prot · FX09131 · 1974-12-31 00:00:00 — statliga myndigheters utgifterför sjuk- HerrWIJKMAN (m): och föräldrapenning Herr lalman! Del är möjligt inte skall ändra hela syslemet - del kan jag hålla med om. Jag tror atl vihar samma utgångspunkt och samma målsättning: vi skall inte ta några system somvare sig i slorl eller i smält inbjuder titt könsdiskriminering. Jag tror hettenkelt att del är beklagliga, mindre missförhållanden i del här systemet somjag har påtalat. Det är alltså inte så att systemet genomgående skutte inbjudatitt könsdiskriminering, och det har jag inte heller päsiätl. Jagbetvivlar inte alls att statsrådet slår för sina gamla uttalanden och direklivom all könsdiskriminering skall motarbetas. De uttalandena respekterar jag,och de står nalurliglvis fasl. Menjag tror alltså alt tekniken är olycklig när det gäller mindre myndigheter ochframför allt när del gäller donationsmedel. Närjag väckte denna interpellation fick jag fiera brev frän forskare som baserarsin verksamhet på donationsmedel. Professor , som jag talade om i mittförsta inlägg, hade alltså begärt restitution på sammanlagt - detär visserligen ett litet belopp, men det är stora pengar för hansfornlivsforskning - för de sjuktöneutbetalningar han gjort . Menhan har fått blankt nej från . Han anser atl del ärfullkomligt omöjligt alt gä tillbaka lill den fond han fåll pengarna ifrån ochbegära mera pengar med motiveringen all han betalt ut sjukersättningar; hanhar fält vissa anslag, och del skulle las mycket illa upp. Deltaär alltså ett problem som man bör titta på. Jag har från institutethört berättas om fall där man faktiskt låtit bli alt anställa ungaforskarkvinnor därför all man haft ont om anslag och baserat en del avverksamheien på donationsmedel. Del har alltså faktiskt förekommitkönsdiskriminering. Det rör ell inte så litet antal människor inom t. ex. denmedicinska forskningen - bara i är det fråga om några hundrapersoner. Jag fär väl återkomma i ärendel med en moiion lill våren. Jag tror all del är bra atl frågan tagits upp på detta sätt. Jag vill alltså uppmana statsrådet alt ånyo lilla på dessa mindre problem som kan upp komma i de små myndigheterna i samband med donationsmedel. Framför alll skulle jag vilja be herr statsrådet att ta upp professor falt - jag skall efter debatten lill statsrådet överiämna handlingarna i ärendel - och titta på del genom förstoringsglas. Man kanske på del 194 sällel kan komma någon vart även i dl sådantdetatjärende. Det står tydligen inte kvar så myckel av skiljakligheler mellan herrWijkman och mig. Del väsentliga i hans interpellation var misstanken omkönsdiskriminering, och den saken tycker jag att vi nu har klarat upp. Jag harerkänt att problem kan kvarstå när del gäller myckel små myndigheter, och jaghar också redogjort för atl del finns en teknik för all komma lill rätta meddetta problem. gäller också forskningsråden. Nuhar i sitt senasle inlägg nästan helt koncentrerat sig pådonationsmedlen. Jag vill inte alls bortse från att del kan vara angelägel alllilla ytlerligare på den frågan. Men om det var della som var avsikten medinterpellationen, lycker jag atl borde ha koncelreralinterpellationen lill denna fråga. Jag skulle dä haft möjligheler all ge denen mera grundtig belysning än vad jag nu kunnat göra. Hen (): Närjag framställde interpellationen kände jag inte titt atl en sä slor det avforskningen i värt tand baserar sig på både statliga anslag och, lill viss del,donationsmedel. Jag kände inte heller till den speciella problematik som gällerför donationsmedlen. Jag tog upp denna sak i mill första inlägg, men herrstatsrådet gick inte in på problemet i anslutning härtill. Vitycks emellertid vara överens om att man skall försöka undvika de problem somkan uppstå vid de små myndigheterna. finns del alltså anledning atl hoppaspä att herr statsrådet kommer all se över även detta problem meddonationsmedlen. Överläggningenvar härmed slutad. § 10 Ang. importenfrån Herrhandelsministern erhöll ordet för atl besvara () den 12november framställda interpellation, nr 152, och anförde: har frågat dels hur jag ser på den framlida ulvecklingenav vår import från , dels om jag instämmer i principerna allu-länderna i slörsla möjliga mån bör kunna förädla sina egna råvaror ochutnyttja sin kapacitet titt livsmedelsproduktion för egna behov och dels vilkaåtgärder jag är beredd att vidta för alt påverka varufördelningen av vårimport från . Beträffandeden första frågan vill jag svara att utvecklingen av vår import från iell grundläggande avseende avgörs av samma faktorer, som bestämmer vår loialaimport. Och det är den allmänna efierfrågeuivecklingen på den svenskamarknaden, som den formas av inkomstutveckling och värderingar saml beslut avenskilda konsumenter Att göraen tillförtillig prognos för hur denna process skall komma alt utvecklas iframtiden är inte möjligt. Några för u-lands-importen särskilt betydelsefulladrag i efterfrågemönslrd kan emellerlid urskiljas. Delivsmedelsprodukter vi köper frän är lill alldeles övervägande deltropiska konsumtionsvaror, exempelvis kaffe, kakao och vissa frukter och fruktkonserver.Vi har knappasl all förutse några belydande förändringar i vårakonsumtionsvanor på det området. Värdetav vår import av råvaror har ökal kraftigt under senare lid. Detta hängervisserligen främst samman med prisökningarna pä olja, men priserna på en radandra råvaror har också ökal, vilket lett lill förstärkning avexportintäkterna för en vid krets av u-landsexponörer. Närdet gäller utvecklingen är det med hänsyn till de många faktorersom påverkar importen av olika råvaror svårt atl göra några generellaförutsägelser. Vår import av mer bearbetade produkter från u-tänderna harsuccessivt ökat och kommer säkert alt göra så även . Vadbeträffar den andra frågan instämmer jag i principen att i slörslamöjliga män bör kunna bearbeta sina egna råvaror. Huru-länderna skall utnyttja sin kapacitet för livsmedelsproduktion - för egnabehov etter för export - är framför allt en fråga för varje enskilt u-land atlavgöra. Jordbruksministern framhöll i sitt anförande vidVäridslivsmedelskonferensen i att en ökning av livsmedelsproduktionen iu-länderna är den enda lösningen pä lång sikt av livsmedelskrisen. Med dellaär även införstådda. Men del innebär självfallet inte atl vi inteockså pä detta område skall ha ell varuutbyte med . Denna syn liggeri linje med vad själva hävdat i olika internationella organ. Vimåste med andra ord vara beredda alt överväga önskemål även pådetta område. Deltaleder mig lill iredje fråga om åtgärder för att påverka vårimport från . Sverigeverkar traditionellt för frihandel i det internationella varuutbytet.Samtidigt understryker vi alt särskilda förmåner bör ges lill , därså är möjligt. Det är viktigt att de siörre industriländerna medverkar i dessasträvanden, eftersom ett enskilt land - i synnerhet med en så lilen marknad somvår- skulle ha svårt atl bära del imporllryck, som blir resultatet av enensidig liberalisering. Genom allmänna tullsänkningar och särskildatullförmäner för , s. k. preferenser, är i stort sett avden totala importen från dessa länder tullfri i . Då har jagbortsett frän kaffe, där vi har en obetydlig tull som inte kan anses utgöranågol hinder för importen. av den tullfria importendrabbas dock av våra importavgifter på jordbruksområdet. har vi i stort sett endasi kvar lutlhinder pä textil- ochkon-fektionsomrädel. Trots detta är det importen av textil- och konfektions-varorsom ökat mest frän . Den snabba utvecklingen har gjort titt den störstaper capita-importören bland industritänderna av sådana varor och har ocksåtvingat oss att av beredskapsskät och för att uppnå en lugnare utvecklingstaktkomma överens med ett fätal länder om en mera balanserad imporlutveckling. Vihar också sett oss nödsakade alt införa ell särskill stöd för tekoindustrin. Svårigheternaför all öka sin färdigvaruexporl har i de flesta falt andraförklaringar än förekomsten av handelshinder. Jag tänker här främsi på enmyckel ensidig produktionsstruktur, svårigheter att avpassa produkterna tittmarknadens krav och en bristande kunskap i marknadsföring. Det importkonlorför u-tandsprodukter som fattat beslut om är en ålgärd som på dettaområde kan bli titt stöd för u-tändernas export titt värt tand. Fränsvensk sida har vi också i inlernalionella organisationer kraftigt understrukitbehovet av en breddning av produktionsstruktur. En sådanutveckling kommer att la tid men kan undertätlas genom finansiellt och teknisktbistånd. Kanske viktigast är atl politiska oberoende följs avekonomiskl oberoende som gör det möjligt för dem atl utveckla sina ekonomierefter de egna behoven. Principen om permanent suveränitet över naturresurser,som erkänts i , kan få stor betydelse för utvecklingen idetta hänseende. Hen (): Jag vitt börja med att tacka handelsministern försvarel. Delråder inget tvivel om all de handelspolitiska förhållandena ochprodukiionsfördelningen i värtden i hög grad är nyckeln till den ojämnaekonomiska fördelningen i väriden . Den nuvarande strukturen däru-länderna i huvudsak är rävaruproducerande medan i-tänderna lar hand om denindustriella produktionen har sina rötter i den gamla kolonialpolitiken. Delvar just detta som var filosofin när västländerna gick ul och tade under sighuvuddelen av och , atl man skutte skaffa råvaror titt sinindustriella produktion och att man skulle få en marknad för sina färdigvaror.Den poliliska frigörelsen har inte inneburit några mer vittgående förändringari denna struktur. Vi kan konstatera atl även , som i och för sig intehar någol egentligt kolonialt förfiutel, ändå i stort sett faller in i del härmönstret. Del finns bedömare som menar alt de vinster som man gör i i-ländernagenom denna snedvridna fördelning är väsentligt större än det fiöde av biståndsom går till . Jagtror all man kan påstå au svarar för ungefär hälften av världensråvaruproduktion, självfallel med stora variationer för enskilda varugrupperoch varor. svarar de för en myckel liten del av förädlingen. Man kanockså anta att i framliden kommer andel av råvaruproduktionen attväxa, eftersom huvuddelen av de ännu icke bearbetade fyndigheterna framför alltpå mineralsidan ligger jusl i . U-ländernasråvaruproduktion utgör alltså en mycket betydelsefull bas 14 protokoll 1974. för de rika ländernasindustri. Ekvationen ter sig särskill allvarlig om man länker pä all vi har attse fram emol en växande knapphet på en lång rad vikliga industrirävaror. Däriligger ell dilemma på del sällel all om man ansluter sig titt den princip somhandelsministern glädjande nog anslöt sig lill i interpellationssvaret,nämligen atl u-tänderna själva sä långt som möjligt bör förädla sina egnaråvaror, kan del få mycket vittgående konsekvenser. En sådan konsekvens måstebli en minskad råvarubas för de rika tändernas industri. En annan konsekvensmåsle bli en ökad konkurrens på industrivarumarknaden från u-tänderna. Delhär är nalurtiglvis en utveckling som i-länderna i allmänhel inte är såförfärtigt förtjusta i. Därför kan del ibland vara frestande att ifrågasättaallvaret bakom det system av lullpreferenser som håller på atl utvecklas. Delfinns också myckel rikligt vikliga förbehåll i lullprefe-renssyslemet. Man harfrån i-tändernas sida möjligheter att undanta vissa varor från lullpreferenser,om importen av de varorna leder lill allvarliga marknadsslörningar.Preferenserna är givelvis begränsade, och del finns möjlighet lill ensidiguppsägning från i-tändernas sida. FörSveriges del är det ganska betecknande att de varugrupper som ärundantagna från dessa lullpreferenser är jusl sådana där u-ländernaskonkurrensmöjlighet är som störst, nämligen textil-, konfekiions-ochlädervaror. Man kan kanske säga all vi tillämpar lullpreferenser i denutsträckning som de inte innebär någol hot för oss. Vi ger lullpreferenser påde varor som inte i någon siörre utsträckning kan producera, medanvi är mera restriktiva när del gäller de varor där u-ländernasprodukiionsmöjligheter är siörre. Delfinns anledning fråga, och jag vilt gärna höra handelsministerns synpunkter pådet: Vad händer om börjar få en väsentlig konkurrenskraft på andravarugrupper än dem redan har undantagit från lullpreferenserna? Finnsdel anledning alt räkna med atl då kommer au ta bort lullpreferensernaockså på de varorna? Är vi alltså beredda all med hjälp av handelspolitiskamedel stödja industrialisering även om det skulle innebära offerför vår egen det eller är vi bara beredda alt stödja en sådan industrialiseringså länge del inie har al I för pålagt ig effekl? Enannan sak är alt del kan finnas anledning att efteriysa en något bättresamordning mellan vår biståndspolitik och vår handelspolitik. Det skulle finnasanledning för oss att i någon siörre utsträckning inrikta våra biståndsinsatserpå all siöjda som jusl vill bygga upp en förädling av sina egnaråvarutillgångar och att sedan med handelspolitiska och nalurliglvis ävenbislåndspoliliska medel hjälpa all få avsäiining för de produkiersom den industrin i så fatt kan framställa. Vi har fallal beslut om ettimportkonlor för , och man får nalurtigtvis hoppas atl jusl dellaimportkonlor skulle kunna ha en sådan effekt. Omman får lill stånd en ökad råvaruförädling i får vi förutsätta attdelta också pä sikl leder lill ökad konsumtion av dessa varor i u- Del innebär i säfall att det inte bara är råvaror som inte när oss fullt ut,utandel gäller även förädlade varor. Det är en utveckling som i och försig är önskvärd med hänsyn till den ekonomiska balansen i värtden. Men om manser detta som ett perspekiiv och vitt arbela efter del måste del också varaangelägel atl minska beroende av råvaror. Det innebär atl vi måsleförsöka ulveckla en råvarusnåtare teknik, all vi mäste utveckla en produktionsom skapar mera hållbara produkter och produkter vilkas råvaruinnehäll del ärmöjligt atl återvinna sedan de är färdigbegagnade. Del kan finnas anledning atlnämna del förslag titt rävarubeskaltning som vi från framförtsom ett medel i den riktningen. Det är helt klart atl de lågaråvarupriserna har bidragit titt elt slöseri med råvaror. Eltalldeles speciellt problem har vi ju pä jordbrukssidan, där en inte oväsentligdel av animalieproduktionen baseras på proteiner som i olika former ärimporterade från u-tänderna. Det skutte naturiigtvis finnas anledning altlägga om vår egen produktion på ett sådani sätt att vi inte behöver importeravikliga proteiner från . Jagskutte vara lacksam alt få höra titel grand av handelsministerns synpunkter pädessa frågeställningar. redovisade en det funderingar om konsekvenserna för låtmig kalla det den internationella arbetsfördelningen, om nu i ökadutsträckning lyckas förverkliga det mäl som de har uppställt för sig, nämligenatt börja förädla sina egna råvaror i egna industrier. drarslutsatsen att om det inträffar så kommer rävarubasen för industrierna ii-länder atl minska. Detåterstår nog att bevisa på ett mera genomtänkt sätt än det sätt det pä. Jag tycker att hans resonemang var väl statiskt. Det måste nogsättas in i ett mera dynamiskt föriopp. Vad som inträffar om en ökadförädlingsgrad blir verklighet i , och måsle såvittjag förslär vara alt den ekonomiska liltväxi-taklen ökar i dessa länder, dvs.att den materiella levnadsstandardens tillväxt ökar. Vad det får förkonsekvenser för levnadsstandardens tillväxt i industriländerna tror jag äråtskilligt krångligare att reda ul - del kan man inte göra bara genom attstudera tillgängen pä råvaror. Det innebär i sä fall alt en del av denlevnadsstandard som för del j dag inte existerar dä kommer attåstadkommas av dem själva. Del är inte sä att de köper dessa varor fränoss och konsumerar dem - de har dem över huvud taget inte; ett led i den härmer dynamiska ulvecklingen är att de kan lyfta sin materiella standard genom enegen industri. Därmed är vi inne på elt mycket krångligt spörsmål: Vad kommeratl hända med levnadsstandarden i i-länderna om vi verkligen fär någonting sombörjar likna en global inkomstutjämning, dvs. tillväxten tilltar i u-tänderna? Jag gör den här lillautvikningen, herr talman, med anledning av herr Nr 131 Gransledts förmodan att det är tankar av det slag som han nämnde Fredagenden ° ligger bakom utformningen av de generellatullpreferenserna. förmodantror jag inte är riktig. I varje fall har inte vi här i ----------- - gjort ossnågra föreställningar om att det är råvarutillgångarna i Ang. importen från ellernågra andra i-länder som det gäller att skydda. Utformningen av preferenserna har mycket mer kortsiktiga syften,och den har - det har rätt i -tagit sikte på att på vissa områden bibehålla ell visst skydd mot en konkurrensfrän . Däri tigger naturiigtvis hela preferenssystemets svaghet. Omvi på vissa områden anser oss behöva detta skydd, generellt sett, anser vi ossockså behöva det gentemot . säger attdet är karakteristiskt för alt undantagen gäller textil, konfektionoch skor; det är inte mer karakteristiskt för än för alla andrai-länder som har tillämpat preferenssyslemel. Snarare är, , detkarakteristiska för atl vi importerar mer från än andrai-länder gör. Jag nämnde i mitt interpellationssvar att för närvarandeär den största importören per invånare av TEKO-produkter frän . Isjälva verkel importerar vi per invånare mer, trorjag, än hela EG-området gör.Det karakteristiska är atl det är pä det här området som alla länder har gjortundanlag. Sedan vill jag varna för att av detta dra slutsatsenatt vi verkligen har åstadkommit ett handelshinder. Jag tror alt det är attväsentligt överdriva tullarnas betydelse i della sammanhang. Del visas enklastdärav att importen frän till går ohyggligt snabbt fram påområde efter område, beroende pä atl koslnadsdifferenserna är enormt stora. Vihar tullar som ligger i storieksordningen 20 proceni pä ett införselvärde sommånga gånger är en femtedel av del svenska. En enkel aritmetisk operation visaralt det inte finns några möjligheter för de tullarna att utgöra något som helstkonkurrensskydd. Pä den punklen har vi tvingats till - som jag också nämnde -att i ett antal fall ta upp förhandlingar med , vars texlilimporl hargått allra snabbast, om vissa dämpningar i importens utvecklingstakt. Skälettill att vi använder det systemet är att vi, i stället för att ta en generellreglering av importen från u-tänderna - som en del andra länder i Västeuropagör - låter nya producenter slå sig in pä den svenska marknaden, etablera sighär och skaffa en marknadsandel, för att pä det sättet hjälpa lill så gott vikan. Men det är en omöjlig tanke atl vi skulle uppträda på ell säll som gör attvi avviker från alla andra industriländer. Del klarar vi hell enkelt inte av. Därmedtror jag alt jag har svarat pä fråga om skulle vidta åtgärder för atl minska omfattningen av tullpreferenserna ifall blir konkurrenskraftiga pä något annat område än textil och skor. Jag anser det helt uteslutet att delta ens behöver övervägas, eftersom tullar i det här sammanhangel nästan aldrig har någon belydelse för konkurrensläget. 200 Om har följt agerande iolika internationella handelspolitiskasammanhang borde han veta alt vår grunduppfattning är att alla industritullarbör avskaffas. Vi anser inte att de fyller någon annan funktion än att skapaadministrativa problem. Tittatt böria med sade jag inte att en industrialisering av u-ländernanödvändigtvis behöver innebära en försämrad levnadsstandard i i-tänderna. Vadjag sade var, något som också handelsministern hänvisade till, att det skullekunna leda till en minskning av i-tandsindustriernas råvarubas, och detpåståendet vidhåller jag. Det bör i och för sig kunna kompenseras med det somjag talade om i slutet av mitt anförande, nämligen att man utvecklar en merrävaruekonomisk produktion. Däremot tror jag inte att man kan tillämpa detdynamiska resonemang som handelsministern utvecklade när det gällerråvarusitua-lionen totalt. Det beror naturiigtvis på vilka råvaror man talarom. Men beträffande en läng rad av råvaror råder det knapphet i väriden. Vadgäller dessa kommer följaktligen inte en ökad råvaruförädling i u-ländernarimligen att kunna innebära ett väsentligt ökat totalt rävaruuttag i väriden.Elt ökat uttag av dessa råvaror i borde i stället förutsätta enminskad rävaruanvändning i i-tänderna, om vi inte vitt göra oss fullständigturarva på vissa nyckelgrupper av råvaror . I vilken mån dennasituation kan påverka vår levnadsstandard beror pä vilken teknisk utveckling visjälva har. Därför tycker jag att det är viktigt att vi försöker inrikta vårtekniska utveckling mot en bättre hushållning med råvaror. Handelsministernmissförstod mig återigen när han menade att jag hade sagt att det varkarakteristiskt för att vi hade undantagit just importområdena textil,konfektion och läder. Jag sade att det var karakteristiskt att just dessagrupper var undantagna. Det gäller inte bara ulan också andra i-länder.Det är nämligen inom just dessa branscher som det finns en icke föraktligindustri i . Det är alltså just i dessa branscher som de kan utgöranågot väsentligt hot mot oss. Dd var mot den bakgrunden som jag frågade mig:Vad händer om u-tänderna börjar uppträda som ett väsentligt hot mot oss inomandra branscher? Kommer vi då atl sätta upp handelshinder? Om tullar inte ärnågot effektivt handelshinder, frågar man sig om det kan länkas atl vi sätterupp andra hinder, exempelvis sådana avtal som vi redan träffat påtexlilområdet, för alt hälla export till oss nere. Är vi alltsåberedda atl släppa in varor även om det drabbar oss själva, ellerär vi bara beredda att släppa in dem sä länge det inte innebär någon meraväsentlig påverkan på vårt eget näringsliv? Men det är ju så, , att den effekt pä svenskt näringslivsom oroar sig för eventuellt skall inträffa i framliden redanhar inträffat när det gäller den svenska textil- och sko- Det är välbekant alt vi för vissa produkter - framför allt sådana där importen i dagdomineras av produkter frän u-tänderna, såsom t. ex. skjortor - är nere i ensjälvförsörjningsgrad på . Vi importerar således . För25-30 är sedan framställde vi alla skjortor själva. Vi har under ett parårtionden minskat sysselsättningen inom den svenska textil- ochkonfektionsindustrin med tiotusentals människor. Vi har rekonstruerat en hetbygd, nämligen Boräsbygden, inräknat staden , för all anpassa oss till denvåldsamma förändring som ägt rum inom den svenska textilindustrin. Det mätteväl ha upptäckt. Vi menar därför att vi på ett mycket handfastsätt visal vilken hög loleransgrad vi har när det gäller att acceptera importfrän , som kan konkurrera med mycket låga priser pä den svenska marknaden. Mendet finns en gräns, och den har vi nått när det gäller vissa produkter. Vimåste hålla tillbaka importen, och vi måste också direkt stödja vissa av vårabastextita industrier genom direkta statsbidrag, för atl inte den enda lillaproduktionskapacitet vi har kvar skall försvinna. må välja utvilken annan bransch som helst - börjar han tala om att vi skulle råka in ihandelspolitisk panik om det inträffar någon förändring i den svenskanäringsstrukturen, då har han lärt bra litet av del som faktiskt har inträffat,av hur långt vi har låtit utvecklingen gå bl. a. i syfte att försöka göra densvenska marknaden tillgängtig för faltiga tänder med en mycket smal industriettproduktionspotential. Sedantror jag att vi aldrig ens skall försöka klara ut vad som händer i denna väridnär den industriella utvecklingen verkligen kommer i gång på de tre kontinentersom är industriellt underutvecklade, för det är en mycket mera kompliceradprocess. Framför allt, herr talman, vitt jag inte att det ur den här lilladebatten skall komma fram någon tanke på att vi skulle skylla speciellt päu-tänderna om det uppstår brist på råvaror. Jag inser atl det inte heller ärherr Gransledts avsikt, men genom att han formulerar sig titel olyckligt kandet verka som om råvarupro-btemet uppstår om u-tänderna böriar förädla sinaegna råvaror. Det är inte alts det som är problemet, utan det är att om vi viltha en ökad levnadsstandard i u- och i-länder, dä kommer vi att ha en press påvåra råvarutillgångar.