prot · FX0965 · 1974-12-31 00:00:00 — Det krävs en radikal omfördelning av världens resurser ochav förbrukningen i oUka länder av råvaror och energikällor. I debattenförekommer ibland anklagelser mot de fattiga folken för att de genom sin starkabefolkningsökning skapar och förvärrar problemen. Befolkningsfrågan är utantvivel ett stort och växande problem, och det inser man också i många av,undemtvecklingens länder Världen rymmer inte hur stor befolkning som helst. Menbefolkningsfrågan måste studeras och lösas konkret, i sitt förhållande tiU deekonomiska och sociala samhäUs-strukturer av vilka den är en del. Utan enradikal förändring av det ekonomiska systemet i de undemtvecklade ländema kanbefolkningsfrågan aldrig lösas. De som i debatten måste anklagas för bristande soUdaritetgentemot andra folk och inför världens framtid är aUtså inte de fattiga folken.Det är vi, folken i de rika länderna, som genom att sedan habrutit ner det imperialistiska systemet bevarar de mekanismer som skapat ochbibehåller underutveckUngen. Det är de rika länderna som genom sin hämningslösaförbrukning av råvaror och energikällor sätter världens framtid på spel. Enligt vårt partis uppfattning måste den svenska politikengentemot på ett grundläggande sätt förändras. Det gäller inte endastbiståndspoUtiken, det gäller framför aUt relationerna på utrikeshandelns områdeoch den imperialistiska utsugning som bedrivs även av stora svenskakapitalister. Liksom inom den internationella politiken i stort har Sverigeäven på detta område två ansikten inför världens folk. Det ena ärbiståndspoUtikens, det andra den imperialistiska utplundringens. Motsättningenär uppenbar Med ena handen ges biståndsbidrag, med den andra tar man hem storaprofiter på den ojämUka utrikeshandeln och på den direkta utsugningen av defattiga folken. Med ena handen ger man bistånd tiU folk, med den andraökar man sockerbetsarealen i och minskar därmed kubanernas möjligheteratt finansiera sin ekonomiska utveckUng. Förutsättningen för en grundläggande omprövning avbiståndspoUtiken är en fullständig samhällelig kontroU över utrikeshandeln,kapitalöverföringarna, den svenska storfinansens företagsetableringarutomlands osv. Det skulle kort sagt krävas att bröt sig ut ur detvärldsomspännande imperialistiska systemet. Men har också en relativrörelsefrihet inom detta systems ramar, och den gäUer det att omedelbartutnyttja. kommunisterna kräver att den svenska poUtiken gentemotu-länderna skall utformas med beaktande av följande: att biståndet omfördelas så att stödet tiU reaktionäraregimer helt upphör och att de resurser som därigenom frigörs används tiU stödåt progressiva stater och nationella och sociala befrielserörelser, att biståndets utformning ändras så att det får karaktärenav gåvor som ej kringgärdas av villkor, att detnuvarande investeringsgarantisystemet slopas, att utträder ur , Internationellautvecklingsfonden, och andra organ som har sin udd riktad mot u-ländemasamt upphör med sina ekonomiska åtaganden gentemot , samt att upphör med stödet tiU den amerikanska dollarnoch verkar för en reglering av den internationella valutapolitiken i enlighetmed de krav som enats om i det s. k. Limaprogrammet. Jag yrkar bifall tiU följande partimotionerfrån vpk-gruppen: 61 angående den allmänna inriktningen av politikengentemot , 1272 om 50 miljonerkronor tUl Cambodjas nationeUa enhetsregering (GRUNC), 1273 om 300 miljonerkronor till Demokratiska repubUken och 150 miUoner kronor tillRepubUken provisoriska revolutionära regering, 1274 om 50 miUonerkronor tiU patriotiska front, 398 om avslag påanslaget tUl och regionala utvecklingsbanker samt om att beslutarom utträde ur Världsbanksgruppen, 399 om 25 miUonerkronor tiU FRELIMO, 25 mUjoner kronor till MPLA och tUlPAIGC, dvs. befrielserörelserna i som kämpar mot kolonialmakt,och slutligen 658 om 5miljoner kronor tUl . Om dessa motionsyrkanden avslås av kommervpk-gruppen i voteringarna att stödja reservationerna 7 ocU 9 tillutrikesutskottets betänkande, vUka handlar om villkoren för utrikeshandeln ochom skuldbörda. När det gäller det s. k. enprocentsmålet kommervpk-gruppen under debatten att framlägga ett eget förslag av innebörd attriksdagen nu skall uttala att det statliga ansliet tUl budgetåret1974/75 i enlighet med tidigare gjorda utfästelser skall ha en omfattningmotsvarande I procent av bruttonationalprodukten. Den reservation som innehåUerett liknande yrkande kan vi inte stödja, eftersom vi inte kan instämma i denmotivering som föregår yrkandet. Frågan om enprocentsmålet är enUgt våruppfattning inte det avgörande problemet när det gäller u-landspolitiken. Avgörande är andra frågor. såsom jagutvecklat i det föregående. Det principbeslut som fattat omenprocentsmålet bör emeUertid stå fast. bör säga ifrån omdetta. () kort genmäle: i debatten kommer attnärmare utveckla motiven för moderata samlingspartiets yrkande att det svenskabiståndet tiU skall avvecklas. Jag skaU inte föregripa , menför att inte naivt välmenande råd tUl moderatasamlingspartiet skall stå oemotsagt i det här skedet av debatten viU jag slåfast, att vi har FN:s s. k. fattigdomskriterium som måttstock för valet avmottagare av svenskt bistånd. Det är den enda måttstock som är objektiv och geross möjlighet att undvika att hamna i poUtiskt ohållbara situationer. uppfyller inte fattigdomskriteriets krav sommottagare av bistånd, och därför måste det vara andra motiv som föranlettregeringen att föreslå ett stort och starkt ökande bistånd tUl . Vi delarinte regeringens uppfattning. Det har vi sagt ifrån och det står vi fast vid. Beträffande har vi från moderatasamlingspartiet krävt att biståndet tiU skaU fördelas meUan Nord- ochSydvietnam mera rättvist än - nu får uigenting ochmera med hänsyn tiU de verkUga behoven än med hänsyn tUl poUtiska värderingar.Något krav på att biståndet till skuUe avvecklas har inteframstäUts av moderata samlingspartiets riksdagsgrupp. Det vet ,och påstående här om motsatsen måste betecknas som ettmedvetet försök att vUseleda och, via televisionen, hela det svenskafolket. () kort genmäle: Jag skaU lämna vad i övrigthade att säga därhän jag kan inte dela hans uppfattning pä alla punkter, föratt uttrycka det Utet försiktigt men skuUe gäma vilja kommentera hans beskedom hur han och hans partigrupp kommer att rösta. Vi tycker givetvis att det är bra att vpk-gmppen kommeratt stödja reservationer när det gäUer handelspolitik och detmycket viktiga kravet att vi skall föregå med gott exempel i fråga om attavskriva biståndsskulder. Ett av stora problem för närvarandeär nämligen att de tvingas betala tillbaka en så stor del av det bistånd de fåri form av räntor och amorteringar på tidigare bistånd. Det är utmärkt att vpk-gruppen tänker göra det. Men jagtycker också att den i så fall borde kunna ta steget fuUt ut när det gällerreservationen om enprocentsmålet. När säger att dessa anslagsstorlek inte kan vara det helt avgörande för en framgångsrik biståndspolitik,innebär det på inget sätt en invändning, såvitt jag kan begripa, mot detresonemang som jag förde i mitt anförande och som vi för i vår reservation. Vipekar i själva verket ganska tydligt på att vad som behövs är en sammanhållenu-landspolitik, där det är betydelsefuUt vad gör när det gällernäringspoUtiken och när det gäller tuUhinder för u-landsvaror, där det ärbetydelsefuUt hur vi ser på världens energitill- gångar ochi vilken grad man skall förändra den orättvisa exploatering av dessa som förnärvarande pågår och sedan hela raden av politiska insatser som vi hela tidenbehöver se i relation tUl . Detta är gmndargument som vi har Men iden här bilden kommer givetvis också in de egentliga överföringarna av kapitaloch tekniskt kunnande från rika tUl fattiga länder. Det är inte så att man från egen sida menaratt eftersom handel och allt detta andra som jag nämnde är viktigt, så är dethär med anslag inte så viktigt. Man betonar i själva verket att den nuvarandebiståndsgivningen via anslag över statsbudgetarna i de rika länderna är mycketotiUräcklig. Om vpk nu är överens med oss om att enprocentsmålet skall uppnås,så tycker jag också att man borde rösta på den enda reservation som ställer detkravet. HerrHERMANSSON (vpk) kort genmäle: I vad först gäUer moderata samlingspartietsinställning i fråga om biståndet tUl är jag naturUgtvis klar över attdenna instäUning på intet sätt är välmenande såsom viUekarakterisera mitt inlägg. Den är varken välmenande från naiv synpunkt eUerfrån något slags medveten synpunkt. Det förslag man ställer här och viU att skaUrösta för är helt simpelt ett förslag att skaU godkänna och klartacceptera, genom ett uttalande frän . Någon annan reeU innebörd i moderata samlingspartiets reservationfinns inte. Men det var på den punkten jag riktade en Uten varning till herrTuresson och hans partikamrater att de inte skulle handla så att de möjUgen varännu mera angelägna än vad husbondens röst själv anger i nuvarande skede närdet gäller förhållandet till . Vad beträffar kravet att helt slopa anslagen tillDemokratiska republiken påstod att jag sökte vilseledariksdagen och det svenska folket. Men kan väl inte bestrida vadjag sade i mitt anförande, nämligen att det finns en moderat riksdagsmotion somkräver att detta anslag helt skaU utgå. Och jag har ännu inte hört någotuttalande om att skulle ha lämnat moderata samlingspartietsriksdagsgrupp. Om det har skett i går ber jag om ursäkt, men då bör riksdagenupplysas om detta förhållande. TiUs vidare utgår jag från att ärmedlem av moderata samUngspartiets riksdagsgrupp, och mitt påstående varalltså korrekt. TiU viU jag bara säga att vi är ocksåanhängare av en sammanhåUen u-landspoUtik. Men frågan är ju vad som skall varaingredienserna i denna sammanhållna u-landspolitik det är detta som den härdiskussionen gäller. Och det finns formuleringar i motiveringen förreservationen 1 av om enprocentsmålet som vi inte kan acceptera.Men om vUl begränsa sig tiU att instämma i ett konkret förslag sombara går ut pä att skall uttala att det statliga anslaget tiUu-länderna /75 i enlighet med tidigare gjorda utfästelser skallha en omfattning motsvarande I procent av bmttonationalprodukten, då finns detmöjligheter för en gemensam röstning av våra grupper i denna fråga. HerrTURESSON (m) kort genmäle: försök att se något sambandmellan moderata samlingspartiets inställning tUl bidraget tUl och detförhållandet att håller på att dra sig ur en bojkott av Cubaär verkligen långsökt. Detta senare har inte aUs något med vår instäUning tUlbiståndet tUl att göra. Det bedömer vi, som jag klart och tydligt har sagtoch som vi har sagt så tidigare i , utifrån FN:sfattigdomskriterier. säger att det finns en moderat motion, enmotion av en moderat riksdagsledmot, som yrkar på att biståndet tillNordvietnam skall avvecklas helt. Men det måste väl veta, attdet är en väldig skillnad mellan enstaka riksdagsledamöters yrkanden i enstakamotioner och en riksdagsgrupps, ett riksdagspartis ställningstagande. sade inte i sitt första inlägg att det varen moderat riksdagsmotion, utan generaliserade och sade att detvar moderata samlingspartiet som hade denna instäUning. Det lär vi få se iprotokoUet. Denna moderata ledamots motion har inte stötts av någonledamot av utrikesutskottet, alltså inte heUer av de två moderata ledamöternadär, och påstående i det första inlägget vUl jag alltsåbeteckna som klart inkorrekt på ett lindrigt sagt fräckt sätt. HerrHERMANSSON (vpk) kort genmäle: Här upplever vi alltså, att när man talar omvad ledamöter av moderata samlingspartiets riksdagsgrupp skriver i sinamotioner, så uppfattar andra moderata riksdagsmän detta som en fräckhet. Men dedelar av svenska folket som inte stöder uppfattar det naturligtvissom en ännu större fräckhet och som en utmaning, när en ledamot av moderatasamlingspartiets riksdagsgrupp helt sonika yrkar att hela det svenska biståndettiU skaU upphöra. Om moderata samUngspartiet inte delar denna syn,så vore det angeläget att man begagnade tUlfäUet att inför ochsvenska folket klart deklarera detta och ta avstånd från den motion det härgäUer av en ärad ledamot av moderata samlingspartiets riksdagsgrupp. Men denmöjligheten finns ju för senare talare från moderata samlingspartiet i dennadebatt. Vad jag sade i mitt första anförande kommer att stå i protokollet,som också påpekade, men jag kan här läsa upp det , säfår man klart för sig vad jag sade. Det står så här i mittmanuskript: "Eftersom ingen skändlighet tycks vara utesluten när detgäller moderata riksdagsmotioner finns det också när det gäller ettkrav att det svenska biståndet helt skaU upphöra." Såvitt jag kan förståär detta ett helt korrekt referat av sakförhållandet, nämligen att en moderatriksdagsman har väckt en motion med detta krav. I vad sedan gäller har nog missförståttmig Utet. Jag sade inte att moderata samlingspartiets krav att biståndet tUlCuba skall upphöra var föranlett av försök att nu dra sig ur denekonomiska blockaden. Tvärtom är det så att den moderata riksdagsmotion som det här gäller och som är en partimotion - Uksom även reservation bygger på denföregående instäUningen i att man skaU fortsätta den ekonomiska blockaden.Det är det sammanhanget som finns, inte det som senast viUe låtapåskina. Herr förste vice talmannen (): Vårt lands biståndssamarbete med andra ländergrundas på en önskan att verksamt bidra tiU skapandet av en fredlig värld.Vetskapen om att världen är uppdelad i en rik och en fattig del är i sigsjälv inte tUlräcklig för att vårt land har inlett ett sådant bistånd. Nej, vimåste gå djupare ner Det är här inte fråga om välgörenhet från vår sida. Vi vetatt sociala skillnader skapar spänningar och konflikter i ett samhäUe. Dejämlikhetsmål som centem förfäktar gmndas på vanliga rättvisekrav, samtidigtsom vi menar att en sådan strävan ef ter jämlikhet och minskade socialaskUlnader gör det möjligt att undvika konflikter och spänrungar.JämUkhetsidealet och rättvisa meUan folken, både meUan länderna och mellanlandets invånare, är i själva verket förutsättningarna för världsfreden ochdärmed också den yttersta fömtsättningen för att mänskligt liv på vår jord överhuvud taget skaU vara möjligt. Jag kan inte instämma i de synpunkter som härframförts från moderata samUngspartiet, såvida inte dessa jämlikhets- ochrättvisekrav också läggs tiU vad deklarerade från moderatasamlingspartiet. hade vi här i kammaren en aUmänutrikesdebatt, och debatterar vi biståndssamarbetet med fattiga länder.Innebär då den uppdelningen att har två sorters utrikespoUtik, en utrikes-eller säkerhetspolitik för vårt umgänge med de rika länderna och en biståndspolitikför vårt umgänge med de fattiga länderna? Utan tvivel finns det risk för attdet uppfattas så av omvärlden, och än större är risken att det uppfattas så härhemma. Denna uppdelning skapar eUer kanske snarare bibehåller föreställningen att biståndssamarbete är välgörenhetssidan i den svenskasäkerhetspolitiken och att den andra sidan består av diverse åtgärder inom denrika världen för att vårt lands säkerhet inte skall äventyras. Håller vi fast vid denna uppdelning kan det lätt leda tillföreställningen att det ena skuUe vara viktigare än det andra, dvs. att vårsäkerhetspolitik i den rika världen skuUe vara viktigare än vår biståndpoUtik iden fattiga världen. I det ena fallet skulle det gälla vår egen trygghet, i detandra fallet vara fråga om en Utet allmänt humanitärt gmndad välgörenhetspolitik.Denna förestäUning, om den finns och jag tror tyvärr att den gör det måstebrytas ned. Det kan ske genom att den svenska säkerhetspoUtiken i störreutsträckning än vad som är fallet ges en hela världen omfattande och välsammanhållen utformning, där en trovärdig neutralitetspolitik paras med eninternationeU samarbetspolitik och där vi har en gemensam målsättning för vårteget lands vidkommande lika väl som vi presenterar våra strävanden iinternationellt avseende. På så sätt kan säkerhetspolitiken göras tUl enreformpoUtik. Biståndssamarbetet är en del i en sådan reformpolitik. Delmål iden reformpoUti-ken kan vi mest spårbart se i biståndspoUtiken, Gör vibiståndspolitiken tUl den reformpolitik den i själva verket är, kan vi varasäkra på att biståndspoUtikenfår ett överväldigande stöd i vårt eget land. Ett sådant stöd är en nödvändigfömtsättning för att biståndspoUtiken skaU kunna leva vidare och fortsätta attutvecklas, t. ex. i fråga om enprocentsmålet och fortsättningen därutöver Skall vårt biståndssamarbete verkligen bU denreformpolitik som jag nu talat om krävs det att vi klart anger vad reformernasyftar tUl. Det räcker inte med att säga att vi strävar efter att bidra till defattiga ländernas utveckling. Vi måste gå längre och klart ange vad vi menarmed UtveckUng och framför aUt presentera en klar uppfattning om vilkenutveckling som är eftersträvansvärd. Föreställningen atticke-industriali-serade så snabbt som möjUgt skall förmås efterliknaVästerlandets industristater har i många fall lett tUl allvarligamissförhåUanden. Med ökad kraft har understrukit attindustriländernas biståndsinsatser måste anpassas till mottagarlandets egen utvecklingslinje,som direkt är anpassad tiU landets sociala och ekonomiska förhållanden ochtraditioner Det är viktigt att vi i är lyhörda för den debatten ochberedda att anpassa vår biståndsinsats efter förhåUandena i varje enskUtmottagarland. I vårt eget land har vi kunnat konstatera att en maximalekonomisk tUlväxt inte nödvändigtvis är Uktydig med bästa möjliga levnadsförhållandenför det stora flertalet människor. Detsamma gäUer i minst Uka hög grad iu-länderna. I många av de som uppvisar den snabbaste ekonomiskatillväxten kan man konstatera att levnadsförhållandena harförsämrats för det stora flertalet människor. Vid satsningar i syfte attförbättra de ekonomiska förhållandena i får inte utvecklingen på defördelningspolitiska, sociala och miljömässiga områdena försummas. Denfördelningspolitiska aspekten måste sålunda tUlmätas stor betydelse i alltutvecklingssamarbete. Industrialiseringen måste utformas så att den får enmaximal sysselsättningseffekt. Satsningar på kapitalintensiva verksamheter börundvikas. I stället måste tyngdpunkten ligga på småindustri och annanarbetsintensiv industri. Moderniseringen av jordbruket måste ges hög prioriteti svensk biståndspoUtik, och den måste utformas så att även småjordbrukare kantiUgodogöra sig utveckUngen som arrendatorernas rätt tUl sitt landoch till de vinster moderniseringen kan medföra måste garanteras. De flesta avu-länderna är agrarländer, och därför måste man, om man inte med ett snabbtpenndrag skaU förändra hela landet, vilket vi måste varna för, ta hänsyn tilllandets struktur och traditioner. Jordreformer måste ses som ett avgörande ledi landsbygdsutveckUngen. Vidare är det viktigt att tUlmäta de regionalpolitiskaaspekterna ökad betydelse med syfte att såvitt möjligt skapa garantier för attden ekonomiska utvecklingen bhr jämnt fördelad över landet. Utvecklingens sociala problem har hittUls inte tUlräckligtbeaktats i svensk biståndspolitik. De folkomflyttningar som utgör ett av huvudproblemeni vårt eget land utgör ocksä ett grundläggande problem i många u-ländersutveckling. Detta påvisades med skärpa i en mängd rapporter till . Den psykologiska omställning som flyttningen frånlandsbygd till stad alltid innebär blir extra drastisk i många , därskiUnaden i teknisk utveckling ofta kan angesi århundraden. Den permanenta arbetslösheten förvärrar situationen. De flestastorstäder i har jättelika slumområden,bebodda av arbetslösa eller undersysselsatta människor som ofta brutitupp från en helt annan och traditiona-Ustisk miljö. Svensk biståndspolitik måste utformas så att dessasvårartade omställningsproblem undviks. Den snabba urbaniseringen måstebegränsas och utvecklingen bringas i bättre samklang med de sociala mönster ochde traditioner som finns i de nuvarande landsbygdssamhällena. Därför måsteutvecklingsinsatserna i än högre utsträckning inriktas pä landsbygdsnäringarna.Industrialiseringen är självfallet nödvändig, men den måste ske idecentraUserade former. Vi i är inte motståndare tUl storindustri. Detfinns områden där man måste tillgripa storindustrins rationella arbetsformer,men en mycket stor del kan drivas i småindustrins form med lika stor effekt.Det finns en överhängande risk för att den ekonomiska utvecklingen i u-ländernasker tUl priset av en svårartad mUjöförstöring. kan man konstateraatt de hårdast exploaterade områdena i många uppvisar betydligtsvårare miljöproblem än vad som är vanligt i de industrialiserade länderna -möjligen beroende på att inte har observerat den stora farasom finns i mUjöförstöringen. TUl det kan dessutom läggas att i-länderna mångagånger har resurser att möta de mUjöproblem som exempelvis industrialiseringenskapar, medan ofta saknar sådana möjligheter och som jag sadetidigare inte har insett faran med den. All biståndspoUtik måste, för att inte oöverstigligamiljöproblem skaU skapas för framtiden, vara inriktad på att samma mUjökravmåste stäUas på industrier i som på industrier i det egna landet. Detär en framtidsaspekt som måste beaktas. JordbmksutveckUngen måste ske understort ansvarstagande för de ekologiska konsekvenserna, och betydande resursermåste avdelas för att motverka förgiftning av jorden, urlakning och erosion. De flesta baserar sin ekonomi på råvaruproduktion,och många av dessa råvaror är ändliga. För svensk biståndspoUtik måste det varaen väsentlig uppgift att medverka tiU att inte ekonomiskt tvång förmåru-länderna att tömma sina råvaruresurser och därigenom avhända sig sinaresurser för framtiden. Om detta trots aUt sker bUr resultatet en globalråvarubrist. För att bidraga tUl att underlätta ekonomiskalångtidsplanering bör medverka till att ett system med fastaråvarupriser införs. Vårt bistånd till ekonomiska utveckling måsteinriktas på att skapa resurser för ett ökat ekonomiskt oberoende för dessagentemot i-länderna. För att uppnå detta krävs att vi i intemationeUa organ bl.a. arbetar för att åstadkomma lättnader i handelsutbytet med tuUpreferenseroch exportstöd, och att vårt bistånd också bidrar tUl att skapa möjligheter föru-länderna att förädla sina egna råvaror Industriprojekt som helt eller delvisbaseras på import av komponenter från i-länderna bör undvikas liksom ocksåsatsningar på en industriproduktion med ensidig exportinriktning på i-länderna. Sker de svenska satsningarna efter dessa linjer skapasförutsättrungar för att procentueUa andel av världshandeln stiger,vUket är av utomordentlig betydelse för deras inre utveckling. Den nuvarandetrenden innebär ständigt minskad andel av världshandeln, och den måste bringasatt upphöra. När en fråga håUer på att utredas är detsjälvklart att stäUningstaganden i många avseenden som berör utredningensarbete uppskjuts till dess den slutfört sitt uppdrag. är iarbete, och därför har utskottet i en del fall avböjt att ta definitivställning förrän utredningen slutfört sitt arbete. Det hindrar emellertid inteatt utrikesutskottet i en rad faU både gett anvisningar för utredningen och iskrivelser tiU Kungl. Maj:t gett tUl känna mening. avlätsskrivelse till Kungl. Maj:t endast i ett fall, medan det avlåtits fyrakungaskrivelser har inte någon reservation till utrikesutskottetsbetänkande, och det är självklart att det är resultatet av åtskiUigakompromisser som har gjorts vid utskottets behandling av ärendet. Det är nu atthoppas att både Kungl. Maj:t och utredningen nogsamt beaktar vad som skrivits.I annat fall kan det bli svårare att komma överens i utskottet . Det bör också nogsamt beaktas av Kungl. Maj:t att det idet av antagna betänkandet stod: "att riksdagengodkänner de i propositionen nr 1973:1 föreslagna linjerna för bUateraltutvecklingsarbete", medan det i årets betänkande står: "attriksdagen godkänner de av föredragande statsrådet och av utskottet angivnariktUnjerna för bUateralt utvecklingssamarbete". Det gäUer således förbåde Kungl. Maj :t och SIDA att nogsamt studera vad utskottet skrivit, eftersomdenna skrivning innebär lika mycket riktlinjer för arbetet som vad Kungl.