag gav eltexempel pä en enskild järn-vägares funderingar kring del här problemel. Delverkar ju orimligl att man kan ha en sä hög summa som pertågkilometer för en motorvagn, medan det skulle röra sig om två till tre kronorför en buss. Om del finns statistik som bevisar del, då innebär detta att detmåste vara någol fel i trafikpolitiken därför att då måste del ju rimligtvisvara så stora skillnader i kostnadsansvaret all bara della skulle moiivera enny irafikpolilisk utredning. Sedanvill jag säga lill kommunikaiionsmininsiern - även om han inte polemiserade molmig i frågan om hur intervjun hade givits och hur lidningarna eveniuellt hadeuppfailai den - all jag vel av egen lilen erfarenhei au journalister görvridningar. Men del är nog ändå som i Alvesia belönade ute i landet har uppfattat intervjun på della säu. och jag kan då refereratill samtal med bl. a. järnvägsmän. De har uppfatlai saken så som vi velal geullryck för här, nämligen au kommunikalionsminislern hell enkell har kommiilill dl slags sinnesförändring. Och del är klan atl del i och för sig inie ärbra all man uppfattar saken så; del är inte positivt. Närdel gäller min fråga om del inte är angelägel all avvakla trafikpolitiskautredningens arbeie innan man lar slällning lill frågan om anslagen lill olönsamirafik över huvud laget, så fanns del ett vissl svar i delkommunikationsministern sade om del första respektive andra tidsperspektivet.Han förklarade att sådana banor som exempelvis skullekunna diskuteras pä ett lidigare sladium i den regionala trafikplaneringen. Manskulle pä det sättet kunna komma fram lill beslut innan den trafikpolitiskautredningen har framlagt sill betänkande. Men kommer ju utredningen med dtbetänkande redan i mitten av - del anses vara en seriös arbetshypotes- och då förutsätter jag all del inte kan vara mer bråttom än alt man böravvakla della betänkande. Sedanvill jag hell inslämma i vad kommunikalionsminislern sade om alt kritiken av SJi vissa fall går in på detaljfrågor pä ett sätt som inte är nödvändigl.Kommunikaiionsminislerns lilllro lill all man genom övertalning skulle kunnapåverka näringslivet all la samhällsekonomiska hänsyn när det gälleriransporterna kan jag inie dela. Jag konfronierades pä en resa iVästernorrland med olika bolagsintressen - man hade väl reda på atl jag här iriksdagen när det gäller lastbilarna hade agiterat livligt för18-meterslängden. Det visade sig atl man var fullständigt oförstående till ensådan reform. Jag tror alltså inte på den metoden, utan här måsle det lillvissa styrmedel, vare sig det skall ske genom sänkta priser hos SJ och höjdaavgifter för landsvägstrafik eller man tillgriper andra styrmedel.