prot · FX0939 · 1974-12-31 00:00:00 — Ä andra sidan kunde man konstatera följande: Enighet råddeom behovet av stimulanser för ekonomin, och i stort beträffande omfattningenav dessa stimulanser. I stora stycken sammanföll de konkreta åtgärder som deolika partierna föreslog. Frågan gällde, om de skillnader som fanns var möjligaatt överbrygga i en förhandling i finansutskottet. Min bedömning var att detvar möjligt att överbrygga dem, även om det kunde bli nog så segt och kärvt -och det besannades ju också. Vi kunde utifrån våravärderingar ha utformat ett bättre förslag. Jag förmodar att ochfolkpartiet från sina utgångspunkter anser detsamma. Men utifrån deförutsättningar som förelåg, anser vi det vara en bra uppgörelse, som vi ärberedda att stå för. Det är naturligtvis förenat med komplikationer att nå framtill en kompromiss. Det förutsätter bl. a. att man förmår bryta igenom deprestigevallar som byggs upp inte minst i den massmediala förkunnelsen.Eftersom media av naturliga skäl sysslar främst med skillnaderna i uppfattning,har de en tendens att låsa fast dessa skillnader i nog så djupa skyttegravar. En stor tidning hade en hel löpsedel med texten"ger upp" eller om det var "ger efter".Alldeles oavsett att jag ogillar personifi-eringen av politiken såg det juväldigt rysansvärt ut. Men om man studerade texten och fann att uppgiveisenbestod i att vi kunde acceptera en halv procent högre momssänkning mot atttiden för denna momssänkning gjordes något kortare, således ett ur ekonomisksynpunkt oförändrat resultat, kunde man ta rubriken med ganska lätt hjärta. 1all blygsamhet skulle jag vilja hävda att eftergifter i sådana stycken icketyder på svaghet. Det är åtminstone så jag uppfattar politikens villkor i endemokrati. Det vi vann var något mycket väsentligt. För det förstatror jag att människorna i detta läge önskade beslut och resultat, även om resultateninte präglades av perfektion. Människorna ville inte i detta läge ha strid. Deville ha handling. Det tror jag är en önskan som gick över alla partigränser.Det hade varit mycket svårt för oss alla att gå ut till väUarna och säga; Vi äröverens om stimulansåtgärder. Vi är överens om att de bör sättas in snabbt. Menvi är så oense om deras utformning i vissa delar att ni mot det ekonomiskaförnuftet får vänta på resultaten, intill dess vi harkunnat utkämpa en politisk strid. För det andra: Jag tror det är oerhört viktigt att densvenska demokratin, den svenska i detta skede förmådde visa beslutsamhetoch handlingskraft och skapa en bred majoritet kring stimulansåt- 10 protokoll 1974. gärderna.Även det kan ses i ett internationellt perspektiv. Vi skall inte vifta bort den breda internationelladebatten om demokratins förmåga att bemästra svåra situationer. De politiskapartierna i är oense i mycket. Vi har ett svårt parlamentariskt läge,som på sitt sätt kan vara orosskapande. Desto viktigare är det att kunna säga:Den svenska hade likväl krafter och förmågan att i denna situationsamla sig till beslut. vet jag att tycker illa om dettaresonemang. Förhandlingen i finansutskottet ackompanjerades av trumpetstötarfrån och , där man föraktfullt talade om schackrandeoch kompromissande och redan i den första större fråga vi hade att behandlakrävde nyval. I andra frågor har inte haft något emot att vara medoch kompromissa och schackra, t. ex. i försvarsfrågan - ubåt för ubåt, kanonför kanon. Över prestationer vilade därför något av skriet frånvildmarken, från den som inte fått vara med. stod och fördömdeuppgörelsen med rönnbären sprutande som en kvast ur munnen. Och det kunde man tasom en skämtsamhet i marginalen. Den praktiskt-politiska orsaken ärnaturligtvis att söker konfrontation till nästan varje pris;konfrontation i stort, konfrontation i smått, konfrontation nästan bortom alltförnuft. För sin stridslystnads skull var beredd att skjutastimulansåtgärderna månader framåt. Stridens ändamål fick helga detta medel.Ätt har denna uppfattning vet vi ju. Men gav åt sina prestationer en principiellfärgton som jag finner utomordentligt betänklig. En kompromiss som söker sig över de traditionella blockgränserna framställs som någonting fult, nästan skamligt. utsände ett meddelande via TT där han påstod att strävanden i finansutskottet att komma fram till uppgörelse och beslut innebar att undergräva allmänhetens förtroende för . Vad är nu detta för trams? Om ett sådant tänkesätt skulle vinna genklang, skulle den svenska aldrig kunna fungera vare sig i detta eller i andra parlamentariska lägen. ' Älf har i sitt stora standardverk om demokratin"Varför demokrati?" och han är en mycket principfast man skrivitbl. a. följande ord; "Kompromissen är demokratins väsen." Den har"intet att göra med halvhet i tanke eller slapphet i vilja. För ettdemokratiskt tänkesätt finns det inget komprometterande i kompromisser,tvärtom. Det högröstade talet om den parlamentariska politikens uselhet, desshållningslösa ackorderande, dess schackrande och köpslående, dess oförenlighetmed hederiighet och manlig rätlinjighet, är besläktat med dennazistiska andan." säger i fortsättningen, som vi alla säger, attstundom är kompromissen icke möjlig att uppnå därför att de principiellaskillnaderna är för stora. De finns i ideologiska skUjelinjer, och dem skallvi inte beklaga, där partierna måste slå vakt om sina idéer. Det finns motsättningardär partierna måste slå vakt om deras Intressen som givit dem sitt förtroende.Sakståndpunkter och verklighetsuppfattning kan vara alltför åtskilda. Det ingårockså i demokratins väsen. Och får man ta striden så som vi gjorde iATP-frågan, där vi dock förhandlade innan det blev ofrånkomligtatt ta strid. Så det är ingenting skamligt, vare sig i kompromissen eller istriden. var det emellertid möjligt och klokt att brygga övermeningsskilj-aktigheterna om de ekonomiska stimulanserna och nå en uppgörelse.Jag tvekar icke att hävda att detta är en styrka för vårdemokrati. har visat sitt ansvar genom denna uppgörelse om denekonomiska politiken. Arbetsmarknadens parter har visat sitt ansvar genomuppgörelser som snart täcker hela arbetsmarknaden. Den svenska ekonomin visar idagens läge glädjande expansiva drag. Allt detta bidrar till att vi i en oroligtid kan se med viss förtröstan mot framtiden. Hur länge denna känsla av ansvar kommer att bestå, vilketdjup och vUken bredd och förankring den kommer att ha, därom vet vi föga.Därom kan endast den framtida erfarenheten, i detta hus och utanför, ge besked. Under detta anförande övertog herr talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. HerrBOHMAN (m) kort genmäle; Statsministern angav två förutsättningar föratt angripa de problem som kommit i oljekrisens skugga. Den ena var att ha enstark ekonomi, den andra var att ha en handlingskraftig demokrati. har från början jämfört med många andra länderhaft en förhållandevis stark ekonomi. Men vad statsministern nu liksom tidigarehelt förbigick när han apostroferade vår ekonomi var att vi har haft ett sämre läge än de flesta andra europeiska länder, med lågtillväxt, låg efterfrågan, hög prisstegring, hög arbetslöshet. Vi hadevisserligen en hyfsad handelsbalans , och vi har stärktvår valutareserv. Varför har vi gjort det? Jo, därför att vår produktion härhemma har legat på en låg nivå, därför att den svenska samhällsekonomin hargått på spariåga. Skall man vara hederlig, skaU man ge en fullständigredovisning. talar alltid vackert; upp flyger orden, vackertstaplade på varandra intellektuell vältalighet det finaste middagstal. Mennär går över till att diskutera oss moderater då sjunker kvalitetenpå talet. Vad är anledningen till hans utförliga försvarstal? Vadligger ytterst bakom kompromissen, denna "fantastiska" demokratisktsamlande åtgärd? Jo, att svensk socialdemokrati till varje pris vill undvikaatt nu på nytt konfronteras med väljarna. Att gå ut i ett nyval och mötaväljarna, det vill socialdemokraterna till varje pris undvUca. Man vill i varjefall bestämma tidpunkten själv. Det är möjligt att valet kommer iseptember; vi får väl se om herrarna och damerna då finner att konjunkturen ärtUlräckligt god för att gå ut i ett nyval. Men just nu måste detta till varjepris undvikas. Det är detta som ligger bakom många vackra ord ochhans anfall mot oss. Det gällde för att "samla sig tillbeslut", säger . Ja, det förelåg två förslag som skUde sig frånvarandra. Det ena lade med stöd av den samlade nationalekonomiska expertisentyngdpunkten på en generellstimulans, det andra innehöll samma typ av åtgärder som socialdemokraternapresenterat och som har visat sig icke leda till avsettresultat. Men hur det än hade gått, vilket av dessa två förslag som renodlat änhade segrat, hade det medfört stimulanskonsekvenser ehuru med olika styrka.Det hade inte behövt innebära någon som helst handlingsföriamning, om det enaeller det andra förslaget hade segrat. hade fattat sitt beslut. Mendet hade kanhända lett till det nyval som viU undvika. Och det vardärför som gick med på kompromissen. "stod och fördömde uppgörelsen medrönnbären sprutande som en kvast ur munnen." "sökerkonfrontation - konfrontation i smått, konfrontation i stort, nästan bortomallt förnuft." Och detta skall man höra från den som har varit konfrontationspolitikensfrämste företrädare i ! Det är väl ingen som inte har fullt klart försig var man skaU söka konfrontationspoiitikern nummer ett i det här landet ominte hos . Vad är hela långa anförande, detta staplandeav invektiv på varandra, om inte en enda lång konfrontationskedja? I vilken värld har egentligen statsminister levatunder de här åren? Fanns det någon kompromissvilja i utskottsarbetet under deår då socialdemokrater och kommunister tillsammans hade majoritet i ?Fanns det någon kompromissvilja över huvud taget i det politiska arbetet, då nivisste att ni med kommunisternas hjälp kunde rösta igenom era förslag? Nej!Herr har som statsråd och statsminister inte möjlighet att sitta iutskott, men jag kan försäkra att stämningen är en helt annan nu änden var tidigare. När ni hade makten var det bara fräga om dekret i utskottefter utskott. Det fanns ingen möjlighet för oppositionen attdiskutera sig fram till lösningar. Det var maktpolitik i maktpolitikens mestflagranta atmosfär som bedrevs . talar om att "undergräva allmänhetensförtroende". Han talar om "schackrande", säger . Men vilkaär det som talat om "schackrande"? Jo, det är i första hand folkutanför , som har lyssnat på när han förklarat; Detta ärmitt slutbud - ! Och folket har följt diskussionerna omprocentenheter och bråkdelar av procentenheter hit och dit och huruvidamomssänkningen skall räcka fem och en halv månader eller . Vad ärdetta om inte ägnat att ge människor ett intryck av att här är det fråga om ettrent köpslående. Jag tycker att påståendet om att det skulle vara vi somgivit allmänheten ett intryck av att det varit fråga om ett schackrande, det ärprat i ett lufttomt rum. står utanför den värld i vilken vi andralever. Läser inte herr ? Har inte uppfattat de rösterifrån sitt eget parti som kritiserat uppgörelsen därför att man tycker denvarit oärlig? Det är den levande värld som vi lever i, och det är den som herrPalme angriper. Men han använder mig som måltavla i sitt vackert formulerademen insidiösa anförande. anser att kvaliteten på mintalekonst sjunker när jag kommer in på moderata samlingspartiet. Jag vet inteom möjligen tänker sig något slags korrelation mellan ämnet förtalet och talekonsten. Det är möjligt att det finns en sådan. Men efter denna tirad skall jag försöka behandla herrBohman med den största mUdhet, för att han inte skall bli så upphetsad. frågar hur jag kan tala om konfrontation, jagsom i alla lägen har strävat efter konfrontation. Men, , gå tillriksdagsprotokollen för föregående riksdagsperiod! skall finna attdet alldeles övervägande antalet frågor och framför allt det övervägandeantalet stora frågor togs i med överväldigande majoriteter. HerrBohman sökte konfrontation i EEC-frågan men han lyckades inte! konfrontation när det gällde markpolitiken men han fick stå ensam! Ifråga efter fråga sökte den här konfrontationen. Visst fanns detstridsfrågor men vi fick de breda majoriteterna i det stora flertalet frågor. Men så talar om schackrande och säger: Härhöll ni i slutskedet på med en halv procent. Visst var det knepigt! Men detaren gammal erfarenhet i varje förhandling att skillnaderna i slutskedet tersig ganska små och meningslösa. Men man har inte kunnat bryta genom den sistavallen av prestigehänsyn eller på grund av sakståndpunkter. Då tar man ettextra tag, och så når man målet. Så är det i det stora flertalet fackligaförhandlingar. Då säger : Det var allmänheten och inte jag somtalade om schackrande. Men jag har sällan sett en människa som med en sådaniver önskat bli allmänhetens försångare. stod ju redo och sade attdet här kompromissandet måste undergräva allmänhetens förtroende förriksdagsarbetet. Inte värdet några råd till herrar , och i all vänskaplighet ville ge, utan detta utspel över TT komtill för att stimulera allmänheten att tycka att politik var någonting fult,ett schackrande. Det är allt väldigt svårt när en politiker, som gör, säger: Ja, men det är allmänheten som tycker så här. ifrån sig på allmänheten när han sedan intar samma ståndpunkter. Det äratt utnämna sig till allmänhetens tolk och sedan skylla på allmänheten för framför synpunkterna. Det är inte precis någon heroism. Man skall väl ha enegen mening och kunna stå för den. När det gäller vår ekonomi kan det sägas att den varobestridligt stark i just den mening som behövdes när oljekrisen drabbade oss.Vi hade ett överskott i vår bytesbalans på 6 miljarder med en för våraförhållanden mycket stor valutareserv. Det betydde att vi kunde ta smällen ochsätta in stimulanser som andra länder inte kunnat sätta in. Det var bara dettajag talade om. säger sedan: Det här var ju så vackert, menegentligen ville ni bara undvika nyval. Jag skall då berätta en väl bevaradoffentlig hemlighet för . Det fanns många inom mitt parti som sade:Låt oss ta ett nyval på det här! Jag fick många glada tillrop via brev ochtelefon. Vid de diskussioner som vi hade fanns det sådana stämningar Nr 39 det skall jag inte förneka. Mansade; Här kan vi lägga fram ett bra förslag Onsdagenden byggt på riktade åtgärder för detsom är viktigt för människorna, maten 13 mars1974 °' bostäderna. Sedan skall vi ge deborgerliga en ordentlig match, och den kommer vi att vinna. Detfanns inte alls någon stämning att ett val skulle vi tUl varje pris undvika.Tvärtom! Men det fanns också den andra stämningen som sade att detpå sätt och vis vore ett svaghetsbevis, om vi inte klarade ut det här. Konsekvensenskulle då med sannolikhet bli att de stimulansåtgärder, som alla vettigamänniskor vill ha, fick skjutas åtskilliga månader framåt. Om vi i en fråga,som ändå inte har några djupgående principiella övertoner, gällande hur manskulle fördela ett visst köpkraftsutspridande till aUmänheten, skulle dra igång en stor politisk strid, skulle folk inte förstå detta. Framför allt i ettläge där vi ser hur andra demokratier har det besvärligt, där vi sersplittringen och oförmågan till beslut har vi ett bredare ansvar. Där måste vita ansvaret för att den svenska fungerar och kan komma till beslut.Det är en typ av ansvar som den svenska socialdemokratin aldrig har dragit sigför. Jag skall gärna erkänna att jag är glad för att sammastämning fanns hos och , även om dessa båda partierväl också i någon mån hade en inneboende stridslystnad. Men i grunden tror jagatt de såg saken på samma sätt, att det svenska pariamentet i en besvärligsituation skall fungera. Den gamla tidens högermän från amiral ochframåt hade en ideologi, som man kanske hade svårt att förstå, men de stod uppoch slog vakt om nationen i alla möjliga lägen. Kanske man tyckte att det därvar litet högtravande för en yngre generation och svårbegripligt försocialdemokrater , men det ingav en viss respekt. I det avseendetkunde man alltid lita på högern. I dess agerande fanns inbyggt att slå vakt omnationen. Men i sin stridslystnad är så förirrad bort attden känslan alldeles har svikit honom. När jag påstår att bedriverkonfrontationspolitik svarar han med det äldsta av alla argument: Än du då, detär du som är konfrontationspolitiker! Så argumenterar man som mycket liten. Det är bevisligen så att i den här frågan har sig ensam på sin kant i den mån han inte har gått i något slags cirkeldär han har mött , men det tror jag inte han upplever det som.Han har ställt sig vid sidan om, och han har talat om att denna uppgörelse undergräverförtroendet för arbete. Han blåser till strid om en uppgörelse somkom till stånd efter vissa bekymmer visst gjorde den det - men som jag troratt det alldeles övervägande antalet människor i detta land upplever som vettigi dagens läge. () kort genmäle: När jag kritiserar tal och desskvalitet svarar han att kvaliteten sjunker då han talar om . Detfinns "korrelation mellan talet och ämnet". Detta är verkligen herrPalme i sin prydno! höll ett skrivet anförande som han med myckenmöda mejslat ut vid sitt skrivbord - han har säkert jobbat och slitit med det.Vi använder väl alla kanske överord i en debatt. Men i ett i förväg skrivet anförandebrukar vi ta bort sådant för att göra talet hyggligt och sakligt. ha slickat sig om munnen när han skrev sitt tal och anklagade mig för attvara konfrontationspolitiker med formuleringar som att stod ochfördömde uppgörelsen "med rönnbären sprutande som en kvast urmunnen"! borde ha tittat sig i spegeln när han skrev ner detdär. Vi sökte strid i EEC-frågan, sade . Vem var detsom bytte ståndpunkt i EEC-frågan om inte själv? Vi stod kvar på denlinje som socialdemokraterna ursprungligen hade intagit. Vem var det som byttemening, om inte socialdemokraterna? Vi går ut och påstår att sådana här uppgörelserundergräver människornas förtroende för riksdagsarbetet, säger . Somjag påpekade behöver vi inte säga det. När det förhåller sig på det visetatt det stora socialdemokratiska regeringspartiet har gått ut och försöktövertyga hela svenska folket om att det är principiellt och sakligt felaktigtatt använda sig av momssänkning för att stimulera ekonomin, och sedan någramånader därefter träffar en uppgörelse med andra partier i den frågan, då måstede tänkande människorna i detta land fråga sig; Vad är det politikerna sysslarmed? Vad skall vi tro på? Skall vi tro på herrar och ochkan vi tro på samma personer ? När talar de sanning? De kanväl inte med berått mod medverka till något som är direkt skadligt för helasvenska folket? Det är sådant som undergräver folks förtroende, inte vadjag till äventyrs skulle säga, tycka eller tänka. överskattar iallra högsta grad mitt inflytande. Vad kommer för övrigt nu att hända i AP-frågan, som nitills vidare har skjutit på? Skall det bli en kompromiss där också? -kompromisser är ju så bara. Hur skall ni bära er ät då? Får vi gå emot denkompromissen, utan att på nytt bli beskyllda för att bedriva konfrontationspolitik? Jag tror, , att den svenska fungeraräven om socialdemokraterna skulle förlora vid en votering eller lottdragning.Det är inte så att den svenska står och faller med att socialdemokraternafår igenom alla sina förslag. Den svenska fungerar även omsocialdemokraterna skulle komma i sådan minoritet att det blir andra som fattarbesluten. Men bara tanken att ni skulle kunna råka i den situationen görtydligen att ni är beredda att träffa vilka kompromisser som helst. Och när vigår emot sådana kompromisser då påstås vi bedriva konfrontationspolitik. Dettaär ju kontentan av långa, välskrivna, genomtänkta och"förtjusande" formulerade anförande! Inför avslutande entusiasmkänner jag mig alldeles överväldigad. Jag skall naturiigtvis vara väldigt mildmot igen. Det är helt enkelt så här: Jag tycker inte att en momssänkning,inte ens den här temporära momssänkningen, är den lämpligaste metoden i dagensläge. Jag sade emellertid redan i mitt välformulerade, genomtänkta och förtjusande tal vid remissdebatten att detta icke var att betraktasom en principfråga det har jag aldrig gjort den till. Därför fanns det enmöjlighet att komma överens. Men är tydligen så förtvivlad överdenna uppgörelse att han kommit i den debattpositionen att han förklarar attdet hemska med uppgörelsen är att socialdemokratin sviker sina ideal. Vi kannog, , hålla reda på våra ideal aUdeles själva och bedöma vad de börleda oss till i varje särskUt läge utan att vi behöver några råd elleranvisningar från . för att inte debatten skall sluta med "skriet frånvildmarken", det uttryck som jag i all blygsamhet har använt som ensammanfattande beteckning på prestationer, vUl jag allra sistupprepa vad jag tycker är det väsentliga: Vi kan alla här ha invändningar motdet beslut som kommer att fatta om , men beslutetinnebär att vårt land förmodligen först av de europeiska länderna går ut medstimulanser för att motverka oljekrisens verkningar. är det första landsom orkar med det och det första land som fattar beslut om det. Tvärs över allapartipolitiska motsättningar, varav vi har fuller nog, är detta ett styrkebevisför svensk demokrati. Därför menar jag att med det missnöje i detlilla som var och en av oss kan känna bör vi känna en tiUfredsställelse i detstora över att ha varit med om att slå vakt om det svenska folkstyretshandlingskraft. Herr talmannen anmälde att herrBohman anhållit att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tUlytterligare replik. HerrGERNANDT (c): Debatten gäller ju främst de ekonomiskastimulansåtgärder som kommer att ställas till förfogande bl. a. för atttillverkare och försäljare skall få sälja sina produkter. De ca 4 miljarderkronor som det här rör sig om för lätt tanken till de ca somAMS-verksamheten kostar . Bägge summorna är en sorts hjälp till atthålla sysselsättningen i gäng i en för svenskt näringsliv besvärlig tid. Jaghar vid sådana här tUlfällen svårt att undvika jämförelsen också med det beloppsom satsas på den exportfrämjande verksamheten genomhandelsdepartementets försorg, dvs. vad som satsas på exportåtgärder som skallkunna ge sysselsättning åt många människor. Det är sammantaget som går tillSveriges exportråd, tUl handelssekreterare, till teko-industri, manuellglasindustri m. m., alltså mindre än I procent av de 4 miljarder som vi snartskall besluta om. En så liten andel satsas på verkligt förebyggande verksamhet. De politiska lösningar i näringslivsbefrämjande syfte somhuvudsakligen diskuteras är ju de vanligen kända politiska styrinstrumenten,såsom tillfälliga direkta stödåtgärder, räntesänkning, investeringsbidrag,skatteavdrag etc. Alla dessa åtgärder är naturligtvis berättigade och mycketangelägna, men det är ju ändå som om vi ständigt biter i samma gamla kaka -fast från olika håll och kanter. Det behövs kanske nya kakor, och det är ensådan som jag gärna skulle vilja tala för här - även om jag några gångertidigare har försökt bjuda på den. Vi vetalla att det inte är svårt att tillverka varor - det skulle vår industrilätt kunna göra i mycket större omfattning än som sker. Nr 39Svårigheten ligger däremot i att sälja varorna. Inte bara att sälja inom Onsdaeen den landet - så länge vårt folk har råd att köpa, med eller utansådana 13iiiars 1974 stimulansbidrag som vi nu avser att ge utan framförallt att sälja på utlandsmarknaden. Om det är vår avsikt att vårt land skall leva och utvecklas genom industriell produktion, så är det i högsta grad genomen framgångsrik försäljning på utländska marknader som den produktionen kanupprätthållas. Och måste även de mindre företagen kunna delta. Här bör manminnas det gamla uttrycket att "alla produkter som säljs har tillverkats men långt ifrån alla produkter som har tillverkats säljs". Mot bakgrunden av detta uttryck vUl jag beröra dagenssituation särskilt med avseende på de mindre företagens möjligheter och framkomstvägarnär det gäUer exporten. De stora företagen har vanligen i avsevärd utsträckningegna resurser för utlandsverksamheten. Och det är väl genom en effektivbearbetning av utlandsmarknaderna som exporten kan upprätthållas.