prot · FX0991 · 1974-12-31 00:00:00 — Det har varit skadligt förNJA. Om regeringen hade velat lägga fram förslag om stora ochrejäla satsningar av den typ som vi nu diskuterar, så hade dessa förslag kunnatgå igenom - mandatfördelningen i denna kammare hade gjort detta möjligt. Vad som saknats är inte resurser utan det politiska modet- man har inte velat ta strid med storfinans och borgerlighet, och detta hargått ut över NJA. Detta är kalla fakta i sammanhanget. Vi har inga illusioner om att man i ett kapitalistisksamhällssystem kan lösa alla problem som hänger samman med sysselsättning ochtrygghet. Det som skett hittiUs har varit av typen anpassning tillkapitalismens utveckling. Ingenting tyder på att regeringen ämnar slå in på enhelt ny linje. Vi hoppas dock att 80 skall bli utgångspunkten förstora, rejäla och planmässiga satsningar av en helt annan typ än . Ochså vill vi också värdera 80. Därför föreslår vi i detta sammanhangockså upprättandet av en bred statlig industrialiseringsplan för Norrbottenmed utgångspunkt i 80. () kort genmäle; Det skall bli ett mycket kort genmäle! Till vill jag bara säga att jag inte harpåstått att är emot allting. Jag talade om de moderater som tagitintryck av kritik. Jag skall gärna säga att jag har upplevtdet så att det verkar som om utskottets vice ordförande anser sigpliktskyldigast vara tvungen att ta upp detta, eftersom han företräder ettparti som skall ha dessa uppfattningar. Men i slutomgången är man ändå ihuvudsak med på förslaget. Men varför då hålla på med alla de här konsterna ochknepen i stället för att erkänna att man tycker att detta är vettigt? Man skulle få erfarenheter utifrån, säger , omman tog in främmande kapital. Självfallet, men man får ju hela NJA:s erfarenhetom man tar det på det här sättet. Det där kan väl gå på ett ut! När det gäller vet jag inte om jag skallfortsätta att citera någonting. Vill han hellre tala om kanariefåglar än ommyggor, så gör det mig ingenting. Kanariefåglar är ju något större. Jag skulleemellertid kunna vända på det hela och säga att jag vidhåller vad jag sade ommyggan men att vpk:s påverkan på politiken i kan karakteriseras medhjälp av anekdoten om kanariefågelpastejen. Finansiering av ett nytt stålverk i HerrLÖVENBORG (vpk) kort genmäle; Jag är inte riktigt övertygad om att detomdömet är riktigt. Det är säkeriigen ingen tillfällighet att vi i Norrbottenhar det starkaste radikala inslaget i arbetarrörelsen och också den starkastestatsindustrielia sektorn i vårt land. Jag tror att det även i fortsättningen kommer att varanödvändigt att mobilisera människorna i olika delar av vårt land. för en heltny industripolitik. Den procentsats jag tidigare nämnde när det gäller den Finansiering av ett nytt stålverk i statligaindustriella verksamheten är inte särskilt imponerande. Det handlar om några fåprocent, och det förhållandet ändras inte av att vi nu satsar på 80.Vi kräver aUtså att man går vidare och med hjälp av AP-medel bygger upp nyastora statliga basindustrier i och i andra delar av vårt land. Dåkrävs det, , betydligt starkare insatser än vad socialdemokratinhittills har kunnat förmå sig till. Det är med tUlfredsställelse jag förstkonstaterar att det är ett positivt och enhälligt ställningstagande i utskottettill 80 när det gäller projektet som sådant. Jag vill i det härpositiva utskottsbetänkandet se ett uttryck - och det var utskottets ordförandeockså inne på för det förtroende som den nuvarande företagsledningen i NJAmed berättigande har när det gäller att leda företagets fortsatta expansion. Planerna på 80 initierades som är känt frånNJA-håll och med motivet att man borde kunna vidareförädla en större mängd malmän vad som sker inom landet. En ökad förädling av malm i NJA gergivetvis i första hand mycket positiva sysselsättningseffekter i medtusentals nya arbetstiUfällen, men 80 innebär också störreexportintäkter för landet i dess helhet. Det har inte saknats vad jag vill kalla "godarådgivare" i debatten kring 80. Utskottets ordförande var inne pådet, och jag vUl spinna vidare på det litet grand. En del har rekommenderatalternativa investeringar med motivering att investeringen är för stor, att denkan medföra minskad sysselsättning i landet i övrigt, att investeringen görNorrbotten mer konjunkturkänsligt . Andra självutnämnda rådgivarehar hävdat att 80 bör byggas endast om det företagsekonomiskt väntasbli avgjort mer lönsamt än någon alternativ investering. Det märkliga i debatten om alternativen är att det intepresenterats några realistiska alternativa projekt som kan skapa motsvarandesysselsättning i och som är företagsekonomiskt lockande.Jag känner igen något av den här alternativdebatten från fiolårets höstriksdag,när kammaren tog beslutet om lokalisering av ett fredsförband till Arvidsjaur.Då sade man också att investeringskostnaden per arbetstillfälle är för hög ochatt det är bättre med alternativa lösningar för södra inland. Mendå lika litet som fanns eller finns realistiska alternativ. Skulle vi iNorrbotten börja avvakta och Uta på alternativen så fort vi i skallta ställning till finansiering av konkreta förslag till projekt som ger länetpositiva sysselsättnings- och allmänt näringspolitiska effekter, ja, då skullevi nog få sitta och vänta utan att något hände. Jag har svårt att förstå varfören satsning på vidareförädling av norrbottnisk malm i , och då närmast iNorrbotten, skulle vara äventyrligheter som inte fick komma till stånd. Jag sade i min inledning att det är tillfredsställande attutskottet i huvuddragen är enigt. Men det finns skillnader. Jag tänker då påmoderaternas förslag till finansiering av 80. Min uppfattning är att det inte går att basera finansieringen av 80 på så osäkra grundersom föreslås i reservationen I. Utskottets vice ordförande måförlåta mig, men jag vUl säga att jag inte tror på att det finns något nyvaknatintresse som räcker till för att finansiera 80. Nej, finansieringsfråganmåste lösas på det sätt som utskottsmajoriteten förordar. Jag vill i det här sammanhanget beröra malmfraktavtaletmed SJ och hur det tillämpas gentemot NJA, något som även varinne på. Om jag säger att siffran 100 är relationstalet för NJA:s frakt ,så har de närmast belägna konkurrenterna i och ett relationstalpå mellan 65 och 70. Även fraktavtal med SJ är betydligt förmånligare änNJA:s, trots att företagen har samma transportsträcka. Jag vill slå. fast attdet är en absolut nödvändighet att , just med tanke på denökade malmförbrukningen genom tillkomsten av 80, för framtiden får ettfraktavtal med SJ som något så när överensstämmer med konkurrenternas. Jag vetatt gör allt vad det kan för att få en ändring till stånd påden här punkten. Det är i alla fall ganska förvånande att SJ, som är ettstatligt verk, i fraktavseende behandlar två statliga företag i påolika sätt. En stor fråga är vUka de regionala effekterna kan bli av Stålverk80. I motionen 1764 har vi från ställt förhoppningar på att 80skall ge spridningseffekter till olika orter i länet. Vi har i motionen pekatpå att NJA redan till storarbetsplatsen i , som också har nämnts härtidigare, har förlagt legoarbete och att det därför bör finnas godaförutsättningar att sprida verksamheten till främst länets sysselsättningssvagadelar. Jag vill med adress till industriministern, som är i kammaren, sägaatt det nu finns ett ypperUgt tillfälle att mera praktiskt tillämpaoffertsystemet för att få filialindustrier till NJA utplacerade i länet. Vi hari vår motion just åberopat den möjligheten. Utskottet har i sin skrivning visat förståelse för desynpunkter vi framfört i motionen 1764. Man hoppas i likhet med oss motionäreratt 80 skall kunna ge upphov till följdinvesteringar av olika slaginom länet. Men så långt som till ett uttalande i enlighet med motionens syftehar inte utskottet gått. Jag hoppas att industriministern tar vara på demöjligheter offertsystemet kan ge för att få sysselsättning i inlandet och iTornedalen. var visserligen industriministern i sittinterpellationssvar till mig mer benägen att förordaSvetab än offertsystemet när det gällde att skapa nya arbetstillfällen iregioner med sysselsättningssvårigheter. Huvudsaken nu är att det händer någotkonkret och positivt . Låt mig emellertid också få säga, på tal om Svetab ochdess möjligheter att påverka sysselsättningssituationen i , i fortsättningen inte får se denna fråga på samma sätt som manbeklagligtvis gjorde när det beslöts att en fälgfabrik skulle lokaliseras tillLuleå. Det var en lokalisering som helt stred mot den planering som kommunernai fråga hade önskat. Det är ofrånkomligt att tillkomsten av 80 kommeratt innebära en kraftig befolkningstillväxt inom Luleåregionen. Det kommer attställas stora krav på planering inom kommunen. Jag hoppas i likhet Finansiering av ett nytt stålverk i 5 protokoll 1974. Finansiering av ett nytt stålverk i medutskottet att samhällsbyggandet skall kunna ske på ett smidigt sätt. Tyvärrnödgas jag konstatera att smidigheten inte varitsärskilt framträdande hos vissa socialdemokratiska kommunalpolitiker i Luleånär det gäller planeringen för den expansion som bl. Det finns en annan aspekt i denna fråga som också måstebemästras, nämligen hur länet skall kunna undvika att den kraftigabefolkningstillväxten i inte sker på det övriga länets bekostnad. Jaghar redan tidigare talat om att filialföretag under NJA bör lokaliseras tUllänets inland och för att i dessa regioner skapa sysselsättning. Menjag vUl slå fast att i botten måste ligga en helhetsbedömning som ger uttryckåt den målsättning man har för att skapa en inomregional balans. iNorrbotten har uttalat som målsättning att befolkningsriktvärdet för länetmåste höjas från regeringens nuvarande befolkningsram 250 000 -260 000 tUl 275000 invånare fram tUl 1980. För har ett befolkningstalsom överskrider regeringens högsta tillåtna, som för länet är avsett att uppnåsförst om . man inte målsättningen för länet i dess helhetsamtidigt som man accepterar att Luleås befolkning växer har man accepterat enfortsatt utflyttning från inlandet och till främst Luleåregionen. Jag vUl med det anförda få säga att vi icenterns riksdagsgrupp stöder tillkomsten av 80 och den finansieringsformför verket som föreslås i propositionen. Jag vill i sammanhanget också betonavårt partis uppslutning bakom de synpunkter som vi har framfört när det gälleratt skapa förutsättningar för en god regional balans i . Jag ber att få yrka bifall till vad utskottet hemställt påsamtliga punkter. Diskussionen om 80 har värderat detplanerade företaget utifrån tre utgångspunkter; nationalekonomiska,företagsekonomiska och samhällsekonomiska. Till dessa värderingar skall ocksåläggas en fjärde, som inte används i den direkta argumentationen men som spelatoch fortfarande spelar en betydelsefull roll, nämligen den politiska. Det politiska agerandet i denna fråga är intressant attstudera, för i bakgrunden ligger ju hela den problematik som finns inrymd ibegreppet ; undersysselsättning, utflyttning, minskat underlag församhällsservice och därav följande försämringar och i slutkolumnen minskademöjligheter att leva och bo i landsändan och en lägre standard än i övrigadelar av vårt land. Undersysselsättningen i och en lägreförsörjningsstandard är ingen ny företeelse. Goda och dåliga konjunkturer harväxlat och avlöst varandra, men Norrlandsproblemet har varit bestående. Det ärväl den fatalistiska beskrivningen av vad som skett som har gjort attmänniskorna där uppe också fått en fatalistisk syn på sin egen tillvaro. Tystoch accepterande fann man sig i att vara satt på undantag gentemot det övrigaSverige. Att man har haft skogen, malmen och vattenkraften och klarat en stor delav försörjningen för landet i övrigt har liksom inte inverkat. inteskapat någon guldålder i norr. Om det i en sofistikerad församling som är tillåtet att uttrycka sig rått och rakt på sak kan man säga attNorrland har blivit exploaterat och utsuget av det övriga . Men det blåser nya vindar. Människorna i norr finner siginte i underläget längre. De vill ha sin rättmätiga bit av kakan; rätten tillarbete, likvärdig levnadsstandard och en god samhällsservice. Särskilt detsista är viktigt, och om det kostar förhåUandevis mera än i övriga landet,genom stora avstånd och andra förhållanden, skall vårt svenska samhällesolidariskt betala detta. Det är den räkningen som norrlänningarna presenteraross politiker. Betalningen är fortfarande eftersläpande, och trycket på depolitiska instanserna ökar oavbrutet. Det är inte heller lätt att vara politiker och klara dessakrav. Det förutsätter ofta en besvärlig och tidsödande omställning av resurseroch inte minst nya idéer och uppslag då det gäller sysselsättningsfrämjandeåtgärder. Jag tror att det har varit nödvändigt att teckna dennaatmosfär av krav och förväntan för att man skall förstå den politiskareaktionen på uppslaget 80. Det har kommit reaktioner, och snabba sådana. I Norrbottenhar projektet länge betraktats som en räddning för länet, och de lokalapolitikerna har unisont slutit upp kring förverkligandet. Fackföreningsrörelsentog tidigt ställning, och för regeringen var naturligtvis projektet"gefundenes Fressen" från näringspolitisk och aUmänpolitisk synpunkt.Debatten om förverkligandet har sedan sopat fram som en stormvind. Positivasynpunkter på lönsamhet och samhällsekonomiska konsekvenser har övervägt, de fåkritiska rösterna har drunknat i stormbruset, och vilken politiker rättar intedå in sig i den rådande opinionsriktningen? Med andra ord: 80 har fåtten mycket bred politisk uppslutning bakom sig, och inget parti går emot. Vad jag har skildrat är en atmosfär som är ytterstriskabel för ett objektivt prövande av ett företags realism, och jag vill påståatt 80 i högsta grad haft detta politiska riskmoment. Men det är juinte alla riskmoment som slutar i bakslag, och även om jag vUl påstå att dentidiga debatten om 80 vUade på löst underlag, så finns det ettfaktamaterial att grunda bedömningen på, som gör att man också pä s. k. nykterkaluv vill tillstyrka företaget. Jag skallhär lägga fram en del synpunkter som styrker detta. 80 är en gigantisk satsning sedd ur svenskindustriell synpunkt, men även i ett internationellt perspektiv är eninvestering på ett mycket stort projekt. Helakalaset beräknas kosta om man tar med räntor underbyggnadstiden och rörelsekapital. Dessa stora belopp har väckt farhågor för attdenna stora investering skulle hämma andra viktiga industriinvesteringar ivårt land med de begränsade resurser som ett litet land som vårt har. Röster idebatten har sagt att det skulle vara ekonomiskt lönsammare att satsa dettabelopp i en mellansvensk exportindustri, men jag-tycker att den typen avdebattinlägg är föga fruktbärande. Finansiering av ett nytt stålverk i Finansiering av ett nytt stålverk i för restenalltid upp sådana hypotetiska alternativ inga konkreta förslag har dockframställts när friska satsningar skall göras. Och i det här fallet betvivlarjag att det är rätt att ställa frågan om ett antingen-eller i detta sammanhangmed de olika finansieringsalternativ som finns på kreditmarknaden, både deninhemska och den internationella. Det bör finnas plats för friska satsningar inäringslivet, även vid sidan av stålverket. Efter att ha läst igenom det material som finns i ärendetär min bedömning att 80 är en bra chans för AB att göra en godaffär i en typisk lågtillväxtbransch, där vårt land har unika förutsättningar.Vi har råvara, infrastruktur och kunskaper, och framför allt:marknadsbedömningarna är goda. Om man ser ut över kan man konstatera attcentraleuropeisk stålindustri har stora svårigheter , och då främst påmiljösidan. Stora områden i är så nedsmutsade att det snart inteär möjligt att bo där, och arbetsmiljön är lika bekymmersam. Anläggningarna ärgamla, arbetet är tungt och nedbrytande och luft- och vattenföroreningarna harnått sådana värden att det helt enkelt inte kan fortsätta längre. Detta kanåtgärdas med nybyggnader och moderniseringar, men för en sådan expansion finnshelt enkelt inte plats. Vattenföisörjningsproblemen kan, med verkenlokaliserade på kontinenten, snart inte heller lösas. ökarvärldskonsumtionen av stål . Om man gör utblicken vidare,kan man konstatera att har samma problem, som pockar på en lösning. Den här situationen har fört fram till att man nu iMellaneuropa överväger att lägga ned de primära, starkt miljöförstörandedelarna av stålframställningsprocessen och överföra dem till andralokaliseringar. För slutförädlingen valsning och annan mekanisk bearbetning planerar den centraleuropeiska stålindustrin en utbyggnad, och i det avseendetär det en klar fördel att ha tillverkningen nära de stora marknaderna.Miljöproblemen, sedda från mellaneuropeisk synpunkt, är mindre i deprocesserna. Om vi sköter korten väl, har vi möjlighet att kapa åt oss enbetydande del av den marknad som öppnar sig här. Men skapar man då inte ett miljöproblem uppe i ? Nej,säger experterna, här är förutsättningarna helt andra, och här kommer NJA:sgoda sits in i bilden. I kan ett modernt, miljövänligt verk byggas upp.Den viktiga förutsättningen gott om utrymme finns, och man kan skapa ett verkmed mycket begränsade utsläpp av föroreningar, som fyller kraven på en godarbetsmiljö. Genom delta skall man också kunna konkurrera om försörjningen tilli första hand . En notering i marginalen, då jag talar om arbetsmiljön:Där så är möjligt bör arbetsplatserna göras tillgängliga för kvinnligarbetskraft. Man har funnit att med administrationen i företaget inräknadskulle stålverket sysselsätta 7 å kvinnor. Den siffran bör man göraallvariiga försök att höja; eljest uppstår det i regionen en mycket starksnedbalans i arbetstillgången för män och för kvinnor. Den positiva bedömning som jag här har gjort mig till tolkför har dock som förutsättning att marknadsläget klariäggs ytterligare, så attde offensiva insatserna kan ges den rätta tyngden och den rätta inriktningen. Detta är särskilt viktigt, då den bristsituation som förnärvarande finns i världen och den goda konjunkturen för stålverken har skapaten investeringsvåg över hela världen för att bygga ut kapaciteten ochmodernisera. En insamling av tillgängliga uppgifter på detta område visar attdet föreligger investeringsplaner för ca 70 miljarder. Det är en väldigutbyggnad inom branschen i dess helhet, och det kommer att sätta den svenskastålindustrins kunskap och andra goda förutsättningar på ett hårt prov då detgäller att behålla gamla marknader och armbåga sig in på nya. Ett tillstyrkandeav 80 innebär att vi förklarar oss tro på den svenska industrinskonkurrenskraft i internationell tävlan. Till dessa synpunkter på stålverkets möjligheter att klarasig som företag vill jag lägga en del samhällssynpunkter på projektet. Vi harfortfarande, en avsevärd brist på arbetstillfällen i ; för Norrbottenräknar man med att det föreligger en reell brist på ca 20 000. 1Luleåområdet är det balans mellan arbetskraft och arbetstillfällen, medan storaområden i inlandet har att kämpa med en betydande arbetslöshet. I fleramotioner i anslutning till det här ärendet har detta förhällande påpekats, ochmotionärema kräver insatser för att förstärka näringslivet i området i desshelhet så att inte suget från det expansiva Luleåområdet helt skall utarmadenna del av . Det är viktigt att understryka dessa åsikter, och jagvill betona att insatserna inte får ses alltför snävt regionalt. Det gällerinte bara utan övre Norriand i dess helhet. Med 80 förstärkerman sysselsättningen i Luleåområdet, men detta måste kombineras med ettansvarstagande för regionen i övrigt. Sätter man inte in insatser i övrigadelar av , och främst i inlandet, så flyttar man bara problemen från enort till en annan i ja, jag vill påstå att man förstärkereffekterna. Jag vill därför, herr talman, sluta mitt anförande med attyrka bifall till utskottets förslag. Men jag vill betona att detta yrkandeinnebär krav på skärpt uppmärksamhet på utvecklingen i övriga Norrlandsregioneroch fortsättande av kartläggningen av andra investeringsobjekt. Vi i folkpartietär beredda att ställa oss bakom ett sådant framåtsyftande arbete och derealistiska objekt som det kan leda till . Finansiering av ett nytt stålverk i Under detta anförande, i vilket herrar i (fp) och i (fp) instämde, övertog herr förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. FruMARKLUND (vpk): Det här känns på något sätt som att kasta injästen i ugnen efter brödet, eftersom redan har kommenterat endel av de motionsyrkanden som mitt anförande gäller. Men jag skall ändå undernågra minuter gå in på dem. "En vidareförädling av norrbottnisk malm i ärmotiverad från företagsekonomiska och sysselsättningspolitiska synpunkter ochger dessutom större exportintäkter än malmförsäljningen." Den meningen ärhämtad ur näringsutskottets betänkande och står där till stöd för satsningen påStålverk 80 vid NJA i , en satsning som jag liksom Finansiering av ett nytt stålverk i tidigaretalare finner högst välmotiverad. Men beräkningar som har gjorts visar att NJA, sedanStålverk 80 tagits i bruk, totalt kommer att behöva ca malmper år. Då årsproduktionen i Lapplandsgruvorna nu uppgår till ca 30 miljonerton, betyder det alltså att fortfarande inte ens en tredjedel av malmen kommeratt förädlas inom länet. Det är mot den bakgrunden som vi från vpk-håll redan i dethär skedet har velat aktualisera frågan om ytterligare ett järnförädlingsverktUl länet med placering i malmfälten. Andra tungt vägande skäl är givetvis dealltjämt aktuella sysselsättningspolitiska frågorna. Arbetslösheten ärfortfarande ett problem i malmkommunerna liksom i de härliggandeTornedalskommunerna. Alltjämt saknas mer långsiktiga initiativ för att öka denindustriella sysselsättningen, och det finner vi otillfredsställande med tankepå att det här är fråga om väl utbyggda samhällen, där tillgången till utbildadarbetskraft är stor. Det har i många sammanhang verifierats attsysselsättningssituationen är specieUt besvärlig för kvinnorna i de härkommunerna. NJA;s såvitt man kan bedöma lyckade försök med kvinnori produktionen ger näring åt förhoppningar att liknande arbetstillfällen även imalmfälten skulle betyda en bättre situation också för de kvinnor som bor där. Redan behovet av att säkra arbetstillfällen för demänniskor som lever och verkar i malmkommunerna talar för en inriktning påökad förädling av ortens största tillgång järnmalmen. Och den inriktningenblir än mer nödvändig . Malmtillgångarna är inte obegränsade. Insiktenom det kräver att man vidtar åtgärder, inriktade på minskat uttag och istället ökad förädling. För en sådan utveckling talar också det faktum attLKAB:s kunder redan nu är mer intresserade av förädlade produkter, såsom ämnenoch tackjärn, än av ren malm - eller, som utskottet säger i den tidigareciterade meningen; Vidareförädling ger större exportintäkter änmalmförsäljning. Som en kommentar till yrkandet i motionen 545 omuppförande av ett järnförädlingsverk i malmfälten skriver utskottet en smulavagt; "Tanken på ett sådant projekt torde tämligen allmänt betraktas somorealistisk." Den bedömningen har gjorts åtskilliga gånger när det gällerutbyggnaden för att inte tala om startandet av , så dettynger mig inte speciellt hårt. Mer påtaglig är väl då argumentationen atterforderliga investeringar knappast kan påräknas som 80kräver stora finansiella insatser. Men, herr talman, det skulle ju inte hakostat något att uttala sig för en fortsatt utbyggnad av dennorrbottniska järn- och stålindustrin. Vi har dock inte från min partigruppssida funnit det meningsfullt att nu reservera oss till stöd för det härförslaget, och jag kommer inte heller att ställa något sådant yrkande . Menjag är säker på att kommer att få anledning att fundera över den härfrågan fler gånger. Till de övriga yrkandena i motionen 545 - det andra omåtgärder för att säkra ett mer differentierat näringsliv i malmkommunerna ochdet tredje, som gäller produktionen vid Mining Transportation Co. som görKirunatrucken har utskottet åstadkommit en, som man brukar säga, välvilligskrivning. har också i sitt anförande sedanytterligare betonat den positiva inställningen.