prot · FX0997 · 1974-12-31 00:00:00 — Finns det någonting kvar avcenterpartiets skattepolitiska uppfattning att man bör skapa förutsättningarför och möjligheter till att i kommande definitiva utformningar avskatteskalorna lägga in en värdering av hur skattesänkningen skall slå med hänsyntiU lägre inkomsttagare och högre inkomsttagare? Jag har i så fall fasligtsvårt att fa detta att gå ihop med den automatiska anpassningen efter index,där all sådan fri värdering helt enkelt är omöjliggjord, såvida man inte sägeratt man dels skall ha denna automatiska anpassning, dels ett utrymme därutöverför denna värdering. Men det kostar mycket mer pengar, och då uppstår alltiddet problemet och den diskussionen. Jag vet att man inom oppositionen tidigare gärna harhänvisat till att det även på fackUgt håll finns ett engagemang för enindexreglering av skatteskalorna. Vi kom i våra överläggningar medrepresentanter för de fackliga organisationerna fram till att med den ambitionsom regeringen nu har visat genom reformeringarna av skatteskalorna har maninte längre samma uppfattning om det nödvändiga i att knyta fast det till denautomatiska indexregleringen. TCO, som väl närmast drev den linjen, är numerahelt tillfredsställt med att få en omprövning med jämna mellanrum och då hafriare möjligheter att göra den. Det mest intressanta i utveckUngen på skatte- ochlöneområdet är att vi efter fjolårets uppgörelse finner en klart annoriundaprincipiell uppfattning bland löntagarorganisationerna när det gällersamarbetet mellan politikerna då de bestämmer skatteutformningen och mellanlöntagarorganisationerna då de diskuterar sina lönerörelser. Man är medveten omatt man kan ta ut formella lönehöjningar som är högre, men man har kommit framtill att en ersättning i skattefria pengar i form av en skattesänkning innebärvärden, som det finns anledning att vara tillfredsställd med. Då har vi kommitin på den idé som väcktes från fackligt håll och fördes ut i praktiskverklighet under fiolåret, när vi lyfte ut folkpensionsavgiften frånskattsedeln och sedermera tog med detta såsom ett element i de kommandelöneförhandlingarna. Vi har från löntagarorganisationerna fått deklarationenatt när nu genomför en provisorisk skattesänkning kommerdet att spela sin väsentliga roll såsom ett element i awägningen avlöneutrymmen, då man förhandlar om ett nytt avtal. Detta uttalande är principiellt så intressant att det ärvärt att understryka. På något sätt ser jag det såsom ettfackföreningsrörelsens ansvarstagande för samhällsekonomin. Kombinationen geross fördelar, sett från inflationsbekämpandets synpunkt, som vid närmareeftertanke är värdefulla. framhåller att den omständigheten attcenterpartiet klev av i elfte timmens - i varie fall iavslutningsskedet av våra diskussioner - berodde bl. a. på att man bakom sighade en enig pensionsutredning, som hade föreslagit att sänkningen avpensionsåldern skulle träda i kraft och att det i denpensionsutred- Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. ningenäven farms representanter för de fackliga organisationerna. Här har vi kanskenågot av en duaUsm, men den är inte så överraskande. När de fackligaorganisationerna fick bedöma vilka komplikationer det innebar att gå över variabel pensionsålder och att avlösa systemet för finansiering av de tvåpensionsåren mellan 65 och 67 med ett annat system, kom man fram till att viinte klarar av detta på ett hyfsat sätt till . Våra debatter med de fackliga organisationerna rörde sigfrån deras sida om önskvärdheten av att få på sig, och vårdiskussion med arbetsgivarorganisationen rörde sig om behovet av för attfå möjlighet att praktiskt reda ut de här frågorna. hamnade vi isamförstånd med de fackliga organisationerna på , men det är påen uttrycklig hemställan från ledningarna för de tre ohka fackligaorganisationerna, och det måste ju ändå ha den avgörande betydelsen. Därför vill jag föreslå att när han driversatsen att vi till varje pris skall sänka pensionsåldern redan den 1 januari1976 så skall han inte bära ut att det innebär något slags hederlighet gentemotfackföreningsrörelsen att göra det, med åberopande av att de fackliga representanternai utredningen varit med på det förslaget. De ansvariga fackliga ledningarna haruppfattningen att de behöver i vart fall till för att klara ut depraktiska problemställningarna. Skall vi ha ettårsavtal, sade , omman nu driver Unjen att skattepolitiken bUr en integrerad del i deavtalsdiskussioner som förs mellan arbetsmarknadsparterna? Det är naturiigtvisett problem, och även det problemet har varit föremål för överläggningar vidvåra diskussioner med arbetsmarknadsorganisationerna. Utan att ge mig in pånågra utläggningar om hur frågan skall lösas, för det är väl litet för tidigt,så tror jag att det finns praktiska möjligheter att klara ut detta även medUtgångspunkten att man önskar komma fram till ett tvåårigt avtal. Vi har allaintresse av längre avtalsperioder än bara ett är. När jag nu har tagit upp inlägg idebatten för bemötande, så vill jag beröra ytterligare en principielltintressant och viktig fråga, som spelar sin roll i utskottets betänkande ochäven i de borgerliga motionerna, nämligen denna: Vilket underskott kan statsbudgetenkosta på sig, och har en underbalanserings omfattning över huvud tagetnågonting att göra med den ekonomiska politiken och finanspolitiken ikonjunkturpoUtiskt hänseende? Jag har numera läst inte bara i uttalanden frånden borgerliga oppositionen utan också i långa artiklar av högt lärdaprofessorer och docenter inom den respektabla nationalekonomiska vetenskapenatt egentligen behöver man inte ha så stor respekt för om underskottet istatsfinanserna är si eller så stort. Man talar om något slags konsolideradsektor. Man lägger ihop den statUga sektorn med den kommunala sektorn och, somman säger, socialförsäkringsssektorn. Man talar om att i AP-fonderna finns detju en placeringsmöjlighet på , och då harfinansministern stora utrymmen för den händelse han skulle vilja underbalanserabudgeten med t. ex. de 7 å 8 miljarder som de båda reformerna kostar. Det här ärmed förlov sagt en till ytterlighet abstrakt diskussion. behöverinte vara så särdeles sakkunnig i teorin för att komma underfund Nr 97 med atthär är det ju bara teori och ingenting av praktisk verklighet. Det p,gdapenden vore jubra om finansministern, när han sköter sin budget, kunde kosta t, iq-ja på sig reformeroch utgifter i den förhoppningen att han har AP-sektorn-------- med detsparande som ligger där att röra sig med. Det är klart att finansministern har möjligheter att tasin upplåning i politiken, m. m. AP-fonderna, men vad ställer han då tiU förnågonting? Han strandsätter den svenska industrin på de långa pengar som denfår när AP-fonderna köper dess industriobligationer. Han strandsätterbostadsbyggarna närde skall avlösa byggnadskreditiven med inteckningslån. I dagligger det nära 10 miljarder i oavlyftade byggnadskrediriv och väntar påavlyft. Vi har fått tvinga affärsbankerna, med mer eller mindre uttalat våld,att ta på sig 4 miljarder av detta belopp i form av avlyft, vUket de somaffärsbanker traditionellt inte skall göra. Kommunerna skall låna pengar i.AP-fonderna. Finansministern har lånat 3 miljarder där, men har inte vågat tahand om mera för att inte strandsätta de andra områdena. Hur kan man då tala om den s. k. konsoliderade offentUgasektorn och däri inkludera AP-fonderna? Hur kan man leka med tanken att när manskall bedöma vad budgeten skall ha för balanssiffra så skall man ta inAP-fonderna i den bedömningen också? Det är helt orimUgt. Såvida man inte uppfattningen - fast den inte är utsagd att man skall låta finansministernfinansiera sig i AP-fonderna, och sedan skall marknaden på något underligt sättklara av de andra anspråk som riktas mot AP-fonderna och som finansierasvia AP-fonderna. Jag garanterar att med en sådan politik skulle som ettbrev på posten komma en kraftig räntehöjning framför allt på de långa pengarna.Det är möjligt att det är detta man innerst inne är ute efter. Men där har viandra värderingar och andra poUtiska bedömningar. Vi vill hållaränteutvecklingen pä kapitalmarknaden under kontroll därför att det betyder såfantastiskt mycket i den allmänna ekonomiska, penningpolitiska och ävenfinanspolitiska bedömningen. FöljaktUgen måste vi helt enkelt se budgetsaldotsåsom det saldo och det avsnitt i det här problemet som har att svara för vissating och AP-fonderna såsom det avsnitt som har att svara för andra ting ochandra sektorer. Det finns ett vett i de här funderingarna om den s. k.konsoliderade offentliga sektorn. Det finns en konsekvens i detta om man haren sådan situation att AP-fonderna icke kan placera sina pengar. Men hur hardet varit där, ärade kammarledamöter? Är det inte på det sättet att under hela1960-talet har vi haft en enorm, otillfredsställd kö av industrier som harvelat ha AP-fondernas långa pengar? Vi härden stora balansen av oavlyftadebyggnadskrediriv. Vi har haft en begränsning gentemot kommunernas upplåningdärför att AP-fonderna inte har räckt till. De har inte räckt till för denlånga upplåning som finansministern skulle ha önskat göra och som han i ställethar fått göra i banksystemet, med de risker för uppladdning av likviditet ochpress i inflationistisk riktning som det innebär. Det är den enklaförklaringen. Ingen människa kan komma och säga att AP-fonden har stått medoplacerade pengar. Under sådana förhållanden går det inte att göra denhär storstilade sammanläggningen och föra teoretiska diskussioner om att Den ekonomiska politiken, m. m. finansministernövervärderar riskerna av att bara öka på den statliga upplåningen. Jag har velat säga detta för att ta ner det här litetkomplicerade problemet på det enkla praktiska plan där det ändå i sista handhör hemma. gav en eloge till handeln för att den var medpå det öppna avdraget av den sänkta momsen. Följaktligen skulle man kunnainregistrera den verkliga effekten av momssänkningen. Jag är inte likaentusiastisk över verkningarna. Jag anser inte att jag behöver vare sigkritisera handeln eller ge den någon eloge. Jag har för all del ingen anledningatt kritisera handeln för att man gör det öppna avdraget på sluträkningen. Menvad jag kan konstatera är att enligt det utförliga konsumtionsindex somutarbetas av och som väl har den mest auktoritativatyngden i detta sammanhang så var prissänkningen månad0,. satte vi som bekant in en momssänkning på 3 procentoch förstärkte den med statssubventionerade prissänkningar på baslivsmedlen. Man kan naturligtvis säga att vi, om vi icke hade sänktmomsen, hade fått en förhållandevis större prisstegring , och det ärmöjligt att vi hade fått det. Anledningen tiU att jag lämnat denna redovisning,som skiljer sig från den som återges i finansutskottets betänkande, därskillnaden mellan de två månaderna anges vara , är att jag velat visaatt denna fråga inte är så klar och behändig att genomlysa i siffror. Jag skallsträcka mig så långt att jag säger att en i annat fall trolig prishöjning harblivit något mindre på grund av den treprocentiga momssänkningen. Men jag vågarmig inte på att precisera resultatet i procent eller i tiondelar av procent.För det har jag alldeles för svagt underlag. uttalade avslutningsvis sintillfredsställelse över att man nu har kommit fram till att hällastabiUseringspolitiska konferenser. Också jag kan uttala min tillfredsställelseöver detta. Jag lägger kanske inte pä denna punkt in Uka mycket av värderingsom gör. Vi har nämligen pä regeringshåll sedan åtskilliga årtillbaka haft regelmässiga konferenser med arbetsmarknadsparternas ledningar,dels om den ekonomiska situationen, dels om den reformverksamhet som legat iden politiska planeringen, dels naturligvis också om förutsättningarna, utrymmetoch möjligheterna för de kommande avtalsrörelserna. Vad som skiljer sig äratt vi utbyggt dessa konferenser till att omfatta även de politiska partierna.Det gav resultat tack vare att ett av de fyra oppositionspartierna kunde göraupp med regeringen, och man får vara glad för det. Det hade naturligtvis settbättre ut om vi allesammans hade varit eniga, men det låg nu inte inommöjligheternas gräns. Jag avstår helt från att spekulera för framtiden om detta.Jag inskränker mig till att säga att uppgörelsen skall värderas med utgångspunkti det innehåll den har. Det vore felaktigt att dra några slutsatser förframtiden. Det är kanske inte heller min uppgift att göra det. Så mycket kanske jag ändå kan säga och jag skall slutamed det att jag tvivlar på att det hade varit möjligt attordna en motsvarande politisk rundabordskonferens som hade givit ett praktiskt Jag tror att jag väl har hållit mig mom denanmälda tiden, och i så fall bör herr talmannen hålla mig räkning för detta,eftersom jag så tidigare ogenerat har dragit över den tillmättatiden. () kort genmäle: Investeringsverksamheten är alltförkonjunkturbetonad, slog finansministern fast, och det finns, sade han, envetenskaplig förklaring till att det är på det viset. Men om det har gjortssystematiska studier som visar att den där rörelsen finns, då visar det jusamtidigt att man måste ha en ekonomisk politik som är inriktad på att motverkadenna utveckhng. Man kan inte bara i lugn och ro sätta sig ner och gräla överatt det förhåller sig på det sätt som man tycker sig kunna konstatera. Att detär svårt att göra prognoser som kan ligga till grund för de olikautbyggnadsbeslut som man skulle vilja fatta måste ju själv varamedveten om, eftersom han faktiskt ofta gör tokiga prognoser. Dessutom har väl den offentliga planeringen ofta visat attde prognoser och förutsägelser som där görs är tokiga. Se på universitetsväsendet!Man räknade med att det skulle byggas ut på ett visst sätt, men så blev intetillströmningen av studenter sådan som man hade trott. Och på bostadssidan ärdet på precis samma sätt. Jag tycker att den offentliga planeringen visar hursvårt det är att göra upp planer inom företag och på andra håll, och jagupprepar: Det är därför det verkUgen behövs en ekonomisk politik. säger att företagen borde ha utnyttjat alla destödåtgärder som sattes in bidrag och avdrag av oUka sorter och slag. Meninträffade inte den väsentUga investeringsnedgången inom industrin ismåföretag, som inte kunde tillgodogöra sig alla dessa olika avdrag, därför attde inte hade några vinster som gjorde att de kunde utnyttja investeringsavdragen? Finansministern frammanade en bild av eget stort ansvaroch höll en lång föreläsning om underskott och överskott i budgeten. Jag skallinte försöka reda ut vad som är rätt eller fel i hela den betraktelsen, utanjag skall bara göra ett enda mycket enkelt konstaterande: Alldeles oavsett vadherr Sträng håller för betraktelser om vUka konsoliderade eller ickekonsoliderade budgeter man skall använda och hur man skall räkna kvarstår vadalla ekonomer säger men inte vUl godta, nämligen att om resursernai form av arbetskraft och kapacitet är underutnyttjade fordras det enstimulerande finanspolitik. Det gäller helt bortsett från om det ärbudgetunderskott som härskar i de offentliga finanserna eller inte. Detta är en mycket enkel sanning, , och den ärgrundvalen för all konjunkturpohtik. Vi behöver inte komplicera det hela medutläggningar om huruvida AP-fondens pengar är utlånade eller inte, utan kvar står:Om man har outnyttjade resurser fordras det att man sätter in en stimulerandeekonomisk pohtik. Den ekonomiska politiken, m. m. 5 protokoll 1974. Den ekonomiska politiken, m. m. HerrÅSLING (c) kort genmäle: Jag är inte riktigt säker beträffande på vUkagrunder finansministern åberopade konsumentprisindex i försöket till värderingav mervärdeskattesänkningen. senaste rapport talarom, att index tUl aprU har sjunkit . Men ser mandet hela specificerat på skUda varugrupper, finner man t. ex. attUvsmedelsindex har sjunkit . Då bör man också vara berättigad tillpåståendet att mervärdeskattesänkningen har haft en betydande positiv effekt påprisutvecklingen . Finansministern talar om syn på finansiering avreformer. Jag är Utet förvånad över att han inte vill acceptera, att vår klarautfästelse att ta ansvaret för finansieringen av reformer som vi hjälpt tillatt driva fram och givit vår anslutning till markerar en tillräcklig omsorg omsamhällsekonomin. När man sedan för ett resonemang om att man måste hatotalfinansieringen klar redan från början, så innebär detta i realiteten avhänder sig möjligheten att låta finansieringen av reformer ingå i enaktiv stabiliseringspolitik. Det är detta som jag inledningsvis karakteriseradesom fastlåsning och dåUg ekonomisk pohtik. När det gäller syn på pensionsåldern har vi intekritiserat de fackUga rörelserna för deras ständpunktstagande i frågan. Vi harbara sagt att vi står fast vid den uppgörelse som de politiska partiernaträffade i pensionsålderskommittén. Vi beklagar att socialdemokratin hoppat avfrån den uppgörelsen. Det måste innebära, herr finansminister, att man ocksåifrågasätter den sakliga grunden och de slutsatser beträffande det tekniskagenomförandet av reformen som pensionsålderskommittén har dragit. Vi gör detinte, och vi står fast vid denna utfästelse till socialt eftersatta grupper isamhället. Under detta anförande övertog herr förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. HerrLÖFGREN (fp) kort genmäle: Jag noterar med tillfredsställelse att herrSträng nu har ett något vänligare tonfall när han bedömer handelnssamhällsansvar i momssänkningshan teringen. Sedan undrar jag om en svensk husmor, när hon går ut ochhandlar, fäster så mycket vikt vid laborerande med procent,tiondels procent osv. Om det verkligen står på skyltfönstret att i denna affärdrar man av på priserna, så vet hon att hon får detta avdrag, ochdet är detta hon fäster sig vid. Det är en helt annan sak om det måste ske prisökningar. Dåhör det väl till andra samhällsorgans uppgifter att se till att de inte bliroskäliga. Om den saken inte fungerar, så är det väl inte handelns fel. Jag tror att det helt enkelt inte går även om manförsöker med skicklighet - att trolla bort effekten av attmomssänkningen verkUgen har fungerat. (vpk) kort genmäle: Bättre med en fågel i handen än tio i skogen,sade när han försvarade uppgörelsen med . Ja, herrSträng, jag är inte säker på att det alltid är så, i varie fall inte när fågelnheter . Ni skall vara försiktiga med den fågeln, för jag tror att den ärfarlig. Sedan tror jag i Ukhet med attsocialdemokratin får en besvärUg informationsuppgift bland desocialdemokratiska väljarna, eftersom det ju inte är så helt säkert att de ärövertygade om det fina i den här uppgörelsen som träffats med . Ärdet för övrigt en särskilt reformistisk politik att sänka marginalskattema medde effekter som det får? 1 början av det här året hade socialdemokratema en kritiskinställning till de borgerliga partiernas ekonomiska poUtik. var nieniga med och om bedömningen av det ekonomiska läget. Genomden här senaste uppgörelsen har ni sytt ihop er med i ett ännu merlångtgående samarbete på den ekonomiska politikens område. Jag hävdar attgrundlinjen i den här pohtiken är inte arbetarpoUtik. Det är folkpartietsborgerliga politik, det är samhällsbevarande politik över huvud taget somligger i den uppgörelsen. I vahörelsen framställde ni saken som om ni stred mot enborgerlig politik, när ni entusiasmerade valarbetarna. Och valarbetarna gjordesäkerligen ett uppoffrande arbete därför att de ärligt var motståndare till deborgeriiga partiernas högerpolitik. Jag måste, efter att ha hört försvaret för denhär uppgörelsen, vända mig tiU de socialdemokratiska väljarna utanför dettahus, till de socialdemokratiska valarbetama, till de många radikalasocialdemokratiska aktivister som finns landet runt och ställa frågan: Var detför enighet med som ni slogs i valrörelsen? Var det för densamförståndspolitik med och som bedrives ni kämpade ivalrörelsen ? Den ekonomiska politiken, m. m. Efter dessa utomordentligt koncentreradeinlägg är jag tveksam om jag över huvud taget skall säga någonting. Det skulle ta att i det här inlägget redovisaatt det, som jag sade, finns en vetenskaplig förklaring till att man i en frimarknadsekonomi har en periodicitet i konjunkturerna. Det är helt enkelt pådet sättet. säger: Då skall man väl läggapolitiken efter det. Ja, det är ju det vi har gjort. Vi har skapatstimulansmöjligheter så att industrierna kan investera under lågkonjunkturenför att vara parata att leverera när högkonjunkturen kommer. misströstar jaginte helt om att industrin lär sig litet grand år , för det harfaktiskt varit industrimän som sagt till mig: i efterhand begriper vi hurklokt det var att vi fick dessa möjligheter till lagringsstöd ochinvesteringsstöd i annat fall hade vi inte så snabbt kunnat fånga upp denefterfrågekon-junktur som vi nu möter. Det är alltså möjligt att man har lärt sig en del och attvi kommer Utet närmare en riktig lösning. Jag utgår ifrån att helt kan manaldrig lösa Den ekonomiska politiken, m. m. problemet.Och har väl knappast uppfattningen att det är densocialdemokratiska regeringen som skall ta hand om den svenska industrin,eftersom den socialdemokratiska regeringen mycket bestämt anser att man börinvestera i jämn takt, oberoende av konjunkturerna. kommer tillbaka och säger att han beklagar attsocialdemokraterna har hoppat av överenskommelsen om att pensionsålderskall inträda inom folkpensioneringen . Jag förstår inte detresonemanget. Det finns en skattekommitté som har uttalat sig för detta. Mennär de av saken berörda organisationerna ber att få en respit för att kunnaklara av sina problem förhandlingsmässigt och man går dem till mötes, är detatt hoppa av en överenskommelse? Det är ju rena argumentnöden då med den beskyllningen. TiU vUl jag slutligen säga att det är möjligtatt husmor är tiUfredsställd när hon står framför skyltfönstret. Hon ser att såoch så högt var priset tidigare, men man har reducerat det gamla priset med 3procent och så går hon in och handlar. Jag menar att hon har rättighet att varatillfredsställd, om det är på det sättet att det inte har hänt någonting innanden där prissänkningen skedde. Men man har ibland en känsla av att det skettprishöjningar, varför dessa sänkningar via momsen haft en rentoptisk funktion att fylla. Jag vill inte säga att detta har varit genomgående.Men jag har hört mig för litet med husmödrar som kollar sina inköp och följerprisema , och då har det visat sig att det finns ett visstunderlag för denna misstanke. () kort genmäle: förklarade att regeringen haranpassat politiken efter konjunkturrörelserna, och jag vill inte förneka det.Men regeringen har inte gjort det i tillräckligt hög grad. Ty i så fall skulleregeringen , när den borgerliga oppositionen gemensamt drev kravet på enmera aktiv konjunkturpolitik, ha vidtagit ytterligare åtgärder. En anledning till att det har förekommit rörelser iinvesteringarna har också varit att de mindre företagen med dålig lönsamhetinte har kunnat utnyttja de åtgärder som regeringen vidtagit. Storföretagen harkunnat göra det, och de har också haft en mycket jämnare investeringsutveckling.Jag delar helt uppfattning att den socialdemokratiska regeringeninte bör ta hand om företagen, utan en regering vilken den än är bör istället sköta den ekonomiska politiken. Och en anledning till att vi tycker attregeringen inte skall ha hand om företagen är den, att det så klart har visatsig att redan den mindre uppgiften att bara sköta den ekonomiska politiken harvarit så svår. Vad sedan statsfinanserna angår är det faktiskt här intefråga om att de borgerliga skall svära på den socialdemokratiskaidén att varenda utgiftsökning man beslutar om skall förutsätta en ytterligareskattekrona. Jag vill ställa en fråga till . Om man genom att skötapoUtiken bättre får en ekonomisk tillväxt i samhället som gör att staten tjänarnågon miljard extra i skatteinkomster, menar då att man inte kananvända denna mUjard till någon reform utan att höja skattesatserna?Vad vi har velat peka på är att man under enfemårsperiod framför sig kan se hur de statliga inkomsterna av olikaanledningar kommer att öka.