prot · FX0943 · 1974-12-31 00:00:00 — Det nordiska samarbetet får i regeringens deklaration sinsedvanliga och ganska pliktskyldiga hyllningstribut. Det talas om dengemensamma kulturtraditionen i utan att det antydes hur svår språkfråganär i det dagliga livet och hur mödosamma de egna kultursträvandena ter sig förde finländare som kommer hit utan egentliga kunskaper i svenska. Huvudsyftetför president besök i kunde väl ha uppmärksammats i det härsammanhanget. Jag hoppas man inom socialdemokratin är på väg att ställa om sigtill en mera generös hållning i dessa språk- och kulturfrågor än den mantidigare visat. Jag blev ganska häpen över den negativism som jag mötte somordförande i.den första statliga utredningen om invandrarbarnens skolgång vid1960-talets mitt. Det var faktiskt beklämmande att höra en avsocialdemokraternas främsta begåvningar senare bosatt påregeringsbänken intensivt argumentera emot även små och lättöverkomligaåtgärder för att stödja invandrarbarnens egen språkutveckling i modersmålet.President kritiska ord i språkfrågan antyder att man alltjämt ärbesviken på intresset i för invandrarnas rätt till egen kultur- och språkmUjösom komplement tiU den svenska. Den offentligt mera uppmärksammade sidan av presidentKekkonens besök ledde till en förklaring att frågan om IB:s verksamhet iFinland förklarades utagerad, och utrikesministern har här i kategoriskaord upprepat det beskedet. Därmed borde rimligen också den utrikespoUtiskasidan av saken även inom vara avslutad. Inrikespolitiskt är det däremotnödvändigt att i viss mån gå vidare. De upplysningar och den debatt som förekompå utrikesnämnden bör genom föredragningar föras vidare till denkommission med förre universitetskansler i spetsen som redan arbetar medunderrättelsetjänstens principer. Jag anser mig också böra upprepa att det var enfelbedömning av regeringen att undanhålla utrikesnämnden upplysningar omambassadör besök hos den svenske utrikesministern,ända fram tUl dess att saken blivit känd genom en kommuniké från . Omdet är riktigt att statsminister skulle ha uttryckt sig så om skälet tUlatt man inte sammankallade utrikesnämnden som framgår av gårdagens tidningar jag syftar på hänvisningen till att man i inte iakttagittystnadsplikten kan det bara tolkas så att statsministern inte litar på attden svenska utrikesnämndens ledamöter iakttar den ovillkorliga tystnadspliktsom vi enligt gmndlagen kan åläggas, och då blir det faktiskt en ganskakvalificerad oförskämdhet. Om skälet däremot skulle vara att redan inkallandetav en utrikesnämnd anses för sensationellt och framkallar gissningar ochspekulationer, då förfogar regeringen själv för framtiden över botemedlet. Detbestår helt enkelt i att man inte som senast låter det gå många månader, ja,inemot mellan utrikesnämndens sammanträden, utan ser till att dehåUs så ofta att meddelanden kan lämnas även vid rutinsammanträden. Så gott somalla sammanträden med utrikesnämnden , därkontroversiella frågor varit uppe, har mer eller mindre direkt begärts avföreträdare för oppositionspartierna. Regeringens intresse för täta sammanträdenhar fram tUls nu varit mycket svalt. Därför borde statsministern här i dagoffentligt klargöra hur han ser på utrikesnämndens ställning och arbetssätt. Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt HertHERMANSSON (vpk): I en tidigare debatt om utrikespolitiken harjag framhållit att har två ansikten inför folken i världen. Det finns en stark progressiv opinion i detta land sombestämt tagit ställning mot anfallskrig i och motdet brutala nedslåendet av den chUenska demokratin. Denna opinion stöder denationella och sociala befrielserörelsernas och kamp. Den slårsamtidigt bestämt vakt om den alliansfria politiken och kräver att denna skallgöras helt konsekvent. måste för de förtrycktafolken ytterligare stärkas och utvecklas. Denna instäUning har mött en starkuppskattning hos folken världen över. andra ansikte är den imperialistiska ekonomins.Folken i och , och dess kolonier, i , i Asienmöter i form av utländska investerare, utländska kapitalister. Desvenska storföretagen söker utnyttja den fascistiska lagstiftningen ochpolister- Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt rorn iSpanien, , och för att minska sina lönekostnader.Utsugningen är ännu brutalare i dessa länder. Genom att flytta utonalands kande också hålla nere de svenska arbetarnas löner. Afrikanska., portugisiska ochsvenska arbetare säljer i allt större utsträckning sin arbetskraft till sammaarbetsköpare. Svensk imperialism är en del av ett världssystem förutplundring av folken. Frigörelse ur detta system förutsätter en grundläggandeförändring av ekcmomi och politik. Det betyder inte att det i nuvarande lägeskulle saknas olika handlingsmöjligheter. har en relativ rörelsefrihetinom systemets ram. Målsättningen anser vårt parti skall vara en konsekventantiimperialistisk politik. Vi strävar att befordra varje steg i dennariktning. Först därigenom kan också den alliansfria politiken göras konsekvent. måste man ställa frågan om också har etttredje ansikte inför andra folk. Det är lB:s, det militära spionagets ansikte. Den alliansfria politiken, som syftar till neutralitet omdet fasansfulla som heter ett tredje världskrig skulle utbryta, måste stödjasav en nationell försvarsmakt. Vi har andra meningar än de övriga partierna omhur denna försvarsmakt skall vara uppbyggd, men den diskussionen skall jag inteta upp , även om det finns nytt och intressant stoff t. ex. i general nya bok. Det påstås att alla stater bedriver militärt spionage som endel av sin försvarsmakt. Under de förhållanden som råder i världen kandet svenska försvaret säkert heller inte avvara en säkerhets- ochunderrättelsetjänst. Men det är ett självklart och oeftergivligt krav att dennaunderrättelsetjänst icke :i'år bedrivas på ett sådant sätt att den strider motden officiellt uttalade linjen för utrikespolitiska handlande, mot denalliansfria politiken. Då skadar den ju försvaret av vårt lands nationellasjälvständighet i stället för att gagna detta. Såvitt jag kan förstå har en del av IB;s verksamhet varitsådan att den skadat den alliansfria politiken. Den granskning somförsvarsutskottet gjorde i sitt betänkande till höstriksdagen var ickeövertygande. Man tog icke upp till konkret undersökning alla de uppgifter somoffentliggjorts och av vilka en rad undan för undan bekräftats om hur IBsamarbetat främst med västliga underrättelseorganisationer. Agenter tillarabländerna, rappor-(er om den palestinska befrielserörelsen, rapporter frånen sjökapten om förhållanden i egyptiska hamnar, den östekonomiska byrånsverksamhet, den motorbåt med avlyssningsapparater ombord som grundstötte i denfinländska skärgården, spionflygningar över det är fakta som förstförnekades av de ansvariga, men som sedan bekräftats, IB har icke följt en neutral kurs, en kurs somöverensstämmer med den alliansfria politiken, i förhållande till konflikten iMellersta Östern, IB har bedrivit en ensidig verksamhet riktad mot de arabiskastaterna och den palestinska befrielserörelsen. Det står Icke iöverensstämmelse med vårt lands alliansfria politik att den svenskamilitärmaktens underrättelseorganisation bedriver samarbete under en öppenväpnad konflikt med den ena sidans spionageorganisation, att man sänderprovokatörer och agenter till den ena sidans militära utbildningsläger, att manfrån svenska fartygutspionerar den ena sidans hamnar, att man låter sina agenter stå på vaktutanför den ena sidans ambassad i medan den andra sidans spionergenomforskar denna ambassad. IB har icke följt en neutral kurs, en kurs somöverensstämmer med den alliansfria politiken i förhåUande till vårt grannlandFinland. IB har i stället utnyttjat territorium för spionageverksamhetriktad mot en tredje makt. IB har gentemot uppträtt synnerligenomdömes-löst. Dess verksamhet måste betecknas som en provokation mot denfinländska utrikespolitiken. Ätt härvarande ambassadör, även efter detbesök som den nuvarande svenske utrikesministern gjorde i för attförklara sig, måste påtala IB;s verksamhet till den och attFinlands president måste ta upp saken i samtal med statsminister ochutrikesminister visar frågans allvar. Det har påståtts att avslöjandet av IB:s verksamhet skadatSverige. Just nu talar de ansvariga i regeringen om att vissa krafter villförsöka skada det goda grannskapsförhållandet mellan och Finland.Sanningen är ju att det är informationsbyråns verksamhet som sl.adat vårt land.Det är informationsbyråns agerande som skadat förbindelserna mellan Finlandoch . Det är verkligen inte deras förtjänst, som varit ansvariga förIB;s verksamhet, om det goda grannskapsförhållandet mellan de svenska ochfinländska folken trots aUt består. Den verksamhet IB bedrivit har i viktiga stycken varitfarlig för vårt lands säkerhet och nationella oberoende. Genominformationsbyrån har höga mUitära befattningshavare fört en egenutrikespolitik, som strider mot den officiellt deklarerade utrikespolitiskalinjen. Det måste vara ett oavvisligt krav att den svenskaförsvarspolitiken i alla dessa yttringar strikt måste fullfölja en konsekventalliansfri utrikespolitik. Underrättelsetjänsten måste självfallet underordnasdetta. Jag framförde i riksdagsdebatten kritik mot att något kravatt underrättelsetjänsten icke får strida mot den alliansfria politiken ej hadetagits upp bland de allmänna krav på denna verksamhet som försvarsutskottetuppställde. Kritiken kvarstår självfallet. Om det finns höga militärabefattningshavare som vill byta "äpplen mot päron", som de brukaruttrycka sig - den ena hemligheten mot den andra så får de vara så vänligaatt begränsa denna sin frukthandel. Den alliansfria politiken får ickemisstänkliggöras och äventyras. Det behövs garantier för att underrättelsetjänsten ickeöverskrider de gränser som på detta sätt uppdras av den officiellt deklareradeutrikespolitiska linjen, som stöds av en överväldigande majoritet av Sverigesbefolkning. De som bär ansvaret för att IB bedrivit en verksamhet som strider motSveriges aUiansfria politik måste avkopplas från sina befattningar. De somgjort sig skyldiga till brottsliga handlingar måste bestraffas. Argumenten föratt det förutom de tillsatta utredningarna behövs en fempartikommission för attutreda hela IB-affären har undan för undan växt i styrka. Dessa krav har i hög grad med den utrikespolitiskadebatten att göra. Denna handlar inte bara om officiella deklarationer ochhögstämda anföranden, utan i främsta rummet om det praktiska genomförandet avden alliansfria linjen. fred och säkerhet, tryggheten förde Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt människorsom bor i detta land är alltför dyrbara för att få spelas bort av Ekbergare ochandra som driver agent- och provokationsverksamhet. Ett konsekvent fullföljande av denalliansfria poUtiken krävs också på andra områden. Jag vill här ta upp någraerkännandefrågor, där regeringen enligt vår mening icke fullföljer dennapolitik på ett riktigt sätt. tvingades till slut att upphöra med sitt öppnaanfallskrig mot och underteckna en fredsöverenskommelse. Det var detvietnamesiska folkets kamp, hjältemodiga och framgångsrika försvar av sittoberoende, som tillfogade sädana förluster att det inte längre kundefortsätta det öppna anfallskriget. och dess marionetter har skrivit under omVietnam. Men de har sannolikt aldrig haft en tanke att följa dessa stadganden.PRR har visat att Saigonfascisterna i ca 300 000 olika aktioner brutitvapenstilleståndsavtalet. plågas och torteras mer än 200 000politiska fångar i Saigonjuntans fängelser. och Saigonjuntans brott mot avtalet sker iaUt större omfattning. har fortfarande en stor mUitär apparat i ,även om dess 20 000 medlemmar klätt sig i civil klädsel. Stora mängder vapeninförs. Läget i är oerhört spänt. och dess marionetter hotarParisavtalet och freden. Därför måste man i alla länder med ökad styrka krävaatt och Saigonjuntan skall följa fredsavtalet. Ett erkännande av den provisoriska revolutionäraregeringen i PRFl - är ett stöd till fredens krafter i Vietnam.Den vägran att erkänna PRR är helt ohållbar. PRR har vunnitett rimligt mått av självständighet utåt, som någorlunda allmänt godtagits avomvärlden. Jag vill erinra om att de alliansfria staternas stora internationellakonferens i med delegationer från 76 stater erkände PRR somden rättmätiga representanten för folk. PRR har en rimUg stabilitetinåt genom att det finns statliga myndigheter som faktiskt upprätthållerkontroll över ett visst territorium och där utövar suveräna befogenheter. De ord jag här använt ärjust de som den svenska regeringenbrukar för att uttrycka sina principer vid upptagande av diplomatiskaförbindelser med stater. Dessa ord är helt tUlämpliga på PRR, och regeringenbör nu dra konsekvenserna av dem och erkänna PRR. I Cambodja pågår också öppna strider. Den amerikanskamarionett-regimen under saknar helt och hållet folkligt stöd ochförankring i Cambodja. Dess militära styrkor är demoraliserade och fårvidkännas allt svårare förluster. växer det folkliga stödet för GRUNC- Cambodjas nationella enhetsregering. GRUNC och dess folkarmé har befriat avCambodjas territorium. I de befriade områdena utvecklas framgångsrikt det ekonomiskaoch sociala livet. För att främja det kambodjanska folkets befrielse och rätttiU nationellt självbestämmande bör erkänna GRUNC sornCambodjas lagliga regering. När det gäller framstår ett erkännande somom möjligt ännu mera självklart. utropades Guinea-Bissautill självständig stat av landets nationella folkförsamling efter nära 17 års väpnadkamp mot den portugisiska kolonialmakten. Den nya republiken erkändes snabbt avmer än 70 stater samt av den afrikanska enhetsorganisationen och Internationella teleunionen. Den nya republiken uppfyller samtliga krav som regeringensäger sig ställa för erkännande av andra stater. Här finns inte ens någonmarionettregering på den andra sidan. Här handlar det obestridligt om ett folksom tillkämpar sig oberoende i strid mot en brutal kolonialmakt. Ett svenskterkännande utgör det mest verkningsfulla bidraget för att säkra fred ochnationellt oberoende åt folket i . har ju också i FN varitmed om att olagligförklara den portugisiska kolonialförvaltningen, och etterkännande av den nya staten är en konsekvens härav. De regeringar somfortfarande undandrar sig ett erkännande ger ju de facto sin sanktion åt denportugisiska kolonialmaktens närvaro i . När tänkerregeringen erkänna PRR, GRUNC och ? Tiden efter det har inneburit engenomgripande förändring av världskartan. Kolonialväldena har krossats och folkefter folk blivit fria och oberoende. Men flera folk tvingas fortfarande levaunder kolonialt herravälde. Det är folken i de s. k. portugisiska områdena iAfrika. Det är folken i , Sydafrikanska unionen och , dären vit överklass härskar och använder en bratal politik av rasförtryck för attsöka bevara sin ställning som kolonialherrar. Många folk som vunnit nationellt oberoende har tyvärr måstuppleva att den gamla formen av kolonialt förtryck ersatts med en ny. Utländsktkapital slår under sig gruvor och andra naturtillgångar, utplundrar land ochfolk, snedvrider och deformerar den ekonomiska utvecklingen. Nykolonialismen ären realitet inte bara i utan också i och . Det försiggår en kamp mot denna nykolonialistiskautplundring och de nya formerna av beroende liksom mot rasförtrycket och denkvarvarande kolonialmakten i de s. k. portugisiska områdena. Denna kamp måstestödjas. Om den förs konsekvent, måste den rikta sig också mot svenskimperialism. De svenska kapitalisternas investeringar i utlandet harökat kraftigt . uppgick de tillinte . Antalet anställda i svenskägda företagutomlands har ökat från 130 1960 tiU 260 1972, dvs. enfördubbling på något mer än ett årtionde. De totala tillgångarna i dessaföretag har fyrdubblats, fördubblats ochuppgick detta sistnämnda år till nära . Det är storföretagensom dominerar kapitalexporten. De svenska storföretagen exporterar kapital till andraländer därför att man förväntar sig högre profiter av denna anläggning. Destora svenskägda internationella trusterna följer samma mönster som övrigamultinationella företag. Deras syfte är utsugning och utplundring av folken iSverige och i andra länder. kommunisterna har länge krävt begränsningari och stopp för den svenska kapitalexporten till vissa länder. Vi har där pekatpå länder med fascistiska regimer och särskilt på länder med en Utrikes-, handels-och valutapoUtisk debatt Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt Det är helt klart att utländska investeringar i sådana länder innebärett stöd för regimen. Regimen legitimeras i viss mån genom de utländskaföretagen, särskilt när dessa förknippas med ett land som driver en alliansfripolitik och inte tillhör stormakterna. Det är ett faktum att svensk storfinans med investeringaroch utrikeshandel stöder reaktion, rasförtryck och fascism. Detta kan inteaccepteras. Det står i direkt strid med den utrikespolitiska linje, den linjeför uppträdande ute i världen, som en stor folkmajoritet vill slå vaktom. Det är glädjande att regeringen nu tagit upp frågan om enmera restriktiv prövning när det gäller tillstånd för svenskadirektinvesteringar utomlands. Det gny som med anledning därav förekommer iarbetsköpar-pressen tycker vi inte att regeringen skall fästa sig vid.Kapitalet slåss alltid för obegränsad rörelsefrihet och utsugningsrätt, men dentypen av frihet och den sortens rättigheter står i direkt motsättning tillfolkens intressen. Regeringen vill emellertid, om man skall döma av den PM somutarbetats inom industridepartementet i samråd med arbetsgruppen ommultinationella företag, begränsa prövningen till kapitalexportens effekter iSverige på sysselsättningen, industristrukturen och den regionala balansen.Detta tycker vi är alltför begränsat. Man måste också ta hänsyn till deekonomiska, sociala och politiska förhåUandena i de länder där svenska företagvill göra investeringar. Det finns flera undersökningar, senast av , som visar den stora löneklyftan mellan vita och svartaanställda i s. k. svenska företag i . Det heter i ett tidningsreferatav denna undersökning: "Gränsen för undernäring har blivit ett riktmärkenär det gäller att bestämma afrikanernas minimUöner, och denna gräns anger detabsoluta minimum som krävs för att orka arbeta. Däremot räcker inte dennaminimistandard till saker som hälsovård, undervisning eller personligautgifter. Hos flera svenska företag i ligger afrikanernas löner pågränsen till undernäring." Svenska storföretag utnyttjar alltså rasdiskrimineringen iSydafrika för en samvetslös utplundring av människor, som hålls nere vid ochunder svältgränsen. Samma företags representanter brukar tala stort om sittsociala ansvar. Det är ett upprörande hyckleri. Det räcker inte med allmänna uttalanden om att svenskainvesteringar i kolonier, i stater som bygger på rasåtskillnad elleri fascistiska regimer över huvud taget inte är önskvärda. Vad som krävs är ettdirekt investeringsförbud och detta måste konstrueras så att det inte kankringgås genom utnyttjande av halvägda dotterbolag i andra länder eUer på annatsätt. Det finns nya viktiga tendenser i denutrikespolitiska bilden. En av dessa är den växande spänningen mellan ochEEC-blocket. har gamla tvisteämnen kunnat föras åt sidan när detgäller förhållandena på den europeiska kontinenten. Denna utveckling har bl.a. kommit till uttryck i den allmänna uppslutning som finns kring deneuropeiska säkerhetskonferensen. Jag delar den uppfattning som fått uttryck iregeringsdeklarationen, att ett begränsat resultat av konferensen är attföredra framför en brytning som kunde omöjliggöra nya möten av detta slag. Denna deklaration har en omedelbaroch stor betydelse eftersom det finns krafter, också hörda i denna debatt, somvill utnyttja säkerhetskonferensen för att påverka de inre förhåUandena i vissastater. Jag vill också instämma i påpekandet i regeringsdeklarationen om viktenav att finna lämpliga former för en uppföljning av de strävanden som deneuropeiska säkerhetskonferensen representerar. Förhållandena mellan de stora maktblocken må växla,motsättningar skärpas eller avta för är det avgörande att förena enkonsekvent alliansfri kurs med utvecklandet av en politik av solidaritet med defattiga och de förtryckta folkens kamp. Det måste vara riktpunkten när detgäller ställningstagandet till alla frågor - från valutapolitik till handelspolitikoch erkännandefrågor. Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt De inlägg som har gjorts i den här lugnadebatten tyder på att det råder en bred enighet kring den allmänna bedömning avdet internationella läget som kommit till uttryck i regeringsdeklarationen och enighet kring utrikespolitiska handlande i olika frågor. Vi äri stort sett eniga också om analysen av den internationella miljö, i vUken vilever. Jag menar att det är värdefuUt att vår utrUcespolitik pådet här sättet får stöd även av företrädare för oppositionen. Det finns enstakaSverigekritiker i utlandet som har försökt göra gäUande att den nuvaranderegeringens utrikespolitik i själva verket skulle ha ett svagt stöd hos densvenska opinionen. Man har påstått att skulle vara på väg från envästlig neutralitet till en östlig neutralitet. Dagens inlägg frånoppositionens företrädare utgör ju en bestämd dementi på sådanaföreställningar, och jag vill gärna begagna tiUfället att slå fast detta. Vi är ense om de grundläggande demokratiska värderingarna,och det påverkar våra ställningstaganden när mänskliga rättigheter och demokratiskafriheter förtrampas i öst eller väst. Om vår kritik i de enskilda fallenöverensstämmer med den ena eller andra stormaktens, betyder inte det att vi ivår utrikespolitik närmar oss vederbörande stormakt. Vi är också överens om fortsatt vakthållning kringneutralitetspolitiken. Vi har tidigare haft olika meningar om denna politikskonsekvenser t. ex. i vårt förhållande till EG, men ingen tycks på allvar viljata upp den debatten på nytt. Vi hoppas på fortsatt avspänning, men vi är övertygade omatt neutralitetspolitiken alltjämt behöver stödjas av ett starkt försvar. talade om att vi behöver ett försvar. I bedömningen avutsikterna tiU avspänning kan vi ha olika meningar, men jag har inte hört någonsom viU underkänna själva avspänningspolitiken. Jag skall gå in på några av de problem som tagits upp idebatten. De två frågor som ställde tUl regeringen kommerhandelsministern att svara på. var inne pä frågan om nödvändigheten för ossatt analysera det läge som har uppstått i Nordkalottenområdet. Alla vet att därhar byggts en mycket stor sovjetisk militärbas som blivit föremål fördiskussion. Men nästan alla bedömare är ju överens om att den sovjetiska Utrikes-, handels-och valutapolitisk debatt upprustningen,framför allt av de stridskrafterna, i denna del av världen måste ses iett globalt perspektiv och väl inte kan anses speciellt riktad mot de nordiskaländerna. Naturligtvis skall vi analysera läget, eftersom det är fråga om enmUitär upprustning i vår geografiska närhet. Men enligt min mening saknas detskäl att räkna med några ökade faror för under den utveckling som nulåter sig överblickas. vädjade i slutet av sitt tal om samordning ihjälparbetet på internaticmell nivå i det hårt kris- och svältdrabbade Afrika.Jag delar hans mening. En samordning är nödvändig, och vi har fått mångaexempel på att en sådan inte tillämpas i tUlräcklig utsträckning. Jag viUerinra om att vi från svenskt håll har riktat uppmärksamheten pådetta spörsmål. Vi har också ökat vår hjälp tiU dessa områden. kommervi att besluta om ytterligare medel tiU de krisdrabbade områdena. Jag utgårifrån att vi vid den fortsatta behandlingen av dessa frågor i olika FN-organskall verka just i den riktning, som pekar på. tog upp flera frågor som jag måste beröra, bl.a. innehållet i det pressmeddelande som lämnades vid den libyskepremiärministerns besök i . Jag vUl bekräfta att innehållet i detpressmeddelandet inte innebär någon ändring av kända ståndpunkt ifräga om Mellersta Östern-krisen.