prot · FX09145 · 1974-12-31 00:00:00 — Det är ocksåviktigt alt en föryngring sker snabbt. Ipropositionen föresläs en generell anmälningsplikt för alla avverkningar. Imotiveringen anförs tre skäl: bättre kontroll av föryngringsåtgärderna,planering av sysselsättningen inom skogsbruket och naturvårdshänsyn. Au de tresakerna är viktiga råder det inga delade meningar om. Men vi tror inte au dengenerella plikten att förhandsanmäla skulle bli särskilt effektiv när detgäller all uppfylla de här önskemålen. Mellan 120 000 och 150 000 anmälningarskulle varje är strömma in till skogsvårdsslyrelserna. Vi tror inte att enmeningsfull hantering av alla dessa anmälningar kan äga rum utan att denbyråkratiska apparaten byggs ut högst avsevärt. I den moiion som jag har väckt förordar vi alt uppmärksamheten inriktas på just de områden ilandet där konflikter mellan skogsdriftens och naturvårdens intressen kanbefaras. Utskollsmajoritelenhar emellertid hållit fast vid att alla avverkningar skall förhandsanmälasenligt bestämmelser som regeringen senare utformar. Eftersom det pä mängaväsentliga punkter är mycket oklart hur reglerna om förhandsanmälan skallutformas, t. ex. den som i redan nämnt om tillstånd skallinväntas innan avverkning får påbörjas även inom andra områden än de som avsesi 19 och 20 SS naturvårdslagen, har vi ansett del rimligt att 1973 årsskogsutredning får klara ul hur man bäst skall tillgodose de önskemål somligger bakom förslaget till ändring i 8 S skogsvårdslagen. Tillsist, herr talman, bara några ord om det särskilda yttrande som harfogat till utskollsbeiänkandet. Del gäller den olagliga affischeringen. Undernågra år har jag för min del intresserat mig för delta, och jag hade en moiioni ämnet för två är sedan. I några fall har jag också försökt följa myndigheternasmöjligheter alt beivra den olagliga affischeringen - särskiltfrän ett välkänt cirkusförelag. Jag har några exempel på hur myndigheterna påegen bekostnad tagit ned affischerna och efteråt konstaterat alt del inte finnsnågra möjligheter all på laglig väg få företaget atl betala. Man har iblandanvänt metoden alt anlita utländska reklamfirmor, som förbundit sig attaffischera enligl landels lagar. Jagtror alltså inte alt den utformning som 22 S naturvärdslagen har fått germöjligheter atl riktigt komma till rätta med det här problemet. Men vi får välse vad den skärpning som ändå har skett - och som är värdefull - kanåstadkomma. Därför avstår jag från atl yrka bifall lill min moiion i det härärendet. Med det jag nu har sagt ber jag alt få yrka bifall till reservationerna4, 7, 8 och 10. Under övriga punkter yrkar jag bifall till utskottets förslag. Ändringari naturvärdslagen och skogsvårdslagen, m. m. i har talat om utskollsbeiänkandet i allmänhet. Jagvilt gärna instämma i vad han har sagl och i hans yrkande. För all förkortamitt anförande skatt jag bara uppehålla mig vid reservationen 10, som avserskogsvärdslagen. Reservationen bygger bl. a. på partimotion 2008. Proposilionenupptar ju ändringar i naturvårdslagen men kommer också in på skogsvårdslagen.Propositionens förslag till ändringar i skogsvårdslagen innebär att allavverkning av skog kan bli anmälningspliktig. Märk väl att jag säger kan bli. Låtmig från början få säga att eftersom skogsvårdsfrågorna utreds av 1973 årsskogsulredning, borde inga förslag i de skogsvärdande frågorna ha framlagtsförrän utredningen blivit klar. Fördenskull har också motionen 2008 yrkatavslag på förslagel i della avseende. Vi säger ofta här i attmotioner är av ondo på de områden där utredningar pågår, och avslår sådanamotioner. Jag vill här gärna säga all propositioner som föregriper en utredningockså borde avslås. Viär helt överens om att vi på allt sätt måste söka oss fram till en högreskogsproduktion. Skall vi lyckas med detta, måste vi ha en bättre skogsvård.Industrin skriker efter råvara, och virkesbrisl hotar . Vi är ocksåöverens om att de stora kalhyggena inle är önskvärda. Vi måste bekämpa dessa.Som framgår av kalhyggeskommitténs arbete kan vi behöva kalhyggen, men vibehöver inte ha så stora sammanhängande ytor. De stora kalhyggenas avigsidorhar diskuterats. Men jag tror inte att någon skogsägare eller ens något bolagtar upp så stora kalhyggen framöver. Den tiden borde nu vara förbi. Departementschefenmotiverar förslaget om anmälningsplikt just från skogsvårdssynpunkter. Jag villändå i förbifarten erinra om att vi redan har en skogsvårdslag. Men del ärockså klart all skogsulredning kan göra den bättre, och därför bordevi invänta den. Med nuvarande skogsprisergör man allt som är möjligt beträffande Ändringari naturvårdslagen och skogsvårdslagen, m. m. skogsvård med depersönalsiyrkor som slår lill förfogande. På enskilda skogar sker kanske detmesta genom självverksamhei, men än kan givetvis mycket åstadkommas. Viär överens om all ta den här anmälningsplikten på de områden som omfattas av 19öch 20 §§. Det gäller områden av allmänt intresse, där friluftslivet kräverdenna anmälningsplikt. Men allt annal anmälande skulle innebära en alltför storbyråkratisk apparat enligl vår mening. Skogsvårdsstyrelserna har själva sagtatt de har varken ekonomiska eller personella resurser för ett sådant system.Det är 240 000 anmälningsskyldiga i det här fallet. Alla skogsägarkategorierhar ansett en allmän anmälningsplikt onödig och betungande, och detsamma anserskogsvårdsslyrelserna. Somvi reservanter ser det bör en allmän anmälningsplikt inle införas. Omskogsvårdsslyrelserna blir nedtyngda av ett stort antal anmälningar kan de intearbeta med del som är viktigast - skogsvården. Och även om man bara tarkalhyggena har del talats om all del skulle röra sig om över 100 000anmälningar. Delmåste vara bättre att arbeta för praktiska skogsvårdsåtgärder än att blinedgrävd i ell stort antal anmälningsblanketter, som skogsvårdsslyrelsernakanske inte hinner med att behandla. Skogsägarnas iniresse för skogsvård kommeratl avtrubbas om byråkratiskt krångel och pappersexercis skall införas. Ochdet har kommit mycket nu på en gång för skogsägarna. Jag tänker på det som vijust diskuterar, men jag tänker också på insättningslvånget vidskogsförsäljningar. Detkan gå därhän alt den enskilde markägaren blir för mycket insnärjd i bestämmelser.Om vi kommer med nya pålagor skall de vara välmotiverade - eljest skapar demotvilja. Ett förtroendefullt samarbete som ger den verksamme skogsägaren roall själv sköta sin skog är del effektivaste och del billigaste. Dethar sagts här att allemansrätten är en omistlig tillgång. Del är helt klart.Allemansrätten bör också innefatta allemansskyldighel - man skall kunna umgåsmed naturen. Skogsägarna är positiva under sådana förhållanden, men de villinte ha en onödig byråkrati. Jordbruksministern är inne i kammaren, och jag har vid andra tillfällensagt att vi har en mycket förnuftig jordbruksminister. Får jag bara vädja lilljordbruksministern all han, om majoriielsförslaget vinner gehör, ändå försökerså långt som möjligt minska skyldigheten för människor att anmäla sådana härting och försöker nedbringa byråkratin så myckel det går. (m); Jag ansluter mig till den kritik som har framförts motdepartementets sätl att handlägga den här frågan genom att komma med en såviktig proposition sä sent att utskottet tvingats hasta igenom den ulan dengrundliga behandling som ärendets vikt hade krävt. Då hade det varit bättre attvänta lill nästa är. I den mån vi lyckats prestera ett något så näracceptabelt betänkande är del all tillskriva utskoltskan-sliel, som fåttarbeta på ett sätt som nällopp hade renderat en privat arbetsgivare en anmälanlill yrkesinspektionen. Och inle har det heta just underlättals av allproposilionen - som vanligt numera - varit ytterligt illa skriven med suddigaformuleringar. Men den saken är ju så genomgående att del väl tyvärr är ganskahopplöst att yrka på bot och bättring i del avseendet. Deterkännande för en välskriven proposition som tredje lagutskottet vidbehandlingen av den nu gällande naturvårdslagen gav departementet har vialltså dess värre ingen anledning atl upprepa . Det är synd, dåproposilionen innehåller så många bra saker som utskottet gärna hade vetatutveckla litet vidare i sin skrivning, vilket vi nu inte fått lid lill. Och sä till sak! Påfiera ställen i propositionen talas fullt riktigt om alt värt landskap, vårlandskapsbild, som vi med all rätt vill slå vakt om, är etl kulturlandskap.Del innebär all det är ell ungt landskap med - bortsett från en del gamlafäladsmarker - anor ej längre tillbaka i tiden än titt lag om lagaskifte. Sedandel skiftet genomförts har genom våra förfäders vidtagna eller underiåtnaåtgärder landskapsbilden successivt utvecklats lill den omväxlande natur sombjuds oss . Dedär åtgärderna, vidtagna eller inle vidtagna, har oupplösligt hängt samman medden förda jordbrukspolitiken och gör det än . Del är inte många år sedanman på socialdemokratiskt håll absolut vägrade atl inse det sambandet, men delär glädjande atl märka hur man i det avseendet har tänkt om. Vårjordbruksminister -jag kommer inte ihåg om det var vår nuvarande eller hansföreträdare - uttryckte för en del år sedan sin förvåning över uppståndelsenkring den landskapets förmörkelse som vållades av hagmarkernas övergång lillskog. Det innebure ju, menade han, bara en återgång lill vad som varil. Därihade han naturligtvis fullkomligt rätt, men jag kan inte instämma med honomändå, efiersom den återgången ju skulle innebära etl övergivande av en sällsyntvacker utvecklingsprodukt. Propositionensom vi nu behandlar tycks i del här avseendet hell överensstämma med minatankegångar. Liksom hagmarken genom naturvårdslag kan sägas ha fållsitt existensberättigande bekräftat, så kan man väl påslå att dagensproposition innebär samma erkännande av kul-turiandskapel i stort, där hagarnabara är en liten del. Naturvårdsområdena är precis vad jag efteriysle i 1964års deball, och det är klart all jag personligen gläder mig ål att de äntligeninförlivats med svensk naturvårdspolilik, även om jag inte kan tillskriva mignågon del av äran därför. Menhar vi gjort klart för oss vad nalurvårdsområdena innebär? Varje skede ikulturiandskapets utveckling är - självklart med en ganska stor eftersläpning -betingat av den förda jordbrukspolitiken och av den därur Ändringari naturvårdslagen och skogsvårdslagen, m. m. Ändringari naturvärdslagen och skogsvärdslagen, m. m. framsprungnanödvändigheten att gestalta brukningsformerna på bästa sätt. En fasttåsning avkulturlandskapet vid dagens slåndpunkt innebär därför ell hinder förjordbrukaren att genom all anpassa sina metoder titt jordbrukspolitiken brukasina marker på för honom bästa sätt. Departementschefensförslag att förden saken inle bara ingen intrångsersättning skall utgå utanmarkägaren dessutom skall vara skyldig tåla en massa utifrån inspirerade,förden historiska utvecklingen främmande åtgärder på sina marker kan vi imoderata samlingspartiet inte acceptera. Vi hälsar med tillfredsställelsenaturvårdsområdenas tillkomst, men vi kan inte vara med om att låta enmedborgarkaiegori så gott som ensam bära de ekonomiska bördorna av denna så attsäga djupfrysning av landskapsbilden. Manhar varken i naturvärdskommittéen eller i proposilionen gjort sig besväret atlräkna ut till vilka belopp man skulle komma, om man försöker översättaintrånget i kronor och ören. Jag har roat mig med den saken. Jag har valt ettmycket omväxlande område i om I . Det visar sig då,under förutsättning att hela detta skulle falla inom ett naturvärdsområde, medgodtagna värderingsnormer, med dagens kostnadsnivå och utan att på något vis latill i överkant, att engångsersättningen för intrång genom all hagar hällsöppna liksom smålegarna här och där och genom att ägaren avstår från auplantera skog i hagmarker som inte längre betas, ligger vid i genomsnitt 50öre/m Som var och en förslår, skulle det med sådan ersättning inte bli månganaturvårdsområden bildade, men jag har velat nämna beloppet för atl viåtminstone skall ha en aning om vad det gäller. Mankan inte både äta kakan och ha den kvar. Man kan inte fortsätta med att på allasätt klämma åt markägaren och tro alt han skall fortsätta all sörjaför den landskapsvård som för honom har varit självklar. Det måsteupprepas: Del är de enskilda jordbrukarna, de må ha 2 eller , somgeneration efter generation har skapat och hävdat kulturlandskapet som vi leveri . Man blir därför närmast besviken, när man tar del av den kompaktamisstro mot dem som genomsyrar hela propositionen, och det är svårt attfrigöra sig frän intrycket att regeringen i det den gröna vägen medföljandeintresset för naturen funnil etl medel att fortsätta den socialisering som numerainte ens sker i smyg. Vimenar i moderata samlingspartiet att man bör söka samarbete i stället för stridoch all, om man gör del, skäliga intrångsersättningar inom nalurvårdsområdenakan nedbringas lill ett minimum. Vi har på kort lid fått vara med om såmånga ingrepp i den enskilda äganderätten rätt lill ersättning därför, attvi inte kan vara med om att plocka ell enda blad av den kronärtskockan till.Därför har vi i reservationen 6 a föreslagit bl. a. att markägarens godkännandeskall inhämtas vid bildningen av naiurvårdsområde. Efiersom vi inte vill varamed om några ytterligare intrång utan ersättning, kan vi tyvärr inte anslutaoss till reservationen 6 b. Jag yrkar därför bifall till reservation 6 a ochvill i detta sammanhang ocksåyrka bifall lill reservation 7. Medanjag är i farten vill jag också säga några ord om reservaiion 8. Som vireservanter anfört räcker inte samrådsplikten enligt 20 S, utan vi vill attmiljöskyddslagen skall träda in. Jag skall här inte ta upp någon allmän debattom vägbyggen, bara framhålla vikten av atl naturvårdsenheterna vidlänsstyrelserna kopplas in på ell tidigt stadium och inte bara får yttra signär arbetsplanen föreligger och det blivit betydligt svårare att ändra påsträckningarna. Det finns väl inte något enda vägbygge som inte på etl ellerannat sätt berör från natur- eller miljövårdssynpunki ömtåliga områden. Dågäller det att planera arbetena så au minsta möjliga skador uppslår, precis såsom påpekats redan i 1 § i propositionens lagförslag, och den saken måstegivetvis även gälla staten. Vad jag är ute efter är all man när det är fråga omAMS-byggen - som ju av naturliga skäl blir ännu ryckigare än de säsongarbetensom alla vägbyggen mer eller mindre är - får medelsanvisning på sådant sätt attde ömtåligaste sträckorna kan göras färdiga i ett svep. Detfår inte gå till som t. ex. vid ett vägbygge strax söder om samhälle iUppland, där på grund av ändrade medelsdispositioner den ur naturvårdssynpunktömtåligaste delen över legat halvfärdig. Dethar gått särskilt illa på grund av det väder vi haft, som sköljt ut delar avfyllningen i den redan förut grunda sjön. Här hade man, innan pengarnadirigerades om, bort åtminstone provisoriskt hårdgöra vägbanan och besåslänterna. Jag erkänner att detta ur det helas synpunkt är en bagatell - det ärdet sanneriigen inte lokalt - men jag har med exemplet velat illustrera varförnaturvården betydligt tätare än nu bör knytas lill sådana här arbeten. Detmenar vi bör ske genom ett bifall lill reservationen 8. Låtmig sä säga några ord om strandskyddet. När slrandlagen kom till var del intebara för att trygga allmänhetens tillgång till stränderna, som på sina hållhotade all bli alldeles inklädda med fritidsbebyggelse. Utan del var också föratt skydda landskapsbilden från de mest besynnerliga sommarstugor. Jagtillhörde inte pä , men hade jag gjort det, hade jag yrkatpä generellt strandskyddsförordnande och inte bara för områden av betydelse fördet rörliga friluftslivet. Naturligtvis skulle den strandägare som inle ficksälja slrandlomter ha skälig ersättning. Jag anser fortfarande, att det var ochär orättfärdigt att genomföra en sådan här reform på en medborgarkategorisbekostnad. Men den omständigheten att partierna inte kunde komma överens iersättningsfrågan, fick inte föranleda att strandlagen ställdes ; iså fall hade vi inte haft några stränder kvar all skydda. Meningenmed strandlagen var inte att förhindra all bebyggelse vid stränderna, bara attfå läget under kontroll och au efter inventering släppa fram en hyfsadbebyggelse på lämpliga platser. Tyvärr har länsstyrelserna ibland varil välfrikostiga med dispenser, och därför har del enligt min mening med tanke pålandskapsbilden blivit nödvändigt med ett generellt Ändringari naturvårdslagen och skogsvårdslagen, m. m. Ändringari naturvärdslagen och skogsvårdslagen, m. m. Jag uppreparalt ett sådani inte utesluter bebyggelse, som säkerligen på många håll kan släppasfram efter medgivande. Slutresultatet blir, skulle jag tro,ungefär detsamma vid bifall lill utskottets hemställan som vid bifall tillreservanternas förslag - i teorin, men inte i praktiken, fruktar jag. Att detsedan finns länsstyrelser som tillämpar slrandlagen som om den innebure ettabsolut byggnadsförbud, t. o. m. så strängt all ett hus inomstrandskyddsområde som brinner ned inte får byggas upp igen. Del ärnaluriigtvis galet, men den saken borde man väl, inte minst med tanke påsommarslugeiryckel i t. ex. , kunna få bukt med viatillämpningskungörelsen. Eftersom departementschefens förslag och utskottetsskrivning i det här fallet helt sammanfaller med mina egna myckel bestämda åsikter,kan jag tyvärr inte ansluta mig till reservationen 2, som utskoitets övrigaborgerliga ledamöter avgivit, utan jag kommer på denna punkt att rösta medutskottet. Däremotkan jag oreserverat ansluta mig lill reservation 4. som jag yrkarbifall till den yrkar jag bifall lill reservation 5 med motiveringen all -utöver vad som står skrivet i reservationen - jordbruksministerns ändringar avförsta stycket i 16 § NVL enligt vår uppfallning är onödig klåfingrighet avtypisk Lidbommerikaraktär. Densista reservaiion som jag vill säga några ord om är reservaiionen 1. Det är engammal följetong, som jag hade hoppats att vi skulle fä se slutet på . Jaghar tydligen hoppats förgäves. Friluftslivetökar i glädjande snabb takt, men därmed ökar också nödvändigheten av att preciseraallemansrättens innebörd, inte minst därför att den för den överväldigandemajoriteten bland friluftsfolkel - den hänsynsfulla delen - inte skall få sittvärde urholkat genom missbruk av några få. De där missbrukarna behöver manbildligt lalat slå i huvudet med lagtext, och har del i lagen skrivits intermen allemansrätt, kan jag inle finna annat än att man också måste hamöjlighet att i lagen återfinna definitionen härpå. Jag har för övrigt förlänge sedan yrkat på att allemansrätten skall tas in i lagen varför jag hälsarden delen av propositionen med tillfredsställelse; det är bara del felet, alljag tycker texten är litet snedvriden genom all det inte talas om vadallemansrätten är. Vill man inle tala om vad allemansrätten innebär, utan nöjersig med de allmänna, svepande texter som gäller, hade naturvårdskommilténsformulering, att man skall respektera rätten att färdas fritt i naturen, varilbättre. Alt införa en viss term - allemansrätt - utan all det sedan går atthitta innebörden av den i lagtexten är just vad jag opponerar mig emot. Jag vetinte varför jordbruksministern ömmar så mycket för våra advokater - jag tror deskulle kunna skaffa sig arbete ändå; de kommer ju att få arbete genom den härlagen, ifatt del är några saker i den som är svåra att tolka. Del vore bättreall en gång för alla få den saken klarlagd! Jag finner det i högsta gradotillfredsställande alt till ledning för en uttolkning av vad allemansrätten äri proposilionen finna ullryck sådana som; "På fiera punkter råder oklarhetom vad al- lemansräiten innebär"eller "torde allemansrätten inte generellt omfatta rätt att ta ochtillägna sig renlav". I sädana dimhöljda fraser har man inte mycket stödatt hämta. Jag yrkar därför bifall till reservaiionen 1, men jag kan trösta denhårt prövade kammaren - de få som är här verkar förresten inte vara särskilthårt prövade - med alt jag inte skall fördröja sammanträdet genom all begäravotering i den här delen. Såtill sist några kortfattade anmärkningar. Kommunerna föresläs få ökadebefogenheter. Vi fär hoppas alt delegationsrätten kommer all utnyttjasytterligt restriktivt. Det är inte bara bygglagutredningen som ingerförskräckelse för framliden i vad avser naturvården. Erfarenheterna talar ocksåsitt språk. Hade kommunerna haft hand öm slrandskyddet, hade vi på mängahäll inte haft några stränder kvar, det visar kommunernas frikostigatillstyrkande av dispensansökningar. Det är givetvis inte av ond vilja som såskett, men kommunerna har en gäng inte möjlighet till den översikt somlänsstyrelserna har, inte ens sedan de har blivit storkommuner. Sedan är välockså samvelskampen ganska svår när det gäller att välja om man genomsommarstugor skall dra skattekronor till kommunen eller avslå därifrån tillförmån för naturen; tyvärr segrar nog oftast omtanken om skattekronorna.Därtill kommer atl det är lilel si och så med den biologiska sakkunskapen. Vidlänsstyrelsernas naturvårdsenheter finns bland alla tekniker åtminstone någonföreträdare för den sakkunskapen, och som ett oeftergivligt villkor fördelegering titt kommunerna måste man därför uppställa kravei, att vederbörandekommun skatt ha titt sig knuten biologiskt sakkunnig person. Jag ber att med delta få yrka bifall lill reservationerna I, 4, 5, 6 a,7, 8 och 10, men jag kan inte underlåta att säga all hälsan tiger still; detmesta i proposilionen är utmärkt bra - vi får åtminstone hoppas att dessa rosormåtte vara en liten tröst för jordbruksministern - men vi har genom den uslahandläggningen tyvärr inte kunnat komma med mera beröm. Ändringari naturvårdslagen och skogsvårdslagen, m. m. (vpk): Min partigrupp har i allt väsentligt accepterat propositionen, och jaghar i utskottet medverkat till den text som är majoritetens. Jag tänker dä påsubstansen. När det gäller den litterära utformningen och även bitar avsubstansen delar jag i uppfattning all kansliethar gjort ett utomordentligt arbete. Jag kan alltså nu yrka bifall tillutskottels förslag på alla punkter och vill bara göra etl par anmärkningar imarginalen. Vihade förra årel en lång debatt om hyggesplogning - jag använder till skillnadfrån utskottets sekreterare beteckningen hyggesplogning, därför att del är juinte fråga om att vända torvorna som inom jordbruket ulan man går fram som meden snöplog. Jag yrkade då på all del skulle införas förbud mot hyggesplogninginom renskölselområdet med tanke på de övergrepp som hade gjorts där. Med anledning av enanmälan kom sedan JO med ett beslut i frågan Ändringari naturvårdslagen och skogsvårdslagen, m. m. JOframhöll atl hyggesplogning i renbetesland måste ses som ändrad markanvändningsom, när den medför avsevärd olägenhet för rensköiseln, innebär en överträdelseav 30 § rennäringslagen. Det var domänverket som hade gått fram på det sättetoch inte samrått med samerna - i varje fall hade brister förekommit. a. följande: "Det är tydligt att domänverkets företrädare ej allagånger haft erforderiigi samråd med samerna. Det är otillfredsställande atlgivna föreskrifter ej bättre följts. Jag vill hoppas att den arbetsgrupp somlanl-brukssiyrelsen tillsatte skall kunna finna vägar för en förbättradkontakt." Arbetsgruppenhar framfört all hyggesplogning - och man nämner också harvning -, okritisktanvänd, kan innebära ölägenheter för andra intressen, särskilt rensköiseln. Ochdepartementschefen anser atl tiden nu är inne för någon form av reglering avhyggesplogningen, som på det hela laget är okontrollerad. Detblir alltså nu en annan ordning, och jag är nöjd med de nya bestämmelserna ochutskottets skrivning. Eftersomdetta är en av de sista frågorna på höslsessionens dagordning skall jag baramed ett par ord beröra reservationen 8 som redogjort för och somhar en något slingrig historia. Förmin del röstade jag i andra omgången i utskotiet - i första omgången lade jagned min röst - för vad som har blivit utskottets yrkande. Jag kommergivetvis att i kammaren rösta som jag gjorde i ulskoltet. Men min partigrupphar fri röstning och några i gruppen kommer alt rösta för reservationen elleravstå.