prot · FX09138 · 1974-12-31 00:00:00 — När det gäller frilidspraktikernas anslutning vill jag säga att det enligt Läkarförbundels uppgifter, som jag intehar någon anledning att betvivla i dettasammanhang, finns ungefär 800 fritidspraktiker. Om bara 200av dem ansluter sig till systemet måsteman fråga sig: Vad händer med de andra'.' Det finns såvitt jag förstår bara tvåsaker att välja på: Antingen bortfaller deras vårdinsatseller också blir den bara tillgänglig fördem som är beredda att betala en högre kostnad. Ingendera är särskilt tillfredsställande. Socialministern sägeratt deras insats motsvarar 40-50 heltidsarbetande läkares, och det ärkanske inte så mycket. Vi skall ge saken dess rätta proportioner, säger han. Men, , om det inte är ett så stort Ang. vissaföljder av de nya ersättningsreglerna inom sjukförsäkringen Ang. vissa följder av de nya ersättningsreglerna inomyukförsäkiingen problem rent kvantitativtsett, så borde det väl också finnas utrymme för en smula psykologi, en smulamjukhet i handlaget. Då borde det väl inte vara nödvändigt att driva dettabenhårt. Del är ju ändå patienterna det kommer att gå ut över och inte läkarna- de klarar sig nog på sina sjukhuslöner som ligger mellan 75 000 och 100 000kronor. Det är inte de som fär problem, utan det är deras patienter. Ävenom det bara gäller ett mindre antal läkare, kan del ändå vara fråga om 30000000 000 läkarbesök . Man kan inte vifta bort det och säga att vi underdet får ta de skadeverkningar, de avbrott i vårdkontinuileten,som detta innebär. Även om denna arbetsinsats motsvarar ett mindre antalheltidsläkarijänster måste man fråga sig: Finns det inte möjlighet att vara enaning mera fiexibel? Måste man verkligen hålla på detta beslut? Jagmedger att har fattat beslutet. Men då visste man inte hur storanslutningen skulle bli. Då hoppades man att den skulle bli större. Om den nuinte blir så stor som man har hoppats, finns det då inte möjlighet försocialministern att återkomma till och redovisa detta och tainitiativ till att mjuka upp bestämmelserna ytterligare? Jag har litet svårt att förstå vad är ute efier. Jag harsvarat på hans interpellation. Jag har påpekat att anmälningsförfarandet vidde allmänna försäkringskassorna ännu inte är avslutat. Vi befinner oss idecember månad, läkarvårdsreformen skall träda i krafi . Härpågår alliså i olika avseenden ett förberedande arbete. Dessutomhar jag haft tillfälle att säga att taxan skall gälla för första halvåret 1975och att dessa frågor fortlöpande skall bli föremål för överläggningar iläkarvårdsdelegationen. Detta gäller också taxorna för preventivmedelsrådgivningen.Vi har fastställt principerna - jag har redogjort för dem. De här frågornakommer helt naturligt att bli ingående prövade i läkarvårdsdelegalionen. Jagtycker att borde lugna sig med detta. Detta är med andra ordfrågor som i fortsättningen fortlöpande blir föremål för överläggningar ochprövning. Helt naturligt kommer de ansvariga all myckel ingående följa uppbesluten för att se vilket ulfall de får. Därefter blir det tillfälle att om såbehövs ta upp frågan till prövning. Jag tycker att skulle nöja sigmed delta . Socialministern frågade vad jag är ute efter. Det är visserligen intejag som skall formulera svaren på mina frågor, men ett svar jag hade kunna!önska mig hade varit all om det nu är så, all konsekvenserna blir annorlunda änvi har tänkt oss, skall vi inte behöva vänta innan vi gör ändringari taxan, ulan då skall vi kunna vidta dem snabbare. Ettsådant svar tycker jag hade varit rimligt från alla synpunkter utom de rentbyråkratiska. Om man redan nu kan säga att ersättningen är otillräcklig och attdet finns en betydande risk för att det inte blir den ökning av utbudet avpreventivrådgivning som vi alla vill ha, borde justeringar kunna görasomedelbart i stället för att vi skall vänta . - Ett sådant svar påden frågan är vad jag var ute efter. Närdet gäller fritidspraktikerna var jag också ute efter något mera av mjukhet ochpsykologi i handlaget, dels därför att patienterna inte skalldrabbas av bortfallande läkarresurser eller höjda taxor, dels därför att delvore värdefullt om den här frågan - som är rätt liten till sin räckvidd; jaghåller med socialministern om det - kunde lösas på ett sätt som skapade godaförhållanden mellan de berörda personalkategorierna och den offentligasjukvården. Även i det fallet tror jag det skulle vara möjligt att göranågonting utan att behöva vänta . Jagvill med detta naturligtvis inte rubba principerna för riksdagsbesluten istort. Men om man märker att konsekvenserna av ett beslut blir andra än man hartänkt sig - och socialministern kan väl inte rimligtvis ha tänkt sig att baraen fjärdedel av de fritidspraktiserande läkarna skulle erbjuda sina tjänster -borde man inte vara för fin för alt ändra sig. Ang.vissa följder av de nya ersättningsreglerna inom sjukförsäkringen Jag noterar att , i varje fall indirekt, ansluter sig tillriksdagens beslutsprinciper-och del skulle ju vara märkligt annars! Vihar alltså fattat ett beslut. I det beslutet ligger också, ,inbyggda en rad olika ting för att man, inte minst under en övergångstid, skallkunna följa upp reformen i olika avseendep. Del är detta som jag har betonat. Nuanser - innan reformen är genomförd - att detta är felaktigt,opsykologiskl etc. Detta är, , litet av ett eko från de debattersom jag hört här i om tandvårdsreform ochsocialpolitik över huvud taget. Jag hoppas att inte faller in iden formen av argumentation. Vibehöver ett visst underlag för att kunna se utfallet. Läkarvårdsdelegationenär till för att följa detta arbete, ta sitt ansvar och föreslå de åtgärder someventuellt kan bli befogade, när det alltså finns ett faktaunderlag att hållasig till. HerrROMANUS (fp): Jag har inte svävat på målet när det gäller principerna för den härreformen, och det gör jag inte nu heller. Men jag vill gärna säga all om jag imaj månad, när vi fattade detta beslut, hade känt till dessa betydandeskillnader mellan ersättning och kostnader när del gäller preveniivrådgivning,då hade jag protesterat. Det giorde jag be-klagligtvis inte, eftersom jag intekände till den sidan av saken. Ang.vissaföljder av de nya ersättningsreglerna inom sjukförsäkringen kanske borde ha studeratden mer, men att kräva detta av riksdagsledamöterna är nog alt begära litetför mycket. Socialministernkände däremot till de här skillnaderna. Han visste att det är mycket dyrare ochalt de genomsnittliga beloppen på i vissa fall ligger långt under deverkliga kostnaderna. Om jag hade vetat detta, hade jag som sagt protesterat.Och jag tror alt åtskilliga av ledamöter hade varit fundersamma viddet tillfället, om de hade känt till detta förhållande. Närdel gäller den andra frågan visste vi förutsättningarna, men vi var ocksåberedda på att om anslutningen inte blev stor, utan det blev ett bortfall avvårdresurser, måste frågan tas upp till omprövning. Socialministernhänvisade till de debatter som han hade fört tidigare för att försvaratandvårdsförsäkringen. Jag trodde alt jag tydligt underströk att jag har tagitupp frågan med tanke på patienternas situation och inte för att framställa varesig läkare eller tandläkare som någon ömkansvärd grupp. Men jag kan inte få ini min skalle att den vårdpolitik som man har bedrivit på landvårdsområdet harvarit särskilt klok. Den har ju inneburit att man i över har hafiett rent idiotstopp för inträde av nya tandläkare, med de konsekvenser somdelta har fört med sig från samhällets och vårdlagarnas synpunkt. Det är intevärdefullt om man skapar sådana motsättningar gentemot en yrkeskår som mangjort i det här fallet. Jagföljde debatten om tandvårdsreformen i , och jag uppfattade det såalt socialministern inte försvarade just åtgärden med eta-blcringsstopp förtandläkare med någon större glöd, utan tvärtom underströk att nya reglerkommer vid årsskifiet. Det hälsar jag med tillfredsställelse. Jag begärde ordet för att till protokollet få notera ett parrcfiexioner. HerrRomanus talar om idiolstopp etc. Det överraskar mig. Vad var bakgrunden tilldenna åtgärd? Jo, att garantera barntandvården i folktandvården tillräckligaresurser, att garantera barn inte minst ute i glesbygderna tandvård. fårjag höra denna dag av att egentligen skulle delta vara felaktigt.Jag noterar det bara och hänvisar till protokollet frän debatten idenna fråga . Sedan ställer en rad olika mer ellermindre hypotetiska frågor då det gäller en reform som ännu inte har trätt ikrafi. Jag skall, herr talman, på denna punkt inte förlänga debatten - herrRomanus skall alltså få sista ordet, vilket jag förstår all han inte har någotemot. Det är enfrestelse som jag inte kan motstå. Jag vill bara notera att socialministern harmeddelat alt från årsskifiet skall den principen gälla, att praktik sombortfaller på privattandläkar- området skall få ersättas.Det är inte den uppläggning som har tillämpats . Manfrångår alltså den förda politiken. Jag tror att det är klokt. Den linjen harinte varit till gagn för någon inblandad - det är väl därför som man upphör medden. Överläggningenvar härmed slutad. § 4 Om förbud motamatörboxning Herrjustitieministern erhöll ordet föran besvara () den 5november framställda interpellation, nr 149, och anförde: har frågat mig om jag anser att förutsättningar nuföreligger för en omprövning av frågan om införande av förbud mot amalörboxningi enlighet med vad min företrädare uttalade proposition med förslagtill lagstiftning om förbud mot professionell boxning. Han har vidare frågathuruvida amatörboxningens tillåtlighet kan försvaras om det förhåller sig såsom den medicinska expertisen enligt har konstaterat, nämligen attamatörboxning medicinskt sett är farligare än yrkesboxningen. För del tredjehar frågat om samma handling bör bedömas lika av rättsordningenoavsett vem som utför den. Slutligen har han frågat mig om jag - under förutsättningatt amatörboxningen alltjämt skall vara tilläten - vill verka för alt den förutsättningenför dess tillåtlighet införs att slag mot huvudet förklaras regelvidriga. Jagvill till en början erinra om att det främsta skälet till att lagen om förbudmot professionell boxning infördes var de klart dokumenterade hälsoriskersom denna form av boxning innebär. Man kunde inte heller räkna med att kommafram till säkerhetsföreskrifter som i godtagbar grad kunde förebygga dessarisker inom den professionella boxningen. När det däremot gälldeamatörboxningen ansåg föredragande departementschefen all det inte fannstillräckliga skäl för att införa förbud eftersom del fanns förutsättningar föratt väsentligt minska nämnda risker genom ytterligare säkerhetsföreskrifter.Min företrädare sade sig dock vara beredd att ompröva denna ståndpunkt, omsådana säkerhetsföre-skrifier inte infördes eller om det skulle visa sig attföreskrifierna inte i tillräcklig grad undanröjer de hälsorisker som ärförenade också med amatörboxningen. Riksdagenhar efier vid fiera tillfällen på förslag av kullur-utskottet avslagiti motioner framförda yrkanden om en utsträckning av förbudet mot professionellboxning till att gälla även amatörboxningen. Detta har skett 1971, 1973 ochsenast , . Närdet gäller frågan om del nu finns anledning att ompröva frågan om förbud motamalörboxning vill jag - i likhet med vad kulturutskottei uttalat -framhålla att det är erfarenheterna från och inle fråntiden års beslut som i första hand är av 2Riksdagens protokoll 1974. Därvid kankonstateras att det inte framkommit några uppgifter om boxningsskador efter år1969 eller andra faktiska händelser som klart motiverar ett förbud även motamaiörboxningen. Ifrågan om införandet av ytterligare säkerhetsföreskrifter för amatörboxningenhar jag erfarit att nya sådana föreskrifter i vissa betydelsefulla hänseendennumera gäller och tillämpas. Av vikt är inte minst att det numera finns enbestämmelse som anger att knockout inle längre är ett vinstgivande moment vidnybörjar- och juniortävlingar. Storlekenav de hälsorisker som trots allt kan vara förenade med amatörboxningen ärnaturligtvis svår att bedöma. Det förefaller dock sannolikt attamatörboxningen - på det sätt den utövas i vårt land - generellt sett innebärbetydligt mindre hälsorisker än vad som skulle vara fallet med den professionellaboxningen. Det bör i detta sammanhang också hållas i minnet att del finns enhel rad andra idrottsgrenar och fritidsaktiviteter där risker för olycksfalloch skador av skilda slag inte ansetts motivera en så långtgående åtgärd somett förbud utgör. HerrSjöholm synes med en av sina frågor vilja ge uttryck för uppfattningen attboxning, vare sig den utövas professionellt eller av amatörer, innebär etthandlande av samma slag och att dessa båda former av boxning därför bör bedömaslika av rättsordningen. På delta vill jag svara att om man ser denprofessionella boxningen ur alla dess aspekter man nog inte kan komma ifrån attden formen av boxning skiljer sig högst avsevärt från amatörboxningen. Det ärvid sådant förhållande inte så underligt att man även inom rättsordningen draren gräns mellan dessa båda former av boxning. HerrSjöholm har slutligen tagit upp frågan om möjligheterna att förklara slag mothuvudet regelvidriga. Innan man överväger en sådan föreskrift - som bl. a.torde lägga hinder i vägen för allt fortsatt internationellt utbyte på dettaområde - bör man såvitt jag förstår söka tillvarata andra möjligheter attytterligare minska riskerna för deltagarna i amatörboxningen. Alla strävanden iden riktningen är naturligtvis angelägna. Den forisatta utvecklingen bördärför följas med uppmärksamhet. Jag tackar för svaret och lackar dessutom för justitieministernsvänlighet att lämna det som passar mig bättre än den som först varavsedd. Men därmed tror jag alt mina artighetsbe-lygelsér får vara slut för denhär gången. Jag tycker inte svaret var bra utan jag tycker i mycket hög gradtvärtom. Jaghar, herr talman, ägnat denna fråga ett visst intresse ,framför allt för att jag är så intresserad av idrott. Många tycker att del ärett överdrivet intresse, men jag kan som jag ofla tidigare gjort citeraprofessor i som sade att i varje liten fråga ligger det fråga. I den lilla frågan om boxningen ligger alltså den större frågan omsamhällets attityd till våld och våldsmentalitet. I det remissyttrande somrikspolisstyrelsen lämnade till departementspromemorian 1969 sägs att det ärunderligt att man i ett samhälle som vill bekämpa våld tillåter uppvisningar iboxning där folk sitter och jublar åt att människor slår varandra - sönder ochsamman i värsta fall. säger också att det är märkligtefiersom skadorna ofta är så allvarliga att de hade lett till åtal förmisshandel om de inträffat på allmän plats. Det är en skamfläck för idrottenatt under idrottens täckmantel bedriva en hantering med ett syfte som direktstrider mot vad idrotten syftar till. Och del är upprörande och cyniskt attlocka unga pojkar till att ge sig in på ett område där riskerna är såöverhängande för hjärnskador - det måste alla vara eniga om. Det är också, somjag ser det, ett elementärt, intellektuellt redbarhetskrav alt verkligen undersökavad boxningen innebär och har för följder. Jaghar ställt min fråga på grundval av proposition nr 1969. Därför tror jagdet är viktigt att läsa upp två avsnitt som justitieministerns företrädare harskrivit ned. På s. 31 anför han: "Förmin del vill jag framhålla, att man genom den nordiska kommitténs utredningoch de två remissbehandlingarna i ämnet har fåll en klarare bild av vilkaskadeverkningar och hälsorisker som är förenade med boxning. Enligt minuppfattning, som stöds på uttalanden från det övervägande antalet av deremissinstanser som har yttrat sig, är de medicinska skadeverkningarna avboxningen -jag avser då främst hjärnskador av kronisk karaktär - allvarligareän man har hafi anledning att räkna med. Dessa verkningar måste ansesvara av sådan art att boxningen från medicinsk synpunkt kan godtassom sportgren i sin nuvarande form. Samhället kan inte underlåta att ingripaför att förebygga de allvarliga, ibland livshotande skador som boxare kandrabbas av och som i sin tur kan leda till bl. a. arbetsoförmåga och sociala anpassningssvårigheter." 33 anförs vidare: "Jag är för egen del benägen att - under förutsättningalt de föreslagna säkerhetsföreskrifterna kommer att genomföras utan någotväsentligt undantag - inta ståndpunkten att förbud mot amaiörboxningen inte börinföras f n. Denna ståndpunkt bör dock omprövas, om den nämnda förutsättningeninte uppfylls eller om det visar sig att berörda föreskrifter inte i tillräckliggrad undanröjer hälsoriskerna." Härstår mycket tydligt alt frågan skulle tas upp på nytt om inte deförutsättningar som då angavs uppfylldes. Justitieminister sade altboxningen inte var acceptabel i dess dåvarande form. Jag hävdar med bestämdhet attboxningen i princip är likadan som den var . Jagundraromjustilieministern kan peka på någon avgörande skillnad mellan denboxning som utövades och den som utövas . Av de 16säkerhetsföreskrifter som sattes upp har kanske någon enstaka iakttagits, meninte de väsentligaste. Statsrådet sade emellertid alt en förutsättningför all inte införa förbud mot amalörboxning var att föreskrifterna följdesutan något väsentligt undantag. Den mest diskriminerandenonchalansen från Boxningsförbundeis sida Om förbud mot amatörboxning är att man tillåterknatleboxning. Den första punkten bland de 16 föreskrifterna gällde all ingenskulle boxas . Jag har material som dokumenterar altBoxningsförbundei direkt har initierat boxning för 12-åringar och äldre. Dåsägs del inte vara fråga om tävling. Men jag tror inte alt någon kan hävda atthjärnan reagerar olika under tävling och vid uppvisning. Det framgår för övrigtav proposition att träningen är lika farlig. Det är klart att hjärnaninte reagerar olika om huvudet får ett slag under tävling eller vid träning.Träning som innebär slagväxling mellan två boxare är i princip samma sak somtävlingsboxning. Det är cyniskt att locka småpojkar som inte förstår bättreoch som i många fall kommer alt bli förstörda alt boxas. Jaghar svart på vitt på att sekreteraren i inte ens kände tillatt del fanns ett förbud mot knatteboxning. Då kan man ju själv dra slutsatseni frågan huruvida bestämmelserna verkligen tillämpas. Sedanär del detta med högst en match . Den medicinska expertisen sade alldet var en mycket viktig punkt, men jag kan leda i bevis att man struntar ocksåi den bestämmelsen. Del förekommer att boxare går två matcher . Vihar så få boxare här i landet numera, och därav följer naturligtvis att de bästaboxarna tävlar oftare. Om några galor skall kunna arrangeras, så måste boxarnavara i elden myckel oftare. Den bäste boxaren i , - han brukarkallas för Jätten -, boxas stundom mer eller mindre . Jag kan bevisadel också. Manstruntar alltså i dessa bestämmelser, och statsrådet sade att gjorde mandet så skulle frågan tas upp på nytt. Den här deltog för någon tid sedani en landskamp, och dagen efter skulle han boxas i men kunde inteställa upp därför alt han fick två tänder utslagna i landskampen. Man struntari bestämmelserna - ni måste tro mig på den punkten. Ochså detta alt knockoulen inte längre betraktas som vinnande moment.Justitieministern får förlåta mig, om jag drar på smilbandet, därför alt det ären bluff som har duperat statsrådet och tydligen också statsrådet oss tänka efter vad den bestämmelsen innebär. Den som är mycket aktiv ibörjan av en boxningsmalch och leder på poäng kan sedan låta sig uträknas medvinner ändå matchen. Och är det ingenting som hindrar att den somleder matchen på poäng klipper till den andre så att han slås knockout. Denstackare som ligger under i poäng vågar dessutom inte slå så hårt, för slår hanut sin motståndare så förlorar han ju matchen! Bestämmelsen är en ren bluff,och del har många erfarna boxningsledare hållit med mig om. Densom blivit knockad får inte ställa upp på en månad, och om det är fråga om enturnering får den här bestämmelsen om knockoulen den konsekvensen att vinnareni en match kan bli förhindrad att gå vidare till nästa omgång. Så det här är enbluff, ingenting annat. Vadsedan beträffar mitt påstående att amatörboxningen är farligare, så tror jagatt justitieministern har fel på den punkten. att heladen medicinska expertisen är ganska enig om att amatörboxningen ärfarligare. Jag har aldrig läst in iriksdagens protokoll några av de remissyttranden som lämnades pådepartementspromemorian. Jag skall, herr talman, faktiskt be all få göra det . Medicinska fakulteten vid säger: "Fakulteten vill avslutningsvis framhålla att det sålundafrån rent medicinsk synpunkt finns skäl att förbjudasåväl amatörboxning som professionellboxning." Medicinska fakulteten vid : "Fakulteten vill framhålla att ur medicinsk synpunkt någon principiell skillnad mellan arten av de skadorsom kan uppkomma vid amatörboxning och professionell boxningicke föreligger." Där har vi del. "Fakulteten måste framhållaatt boxningen som sport betraktad frånrent medicinsk synpunkt framstår som särdeles egenartad på grund av sina skadeverkningar." Medicinska fakulteten vid : "Enligtfakultetens bestämda mening bör därför i första handden professionella boxningen i lag förbjudas.Helst skulle fakulteten se ett sådant förbud även för amatörboxning." Medicinska fakulteten vid skriver-och det är faktiskt viktigt när vi diskuterar om amatör- ellerproffsboxning är farligast: "Ur medicinsksynpunkt kan det anses klarlagt all slag mot huvudet, i synnerhet upprepade sådana med eller utan därav följande medvetslöshet kan ge upphov till allvarlig hjärnskada, oavsett slagets hårdhetsgrad. Av denna anledning måste all sådanboxning där slag mot huvudet tillätes och t. o. m. premieras anses innebära en ej ringa medicinsk risk." , medicinska fakulteten: "På olika ställeni utredningen framhålles med rätta att befintliga metoder, såväl kliniskasom laboratoriemässiga, inle gör det möjligtatt påvisa och eventuellt förebygga den typ av hjärnskador det här är frågan om." Del är ett svar påvad justitieministern säger om att man inte har hittat några skador påde . Några hjärncellerförstörs varje gång, och så kommer skadan smygande - det är det typiska förboxningsskador. anförvidare: "Vanligen ger dessa skador förstefter av tydliga neurologiska och psykiska defektsymtom, som i sin tur inte sällan leder till individuellt tragiska, främst sociala invaliditetstillstånd." , som har 27 000 läkare bakom sig: "Enligt läkaresällskapelsuppfattning kan boxningssporten ej accepteras från medicinsk synpunkt på grund avsin unika inriktning på fysiskt våld mellan de tävlandeoch på grund av de väldokumenterade medicinska riskerna som den medför. Av denna anledning anser sällskapet alt förbudmot såväl amatörboxning som proffsboxning bör införas. "säger ungefär detsamma. En kapacitet som professor säger i tidningen : "Del är att säga: aldrig såmånga miljoner räcker inte till förall ersätta förlorad hjärnvävnad - i den avsiktliga misshandel som boxning är finns det rätt många slags skadorman kan tillfoga och tillfogas för alt uppnå den åtrådda medvetslösheten. Denlindrigaste är en hjärnskakning. 1 värsta fall dör man. I näst värsta blir s. k. Detfinns en myckel känd professor i , professor , expertjust på boxningsskador, som säger: "Varje kraftigt slag mot huvudet är ipraktiken delsamma som en lindrig bilolycka. Efter trafikolyckor kommer folktill sjukhuset, men del gör inte boxarna och ändå kan de ha varit med omhundratals små bilolyckor under matchen." Varförinte citera som var livmedikus på sin tidoch då en boxningsvän. Han säger: "Medicinskt sett finns det ingen nåd förboxningen. Den bör försvinna. När det blev definitivt klargjort att knock-outär hjärnskakning då skulle boxningen helt enkelt packat ihop trunken och tackatför den tid som varit." När det gäller knockout kan vi även citera doktorRudolf som var Boxningsförbundeis egen läkare: "Knock-outen ärden tråkigaste företeelsen inom boxningen. Och den går tyvärr inte att ta bort.Förbjud den och boxningen kan inte kallas boxning längre. Knock-out är ju mångagånger frukten av ett perfekt slag som inle alllid behöver vara speciellthårt."