prot · FX0997 · 1974-12-31 00:00:00 — Och vill vi inte skriva under att mannödvändigtvis, bara för att tycker det, skall höjaskatterna när man använder dessa nya pengar. Vi vUl använda de pengar somkommer in på det sättet bl. a. till ett systematiskt försök att sänkaskatterna, i stället för de panikartade reträtter som företas. Och en metodatt få en sådan systematik vore att införa indexreglering. sade också att en permanent reform fordrar enpermanent finansiering. Då undrar jag: Hur var det ? Då ökaderegeringen t. ex. matsubventionerna av konjunkturpolitiska skäl och plockadebort byggmomsen. Var detta en permanent reform? 1 så fall syndade regeringenmot den nu så starkt hyUade läran att varie reform skall skattefinansieras.Såvitt jag minns ökade man inte skatterna , när dessa permanentautgiftsökningar genomfördes. Någonstans måste det därför vara fel i . () kort genmäle: Finansministern tyckte att jag användehårdragna argument när jag talade om att socialdemokratin hade hoppat avöverenskommelsen i pensionsålderskommittén, men jag konstaterade bara faktum.Och jag har inte tagit ställning tiU löntagarorganisationemas synpunkter. Jagförmodar att de utifrån sina perspektiv hade skäl som berättigade dem att ändrainställning. Men för , som drivit denna fråga, var det avprincipiella skäl omöjligt att ge avkall på detta gamla krav på socialrättvisa. Jag beklagar att socialdemokratema nu överger den linjesom pensionsålderskommitténs ledamöter så sent som för nägra månader sedan varense om. Och man gör det utan att i den offentliga debatten i varie fallnärmare analysera vad som var fel i pensionsålderskommitténs enhälliga förslag.Vilka av dess tekniska överväganden är det som visat sig inte hålla måttet?Det borde man utförligt ha redovisat. Det har bl. a. sagts i betänkandet attdet är tekniskt svårt att höja pensionen per och att det var en avanledningarna till att pensionsålderskommittén förordade att höjningen skullegöras från börian av . () kort genmäle: Mot bakgrund av att så energisktbekämpade förslaget att använda en momssänkning som konjunkturpolitiskt instrumentmen sedan fick ge vika, kan man förstå att söker förringamoinssänkningens verkningar. Men det borde inte få ta tillförevändning för att fortsätta att insinuera att handeln först höjer prisernaoch sedan anger att man drar av i kassan, i avsikt att luraallmänheten. Det är en grov beskyllning mot den ansvarskännande handeln i vårtland. Jag har alltför mänga effektiva bevis för att det inte har fungerat pådet sättet för att kunna acceptera att en sådan beskrivning görs i . anser med enefterklokhet som är lätt att prestera - att regeringen borde ha handlat påannat sätt Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. Såsent som månad 1970 röstade vi alla i rUcsdagen för enskärpning av finanspolitiken, på grund av den överkonjunktur medinflationsrisker som vi upplevde . hade vi en avtalsrörelse somvar ytterUgt besvärlig. - den 22 eller träffades det avtal som avgjorde hur lönebildningen skulle te sig framöver. Jagtror inte att någon regering hade varit beredd att springa in med några aktivapoUtiska åtgärder i denna osäkra situation. När löneuppgörelsen var färdigkunde man fundera på det. Och vi räknade nog alla med att löneuppgörelsenskulle sätta fart på konjunkturen. Vi var inte på det klara med att någrasådana åtgärder behövdes . Det var då vi gick in. Det är aUtid lätt att vara efterklok. Men även om denpolitik som så flitigt kritiserar inte förde någontingannat med sig, så skapade den ändå en sådan säkerhet inför dagens påfrestningaratt vi nu kan diskutera dessa frågor i lugn och ro och på ett helt annat sättän vi i annat fall skulle ha kunnat göra. Jag vill till också gärna säga attjag tyvärr tror att både subventionerna av matpriserna och statsstödet tillbostadspoU-tiken har karaktären av permanenta inslag i vår politik, i varjefall vi nu kan överblicka. TiU vUl jag säga att jag inte tycker att manskall låta principerna väga så tungt att man avvisar en enhällig framstäUningfrån löntagarna här i landet med att säga: Vi kan inte gå er till mötes, för vihar våra principer. Med all respekt för principerna måste jag ändå säga att mandå har havererat i sin principfasthet. har gång efter gånginträffat händelser som har gjort det svårare än vanligt att bilda sig enuppfattning om den fortsatta ekonomiska utvecklingen. När uppgången i konjunkturensatte in här i landet var det ur internationell synpunkt sent. Och ihöstas verkade det som om denna eftersläpning i förhållande till andraindustriländer skulle kunna hämtas in , Utvecklingen under densenaste delen av påskyndades också av att regeringen äntligen insågbehovet av åtgärder för att stimulera konsumtionen och lade fram den s. k,minibudgeten . Så kom oljekrisen, som på ett dramatiskt sätt ökadeosäkerheten om den ekonomiska utvecklingen. Det stod klart att dehöjda priserna skulle bli bestående och att ytteriigare stimulansåtgärderskulle bli nödvändiga av den anledningen. Avbräcket i tillförseln av olja blevden här gången inte så allvariigt som man hade anledning attfrukta. Härigenom har det funnits förutsättningar för fortsatt högkonjunkturunder . Produktionen stördes på det hela taget inte av bristen påolja, och exporten som har burit upp den ökade aktiviteten i densvenska ekonomin har fortsatt att växa. Inom landet har bl. a. industriinvesteringarnaökat. Mest markant är emellertid att den privata konsumtionen nu för förstagången har kommit att utvecklas i takt med tillväxten på andra områden. åtgärdersom satts in har utan tvivel haft stor betydelse i detsammanhanget. Men osäkerheten om den fortsatta utvecklingen ärfortfarande betydande. Den hänför sig bl. a. tiU förhållanden på detinternationella planet. Flera av våra viktigaste handelspartner har sedan längesin produktionsapparat fullt utnyttjad, och redan det förhållandet sätterbestämda gränser för den svenska exportens fortsatta utveckling. Till detkommer de långsamma verkningarna av oljekrisen, dvs. främst effekterna av dehöga priserna. Åtskilliga länder kan bli tvungna att hålla tUlbaka sinefterfrågan på våra exportvaror för att över huvud taget kunna betala sinastora oljeläkningar. Det förhållandet kan i sin tur komma att förstärkas avåtgärder som olika länder vidtar som ett led i kampen mot inflationen. Delvis kan de här minskade möjligheterna att öka exportenkompenseras genom att svenska företag kan sälja mer till de länder som tarhand om de ökade oljeinkomsterna, och de insatser som redan har gjorts frånsvenskt håll för att öka handelsutbytet med dessa länder har, såvitt jagförstår, gett ett ganska bra resultat. Man bör alltså kunna vara tämligenförhoppningsfull i det avseendet. Men det är givetvis ännu alldeles för tidigtatt uttala sig om i vilken utsträckning dessa nya marknader kan ersätta dendämpning av ökningstakten som vi måste räkna med i och andraindustriländer. Hur det kommer att gå i fortsättningen med våra egnaindustriinvesteringar sammanhänger naturligtvis i hög grad med hur exportenutvecklar sig. Man bör inte bortse från att oljekrisen i viss utsträckningledde till att investeringsbeslut sköts upp, och därför är det lätt attöverskatta investeringsbenägenheten om man bara ser till den allra senastetidens förhållanden. Den tidigare ogynnsamma konsumtionsutvecklingen har, somjag redan sagt, förbättrats genom de stimulansåtgärder som har satts in undervåren, i form av bl. a. sänkt mervärdeskatt, men också genom direkta tillskotttill pensionärer och barnfamiljer. Dessa åtgärder kommer att geett tillskott av köpkraft som i stort sett kompenserar det bortfall som följermed de höjda oljepriserna. En mycket viktig faktor är också att åtgärderna harbidragit till att hålla konsumentpriserna nere i ett känsligt skede. Sänkningenav mervärdeskatten har i det sammanhanget haft den största betydelsen - dettagäller fastän regeringen inte gärna vill erkänna det. Den uppgörelse mellan , socialdemokraterna ochfolkpartiet som låg till grund för dessa stimulansåtgärder blev på sina hållganska hårt kritiserad. i efterhand kan man konstatera att det inte fannsfog för en sådan kritik. Jag vill gärna upprepa, även om det är sagt tidigarehär , att moderata samlingspartiet ansåg att en 3-procentig sänkning avmomsen skulle vara så värdelös att den aldrig hade bort göras. Men det har intehindrat samma parti att nu föreslå en förlängning av momssänkningen! Detkanske är konsekvent, eftersom det väl är den fiärde ståndpunkten i.momsfrågansom har intagit pä . Det är också värt att konstatera att sänkningen avmervärdeskatten har fått det genomslag i konsumentpriserna som var avsett.Handeln har alltså varit mycket lojal och inte utnytriat situationen för att öka sina Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. Men det finns också andra faktorer inom landet som underde närmaste månaderna kommer att ha en klart tillbakahållande effekt pä denekonomiska aktiviteten. Dit hör det sjunkande bostadsbyggandet. Kommunernabefinner sig också i en utomordentligt besvärlig situation inför arbetet medbudgeten . Man måste enligt min uppfattning realistiskt räkna med attkommunerna blir tvungna att banta sina hittillsvarande planer bådenär det gäller investeringarna och i fråga om den löpande verksamheten. a.kommer utvecklingen på skatteområdet med ökad övergång tillsocialförsäkrings- och arbetsgivaravgifter att på allvar innebärapåfrestningar för kommunerna dels genom ökade personalkostnader, dels genomurholkningen av skatteunderlaget. Sammanfattningsvis kan man alltså konstatera attmöjligheterna att vidmakthålla den nuvarande förhållandevis gynnsammaekonomiska utvecklingen ännu förefaller relativt goda. finnsdet emellertid många osäkerhetsfaktorer. Risken för en avmattning i slutet avåret eller får absolut inte underskattas. Det måste därför finnasen beredskap för att möta en sådan utveckling, särskilt som vi är i detlyckliga läget jämfört med de flesta andra länder att valutasituationen intelägger några allvarliga hinder i vägen för att föra en politik som är inriktadpå en fortsatt hög sysselsättning. Jämsides med detta blir Inflationsproblemen alltmerpåtagliga. har verkningarna av de internationella prisstegringarnadelvis kunnat undanröjas genom en ändrad prispolitik på livsmedelsområdet, dentillfälliga sänkningen av mervärdeskatten och andra åtgärder. Inflationstryckethar inte heller varit lika starkt här som på andra håll till följd av den svagainhemska efterfrågan och den höga arbetslöshet som vi har haft i . Meninflationstakten har ändå stegrats. När den inhemska efterfrågan nu har ökatblir inflationen och dess verkningar ett huvudproblem för den ekonomiskapolitiken under den närmaste framtiden. Den uppgörelse som träffades mellansocialdemokraterna och har sitt värde bl. a. och kanske framförallt i att inflationen nu pekats ut som ett huvudproblem för den ekonomiskapolitiken framöver. Något nytt vad gäller konkreta åtgärder för att komma tillrätta med prisstegringarna kan jag däremot inte se att uppgörelsen innehåller.Tvärtom måste man väl räkna med vissa kostnadsfördyringar av varor, kommunalatjänster osv. som en följd av att man nu har bundit sig för enbart ökadeavgifter på arbetskraften när det gäller att finansiera de aktuella nyareformerna. Redan långt före den här uppgörelsen stod detklart att det fanns en bred majoritet för en ny skatteomläggning efter sammamönster som den föregående, då folkpensionsavgiften lades om till en avgift päarbetskraften och räknades av från det tillgängliga löneutrymmet i denefterföljande avtalsrörelsen. Åtminstone vi i har aldrig föreställt ossatt man skulle kunna genomföra några reformer utan att det kostar något. Ingenlär kunna hitta något exempel på att vi sprungit ifrån notan. Däremot går detatt hitta exempel på att vi har avståttfrån att driva reformkrav om vi inte kunnat ge anvisning om betalningen. Jagvill t, ex, påminna om att inte stödde regeringens förslagtill vissa lättnader i den direkta beskattningen eftersom vi inte ansåg dettillrådligt att i ett läge med mycket stor arbetslöshet höja vare sigmervärdeskatten eller löneskatten. Med det i minnet borde folk akta sig för attbeskylla för att inte ta ansvaret på det ekonomiska området för sinareformkrav. Å andra sidan står det alldeles klart att det inte ärtillräckligt med en skatteomläggning av det här slaget för att klara en stabilprisutveckling i ett läge där vissa företag ökar sip produktion, sina priseroch sina vinster betydligt mer än andra. Vi har haft en starklöneglidning som är koncentrerad till de stora exportföretagen och som hotaratt sudda ut avtalens låglöneprofil. Om denna ojämna vinstutveckling bestårblir det problemet ännu större efter nästa avtalsrörelse, därest man inte påett bättre sätt anpassar skatteuttaget från företagen efter deras bärkraft. Här finns det utan tvivel utrymme för att vidta åtgärder.Vi har från fört fram flera konkreta förslag. Skyldigheten att avsättamedel till arbetsmiljöfonder, som regeringen har föreslagit, bör kompletterasmed en särskild arbetsmiljöavgift som kan utnyttjas för att ge mindre företagoch andra företag utan stora vinster bättre möjligheter att reparera eftersattaarbetsmiljöer eller att vidta sociala välfärdsanordningar på arbetsplatsen.Regeringens förslag innebär att en del av vinsterna i de stora exportföretagenvisserligen kommer att reserveras för arbetsmiljö-investeringar men dereserveras helt inom respektive företag, något som flertalet av dessastorföretag ändå skulle ha haft råd med. Någon solidaritetskänsla med dem somarbetar i andra företag finns det däremot inte i regeringens förslag - ingaambitioner att åstadkomma en jämnare fördelning av produktionsresultatet. Vi har i våra motioner i anslutning tillkompletteringspropositionen också gett uttryck för att man i nuvarandesituation borde kunna öka skatten på bolagsvinsterna i stället för att läggahela det ökade uttaget på arbetskraften, vilket kommer att bli fallet med denav socialdemokraterna och träffade uppgörelsen. VI är alltså öppna för att höjabolagsskatten och anser detta vara en bättre metod än att höja sådana skatteroch avgifter som slår blint antingen det finns något att ta av eller Inte. Uppgörelsen mellan socialdemokraterna och folkpartietberör emellertid också andra områden. En del lösningar som man där har enatsig om stämmer överens med våra krav. Det är t. ex. positivt att socialdemokraternanu gått med på att utreda råvaru- och energibeskattning och att man Indirekterkänner att egenavgifterna för mindre företagare, hantverkare och olika slagav fria yrkesutövare utgör ett problem. Beträffande höjningen av sparavdragetanser vi att det bör läggas om till ett avdrag på slutskatten för attåstadkomma större rättvisa mellan stora och små inkomsttagare. Som vi har deklarerat tidigare fanns det två anledningartill att vi inte kunde biträda uppgörelsen. Vi motsätter oss bestämt att manskjuter ytterligare på sänkningen av pensionsåldern till . Vi anser ocksåatt finansieringen av skatteomläggningen delvis måste bedömas mot kon- Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. junktursituationeni höst och att man därför inte nu definitivt bör binda sig för hur och i vilkenomfattning det skall ske. Fastän det sagts mycket om pensionsreformenvill jag ta i anspråk för att beröra den frågan. När det gäller pensionsreformen anser vi att man bör hållafast vid den tågordning som företrädare för både de politiska partierna ochlöntagarorganisationerna märk det! varhelt överens om i pensionsålderskommittén. Kommitténs förslag innebär förbättrade pensionsförmånerfrån och särskilda förbättringar för de unga invaliderna. Deäldre har genom sina arbetsinsatser lagt grunden till välfärdssamhället. De hardärför rätt att kräva en god trygghet och en rättvis andel av standardhöjningen. förslag innebär också attpensionsåldern skall sänkas från . Därmed skulle allaäntligen få rätt till full pension . Kommitténs förslag vadgäller tidpunkten för reformens genomförande var en kompromiss. Från centernssida hade vi helst sett reformen genomförd men detta varinte möjligt av tekniska skäl. Även den avvisades eftersom ettikraftträdande vid ett halvårsskifte skulle innebära stora svårigheter. Så t.ex. beräknas pensionsgrundande inkomst på helår vilket skulle medföra extrasvårigheter för ikraftträdande vid ett halvårsskifte. Vidare anfördes att detskulle medföra att man krånglade till övergångsbestämmelserna vid samordningenmed de förtida uttagen. Därför biträdde vi genom vår ledamot ipensionsålderskommittén den kompromiss som ikraftträdande den 1 januari 1976innebar. Det var en senare tidpunkt än vi önskade, men enighet uppnåddes därmedmellan företrädare för de politiska partierna och löntagarorganisationerna iutredningen. Det går heller Inte att bestrida att det i utredningen endast varrepresentanter för som ställde sig utanför överenskommelsenom . SAF:s representant ville skjuta på reformen. Detta var läget . bara tre månadersenare har uppskovslinje stöd av en majoritet ifinansutskottet. Jag måste fråga alla som bildar den majoriteten: Hur längeoch i vilken utsträckning anser ni att ni kan utmana den del av befolkningensom ännu står utanför rätten till full pension vid ? Framställ er inte somjämlikhetsivrare så länge ni ytterligare förhalar denna viktiga jämlikhetsreform! Rörligheten i pensionssystemet har angetts vara ett motivför uppskov med ikraftträdandet. Låt mig först slå fast att den rörlighet somnu finns kring självklart skall gälla kring . Ingen har ifrågasattdetta såvitt jag vet. Det är också viktigt att möjligheten till ökad rörlighetklarläggs. Men det bör nog påpekas att detta arbete i stor utsträckningankommer på arbetsmarknadens parter det är i hög grad en avtalsfråga. När det är sagt vill jag fråga: Vad är det för nya omständigheter,för nya svårigheter, som tillkommit sedan böqan av detta år och som varkenexperterna i utredningen eller löntagarnas eller de politiska partiernas företrädarei utredningen hade klart för sig då? Vilka nya svårigheter har tillkommit somger er skäl att säga att det inte går och att vi måste skjuta på reformen? Vi har tidigare gjort klart att vi i huvudsakansluter oss till det förslag till skatteomläggning som vår utredningsman har varitmed om att utforma i skatteberedningen. Vi betraktar det väl alla överpartigränserna såsom ett provisorium. De förslag till ändringar i skatteskala och avdrag somskatteutredningen lagt fram har i stor utsträckning utformats med sikte på attunderlätta avtalsrörelsen. Det är naturligt att utredningen har haft denutgångspunkten. Men det innebär att bl. a. låginkomsttagarnasspeciella problem har fått komma i andra hand. Det finns därföranledning att redan nu slå fast att de förändringar i skattesystemet som börske året därpå måste ges en låginkomstprofil. Jag vill gärna fråga företrädarnaför de andra partierna: Ansluter ni er till den grundinställningen? I detta sammanhang tog finansministern upp frågan omindexreglering och framhöll, att "om ni har denna mening kan ni inte gärnaansluta er till en indexreglering". Jag vill upprepa det besked som jagtidigare givit och som står fast för vår del, nämligen att vi aldrig har lektmed tanken att indexreglera ett skattesystem, som vi inte tycker är bra. Vårgrundinställning är: Först ett bra skattesystem, sedan indexreglering. Vidnärmare eftertanke tror jag att finansministern och andra måste medge att detär en rätt bra princip. Den ordning som vi nu har och som kom till såsom ettresultat av skatteutredningens förslag, kompromissen, är ju i realiteten enanpassning till skatteuttaget såsom det var tänkt när skattereformen 1970genomfördes och i praktiken en indexreglering. Hur fungerar denna indexreglering? Jo, den ger åt människormed inkomst en skattelättnad på styva . Ärdet så alldeles säkert, herr finansminister, att ett bra system medindexreglering skulle ge så stora skattelättnader åt höginkomsttagarna? Enfråga till: Är inte utredningens förslag ett återställande av skatteuttagetsom var tänkt när reformen genomfördes ? Är det inte i praktiken enindexreglering, även om den Inte har skett automatiskt? Beträffande finansieringen av reformer över huvud tagetfrågade finansministern: den uppfattningen att permanentareformkostnader bör med permanent finansiering? Ja, jag delar denuppfattningen. Men om man bedömer att tillväxten inte räcker, får man ta utskatter eller avgifter så att man oavsett konjunkturen kan leva med reformen.Därför har aldrig tvekat att säga ja till de 0,3procent och , som är de två bitarna i pensionsreformförslaget. Detbeskedet hade ni fått tidigare än vid Hagaöverläggningarna. Vi har inte heller tvekat att säga ja till en omläggningav sjukförsäkringsavgiften på samma sätt som skett med folkpensionsavgiften.Det beskedet har ni också fått. Av de totalt 8 miljarder som det här är frågaom återstår det 1,8 miljarder att finansiera. Detta är en del av finansieringenav skatteomläggningen. Är det inte rimligt att vänta med finansieringen av den delen till det ögonblick då man beslutar om Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. skatteomläggningen?När en skatteomläggning sker, måste den ju ändå ta intryck av konjunkturen,sådan vi bedömer den vid det tillfället. I fråga om rena konjunkturpolitiska åtgärder varfinansministern så osäker att han avstod från att ge besked, ochdå var det ändå fråga om konjunkturpolitiska insatser för första halvåret 1974.Finansministern har antytt - och jag anklagar honom inte för det att härmåste vi ha en hög beredskap med tanke på hur ekonomin i landet och i våromvärld kan utvecklas, men trots denna osäkerhet är finansministern så säker påatt det behövs exakt 1,8 miljarder att nu skulle det vara fel att inte taställning till det, trots att reformen skall genomföras av höstriksdagen. Så några ord om fåren. Det är alldeles uppenbart att minafår lämnar inte och andra socialdemokrater någon ro. Märkligt nogtycks det vara så att i samma grad som fåren har en lugnande inverkan på mig,stressar och hetsar de upp finansministern och andra socialdemokrater. Någotbesked skall jag väl ge, och då är det: Hur långt jag än är beredd att gå iomtanke om finansministern och andra, så kommer jag inte att sälja fåren. De ekonomisk-politiska frågor vi diskuterar här ärav stor betydelse för möjligheterna att öka välfärden och få den fördelad såatt den kommer alla till del. Det finns fortfarande många eftersatta gruppersom behöver samhällets speciella omsorg, och nya grupper hamnar genomstrukturutvecklingen utanför välfärden. Det är samhällets uppgift att hjälpadem mest som har det sämst. Av avgörande betydelse för utvecklingen av välfärden ochdess fördelning är samhällsstrukturen. Skall vi ha ett centraliserat eller ettdecentraliserat samhälle? Målsättningen jämlikhet och trygghet kan enligtcenterns uppfattning bäst förverkligas I ett decentraliserat samhälle. Decentralisering innebär att beslutanderätten skall ligganära de enskilda människorna. De många människornas möjligheter till insyn ochinflytande måste vidgas. Det måste ske genom att utveckla den kommunalademokratin. Den tvångssammanjäggning av kommuner som socialdemokratingenomdrivit har gått i motsatt riktning. Det har blivit ökat avstånd mellanväljare och beslutsfattare, och risken för främlingskap har ökat. Våramotioner med förslag om åtgärder för att förbättra den kommunala demokratin ärskjutna till höstriksdagen. Det gäller i den från kommunaldemokratisk synpunktbesväriiga situation som främst sammanläggningarna av kommuner har tvingat ossin i att göra det bästa möjliga genom kommundelsråd ellerkommundelsfullmäktige, genom bättre information och genom att skäraner på den statliga detaljkontrollen över kommunerna. Inom länen måste målet vara länsdemokrati, så att de avfolket inom länen valda landstingen får svara för den viktiga länsplaneringeninom de ramar som skall dra upp. Till länsplanet kan föras uppgifterfrån det centrala planet.