prot · FX0988 · 1974-12-31 00:00:00 — Om åtgärder mot liberalisering av lagstiftningen angåendecannabis HerrBENGTSSON i (c); Jag ber att få tacka statsrådet för svaret påmin interpellation. Interpellationen har väckts med anledning av uppgifter somkan tolkas så att eventuellt förbereder en uppmjukning avlagen vad gäller cannabis. Att detta har skapat en viss oro hos dem här ilandet, som på olika sätt försöker komma till rätta med och hjälpa människorsom har fått problem i samband med att de använder narkotika av olika slag, ärsjälvklart. Det svar statsrådet lämnat bör ge trygghet åt. alla dem som varitoroliga för att liberalisering skulle kunna komma till stånd. Jag vill därförytterligare peka på vad socialministern säger i sitt svar ; "Något initiativ till en sådan ändring avkonventionen har såvitt känt inte tagits. Eftersom harratificerat konventionen kommer vi att få kännedom om eventuelltförslag till ändring av den och har då som medlem av FN:s narkotikakommissionstora möjligheter att påverka ärendets handläggning." Det är också utomordentUgt betydelsefullt att, som sägs iinterpellationssvaret, den allmänna uppfattningen bland forskare på området äratt missbruket av cannabis medför medicinska och sociala skadeverkningar. Jagvill därför till protokollet ytteriigare en gång anföra, vad jag bl. a. påtalati min interpellation. "Men cannabis medför inte bara medicinska risker.Väl sä allvarligt är att de som använder cannabis ofta blir passiva inför sinasvårigheter. Många använder cannabis, eller andra droger, för att komma bortfrån en besvärlig verklighet. Men flykten med droger ändrar inte verklighetenutan konserverar bara problemen." Vi hade en ganska omfattande debatti denna kammare med statsrådet i hithörande frågor. Jag hardärför inget önskemål att dra i gång en debatt av liknande slag. Vi haralla en målmedveten strävan, herr statsråd, att försöka komma till rätta meddessa allvarliga problem. Jag vill därför än en gång uttrycka mitt tack tillstatsrådet för det klarläggande svaret. Överläggningen var härmed slutad. Om lokaliseringsstöd till industriella nyetableringarutanför stödområdet § 8 Omlokaliseringsstöd till industriella nyetableringar utanför stödområdet Herr arbetsmarknadsministernBENGTSSON erhöll ordet för att i ett sammanhang besvara dels ()framstäUda interpellation, nr 62, dels () den 8maj framställda interpellation, nr 80, och anförde: har frågat mig, om jag är bereddatt positivt pröva lokaliseringsstöd till företag som har för avsikt attetablera industriell verksamhet inom kommuner utanför stödområdet med allvarligobalans på arbetsmarknaden. har frågat mig på vilket sätt och med vilkamedel jag är beredd att medverka till en ökad sysselsättning inom byggnads- ochtillverkningsindustrin i . Jagbesvarar interpellationerna i ett sammanhang. Enligt de principer som har fastställt för denregionalpolitiska stödverksamheten skall lokaliseringsstödet främst inriktaspå de delar av landet som ingår i det allmänna stödområdet. Lokaliseringsstödkan emellertid utgå också i övriga delar av landet när t. ex. enindustrinedläggning medför avsevärda sysselsättningssvårigheter eller om ettområde med ensidigt näringsUv eller isolerat läge behöver tillföras ytterligareindustriell verksamhet. Dessa riktlinjer har varit vägledande för delokaliseringspoUtiska insatser som gjorts i oUka delar av landet. Underperioden -har 985 företag fåttlokaliseringsstöd med . Huvudparten av stödet hargått till företag i det allmänna stödområdet. 805 företag i detta område harfått lokaliseringsstöd med , vilket utgör 79 procentav det totala stödet. En inte oväsentlig del av lokaliseringsstödet, eller 21procent, har gått till företag utanför det allmänna stödområdet. 180 företag isödra och mellersta Sveriga har fått lokaliseringsstöd med över 500 miljonerkronor Även sysselsättningseffekterna har varit goda utanför stödområdet.Sysselsättningseffekten uppgår till omkring 7 000 personer mot närmare 18 000inom det allmänna stödområdet. Stödet till företag utanför det allmänna stödområdet harinriktats främst på de regioner som gränsar till stödområdet. Det haremellertid också gjorts punktinsatser i andra delar av mellersta och södraSverige för att bemästra akuta sysselsättningsproblem eller för attdifferentiera näringslivet. Även i fortsättningen kommer det att bli nödvändigtatt göra sådana punktinsatser Som framhåller har ett delvis nyttregionalt obalansproblem uppstått i vissa regioner utanför detallmänna stödområdet. I ett flertal tätorter i södra och somtidigare haft en stark industriell expansion har det skett en markantomsvängning så att antalet arbetstillfällen inom industrin har minskatpåtagligt. Detta har medfört negativa sociala återverkningar i skildaavseenden, inte minst i fråga om ungdomens möjligheter till ett fritt yrkesval. Enligt min mening är det nödvändigt att med olika medel sökamotverka en sådan utveckling. Härvid bör också lokaliseringspolitiska insatserkunna komma i fråga. Inom ramen för den omfattande arsenal av regionalpolitiskastödåtgärder som står till förfogande får det från fall till fall avgörasvilken åtgärd som kan vara motiverad i det enskilda fallet. Inom har industrisysselsättningenminskat starkt . Som framhåller i sininterpellation har denna oroande utveckUng också uppmärksammats avstatsmakterna. I propositionen 1972:111 angående regional utveckling ochhushållning med mark och vatten framhöll sålunda statsministern i fråga omstorstadsområdena att det inte är önskvärt att industrisysselsättningen fortsätteratt gå tillbaka på det sätt som har skett t. ex. i under de senasteåren. Statsministerns uttalande, som biträddes av , har varitvägledande bl. a. vid tillämpningen av bestämmelserna om regionalpolitisktstöd. har lokaliseringsstöd inte i något fall beviljatsföretag som planerat att flytta från . Denna princip liggerfast. Ytterligare åtgärder erfordras emellertid för att bevaraden nuvarande industrisysselsättningen. Som ett led i dessa strävanden kommerregeringen att göra en sådan ändring i kungörelsen om lokaliseringssamråd attindustrin i de berörda kommunerna undantas från de näringsgrenar som omfattasav samrådsskyldighet. Enligt min mening krävs därutöver också positiva åtgärderför att främja utvecklingen inom den befintliga industrin. När det gäller demindre och medelstora företagen vill jag erinra om den roll somföretagarföreningen spelar. De ökade resurser som företagarföreningen har fått i form av administrationsbidrag och lånemedel är ettuttryck för statsmakternas önskan att skapa goda förutsättningar förnäringslivet inom regionen. är det emellertid kommunerna själva somhar det avgörande inflytandet på hur näringslivet utvecklas i länet. Den industriellamiljön i form av god tillgång till mark, bostäder och kommunikationer har storbetydelse i detta sammanhang, och jag utgår från att de kommunala organen isamverkan med länsmyndigheterna ägnar uppmärksamhet åt dessa frågor. Frånregeringens sida är vi beredda att underlätta kommunernas strävan att skapagoda utvecklingsmöjligheter för näringslivet. Jag tackar arbetsmarknadsministern för ettbåde snabbt och positivt svar på frågor av väsentlig betydelse för människor ochkommuner i några av våra mer befolkningsrika områden i landet. Det är glädjande nog mot bakgrund av ett ganska positivtläge på arbetsmarknaden i stort som vi kan föra våra diskussioner. Menden i stort sett ljusa bilden, som jag kan tänka mig särskUt gläderarbetsmarknadsministern, har alltjämt sina mörka inslag. Det gäller delsområden i landet med allmänt besvärande brist på sysselsättningstillfällen somkräver fortsatt starkt engagemang av samhällets olika organ, dels också, somjag pekat på i min interpellation, storstadsområden med stark obalans isysselsättningsutbudet. I interpellationssvaret lämnas en kortfattad redogörelseför statens lokaliseringspolitiska insatser till utgången av1973. Om lokaliseringsstöd tiU industriella nyetableringar utanförstödområdet Orn lokaliseringsstöd till industriella nyetableringarutanför stödområdet väsentligaresultat som har uppnåtts. Det finns anledning att vid ett tUlfälle som dettauttrycka en bestämd uppskattning av de människors arbete som närmast har haftansvaret för den här utvecklingen. Jag ser i detta framgångsrika statliga engagemang någotsom bådar gott för möjligheterna att åtgärda de problem som jag har pekat på imin interpellation. De problemen finns, som jag inledningsvis nämnde, i områdenutanför det allmänna stödområdet med särskild tyngdpunkt i vissa kommuner imellersta och . Där är bristen på sysselsättningstillfällen inomtillverkningsindustrin särskilt besvärande. För kommun, som jag naturligtvis känner bäst till,innebär det i konkreta siffror att de industrisysselsatta representerar av de yrkesverksamma människoma. När man då vet att riksgenomsnittetUgger på upplever jag situationen i kommun som närmastskrämmande. Den innebär t. ex. att för många ungdomar som lämnar skolan finnsdet inga arbetstillfällen över huvud taget i en kommun som ändå till storlekenär fjärde och som ligger i en i många avseenden expansiv del avlandet. Detta förhållande har , då uppgången i sysselsättningenallmänt sett varit stark i landet, illustrerats av att flera av landets storaindustriföretag har en rekryteringsdrive t. ex. genom arbetsförmedlingen iUppsala, där man har placerat människor med särskild uppgift att fånga in deunga uppsalabor som står i begrepp att gå ut på arbetsmarknaden. Det kan inte som vi upplever det, och jag förstår av arbetsmarknadsministerns svar att handelar vår uppfattning anses tUlfredsstäUande. Jag vill gärna peka på ett förhållande som vi har funnitmycket besvärande. Tills bedrev AMS kommunovetande - direkta värvningsaktioner bland industriföretag på orten. Dessaaktioner innebar att man med statliga pengar medverkade till utflyttning avföretag från till orter inom det allmänna stödområdet. Den här litettvivelaktiga verksamheten har upphört efter det attUppsala kommun hos arbetsmarknadsverkets dåvarande generaldirektör påtalat detorimliga i förhållandet. Det finns alltså inte anledning att gråta överspilld mjölk. Detta vittnar dock i någon mån om bristande kontakt mellan högeroch vänster hand. Jag är mycket tacksam för att arbetsmarknadsministern såklart instämmer i de värderingar som jag har givit uttryck åt iinterpellationen, att man främst från social synpunkt måste uppleva de rådandeförhållandena som mycket otillfredsställande. Jag delar statsrådets mening att det kan bli fråga om attanvända olika medel för att komma till rätta med den här situationen. Jagnoterar med stor tillfredsställelse att arbetsmarknadsministern bland de medlenockså nämner regionalpolitiska stödåtgärder. Givetvis det finner jag heltnaturligt och riktigt - blir det nödvändigt att man ingående prövar från falltill fall. Jag delar också statsrådets uppfattning att det utövereventuella statliga insatser krävs en väsentlig aktivitet. Självfalletmåste detta i hög grad baseras just på lokal verksamhet, där kommunen måstespela en framträdande roll. 1 denspeciella situation som råder i har vi på socialdemo- kratiskthåll vi befinner oss tyvärr i minoritet undersenare år kunnat iaktta en vilja till aktiv medverkan av den borgerligamajoriteten i detta kommunala arbete för att lösa det problem jag pekar på. Detgör, med det svar från arbetsmarknadsministern som ligger på riksdagensbord, att vi har anledning att ställa förhoppningar . Vi räknarsjälvfallet med att företagarföreningen skall spela en aktiv roll och medverkatill en förbättring av situationen. Arbetsmarknadsministern pekade påföretagarföreningen i . Vad han därvid sade gäUer i hög gradockså företagarföreningen i län, ehuru resursförstärkningen där intevarit lika påtaglig som i . Självfallet hoppas vi också på de regionalastatliga organens engagemang i denna fråga. Med detta vill jag, fru talman, än en gång understrykatacket till arbetsmarknadsministern och konstatera att vi har anledning attknyta förhoppningar till den fortsatta verksamheten på detta område. Jag tackar arbetsmarknadsministern för svaretpå min interpellation. Jag uppfattar .svaret som både positivt ochkonstruktivt. Det vittnar om en glädjande förståelse för de problem som finnsockså i . De kommentarer som jag skall göra i anslutning tillinterpellationssvaret ansluter nära till de synpunkter som gavuttryck för. Obalansen i näringsliv är ettbeklagligt faktum. Bristen på sysselsättning inom tillverkningsindustrin hargett kravet på ett differentierat näringsliv en kraftig slagsida. Detintressanta är den stora aktivitet som de fackliga organisationerna utvecklarför att få bukt med det allt ensidigare näringslivet. När det gäller målsättningen för såväl Stockholmsregionensom andra tätortsregioner är vi i mycket hög grad överens. Iinterpellationssvaret påminner statsrådet om statsministernsuttalande vid riksdag, då regeringsförslaget om regional utvecklingoch hushållning med mark och vatten behandlades. Det var inte önskvärt,framhöll statsministern vid det tillfället, att industrisysselsättningenfortsatte att gå tillbaka på det sätt som skett t. ex. i under desenaste åren. Samma konstaterande gjorde inrikesutskottet i sitt betänkandenr 5 vid årets riksdag, som behandlades , nämligen att dämpningenav tillväxten i storstadsområdena inte borde ske på ett sådant sätt att maneftergav kravet på differentierade arbetsmarknader. När arbetsmarknadsministern i svaret anknyter tillstatsmmisterns uttalande sker det med mycket viktiga upplysningar. Svaretbekräftar att lokaliseringsstöd'inte i något fall har beviljats företag somunder planerat att flytta från och att denprincipen skall ligga fast. Det är ett klart och entydigt besked. Därigenom börockså den irritation som uppstått på grund av den aktivitet somlokaliseringsenheten vid AMS utvecklat vid kontakt med företagare iStockholmsområdet kunna undanröjas och helt avvecklas. Alltjämtstöter man på den uppfattningen att är Om lokaliseringsstöd tiU industriella nyetableringar utanförstödområdet Om lokaliseringsstöd till industriella nyetableringarutanför stödområdet etttillväxtområde när det gäller befolkningsmängden. Så är ingalunda fallet. Detsker en utflyttning härifrån som varit mycket stark. Detta måste sägas,även om arbetsmarknaden kring Uksom på åtskilliga andra håU ilandet - just nu präglas av en stor efterfrågan på främst utbildad arbetskraft.Men frågan om utvecklingen och differentieringen av näringslivet inomStorstockholm måste ses i ett längre perspektiv. De ledamöter av somär verksamma i har med en viss förundran åsett den aktivitetoch uppslagsrikedom som både på politiskt håll och inom vissa statligamyndigheter utvecklats för att flytta ut företag tiU andra orter i landet frånhuvudstadsregionen. Detta har skett med stöd av den mångsidighet som ligger ilokaliseringsmedlen. måste den trenden hejdas. utgår inte längre någotlokaliseringsstöd som ju eljest har haft en förståeligt stimulerande effekt vidutflyttning av företag. Tidpunkten är nu inne för en planerad tillväxt iregionen av tillverkningsindustri. Regeringen planerar ytterligare åtgärder för att bevaraden nuvarande industrisysselsättningen, framgår det vidare avinterpellationssvaret. Som ett led i dessa strävanden kommer regeringen attgöra en sådan ändring i kungörelsen om lokaliseringssamråd att industrin i deberörda kommunerna undantas från de näringsgrenar som omfattas avsamrådsskyldighet. Allt detta är bra. Det är ett klart och entydigt besked. Isvarets förlängda mening - allt i min egen tolkning av svarets innebörd -ligger också en möjUghet att för nyetablering av industrier i Stockholmsområdetkunna påräkna någon form av lokaliseringsmedel. Jag tänker då närmast påutbUdningsbidrag. Här föreligger ett samordnat intresse mellan de fackligaorganisationerna, de kommuner i regionen som satsar på näringslivets utvecklingi form av konkreta åtgärder och arbetsmarknadens växande krav på utbildadarbetskraft. Det gäller verkstadsindustrin, byggnadsindustrin och de företag iövrigt inom näringslivet där efterfrågan är påfallande hög också mätt i ettlängre tidsperspektiv. vi haft av ojämn konjunktur har vissaföretag minskat sin utbildningskapacitet främst för ungdom och har därför enbegränsad möjlighet till inskolning av arbetskraft för utbildning. Här måstesjälvfallet en upprustning ske. En kraftigt ökad utbildning främst inomverkstadsindustrin och ökade utbildnings- och omskolningsmöjligheter förbyggnadsjobbare är primära uppgifter . Utbildningsbidragenhar där en stor och viktig uppgift att fylla. Det är naturligtvis riktigt som arbetsmarknadsministernhävdar att flera samverkande faktorer måste till för att främja utvecklingeninom industrin. Statsrådet påminner om företagarföreningarnas roll och de ökaderesurserna i form av administrationsbidrag och lånemedel somföretagarföreningen i har fått, och han konstaterar attkommunerna själva har det avgörande inflytandet över hur näringslivet utvecklasi länet. Regeringen för sin del är beredd att underlätta kommunernas strävanatt skapa goda utvecklingsmöjligheter för näringslivet. Självfallet skall inte staten överta kommunernas ansvar.Kommunerna måste vara inställda på en ordentlig handlingsberedskap. Det ärdärför inte försvarligt när åtskilliga kommuner runt minskar sin ambitionsgradi fråga om bostadsbyggandet eller visar inaktivitet i fråga om planering fördet naturliga samband som finns mellan bostad, arbetsplats och kommunalservice. Landshövdingen har varnat för en sådan utveckling, och det bordeföranleda en omprövning av den kommunalpolitik som förs i åtskilliga kommunerrunt med borgerlig majoritet. Vill inte kommunerna satsa helhjärtatpå en utbyggd service, minskar det tilltron till derasförmåga att intressera företagen för etablering i kommunen eller i regionen. Dåhjälper heller inga subventioner eller utbildningsbidrag. För att Stockholmsregionenskall utvecklas tiU en differentierad arbetsmarknad är det nödvändigt attkommunerna i avsevärt högre grad än uppmärksammar den roll de har attspela i sammanhanget. Arbetsmarknadsministern har på regeringensvägnar sträckt ut sin arm och inbjudit till samverkan för att utvecklanäringslivet. har finansborgarrådet i skickat enskrivelse till regeringen närmare bestämt till kommunikationsminister gett uppslag för att få behålla förråd i . Jag viU också påminna om den aktivitet som pågår påJärvafältet vilken som bekant har skett under konfrontation och motstånd frånborgerligt håll - där bostadsprogrammet fullföljts Uksom anläggandet av nyaarbetsplatser. På länsstyrelsenivå pågår en stark aktivitet för att skapa godaförutsättningar för industriell utveckling. Jag påminner slutligen om . Där kommersamhällets vilja också att sättas på prov för att bevara arbetsmöjligheternaför befolkningen, främst då hantverk och service, även om de åtgärder sombehöver sättas in kräver en likvärdig social och industriell insats. Det här är några exempel - flera finns naturligtvis atthänvisa till där arbetsmarknadsministern och hans kolleger i regeringen fårtillfälle till ett samarbete på både läns- och kommunalplanet; allt i syfte attskapa goda utvecklingsmöjligheter för näringslivet i . Om lokaliseringsstöd till industriella nyetableringarutanför stödområdet HerrULANDER (s): Problemen för när det gäUerden hittillsvarande industriutflyttningen berör naturligtvis både direkt ochindirekt andra sysselsättningsområden än den egentliga industrin. På grund avutflyttningarna har arbetsmarknaden i blivit otrygg för många.Framtiden för flera branscher är inte speciellt ljus. Byggbranschen t. ex. ärett av de områden som går en oviss framtid till mötes. Problemen med denframtida sysselsättningen inom byggsektorn för också med sig problem inom fleraandra branscher, t. ex. byggnadsämnesindustrin. De skapar bekymmer förbyggtekniker och andra anstäUda. Även metalUndustrin, transportsektorn ochandra delar av näringslivet drabbas. Problemen på byggarbetsmarknaden accentueras med de nyapolitiska majoriteterna i . De nya byggplaner som kommunernalagt fram speciellt de kommuner där är tongivande - är de lägstaunder efterkrigstiden. ErUigt uppgift håller kommunerna på att ytterligarebeskära de tidigare rekordlåga byggplanerna. Om lokaliseringsstöd till industriella nyetableringarutanför stödområdet övrigaborgerliga partierna satsar hårt för en bostadsbrist inom en nära framtid.Samtidigt får man genom att inte ha litet is i magen en oriktig utveckling iregionen. Händer ingenting kommer vi att få uppleva en rekordarbetslöshet under1975. Är 1973 byggdes i 18 000-19 000bostäder. De nya planerna betyder att man kommer att bygga mindre än hälften avden produktionen, viUcet får tiU resultat att de 21 000 verksamma byggnadsarbetaresom finns i produktionen minskas tiU hälften. VUka följder detta får kannaturligtvis lätt räknas ut. Ovanpå detta deltar i nedskärningstävlingen.Landstingets nämnder har att skaffa fram beredskapsarbeten. Denborgerliga majoriteten där har föreslagit en betydande nedskärning, från 700tiU ca 280. Tittar man på byggnadsarbetarkåren finner man att avgångenär stor. Det finns de som säger att det är bra. Men jag ställer frågan: Är detbra? Exempelvis minskade med ca 4 000medlemmar. Av den minskningen drabbade Stockholmsområdet.Medlemsmässigt utgör av förbundet. Är 1973 varavgången i 1 596 personer, och av dem var 997 under . Med den minimalaungdomsutbildning till byggyrken som vi har kommer vi inom ensnar framtid att få en snedbalans i byggnadsarbetarkåren, vilket naturligtvisfår konsekvenser. De beslut som man tidigare fattat om industriutflyttningoch den stagnation som har haft får naturligtvis en massaeffekter. Jag har här pekat på ett område, ett nyckelområde försysselsättningen totalt. Mot den bakgrunden är det nödvändigt att speciellaåtgärder sätts in. Detta för att skapa byggnadsarbete i . Jagbefarar att om inte speciella insatser sätts in kommerarbetslösheten att vida överträffa de redan tidigare höga arbetslöshetssiffrorsom byggnadsarbetarna har fått vänja sig vid. Detta drabbar naturligtvisspeciellt de äldre och långtidsarbetslösa, som även i relativt goda tider harsvårt med sysselsättningen. Det är självfallet helt riktigt som både herrAlsén och har framhållit att den här frågan skall ses i ettlängre perspektiv. Man får inte utgå ifrån läget sådant det är , då detfinns 11 500 lediga platser i och bara 4 500 arbetslösa. Detfinns, vilket jag sagt tidigare, trots den här ljusa bilden av arbetsmarknadenen del problem två av dem har vi diskuterat här . Det ena problemet är den regionala obalansen, där mannaturligtvis i första hand tänker på skogslänen. Arbetslösheten i skogslänen ärfortfarande alltför stor, men det finns också en regional obalans inom regionerav typ och . Därför har vi anledning att se allvarligt pådenna fråga. Det framgick ju av vad jag sade i den regionalpolitiska debattenatt vi också får titta på den sortens balans. Det är riktigt, som av mitt svar, att vi är beredda att görapunktinsatser, där vi självfallet viU pröva mycket noga från faU tUl faU vadsom kan göras för att stimulera industrisysselsättningen i området. Jag borde kanske ha sagt också ett par ord ombyggnadssysselsätt-tiingen, som jag menar är det andra problemet vi har attbrottas med. Måhända är det inte akut för dagen, men blir detsäkerligen allvarligt om ingenting görs i frågan. Vi har därför i regeringenförsökt att vidta en rad åtgärder i syfte att komma tiU rätta med de problemsom man kommer att mota inom byggsektorn. a. planerar vi en hel del arbetenför . har utarbetat planer för byggentiU en kostnad av , som vi skall pröva, och påStockholms län faller härav ca , som skall gevintersysselsättning för byggnadsarbetarkåren. Dessutom har vi tillsattbyggsysselsättningsdelegationen, som är ett bevis för hur aUvarligt vi ser påbyggnadssysselsättningen. Vi hoppas med hjälp av den kunna komma tiU rätta meden del av de problem som bl. a, tagit upp. Hert SCHÖTT (m);