prot · FX0998 · 1974-12-31 00:00:00 — Den är så mycket svårare att besvara som vi börjarförstå att de s. k. utvecklade länderna också måste finna nya vägar försin egen utveckling.De kan inte längre utan vidare fungera som exempel för andra. Vi har också en ny situation i den meningen att u-ländernainte längre nöjer sig med att vi erbjuder dem som hjälp det vi själva får över.De kommer och ställer krav på oss. Den extra generalförsamlingens speciellaprogram är ett uttryck för det. Detta är på det sättet glädjande, att det visartecken på ett växande självförtroende, och utan självförtroende kan vi intebygga upp utveckling i något land. Aktivitet utåt stimulerar rimligen ocksåaktivitet inåt. Det kan emellertid få den följden att de störstabidragsgivarna kan känna sig förlora inflytandet över sitt eget bistånd och dåtappa intresset. För ett land som blir det då alltmera angeläget att viinte bara stimulerar utvecklingen på egen hand i utan att vistimulerar till bistånd från i-länderna. citerarutrikesutskottets yttrande och skriver: "Man fastslår att en svenskutfästelse på ett tidigt stadium att ge bidrag till fonden skuUe kunna få storbetydelse och påverka andra i-länders agerande." Detta är viktigt. Det varockså viktigt när först av alla länder gick FN:s generalsekreterare tUlmötes och ställde medel tUl förfogande för särskilda snabbinsatser för de mestdrabbade länderna, och i linje med det höjer vi nu ramarna för ,, Sri Länka, och . Det kan inte nog understrykas att vårt eget bistånd ocksåmåste upplevas som meningsfuUt för vårt eget folk. Studieförbunden har käntdetta ansvar, då de nu tillsammans med sina medlemsorganisationer intensivtengagerar sig i studiearbete kring internationella frågor ochutvecklingsarbete. Det tar tid att komma till kunskap, men desto viktigare ärinformationsarbetet. Med kunskap som grund kommer svenska folket att samla sigtill massiv solidaritet. Man förstår, fru talman, att det för många fattigaländer är en fråga om att överleva. Den ekonomiska politiken, m. m. HerrTURESSON (m): Vid riksdag stödde dåvarandehögerpartiet enhälligt beslutet om att under /75 skulle detsvenska biståndsanslaget uppgå till I procent av bruttonationalprodukten. Inommoderata samlingspartiet anser vi alhjämt att det hade varit önskvärt att detmålet kunnat uppnås. Så har inte blivit fallet. Detta är en beklaglig följdav regeringens ekonomiska politik, som inte resulterat i en ekonomisk tillväxtsom givit utrymme för den angelägna höjningen av biståndsanslagen till 1procent av bruttonationalprodukten nästa budgetår. Det ter sig särskiltbeklagligt att den socialdemokratiska politiken i värt land gjort det omöjligtför att fullfölja utfästelse gentemot . har nämligen fört med sig mycketstora förändringar runtom i världen på en rad för oss alla livsviktiga områden.Det gäller fördelningen av betydelsefulla råvaror och produkter - främst oljaoch livsmedel - och dessas kraftigt ökade priser. Det gäller också de däravföljande radikalt förändrade valutarörelserna, som allvarligt rubbarbytesbalansen inte bara för flertalet i-länder utan också och med förödandeverkan för de som varken är självförsörjande med Den ekonomiska politiken, rn. livsmedeleller har egna oljekällor. Flera av dessa har också drabbats av desenaste årens torkkatastrofer. AUt detta gör att många av de fattigasteländernas situation nu är desperat. Det är från dessa utgångspunkter naturiigt attutrikesutskottet i sitt yttrande till finansutskottet enhälligt uttalat, attdet är angeläget att det s. k. enprocentsmålet uppnås. biträderdenna uppfattning och anser att det bör ske snabbt. I propositionen 100 anförsockså att regeringen under alla förhållanden avser att statsverkspropositionföreslå de anslag som erfordras för att enprocentsmålet skall uppnås budgetåret1975/76. Det vid extra session i förra månadenfattade beslutet om en särskild fond, avsedd för katastrof- ochutvecklingshjälp, har fått fuUa stöd. Det är därför klart att vårtland skaU lämna sitt bidrag tUl fonden när den för ändamålet tillsatta kommittémed ledamöter på 36 medlemsstater som organiserats har bedömt hur storfonden behöver vara, föreslagit en bidragsskala och utformat regler för fondensverksamhet. Storleken på det svenska bidraget till fonden vet vialltså inte något om. Sannolika skäl talar dock för att det kommer attkunna rymmas inom ramen för den ökning av det svenska biståndsanslaget tiU 1 procentav bruttonationalprodukten som kan förutses bh föreslagen i nästa årsstatsverksproposition. HerrULLSTEN (fp): Bakgrunden till situationtecknades ganska utförligt i biståndsdebatt tidigare i vår. Deallmänna dragen fanns med i den beskrivningen analfabetismen, massvälten,massarbetslösheten, den fruktansvärt höga barnadödligheten. Men debatten dåtecknade också den speciellt allvarliga situation som de redan hårt drabbadeu-länderna råkat in i som en följd av vinterns oljekris: En påfrestning påbytesbalansen som uppgår till en summa av minst samma storleksordning som ländernas samlade biståndsinsatser; de ökande kostnaderna för livsmedelsimporten,särskilt allvarligt i ett läge där många av länderna i och Afrikadrabbats av torka och felslagna skördar; de också ökande kostnaderna förimporten av de livsnödvändiga kvävegödningsmedlen och dessutom över 10miljarder kronor i skulder till den rika världen för tidigare biståndskrediter. Det har ofta talats om katastrof i samband med u-ländernassituation, så ofta att man är rädd för att begreppet förlorat mycket av sininnebörd. Men det kan väl knappast råda något tvivel om att vad vi nu bevittnarä en katastrof Det handlar om miljontals människors liv, om barn med uppsvälldabukar som dör som flugor mitt framför ögonen på de fåtal hjälparbetare som denrika världen ansett sig ha råd att skicka ut, om länder som hotas av totalt ekonomisktoch socialt sammanbrott. Ändå handlar det här bara om en katastrof ovanpå densociala misär som alltid har rått i dessa länder, länder som alltid varitbegärliga fält för de rika nationernas råvaruhunger. När det gällt att riänapengar på fattigvärlden, pengar som behövts för att höja välståndsländernasredan höga standard, då har intresset för de afrikanska, asiatiska ochlatiname- rikanskakontinenterna alltid varit mycket stort. Då har uppfinningsrikedomen flödat.Men när det gäller att hjälpa, att ge tillbaka litet grand av det man harriänat på dessa länder, då är det svårigheterna som tornar upp sig. Under de som debatten pågått ikammaren har den gällt hur vi skall få reformer för att rymmas i statsbudgeten. för attytterligare förbättra vår egen sociala och ekonomiska standard! Vad den härdelen av debatten gäller är om vi skall anse oss ha råd att satsa omkring entjugondel av den summan för att hjälpa människor för vilka den standard som denfattigaste hos oss åtnjuter ter sig som en orealistisk vision. Vid den extra generalförsamling som avslutades för någraveckor sedan var situationen delvis en annan än den vi vant oss vid i mötenmellan fattiga och rika länders representanter. Paradoxalt nog har de fattiga ivärldssamhället, just när de brottas med de svåraste ekonomiska problem dekanske någonsin haft att ta itu med, på något sätt ändå skaffat sig mera makt,större möjligheter att med kraft ställa krav på de rika länderna. Den oljekris som fått många u-landsekonomier att brytasamman har nämligen också betytt svårigheter för industriländerna - visserligenbara på välfärdsmarginalen, men i alla fall. Oljan finns i . Dagensoljekris kan bli en kris på andra råvaruområden. Det är nu inte allau-länder som har viktiga råvaror att sälja. Men hotet - sett urindustriländernas synvinkel om ett framtida bättre samarbete inom den samladeu-landsgruppen har tvingat de rika att åtminstone lyssna litet mera, kanskeockså att handla. Givetvis, fru talman, måste en viktig slutsats av den härutvecklingen bli att vi kräver ett ansvar också från de oljeproducerandeu-länder som fått sina importinkomster trefaldigade som deras mindrelyckligt lottade grannar i den tredje världen fått sina inkomster halveradeeller värre än så. Självklart befriar inte det oss från ansvar. I denkompletteringsproposition vi nu diskuterar säger finansministern att han intevill anslå de pengar som behövs för att enprocentsmålet skall nås. Det är klartatt vi som länge har arbetat för det målet läste dessa formuleringar medbeklagande. Men det sägs också och det har vi tagit fasta på att regeringenutgår från att solidariskt med andra nationer är berett att ge bidragtill den särskilda fonden för de av oljekrisen hårdast drabbade u-länderna.Därmed avser finansministern medel utöver de ordinarie biståndsanslagen. I höstskall finansministern om så finnes påkallat, som det heter återkomma tillriksdagen med förslag till hur en sådan insats skall finansieras. har vi med glädje tagit fasta på den utfästelse som vi menaratt regeringen därmed har gjort. Att den i kompletteringspropositionen varförsedd med ett "om" var givetvis befogat, eftersom man när denskrevs inte visste om det skulle bli någon fond. har den extrageneralförsamlingen fattat ett principbeslut om att fonden skall inrättas. avvaktan på att man vet litet mer om fondens konstruktion och inriktningvänta med definitivt beslut om det svenska bidragets storlek kan också varanaturligt. Den ekonomiska politiken, m. m. Nr 98 I själva verket tror jag att det väntade svenska bidraget tiU den Fredaeen den särskilda fonden kan få väl så stor betydelse för som en 31 mal1974 höjning av de ordinarie svenskabiståndsanslagen. Det var också därför -------------------- som vi i den motion från , där vi krävde att enprocentslöftet Denekonomiska gjgji uppfyllas, pekade på dettaspeciella mål för nya svenska insatser. m. g nämligen övertygad om att enberedvillighet från , framför allt om enutfästelse kommer på ett tidigt stadium, kan leda till att andra länder följerefter. Och därmed skulle varje svensk krona i ett sådant löfte växa i värde föru-länderna både en och . På det sättet kan vi bidra tUl att ökamöjligheterna för att detta angelägna projekt inte stannar vid några godaföresatser i en FN-resolution utan blir en effektiv hjälp för de drabbadeländerna. Att en sådan insats, som det heter i utrikesutskottets betänkande,ligger i linje med strävandena att nå enprocentsmålet gör den dubbelt angelägenoch på två sätt efterföljans-värd för andra rika länder. Jag ber att få yrka bifall till utskottetshemställan i finansutskottets betänkande nr 25. I detta anförande instämde herrarWikström (fp) och i (fp). Fröken (): antog den svenska ettprincipbeslut av innebörden att vägen till enprocentsmålet förbiståndspolitiken skulle tillryggaläggas och att målet skulle varauppnått /75. Man räknade då med en anslagsökning på i . Beroende på bl. a. prisutvecklingen har de 25-procentigaökningarna medfört en något mindre satsning av reala resurser än mankalkylerade med 1968. För det sista av de sju budgetåren har redanbeslutat en ökning av anslagen . Men för att klara riksdagensprincipbeslut krävs nu att anslagen räknas upp med ytterligare ca 500miljoner kronor. Det är, fru talman, en siffra som både dramatiskt och tankeväckandeöverensstämmer med antalet barn i den fattiga världen - 500 miljoner småindivider som , , vid sitt avslutade styrelsemöte iNew förklarat undantagstillstånd för, så ytterligt kritisk är derasframtid. Deras och deras föräldrars situation sammanhänger, liksomsituationen för de länder de lever i, med det faktum att av världens befolkning men av världens inkomster.Den senaste tidens dramatiska prisstegringar på olja, konstgödsel, mat ochkapitalvaror har fört många av de fattiga länderna till randen av ettekonomiskt sammanbrott. Om de inte får snar hjälp kommer deras finansiellasituation att bli ohållbar. De kommer inte att klara den import som behövs förbefolkningens livsnödvändiga försörining. Den redan stora nöden kommer attförvärras. Det varmot denna bakgrund som i börian av maj antog två resolutioner om att upprätta ett nytt internationellt 152 ekonomiskt system. hälsademed tillfredsställelse att generalför- samlingennådde fram till detta resultat. medverkade också till ett j no beslut om ett speciellt program för att bistå de allra värst utsatta Detta är helt i linje med att vårt land ligger relativt väl till Fredagenden beträffandesolidariskt bistånd till de fattiga länderna och att ''' -1 '"' visaross en aktning som förpliktar till fortsatta insatser. Det var därför självklart att också medverkadetill detta beslut politiken, m. m. om ett speciellt program för att bistå deallra värst utsatta länderna, ett program vars första steg är åtgärder för attklara de fattigaste ländernas nödvändiga import under loppet av de kommandetolv månaderna. Generalsekreteraren har fått i uppdrag att inbjuda i-ländernaoch andra tänkbara bidragsgivare att dryga två veckorfrån ge till känna sina bidrag till detta nödprogram. Generalförsamlingenbeslöt vidare - också här med svenskt stöd att inrätta en speciell fond förutvecklingsbistånd och katastrofinsatser, vilken skall böria sin verksamhetsenast den 1 janauri 1975 på grundval av frivilliga bidrag från i-länder och andratänkbara givare. Vi befinner oss i ett kritiskt skede fördet internationella samarbetet. Skall vi kunna undvika en katastrof förmiljoner människor måste de rika länderna känna sitt ansvar för att ändra dennuvarande ordningen, där klyftan mellan fattiga och rika länder alltmer vidgas.Det finns många bevis för att insatser kan vända utvecklingen och ge positivaresultat. är ett av världens rikaste länder och har en stark ekonomi.Vår biståndspolitik ligger också framför de flesta andra länders. Men ställsnya krav där en positiv reaktion från vår sida kan ha stor betydelse. Det kanvara ytterst viktigt att på ett tidigt stadium tar på sig sin del avansvaret och i konkreta utfästelser visar sin vilja att möta dessa nya krav påinternationell solidaritet. I kompletteringspropositionen omnämner departementschefenden då pågående generalförsamlingen i FN. Han framhåller: "Om man når framtill en lösning får vara berett att solidariskt tillsammans med andraländer göra sin insats. Regeringen kommer, om så är påkallat, att återkommatill med förslag om finansieringen av en sådan insats." I motionen 1846 har tre socialdemokrater jagsjälv, i och i - noterat depositiva uttalanden som görs från regeringens sida men ytterligare velatunderstryka vikten av att är med och driver fram gynnsammare resultatgenom att utfästa sig att lämna nya medel till dessa ändamål. Fleraländer framhöll ju vid den senaste generalförsamlingens debatt att de varvilliga till insatser under förutsättning att andra länder också bidrog. Vihävdar i motionen att redan nu skall fatta beslut om en ytterligareökning av anslagen till utvecklingsbistånd med . Bakom detta krav står faktiskt inte endast vi tre, vi somrepresenterar socialdemokratiska partiets tre sidoorganisationer. En allt bredare opinion för internationell solidaritet i praktiskt-ekonomiskt handlande har vuxit fram också i andra partigrupper, i samfunden, ute i den fackliga och politiska arbetarrörelsen som ett naturligt led i ideologin om vår internationella solidaritet. Det är med andra ord en stor och bred opinion 153 Den ekonomiska politiken, m. m. bakom detre namnen under motionen. Vi kan nu notera att detta socialdemokratiska krav vunnitgehör både i utrikesutskottet och i finansutskottet. yttrandetill finansutskottet i anledning av vår motion tar fasta på uttalandet ipropositionen 100 att regeringen, när beslut om FN-insatser föreligger,kommer att återkomma med förslag om en insats, avseende de mest drabbadeu-länderna. En sådan insats bör enligt utrikesutskottet vara av en sådanstorleksordning att den ligger i linje med strävandena att uppnåenprocentsmålet. Också finansutskottet har i nu föreliggande betänkandeförutsatt att regeringen, när en samlande lösning uppnås, fullföljer sin ipropositionen anförda mening och jämväl lämnar förslag till finansieringen avSveriges solidariska insats. har fastslagit att en svensk utfästelsepå ett tidigt stadium att ge bidrag till fonden skulle kunna få stor betydelseoch påverka andra i-länders agerande. Detta biträder finansutskottet. Ettställningstagande om svenskt bidrag till FN-insatser bör göras på ett tidigtstadium. Detta, skriver finansutskottet, ligger i linje med strävanden attsnabbt uppnå enprocentsmålet. Både utrikesutskottet och finansutskottet har varitenhälliga i sina bedömningar. Detta kan endast tolkas så att det svenskaenprocentsmålet kommer att uppfyllas. Vi motionärer drar den slutsatsen attvårt krav i detta avseende blivit tillgodosett. Jag ber därför att få yrkabifall till finansutskottets hemställan i dess betänkande nr 25. Och när, somjag hoppas, snart kommer att besluta i enlighet med dess betänkande,innebär beslutet att särskilt stryker under vad som står i de tvåutskottens skrivningar: Ställningstagandet om svenskt bidrag till FN-insatser börgöras på ett tidigt stadium - enligt min mening föregeneralförsamlingens 29 :e möte . Bidraget bör vara av den storleksordningen att det liggeri linje med strävandena att snabbt uppnå enprocentsmålet. Vårt internationella ansvar förpliktar oss att föregåandra i-länder med besked om vår villighet att vara med om att upprätta enspeciell fond för utvecklingsbistånd och katastrofinsatser. Vår ställning som ett av världens rikaste länder med enstark ekonomi gör det till en plikt för oss att lämna ett bidrag som står irelation till kapaciteten och styrkan i den svenska ekonomin. 1 detta anförande instämde herrarSvensson i , och , i , fruÅsbrink, i Kumla, och , iNässjö, , , , , ,, fröken och , i samt fruRönnung och i (samtliga s). HerrISRAELSSON (vpk): I vpk-motionen 1845, som avgivits i anledningav propositionen 100, ingår i moment 8 ett yrkande om att anslaget tillBilateralt utvecklingssamarbete för /75 skall uppräknas med 500mUjoner kronor, vUket skulle innebära att principbeslut från år1968 om att en procent av bruttonationalprodukt skall gå tillutvecklingsbistånd senast detta budgetår uppfylles. I yrkandet preciseras ocksåhur det förhöjda biståndet skall fördelas. Fördelningen innebär att 400miljoner kronor går till och fördelas mellan Demokratiska republiken befrielserörelserna i , 80 miljoner fördelas mellanbefrielserörelserna i och 20 miljoner går till Chilenska folkfrontensorganisationer. I fem olika motioner, som behandlas i det nu förevarandebetänkandet från finansutskottet, yrkas på att det av iprincip beslutade enprocentsmålet skall infrias som ursprungligenbestämdes, nämligen under /76. Motionen 1845 är en av dessa. Vivill således för vår del stå fast vid det beslut som fattade . Regeringen vUl nu uppskjuta enprocentsmålet tillpåföljande budgetår. Man hänvisar till att det möter svårigheter attinförskaffa den inkomstförstärkning till statskassan på 500 miljoner somerfordras för att uppnå det målet nästa budgetår. Man hänvisar också till denförsvagade bytes-och betalningsbalansen. Vi menar att det senare problemet kan man komma ifrångenom en skärpt restriktivitet när det gäller tillståndsgivningen för svenskakapitalplaceringar i utlandet. Vi vill också hänvisa till att anslagsökningenunder nästa budgetår till den svenska krigsmakten uppgår till 824,9 miljonerkronor. Här vill vi ha en nedtrappning av kostnaderna, somkrigsmaktens struktur förändras i riktning mot ett folkförsvar. Sker så, kanökade resurser frigöras för utvecklingsbistånd. Ett sådant bistånd är rimligenäven ett bidrag till fred i världen och medverkar således indirekt till landetssäkerhet. Vi är också av den uppfattningen, att vill man göra en ansträngningatt uppnå det tidigare beslutade enprocentsmålet, bör det lämpligen ske under en högkonjunktur, som . Vi har som parti en principiell syn på hurutvecklingsbiståndet skall inriktas som avviker från de borgeriiga partiernasgrundsyn och som tidigare i vissa delar också skilt sig från regeringens. Päsenare tid verkar det som om regeringens syn närmar sig de borgerligassamtidigt som vi håller fast vid vår tidigare grunduppfattning. Det innebär ipraktiken att vi måste bli mera kritiska mot den inriktning avbiståndspolitiken som regeringen nu står för och som kommer till uttryck iutrikesutskottets yttrande till det betänkande från finansutskottet som vi nudebatterar. kommunisterna anser att detutvecklingsbistånd som lämnar måste bidra till en självständigutveckling Inom det eller de länder som mottar sådant bistånd. Vi anser ocksåatt den uppnådda utvecklingseffekten skall komma de breda arbetandefolkmassorna till godo som en politisk utveckling mot ökad demokratioch socialism befordras. En sådan effekt av utvecklingsbiståndet uppnås inte iländer med reaktionära regimer där stora klasskillnader råder. En konsekvens avdetta vårt betraktelsesätt i fråga om utvecklingsbiståndets inriktning blir attsådant bistånd bör koncentreras till länder med progressiva regeringar, därbiståndet har möjlighet att få den effekt jag nämnt. Inom länder medreaktionära regimer kan det emellertid Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, rn. finnasbefrielserörelser som kämpar för en avgörande förändring, och där menar vi attbistånd skall kunna utgå till sådana befrielserörelser. I finansutskottets skrivning avfärdas var motion nr 1845på två och en halv rader med hänvisning till att utrikesutskottet i sittyttrande inte anser att yrkandena i motionen är baserade på resolutionerna iFN. Då detta är huvudargumentet för avstyrkandet av motionen vUl jag någotkommentera detta påstående från utrikesutskottet. Jag börjar härvid med att citera vad utrikesutskottetsäger i sitt yttrande. är inte heller mångordigt, det avfärdarmotionen 1845 med drygt tre och en halv rader. Man säger längst ned på sidan57: "Förslag till användning av eventuellt ökade anslag tillutvecklingsbistånd under nästkommande budgetår innehålles även i motionen 1845.Utskottet noterar att motionens förslag inte beaktar de resolutioner som antagit och vilka stödjer." Till detta vill jag inledningsvis säga att vi inte tolkarmotionsyrkandena på detta sätt då de ställs emot de resolutioner som FN :sextra generalförsamling antog . Vi anser att yrkandena i motionenväsentligen går att förena med resolutionerna från FN. Den ena FN-resolutionen, av , ärdeklarationen om ett nytt internationellt ekonomiskt system med allmännaprinciper för de framtida relationerna meUan staterna. Den andra är ett handlingsprogram för upprättande av detnya ekonomiska systemet. I handhngsprogrammet ingår ett särskilt program för demest drabbade . Man säger att detta särskilda programs effektivitetoch allmänna värde blir beroende av att steg tas emot en fundamentalomstrukturering av det ekonomiska systemet. Vi kan inte inse att detta står i motsättning till deninriktning av utvecklingsbiståndet som jag inledningsvis anförde. Enfundamental omstrukturering av de ekonomiska relationerna mellan länderna, ochdå särskilt mellan länder på olika teknisk utvecklingsnivå, förutsätter enligtvår mening en konsekvent kamp mot imperialism, nykolonialism och utplundring avde fattiga ländernas naturresurser på exploatörernas villkor. En sådan kampförs inte av regeringarna i länder med reaktionära regimer. Däremot förs justdenna kamp av befrielserörelserna i olika delar av världen, och det är stödtill dessa som vi kräver i vår här aktuella motion. Är vi då motståndare till att utvecklingsbistånd sätts indär behoven är störst? Nej, det är vi inte. Men vi anser att om fleraalternativ föreligger med likartade behov, så skall biståndet sättas in i deländer där det får den för folkmajoriteten bästa effekten, och det får det iländer med progressiva regeringar eller om stödet går till befrielserörelser.Vi motsätter oss inte akut katastrofhjälp till en lidande befolkning som råkarbo i länder med reaktionära regimer, men då vill vi betona att den just skallha formen av katastrofhjälp och ges under former som kominer den lidandebefolkningen direkt till godo och inte utgör ett politiskt stöd för respektiveregering.