prot · FX09127 · 1974-12-31 00:00:00 — §1 Justerades protokollet för den 14 innevarande månad. § 2 Ang.säkerhets- och nedrustningsfrågorna Herrutrikesministern erhöll ordet för all i elt sammanhang besvara delsherrar () och (\pk.) framställdainterpellationer, nr 98 respektive 108, dels () den 23 oktoberframställda interpellation, nr 127, och anförde: har frågat mig hur jag ser pä de resultal som uppnåttseller kan komma all uppnås under del avslutande arbetel inom konferensen försäkerhet och samarbete i och vilken linje kommer alt följa underkonferensens slutskede i de frågor där enighet ännu ej nätts. HerrBohman har vidare frågat mig hur jag ser på det läge som nedrustningsfrågorna- inte minsl på kärnvapenomrädet - kommit i under del senasle året och vilkaålgärder regeringen anser del möjligt vidla i della avseende. HerrTakman har frågal mig om jag är beredd all ge en ulföriig redogörelse för dennuvarande situationen belräffande icke-spridningsavtalel i fråga om kärnvapen,kontrollsystem, underavial med lAEA och dess tillämpning samlde åtgärder regeringen förbereder för atl bidra lill en framgång förNPT-konferensen . HerrWijkman, slutligen, har frågal mig om jag är beredd redogöra för vilkainilialiv i FN och andra internationella organ som den svenska regeringenplanerar för all snabbi driva på arbetet mot en internationell kontroll av delfredliga utnyujandel av kärnkraften, i första hand belräffande del klyvbaramaterialet saml anläggningarnas fysiska skydd och säkerhet. Jag avser alt besvara deframställda frågorna i ell sammanhang. Förstskall jag i korthet redovisa min syn på de aspekter av den internationellaulvecklingen, som beröres av inierpellanierna. Del senasle årets allvarligakriser i Medelhavsområdd och har utan tvivel ökal deninlernalionella oron. Man har fåll illustrationer av hur lokala konflikter kanstöra och försvåra de ledande stormakternas långsiktiga strävanden tillavspänning. Nya lokala krig kan inte uteslutas. Bristen på resultat i deinlernalionella nedrustningsslrävandena är också ägnad alt framkalla pessimism.Samtidigt växer världens ekonomiska problem. Det gäller särskill den allvariigalivsmedelssiluationen, ener- 6 protokoll 1974. giproblemen, den kraftigainflation som drabbat många länder och den bristande stabiliteten påvalutaområdet. Vilka konsekvenser dessa ekonomiska svårigheter kan få för deninternationella poliliska utvecklingen låter sig inte överblickas. Riskenför ökad polilisk labilitei understryker viklen av alt uppnå internationellasamarbdslösningar av de ekonomiska problemen. Samlidiglbör man inte bortse frän de positiva förändringar som ägt rum i deninternationella bilden . Kortsiktiga bakslag behöver inte brytaen långsiktig trend. Medan många iakttagare under elt tidigare skede ansåg eltkrig mellan och sannolikt, torde ytterstfå regeringar ansluta sig till en sådan bedömning. De båda supermakterna haralldeles påtagligt övergått från en politik av konfrontation till en politik avförhandlingar. Deras strävanden alt nå överenskommelser lill ömsesidig nyllaslräcker sig över ell omfallande fäll. Samarbelsavlal sluts i en rad olikaämnen på både högre och lägre nivå. Förväriden i stort är supermakternas förhandlingar om begränsning avkärnvapenrusiningarna av särskild belydelse. Redan det faklum atl de numeraförhandlar om rustningsfrågor av synneriigen ömtålig karaktär är beaktansvärt.Samlidigl bör man ha klart för sig atl dessa förhandlingar är mycketkomplicerade och alt det knappast finns anledning atl vänta sig avgöranderesullal i en nära framlid. Av alll all döma har dock de två makterna dt siarklinlresse inte endast av atl minska krigsriskerna ulan också av au hållatillbaka kostnaderna för sina kärnvapenrusiningar. Också beslutet all förhandlaom ömsesidiga slyrkeredukiioner i är i sig självi belydelsefultl. Meninie heller här finns del skäl atl förutse ett snabbi genombrott, eftersom enmängd olika intressen måste avvägas mot varandra. Långsamhelen iförhandlingsprocessen ulgör inget bevis för bristande vilja att nå resultat. FörbundsrepublikenTysklands överenskommelser med , och Tyska demokratiskarepubliken har utgjort ett vikligl inslag i de senare årens avspänningspolilik.Ur svensk synpunkt är denna del av avspänningspoliliken uppenbariigen avsärskild belydelse. Den fullföljes av den ombildade västtyska regeringen.Jämsides därmed utvecklar andra västeuropeiska stater sina förbindelser medÖsteuropa. Utvecklingen mot ett alleuropeiskt samarbete går trögt men har inteav-slannat. Det finns allmänt tagel ingen anledning att hävda atl den internationellaavspänningsprocessen skulle ha avbrutits. Jag övergår härefter tillatt besvara den första av frågor. Deneuropeiska säkerhetskonferensen (ESK) har utvecklats lill en omfallande ochminutiös kartläggning av säkerhetspolitiska, ekonomiska, kulturella ochhumanitära problem i samt villkoren för samarbele mellan stater medolika samhällssystem och ideologi. Detta arbeie har visal sig vara betydligtmer tidskrävande än någon förutsåg. Särskill gäller detta arbete inom den s. k.iredje korgen, där frågorna om informationsfrihet och mänskliga relationerbehandlas. seningen är flerfaldiga.Det är givelvis svårt atl fånga in historiska och dagspoliliskarealiteter i formuleringar och förslag som tillfredsställer alla de 35deltagariänderna med deras olika traditioner och samhällsskick. ESK behandlarinte enbart de dominerande ösi-västfrågorna. I myckelkonkret mening behandlas även andra frågor av vitalt inlresse för mängadeltagariänder. Ävenom man stött pä många svårigheter bör inte de uppnådda resultatenunderskattas. Detta gäller kanske främst de frågor som' rör det ekonomiska,industriella och tekniskt-velenskapliga samarbetet samt inom miljövårdsområdet. Avspeciellt intresse för de alliansfria staterna är ESK:s behandling av demilitära förtroendeskapande åtgärderna, bl. a. förvarningar vid ma-növrar ochstörre öppenhet beträffande de militära budgeterna. har därförtillsammans med övriga alliansfria länder lagt fram preciserade förslag härom.Det är med beklagande jag måste konstatera att svårigheterna att uppnåtillfredsställande resultat synes stora. Vi följer emellerlid myckel nogaarbetet pä detta område tillsammans med övriga alliansfria stater. Sverigehar stort inlresse av att ESK avslutas på ell för allaparter tillfredsställande sätt. Vi kommer även fortsättningsvis att irealistisk anda verka för lösningar som står i samklang med våra demokratiskaoch humanitära traditioner. Vikommer även att understryka viklen av alt finna lämpliga former för enuppföljning av den europeiska säkerhelskonferensens resullal. har samtals en fond av erfarenheter som vi bör ta vara pä. Del ärett svenskt intresse all även forlsällningsvis få lillfätle all inom en siörrekrets av stater förklara vår egen politik och framföra vår uppfallning om denframtida ulvecklingen i . Jagövergår nu till den andra av ställda frågan, nämligen den som rörläget på nedrustningsområdet. Ävenjag måste med beklagande konstatera all nedrusiningsarbelel i och i FNför närvarande inte gör några pålagliga framsteg. I en värld kännetecknad avhunger och fattigdom spenderas pärustningar. möjligheter all påverka ulvecklingen är självfalletbegränsade. Samlidigl ter del sig angelägel all vi utnyttjar de möjligheter vifaktiskt har. Vi måste tålmodigt och utan atl förtrollas verkapådrivande på stormakterna. Kravet på konkreta nedrustningsåtgärder måstehällas levande ulan att kravei på realism eftersatts. I denna riktning kommerSverige atl fortsätta sitt aktiva agerande i och i , därnedrusiningsdebatten i generalförsamlingens första utskott just avslutas. Detre interpellationerna har samlliga berört faran för spridning av kärnvapen.Jag finner det därför angeläget att särskill uppehålla mig vidicke-spridningsavtalel och därmed sammanhängande problem. Icke-spridningsfördraget,som undertecknades och ratificerades avSverige, har undertecknats av 106 stater ochratificerats av 83. Fördraget har sålunda rönt en vid men inte allmänanslulning frän väridens stater. Enförsta och uppenbar svaghet är atl kärnvapenmakierna och Kina.inteanslutit sig. Detsamma gäller , som efler kärnladdningsexplosionen i majmåste hänföras lill en särskild kategori, mellan kärnvapenslaler ochicke-kärnvapenstaler, utanför fördraget. Elt antal andra stater, som harkärnteknisk kapacitet och därför i princip redan nu eller har möjlighetframställa kärnladdningar har inte heller bilräll fördragd. Länder somArgentina, , , , , och har inteens undertecknat fördraget medan t. ex. , , ,, , , och undertecknat men interatificerat fördraget. När del gäller de sisl nämnda västeuropeiska staternaär emellerlid ralifikaiionsförfarandei inlett. Icke-spridningsfördragetföreskriver internationell kontroll genom det i stationeradeatomenergiorganel försorg av all fredlig kärn-energiverksamhet i lillfördraget anslutna icke-kärnvapenstaler. Kontrollen syftar lill alt klariäggaall klyvbart malerial används för fredliga syften, och således förhindra atlstater framställer kärnladdningar i det fördolda. lAEA kan härvid endastregistrera och anmäla avvikelser frän fördraget. Slalerna skall för ändamälelingå avlal med lAEA. Organisationen har avsluiai förhandlingar med 47 slalerom sådana avlal, varav 35 är i kraft. Iniernalionell koniroll kan åsladkommasäven på annan grund än icke-spridningsfördragel, anlingen bilateralt mellanstater eller genom lAEA:s försorg. I det senare fallet kan kontrollen fås att ipraktiken överensstämma med den som förutses under icke-spridningsfördraget. Vadjag nu har sagt innebär au även om konlrollavial med lAEA enliglicke-spridningsmodellen inte ännu har ingälls är del klyvbara materialet imånga fall likväl föremål för lAEA-koniroll. a. , somfrån början haft bilateral amerikansk kontroll av klyvbart material somlevererats från , dvs. i praktiken sä gott som allt klyvbartmaterial som finns i landet. utövar lAEA denna kontroll i Sverige.Detta sker under ell irepartsavial mellan , och lAEA.Sakförhandlingarna om ett kontrollavtal av icke-spridningsiyp mellan Sverigeoch lAEA har slutförts och dl avtal paraferades . Avtaletkan undertecknas och därmed sättas i kraft sedan det godkänts, för svensk del,av Kungl. Maj:i och, för del, av organisationens styrelse. Allalill buds stående medel måste prövas för att förhindra spridning av kärnvapen.Granskningskonferensen för icke-spridningsfördraget, som enligl avtaletsföreskrift äger rum , erbjuder ett vikligl tillfälle för en sådandiskussion. Självfalldbör då undersökas om ålgärder kan vidias för all effektivisera självafördraget. Regeringen anser emellertid alt fördraget redan i nuvarande form tjänarett och väsentligt syfte. Det har nämligen ännu inte inträffat atten avtalspart anskaffat kärnladdningar eller kärn- vapen i strid molfördraget. Del saken i slällel gäller är alt förmå vederbörande stormakter attinfria sina förpliktelser i fråga om kärnva-pennedruslning m. m. enligt artikelVI i fördraget samt alt övertala de ännu utanförstående staterna au ansluta sigtill fördraget. Avtalets kon-irollmeiodik bör kunna effektiviseras utan alt dendärmed blir onödigt belungande och opraktisk. Modern dala- ochinsirumenieringsteknik bör kunna utnyttjas. Menäven utanför fördragels ram kan och bör ålgärder vidias. En möjlighet är attsöka förmå siaier, som inte anslutit sig lill fördraget, all likväl godtalAEA-konlroll av hela sin kärnenergiverksamhel. Titt en sådan utvecklingförsöker bidra. Liksomherr finner jag det angeläget alt åtgärder också vidias för all öka delfysiska skyddet av nukleära anläggningar och av del klyvbara materialet ilager eller under transport. Ökal skydd av nukleära anläggningar innebär kan minska sabolagerisker och förebygga stöld av klyvbart malerial.Därigenom förhindras bl. a. atl s. k. sub-na-tionella grupper - terrorister,gangsteriigor och liknande - kommer över klyvbart malerial för all däravframställa kärnladdningar. Eftersom klyvbart material åtkommet i dt land kananvändas i terrorsyfle i ell annal, är ell internationellt avtal i ämnetangeläget. Det bör innehålla överenskomna minimikrav i här berörda avseenden,med möjlighet, självfallet, för en stat atl nationellt införa ännu strängarebestämmelser. Attdöma av uttalanden vid lAEA:s avhållna generalkonferens inser ettbetydande antal stater nödvändigheten av en sådan överenskommelse. Sverigeavser all med kraft verka för atl en sådan kommer till sländ. HerrWijkman hävdar också atl internationella regler bör utarbetas beträffandekärnkraftanläggningarnas dagliga drift, exempelvis med avseende pä personalensulbildning. Del förefaller mig nog som om alla länder som vill ulnylljakärnkraften i eget inlresse inser all det härför krävs högt utbildad och kunnigpersonal. Av belydelse i sammanhanget är del inom lAEA pågående arbetet för attutöka den utbildningsverksamhet som organisaiionen redan bedriver samt för atlutarbeta säker-heisnormer för kärnkraftanläggningar. Avvad jag nu har sagt framgår all kärnkraftsutbyggnaden runt om i väriden kommeralt ställa oss inför stora problem. Kraftreaktorerna kommer atl produceraavsevärda mängder plutonium. Även om detta plutonium inte är detsamma somvapenplulonium torde det dock kunna användas för tillverkning avkärnladdningar. Vi måste sej bortom icke-spridningsfördragel och därtillomedelbart knutna avlal. Så till exempel bör undersökas om genom ökadeforskningsinsatser förutsättningar kan skapas för användning av plutonium sombränsle redan i dagens kraft-reaktorer. Vidare bör prövas möjligheten tillinternationella upparbet-ningsanläggningar. Regionalt kan man tänka sig sammaslags anläggningar ägda av fiera slaler gemensamt. Sädana projekt skulle, somjag ser del. ha fördelen all möjligheterna au avleda plutonium från fredlig Nr 127 användning skulle minska. Slutligen kan man överväga att ställa delar Fredagenden ' civila bränslecykeln under någon form avinternationell förvalt- 22november 1974 "'"8- --------------- Jagär självfallet medveten om att denna typ av förslag reser ett antal Ang. säkerhets- och problem. internationellt handhavande av klyvbart material kräver nedrustningsfrågor- juen belydande överföring av suveränitet frän slalerna lill en inierna- na tionell organisation. krävs alt organisaiionen blir sådanall den på elt lillfredsslällandesätt kan ta på sig ansvaret för att, på staternas territorier, handhabränslecykelns alla komplicerade moment. Delär uppenbart atl det jag senast berört måste ses som arbetsuppgifter pä långsikt. har emellertid, i nedruslningskommittén i och just i dessadagar i genom ell anförande av statssekreterare , inlett den internationella diskussionen i della ämne. Somkärnvapenfri stal vill vi samarbeta både med andra kärnvapenfria stater och medkärnvapenmakierna för att lämna vårt bidrag till all hindrakärnvapenspridningen, ell av tidens stora problem. Hen (): Jagber att få tacka utrikesministern för svaret på min interpellation. möter nye president den sovjetiskakommunistpartitedaren vid den sovjetiska Stil-tahavshamnen iVladivostok. Mötet utgör ytteriigare ett led i förbindelserna mellan de tvåsupermakterna. Att dessa båda makters ledare regelbundet kan träffas, atlkonsultationer förekommer dem emellan och all förhandlingar förs även om mycketkänsliga problem utgör en bekräftelse på atl vi kan diskuterarelationerna mellan supermakterna i helt andra termer än vad vi kunde göra förett tiotal år sedan. All dessulom formliga avtal i betydelsefulla frågor kanträffas dem emellan bekräftar ytterligare den förbättring som världsläget i dettahänseende undergått. Mendella är bara den ena sidan av den politiska väridsbilden. Den andra företeroroande - ja, t. o. m. myckel oroande - drag som blivit alltmer påfallandeunder . I ligger spänningen på en oförändrat högnivå. Nästan dagliga attacker och terroraktioner kännetecknar spänningsläget.Ingen av kammarens ledamöter lär våga kategoriskt avskriva risken för ell nyttförödande krig inpå Eu- , ropas knutar när som helsl. Cypernkonflikien harbekräftat hur ett til) synes avspänt läge plötsligt kan flamma upp i enintensiv konflikt. Att i båda dessa fall krigshandlingarna inte ulvidgals lillstorkrig mellan flera nationer har närmasl berott på all de återhållandekrafterna visat sig vara starkare. Hur länge så kan vara fallet kan ingen avoss bedöma. brottas denutvecklade världen med alltmer svårbemästrade problem. Vi kan inte bortse frän risken för atl den ekonomiska obalans som kännetecknar stora delar av den industrialiserade väriden kan j,, få så besvärande konsekvenser att också denpoliliska stabiliteten även- Deväldiga globala problem som den enorma överföringen av kapital till deoljeproducerande länderna medför är alltjämt olösta. De förslag som hittillsförts fram om ett fasl internationellt samarbele för att lösa världensförsörinings- och byiesbalansproblem har långt ifrån mött den enighet somproblemens sloriek och svårighetsgrad förtjänar. FN:snyligen avslutade väridslivsmedelskonferens i har klart dokumenteratrisken för omfattande svältkatastrofer i den tredje världen under de närmasteåren. Att sädana katastrofer förutom oändligt mänskligl lidande också kan ledalill poliliska och utrikespolitiska omvälvningar i dessa regioner är merasannolikt än osannolikt. Den ulgör elt exempel på ell sådaniområde där riskerna är oroande. 1vår egen del av världen, i det av vilkel blivit alltmerberoende, har det tidigare önsketänkandet om avspänningspolilikens fruktbärandekonsekvenser fält vika för en mer verklighetsnära inställning. Bedömningarna är mycket mera balanserade än lidigare inför vad som uppnåtts, för vad somkan komma all uppnäs och vad som uppenbariigen inte kommer att kunna förverkligas.Tydligast framträder denna förändrade grundsyn kanske i Västtyskland.Besvikelsen blev här en nästan oundviklig följd av de högt ställdaförväntningar som skapades av den Brandlska östpolitikens inledande framgångar.Vissl kommer den västtyska östpolitiken att forlsalla - del är ell europeisktinlresse att så sker - men det är likväl ett faklum all den brottas medökande svårigheter. Många av de problem som man trodde sig kunna lösaslår fortfarande olösta. Och utsikterna till ytteriigare framgångar förefalleri dag vara begränsade - tyvärr mycket begränsade. Detär, herr talman, mol bakgrunden av vad jag här myckel kortfaltal skildrat somjag genom min interpellation har velat rikta uppmärksamhet på deförhandlingar som pågår i inom ramen för konferensen om samarbele ochsäkerhet i . Efler de förhoppningar som väcktes till liv underförberedelsearbetet i , har förhandlingarna visatsig bli betydligt mera komplicerade och avsevärt mera långdragna än vad mantidigare väntat sig. De har därmed också blivit mindre inlressanla. Detavspeglas tydligt i massmedias bevakning av vad som händer där nere. Även häri kammaren har konferensen rönt myckel begränsad uppmärksamhet. Och hosallmänheten lorde kännedomen om konferensen och om förhandlingarnas förtoppvara nästan obefintlig. Detta gör del desto mera viktigt att vi - dvs. - diskuterar vad som händer och vilken uppfallning som värt land skallförfäkta i de olika frågor som förekommer pä konferensens dagordning. Jaghar, herr lalman, i tidigare utrikesdebatter fört fram mill partis synpunkierpå konferensen. Ingenting har inträffat som vederlagt de argument för ensvensk linje som jag då hävdat. Vad jag nu säger får alltså delvis betraktassom en påminnelse om de grundläggande lankegångar som redan framförts frånvårt håll. bryter sig i Genevediametralt skilda uppfattningar om För hell avgörande målsättningen varii alt säkra ett västligt erkännande avexisterande gränser i , med andra ord av den sovjetiska intressesfären.Man har alltså velat konservera del som ulgör en produkt av det andravärldskriget och skedet därefter fram till det kalla krig som man nu säger sigvilja göra slut på. För har syftet varit ett annal och i vissahänseenden motsatt. Målet har inte varit att bevara det bestående i och försig, utan att låsa upp de lås mellan folken som den hittillsvarandeutvecklingen har medfört. erkännande av status quo måsle alltså förenasmed vidgade möjligheter till fredlig samvaro i ordets djupaste mening mellanfolken - och mellan människorna -på den europeiska kontinenten. Del är lång siktig förändring av del kalla krigels som man eftersträvat i väsi. Detär framför allt de här motsättningarna mellan elt mera ytligt och elt meradjupgående, ett mera kortsiktigt och ell mera långsiktigt avspänningsbegrepp -någol förenklal ultryckt - som har lett till atl säkerhelskonferensensförhandlingar nu i stort sett har stagnerat. En starkt bidragande orsak ärnaturligtvis atl öst i stort sett redan har fåll vad öst ville ha. Väst hardäremot inte förmätt öst lill de eftergifter som man bedömi som nödvändiga ochsom man ansåg utgöra en förutsättning för redan gjorda uppoffringar. Status quoi har säkrats. Men för den frihet och rörlighet som väst ansett utgöraoundgängliga element i en uppgörelse om status quo har visat ett massivtointresse. Dåjag i millen av oktober framställde min interpellation hoppades jag fortfarandeau del skulle bli möjligt att slutskedet av konferensen skulle kunna inledasmot årets slut. vel vi inte ens om den redan försenade tidsplanen kommeratt hålla. Del vore knappast förvånande om fredskonferensen inte kunde avslutasförrän framemot . Somjagredan framhållit hardet efler Helsingforsöverläggningarna kommit alt ställasstora förväntningar på säkerhetskonferensens arbete och resultal. Äntligen hardel yppat sig - har många menat - möjligheter att som elt led i en långsiktigavspänningspolilik åsladkomma en verklig förändring i den europeiskasiluaiionen. Äntligen skulle det bli möjligt - har man hoppats - atlriva ner åtminstone några av de barriärer som under några olyckliga decennier skill olika delar av den europeiska kul turvärlden från varandra. Äntligen skulle man i varje fall pä vissa punkler kunna bryta ner den Berlinmur som kommit all framstå som sinnevärl dens uttryck för de ideologiska motsättningarna mellan två värl dar. Sådanaförhoppningar har varit mesl uttalade hos författare och intellektuella. Delär framför allt i den alleuropeiska intellektuella väriden som man starkare änpå andra håll upplevi den ampuiering av europeisk kultur och europeiskcivilisation som Beriinmurar, laggirådssiängsel och kulturella tullgränserkommit att utgöra. Ettexempel på reaktionen och förväntningarna inom dessa grupper utgör den appellsom 17 av de främsta förfaliarna i den demokraiiska världen för några månadersedan riklade lill säkerhelskonferensens regeringar. De krävde konkreiaförbäiiringar i de mänskliga och kullurella konlaklerna i hela . Allaaspekter av social och intellektuell kommunikation mellan konferensens slalermåsle höjas till en mycket högre nivå. De uttryckte sin förvissning om all"ingen bestående säkerhet kan uppnås i utan att alla regeringarrespekterar de enskilda individernas rättigheter eller mer intensiva ochobehindrade utbyten i fråga om kulturella, informativa och mänskligakonlakler". Del rör sig - framhöll författarna - "inte om någolingripande i enskild stats inre angelägenheter, ulan snarare om ett allmäntaccepterande av principen all säkerhet och samarbete i kräver respeklför mänskliga rättigheter och dt nedrivande av de barriärer som så länge på ellkonstlat sätt har delat denna kontinent". Undertecknarnavar: , , , Gijnther Grass,, lonesco, , , , , , , , JohnUpdike, Vercours, Per , . Deintellektuella står inte ensamma. Hos alla de folk som upplevi del kallakrigels mörker, hos alla dem som kommit i kontakt med intoleransen och denbristande förståelsen för fri kulturell skaparkraft och åsiktsfrihet och förpolilisk yttrandefrihet och rörelsefrihet, finns det en intensiv längtan efterell friare och öppnare . Och på bollen ligger självfallet också medvetandetom atl den långsiktiga avspänning som ger förutsättningar för en fredligalleuropeisk samexistens inte kan förverkligas mellan folken ulan frihel inomfolken.