prot · FX0993 · 1974-12-31 00:00:00 — 9. beträffande tillhandahållandetav preventivmedel i samband med preventivmedelsrådgivning av () och () som ansett att utskottet under 24 bort hemställa, att i anledning avmotionen 1974:1743 gav Kungl. Maj:t till känna vad reservanterna anfört. 10. beträffande medelsanvisning tillpreventivmedelsinformation m. m. av som ansett att utskottet under31 bort hemställa, att med bifall rill motionerna 1974:1732 och1974:1734 i motsvarande del samt i anledning av Kungl. Maj:ts förslag ochmotionen 1974:1737 till Information om vissa abortförebyggande åtgärder m. m.för /75 under femte huvudtiteln anvisade ett reservationsanslagav . i (s): När de första uppgifterna om den föreslagnaabortlagen nådde mig fick jag den uppfattningen att det i förslaget tillabortlag var inbyggt ett visst rättsskydd för fostret. När lagförslaget sedankom visade det sig att denna förmodan var felaktig. I praktiken innebärförslaget fri abort före utgången av adertonde havandeskapsveckan, dvs. inärheten av den gräns då fostret kan vara livsdugligt utanför kvinnans kropp.Med mina utgångspunkter är det omöjligt att godta ett sådant förslag, och jag hardärför i socialutskottet valt vägen att i praktiken yrka återremiss för enöversyn och med begäran om nytt förslag . Formellt har detta fått formenav ett avslagsyrkande. Bakom detta avslagsyrkande står fyra reservanter med tvåskilda motiveringar. Detta är inte en partifråga i vanlig bemärkelse. Ingetpartiprogram har såvitt jag vet något krav på fri abort. Partiledarna, utomvpk.s, har också hävdat att denna fråga helt får överlämnas åt den enskilde attavgöra. Statsministern och justitieministern har försäkrat att dehar förståelse för dem som har en annan uppfattning. Det är självklart att jagockså har respekt för dem som har kommit till en annan slutsats än jag själv.Ingen som ägnat denna fråga någon tankeverksamhet kan stå upp och säga attdet är en enkel och okomplicerad fråga. Nr 93 Herr talman! Att det finns en bredoch djup opinion mot lagförslaget Onsdaeen den " alldeles tydligt. Denna opinion har ibland tagit sig former somvi 29 mai1974 ogillar, men ingen kan ta miste pådet engagemang som finns bakom. ------------------ mångaväljare har det faktiskt också blivit en samvetsfråga som har satt rorslagtill abort- deras partilojalitet på hårt prov. Enda trösten isammanhanget är ju att tag, m. m. frågan skär tvärsigenom allatraditionella partilinjer. kan talaom att en fråga inte är partibunden så är det just denna. Om jag också, herr talman, i debattens inledning fåruttala en önskan, så är det att denna debatt skall bli lugn och saklig och intenå det bottenrekord som någon i går befarade. Jag tror att frågans karaktär göratt vi alla måste gå varligt fram inte minst med hänsyn till de människor somär direkt berörda genom att själva ha varit föremål för operation elleringrepp. gäller det närmare 30 000 kvinnor . och har i jämförelse med såvälkatolskt dominerade som kommunistiskt styrda länder haft en lågabortfrekvens. Anledningen till detta är bl. a., med en formulering som jaglånar av departementschefen och utskottet, att vi har en hög antikonceptionellstandard i vårt land. Lagstiftningen gick också tidigt in för att bygga uppolika familjepolitiska åtgärder. Abortlagstiftningens karaktär och praktiskatillämpning har också till starkt understrukit aborten som enundantagsåtgärd, som får utföras endast om bestämda indikationer uppfylles.Under senare år har emellertid, som vi vet, en ny inställning och en nytolkning av lagen brutit igenom med åtföljande starkt ökat antal aborter. Det är, herr talman, en intressant fråga om detta barainnebär en annan fördelning mellan illegala och legala aborter. abortkommittékonstaterade att vi i enligt beräkningar då hade ca 10 000 illegalaaborter, medan antalet legala var 4 585. Är 1968, alltså efteråt, tognästa abortkommitté vars betänkande i mycket ligger till grund för vår debatthär upp denna fråga och konstaterade att de illegala aborterna hademinskat starkt till troligen mellan 3 000 och 4 000, kanske högst 6 000. Viddet tillfället var de legala aborterna ca Underdenna har vi alltså haft ett årligt antal aborter på ca16 000 medan det skett en ökning med ca 10000 aborter. Alla tecken från andra länder tyder på att vi nu kommer att få enytterligare ökning. En uppräkning till nuvarande Stockholmspraxis t. ex.innebär en ökning till uppemot 45 000 av det totala antalet aborter . Departementscheferna och utskottsmajoriteten poängterarsärskilt att aborten måste betraktas som en nödfallsåtgärd. Det är självklartatt jag delar den uppfattningen, men det är också anledningen till att jag villbegränsa det totala antalet aborter även genom lagstiftningen. Jag menar att enminimering av antalet aborter måste vara vår arbetshypotes och vårt mål. Denfria aborten fyller inte det kravet. En annan mening som fördes fram i abortkommittén var attabortingreppet eller, som det kallades, abortoperationen inte får bli enbestäliningsoperation. Jag har mycket svårt att förstå hur det skall kunnaundvikas. Utskottet understryker tillsammans med andra nämligen att kvinnan, omhon begär abort, också skall få det utan annan undersökning än av omhon är frisk och kan genomgå ingreppet. I världsperspektiv torde aborten vara det främstamedlet för Onsdaeen den födelsekontroll. I vill vi inte godta ensådan utveckling, och det är -jg 1974 väl ocksåsjälvfallet att inte heller någon enskild hellre vill genomgå abort ----- än användapreventiva åtgärder. Ändå visar undersökningar att mer än rorslag tillaoort-hälften av de abortsökande inte hade tillgripit preventiva åtgärder. I"'?> - undersökning av 1967 uppgavnära en fjärdedel inom hela befolkningen att de vid senaste samlaget inte hadeanvänt preventivmedel. Jag tror att det måste bli så, att ju lättare det äratt få aborter, desto svårare blir det i längden att upprätthålla gränsen motatt aborten blir ett medel för födelsekontroll. Vi kan ha vilken mening vi villom detta men jag tror att det är en utveckling som vi inte kan hejda. En av propositionens stora förtjänster är att den för framde förebyggande åtgärderna. Jag menar att de borde ha kommit tidigare, men härhar vi många skuld inte minst jag själv. kommer alltså forslaget just isamband med att vi genomför den nya lagstiftningen. Problemet med de förebyggande åtgärderna blir ju intemindre av att väntetiderna för preventivmedelsrådgivning är mycket långa;departementschefen uppger att upp till inte är ovanligt. Här är, vilketockså utskottet poängterar, en omedelbar upprustning nödvändig. Förslag omdetta borde rimligtvis ha kommit för tre , då kurvan av abortergick i höjden. hinner inte upprustningen ske i så god tid som varitönskvärt. Bl a. saknas det också personal och utbildning. Men utskottetunderstryker och jag vill gärna betona det själv också att det är viktigtatt en upprustning görs. Jag hälsar alltså förslagen om preventiva åtgärder medstor tillfredsställelse. Vad jag däremot saknar är förslag om åtgärder i merapositiv bemärkelse för att barnet verkligen skall vara välkommet, för det ärändå det viktigaste i sammanhanget. Det här är en social och ekonomisk fråga,det är en fråga om barnbidrag, om bostadsstöd, om uppbyggnad avföräldraförsäkringen, om bidragsförskott och, skulle jag vilja säga, om sextimmars arbetsdag för att vi skall få möjligheter att fungera i familjen.Mycket av det här är ju gjort, men vi borde se efter vad som ytterligare kangöras. Det är anledningen till att vi i reservationen 8 begär enutredning kring dessa frågor, speciellt koncentrerad kring dem som har varitmed om ett ingrepp. Känner man orsakerna, kan man sedan också bygga utåtgärderna. En av de stora diskussionsfrågorna har varit rådgivningen.Enligt utskottet skall det heta upplysning, och någon påverkan får inte ske.Man vet faktiskt inte om läkaren får ge ett gott råd strax före operationen, omkvinnan eventuellt skulle begära det. Jag har litet svårt att begripa den härkänsligheten. Självfallet kan all sådan rådgivning bli subjektiv, men människamåste ibland få möta människa. Det måsfe få finnas något som heter omtanke,inte bara om fostret utan också orn kvirinan, Jag menar att det är enindividualistisk syn som har brutit igenom, oph ungmoderaterna har ocksåföljdriktigt opponerat sig emot sift paftis agerande i abortfrågan. Det stämmernämligen inte med deh nya indiyjduajismen. En av orsakerna till att vi är många soij) yjj} h,? Nr 93 rådgivning är naturligtvis att detrådgivande samtalet också skall nå dem Onsdaeen den "" behöver det. Jag tänker på unga flickor kanske litetvilsna och 29 mai1974 osäkra inför sin situation.Kontakter kanske behöver tas med det väntade -------------------- barnetsfar eller med flickans föräldrar många är ju barn själva. rorslagtill abort- detta spelar vi nu bort i något slags frihetsiver. lag, m. m. j grunden för utskottsmajoritetens och reservanternas olika linjer För min del vill jag inte överge den princip som 1938 årslagstiftning byggde på och som sedan gällt ända fram till , nämligen attfostret har ett egenvärde och därför skall ha samhällets rättsskydd. Samhälletsuppgift måste vara att skydda liv. Har man tagit den ställningen så blirförslaget om fri abort en omöjlig lösning. Jag kan inte låta bli att erinra om den diskussion somfördes i samband med befolkningsfrågan och den dåaktuella debatten om den sociala indikationen. Som alla vet var den debattenganska lång och kanske ännu mer upphetsad än den debatt som pågår. MakarnaMyrdal var hårda i sin dom över det samhälle som då uppvisade såstora brister. De sade att den sociala indikationen är "en fruktansvärdanklagelse mot vårt samhälle för hyckleri och bristfällig social organisationav produktionen och fördelningen". Dessa åsikter, som sedan blevvägledande i debatten, ledde till att man ville skapa ett samhälle där folkkände trivsel, där folk kände att det går att sätta barn till världen utan attdet medför vantrivsel, elände och fattigdom. Vi som sitter här och vi som deltar i denna debatt vetalla att samhället har förändrats oerhört mycket till det bättre.Men det paradoxala är att den sociala indikationen är den indikation somman använder mest. Hade då socialdemokratin en för ljus syn? Vardess företrädare socialistiska utopister utan förankring i den hårda verkligheten?Själv vill jag hålla fast vid uppfattningen att vi kan organisera ett samhälledär barnen är välkomna, ett samhälle där omgivningen är varm och vänlig motbarnen och där fattigdom och misär inte lägger hinder i vägen för någon attbära fram det barn som har blivit till. Och jag tror att vi kan lyckas. Enlagstiftning om fri abort upplevs av mig faktiskt som en kapitulation. Vi har ireservationen 1 motiverat vår syn, och jag skall inte upprepa argumentationen alltför mycket. Jag vill bara säga att den linje som reservanterna följer är svårare än den frihet eller det förbud som tillämpas på andra håll i världen och som innebär en lättare, logisk linje. Om man väljer propositionens och utskottsmajoritetens linje att detta är en sak enbart för kvinnan och knappast för någon annan så är naturligtvis frågan relativt enkel, även ur etisk synpunkt. Då blir argumentationen ganska rätlinjig. Men jag menar att man därmed inte har tagit tillräcklig hänsyn till den stora opinion som har andra värderingar. Utskottsmajori teten har i det stycket valt sida. Jag beklagar det, eftersom vi ändå vant oss vid att ta hänsyn till varandras åsikter i etiskt kontroversiella frågor. Om nu utskottsmajoriteten mot mångas önskan vinner, så hoppas jag ändå att man i den praktiska tillämpningen skall finna möjligheter att ta " hänsyn till de synpunkter somminoriteten inom utskottet företräder. Låt mig, herr talman, sammanfatta de synpunkter som vireservanter Nr 93 vill ha beaktade i en ny abortlag. Lagenmåste vara så utformad att det klart markeras att abort är en ., ,niA nödfallsutväg och att en avvägning sker mellan tva liv, varvid hänsyn------------ måste tas till bl. a. komplicerade medicinska och socialmedicinska Forslag till abort- faktorer för kvinnans del. Rimligamöjligheter måste beredas kvinnan-modern och om möjligt fadern att ta välöverlagd ställning till abort under insikt om de värderingsproblem situationenrymmer samt om de möjligheter samhället har att bistå på det personliga ochsociala planet. Föräldrar/vårdnads-havare till underårig bör också om möjligthöras, och det är här som jag menar att en obligatorisk utredning måste till.Den kan i stort sett ske mycket enkelt: Varje ansökan görs hos kuratorn, sedantas diskussionen upp med gynekologen och de tillsammans bör kunna fattabeslutet. Eftersom ettabortbeslut innebär en avvägning mellan två liv bör, som jag sade, detta beslutej fattas av modern ensam. Ett samhällsorgan bör vara delaktigt i varje beslutom abort. En sådan ordning kan tillsammans med obligatorisk utredning också gebättre garantier mot påtryckning på kvinnan att mot sin önskan avbrytahavandeskapet. Och jag kanske inte behöver säga att det är självklart attkvinnans mening måste tillmätas stor betydelse. Ett straffsanktioneratförbud mot abort måste naturligtvis under sådana här omständigheter bibehållas.Emellertid bör man undanta kvinnan från det straffbara området - hon bör ickevara straffhotad. Det bör ingå ilagen eller i tillämpningsföreskrifterna att sjukvårdspersonalen enligtsärskilda författningsbestämmelser garanteras frihet att avstå från attmedverka vid abort. Jag menar att den punkten är så viktig att den bör lyftasin antingen i lagen eller i särskilda bestämmelser. Jag yrkar, herr talman, bifall till reservationerna 1 och8 vid socialutskottets betänkande nr 21. Reservationerna 1 och 2 har sammakläm, innebärande avslag på lagförslagen och återremiss. Men de bådareservationerna har olika motivering, och vinner avslagsyrkandet får riksdagenalltså sedan ta ställning till vilken av motiveringarna som skall gälla. Jag kan till slut försäkra att många väljare som stödervåra partier skulle uppskatta en sådan här åtgärd med det hänsynstagande deninnebär. Jag tror att det skulle gå ett sus av lättnad genom många led.Riksdagen har , efter en lång debatt, möjlighet att ta den ställningen,när vi skall votera. i (c): Den föreliggande propositionen 1974:70 medförslag till abortlag m. m. behandlar en kontroversiell och svår fråga, däruppfattningarna går tvärsigenom alla partier som är representerade här ikammaren, möjligtvis med undantag för kommunisterna. Ytterst bottnar de olikaåsikterna i olika etiska och moraliska värderingar, främst gällande frågan omfostrets rätt och egenvärde. Det skall villigt erkännas att propositionen i vissaavseenden innebär förbättringar i förhållande till abortkommitténs betänkande. 2 protokoll 1974. Förslag till abortlag, m. m. rymmer ettsuccessivt ökande skydd för fostret genom obligatoriskt krav på särskildutredning efter tolfte havandeskapsveckans utgång och sätter framför allt ensärskild gräns vid utgången av adertonde havandeskapsveckan, efter vilkentillståndet till abort får lämnas endast om synnerliga skäl föreligger.Dessutom inträder en högre grad av rättsskydd för fostret på ett tidigarestadium än enligt abortkommitténs betänkande genom införandet av begreppet"livsduglighet" i 3 §, i betydelsen att fostret har möjlighet attöverleva utanför modern. Detta innebär också i jämförelse med nu gällande lagen tidigare gräns för abortingreppet. De förebyggande åtgärderna är även avstor betydelse. Men trots dessa positiva sidor i det föreliggandelagförslaget har jag inte kunnat biträda propositionen. Jag har skrivit undermotionen 1734 från centerhåll med som första namn, och jag hari socialutskottet sällat mig till reservanterna, närmast under reservationen Justitieministern har vidskrivningen av propositionen tydligen ställts inför en till synes olösligproblematik genom den ändring av praxis i abortärenden som man kan finna sedandirektiven abortkommitté skrevs och som resulterat i en liberalaretillämpning av nu gällande lag, så att inte av allaabortansökningar har bifallits. Han har tydligen ansett detvara ogenomförbart att ändra den praxis som godkänts av de ansvarigamyndigheternas tillämpningsförfarande, och följden har blivit atthuvudmotiveringen för propositionens förslag är utvecklingen i praxis.Lagförslaget syftar inte heller längre än till att konfirmera denna utveckling.Det torde emellertid enligt min mening vara en ny linje i svensk lagstiftningatt praxis skall bestämma lagstiftningen, och jag ställer mig skeptisk tilldetta. I och för sig är det lätt att förstå att ett lagförslag,som inriktar sig på att finna en praktisk lösning på ett samhällsproblem avetiskt kontroversiell karaktär, i första hand tar hänsyn till den sociala ochpsykologiska situation i vilken lagen skall tillämpas och undviker de etniskafrågorna. Man måste dock ifrågasätta om detta tillvägagångssätt är möjligt i enangelägenhet, där det inte går att annat än skenbart bortse från att detföreligger en konflikt mellan två mänskliga liv, moderns och fostrets. När propositionsskrivama valt vägen att konfirmera praxisoch att motivera detta sitt ställningstagande med samma praxis, så inför desamtidigt i lagstiftningen en ny princip, nämligen den att kvinnan själv intillutgången av adertonde havandeskapsveckan skall avgöra om hon önskar avbrytahavandeskapet. Kravet på obligatorisk särskild utredning mellan utgången avtolfte och adertonde havandeskapsveckan ändrar inte på denna huvudregel. Detbetyder att skyddet för fostret t. o. m. adertonde havandeskapsveckans utgånghelt överlämnats åt den enskilde. Dessutom innebär det att kvinnan ställs ensammed ett avgörande, som i propositionen betraktas som så allvarligt att denvalda lösningen betecknas som en nödfallsåtgärd. Abortsituationen innebär alltid en konflikt mellan å enasidan kvinnans intressen och å andra sidan respekten för det mänskliga liv somfostret representerar. Man måste slå fast att samhället här har ett bestämtansvar. Samhället får inte smita undan det ansvaret och vältra över det på en ensammänniska i en ömtålig och oskyddad situation, hon är som allra mest ibehov av stöd och hjälp. Man måste betänka att kvinnan då fattar sitt beslut ien nödsituation, som hon sedan har att ta konsekvenserna av under hela livet.Samhället får i detta läge inte inskränka sig till att erbjuda kvinnan enteknisk lösning, som för samhället är relativt okomplicerad. Det är i ställetsamhällets skyldighet att hjälpa en kvinna som upplever en graviditet somovälkommen att analysera den uppkomna situationen och ge den hjälp som kvinnankan önska. Det förhållandet att en graviditet är ovälkommen kan ha sin grund iolika sociala problem, som motiverar särskilda stödåtgärder. Enotillfredsställande bostadssituation, bristande möjligheter till barntillsyn,ekonomiska svårigheter osv. är faktorer som kan påverka kvinnans totalalivssituation i negativ riktning och i väsentlig grad bidra till att honupplever graviditeten som ovälkommen. Samhället måste i ökad utsträckning gestöd och hjälp, både genom generella insatser och genom åtgärder som är särskiltavpassade för det enskilda fallet. Man måste ifrågasätta den principiella utgångspunkten förförslaget till abortlag. Det tar nämligen ingen hänsyn till deras värderingar,som hävdat uppgiften att skydda mänskligt liv alltifrån livsprocessens börjaneller från och med att ett havandeskap föreligger. Det innebär i stället ettställningstagande från samhällets sida mot fostrets rätt intill en visstidpunkt av graviditeten. Detta bygger på en värdering som jag inte kan dela. Jag vill understryka vad ärkebiskopen uttalat i sittomfattande och väl underbyggda yttrande över abortutredningen, ett yttrande somövriga kristna trossamfund i vårt land ställt sig bakom. Han framhåller attbakgrunden till lagstiftningen måste vara att det är samhällets uppgift att, oberoendeav skilda värderingar i övrigt, skydda livet. Till detta liv måste ocksåfostret räknas, även om det intar en svagare ställning och avvägningar måsteske i bestämda situationer. Denna syn på fostret kan föras tillbaka på såväl enreligiös som en profan humanistisk livssyn, enligt vilken människolivet har enunik kvalitet en livssyn som många människor medvetet eller omedvetet kännersig förtrogna med. En värderingskonflikt av denna art kan inte lösas med attlagstiftningen tar ställning för den ena sidan i konflikten. Lagen måste ivarje fall vara så utformad att den inte döljer de värderingsproblem ettställningstagande till abort rymmer på alla stadier av graviditeten utan enskilda möjlighet att klarlägga och ta ställning till dessa. Detföreliggande lagförslaget uppfyller genom sin principiella utgångspunkt ochgenom att utredning föreslås bli obligatorisk först efter utgången av tolftehavandeskapsveckan inte detta minimikrav. Samma skäl som departementschefenanför för en obligatorisk utredning efter tolfte havandeskapsveckan gällerockså på det tidigare graviditetsstadiet. Endast genom att i detta avseendeinte göra någon skillnad mellan olika tidpunkter av graviditeten torde det varamöjligt att upprätthålla den klara gräns mellan abort och födelsekontroll somockså finns markerad i propositionen. Det har redan framhålhts att det förehggande förslagettill abortlag har skapat oro ute i landet, och en stark opinion vänder sig motdetsamma. Därom vittnar de många opinionsyttringar som vi Förslag till abortlag, m. m. Förslag till abortlag, m. m. Den överväldigande delen av dessa yttringar har varit sakliga ochväl underbyggda. Men det har också tyvärr funnits övertramp, som jag inte villha något att göra med. Det tjänar enligt min mening inte saken med dylikaöverdrifter i en fråga där det finns så många starka och bärande argument. Av de nu anförda skälen kan jag inte acceptera denprincipiella utgångspunkten för förslaget till abortlag. Jag har därför intekunnat ansluta mig till socialutskottets hemställan i betänkandet nr 21 utantillsammans med i avgivit reservationen 1, vari yrkas påen ny utredning med en översyn av gällande lagstiftning och dess tillämpning.Vi har för denna utredning angivit vissa riktlinjer, utformade i fem punkter.Herr i har redogjort för dessa, och jag skall - för attundvika upprepning endast hänvisa till vad han anfört. Jag yrkar sålunda avslag på Kungl. Maj:tsproposition nr 1974 i den del som gäller förslaget till abortlag ochbifall till reservationen 1 av i och mig. I reservationen 8 förekommer även mitt namn, och jag yrkarbifall också till denna reservation, vari begärs en kartläggning av deomständigheter som föranleder en kvinna att söka abort. En undersökning avuppgivna abortmotiv talar nämligen för att ett stort antal abortansökningarhar sin grund i kvinnans sociala situation. Samhällets ansvar för att abortinte blir en form av preventivmetod är i detta avseende stort. Generellareformer är självfallet av stor betydelse för den abortförebyggandeverksamheten, men de kan behöva kompletteras med särskilda stödåtgärder, somdirekt tar sikte på kvinnan i en abortsituation. Jag ber sålunda att få yrka bifall tillreservationerna 1 och 8. I dettaanförande instämde i Heden (c). FruTROEDSSON (m): Abortlagstiftningen är utformad som enundantagslagstiftning där utgångspunkten är att det tända livet skall skyddas.Från den principen finns en rad undantag, och dessa har i praktiken tänjts sålångt att de allra flesta abortansökningarna beviljas. De läkare somvelat tillämpa lagen korrekt har återförts till ordningen av socialstyrelsenssocialpsykiatriska nämnd. Det gör att förslaget till en ny abortlag har kunnatpresenteras som en anpassning till praxis. Så går det när lagen kapitulerar, kommenterade tidningenDagen förslaget i propositionen 70 till ny abortlag. Jag vågar dock tro att det finns en stor samstämmighet omatt abortlagen måste reformeras, så att den gör slut på den nuvaranderättsosäkerheten. Jag vet också att för många är den här frågan den kanskeviktigaste . Just med hänsyn till frågans vikt finns det allanledning påtala att propositionen om ny abortlag förelades med såkort varsel och vid så sen tidpunkt att utskottet har tvingats arbeta underhård tidspress.