prot · FX0964 · 1974-12-31 00:00:00 — § 1 yttrade: Jag får meddela att herrarHermansson och denna dag återtagit sina platser i . inträder - såsom tidigare meddelats - fr o.m. denna dag som ersättare för under hennes ledighet frånriksdagsgöro-målen. uppdrag som suppleant i utbildningsutskottetkvarstår under ledighet. den 23 aprU 1974 Om undantag från kommunreform ens fullföljande § 2 Omundantag från kommunreformens fullföljande Herr kommunministern ordet för att besvara i (m) i kammarensprotokoU för intagna fråga, nr 125, och anförde: i har frågatmig om min principiella uppfattning är, att man, mot bakgrunden av den enligtfrågeställaren allt kraftigare opinionen mot alltför stora kommunala enheter,kan göra undantag när det gäller kommunreformens fullföUande, exempelvisbeträffande Bara, eller kommuner. beslut om riktlinjer för en nykommunindelning innebär bl. a. att för varie län skall finnas en plan förlänets indelning i kommuner. Planerna fastställs av Kungl. Maj:t efter förslagav . Genom särskilda beslut fastställde Kungl. Maj;t åren 1963och 1964 planer för länens indelning i kommuner. Vissa ändringar i dessa planerhar sedermera gjorts. beslut om åtgärder för kommunindelningsreformensfullföljande innebar att reformen i huvudsak skulle vara genomförd till den 1januari 1974. Reformen har med undantag för tre kommunblock fullföUts. I dessatre fall behövs ytterligare utredning. Maj:ts slutligaställningstagande kommer självfallet hänsyn att tas till den lokala opinionenoch de berörda kommunernas önskemål. Beträffande kommunblock fastställde Kungl. Kommunblocket består av , Bara, Burlövoch kommuner. Beslut i sammanläggningsfrågan anstår i awaktan på attresultatet av utredningen om utvidgat samarbete mellan kommun ochMalmöhus läns landstingskommun föreligger. i (m): som jag till kommunminister framför det sedvanliga tacket för svaret på frågan vUl jag gärna ocksåpassa på tillfäUet att ge honom en komplimang för den förståelse för kommunaldemokrati som han visat under sin ämbetsperiod i kanslihuset. Han hari sitt departement aviserat en översyn syftande till att undanröja onödigstatlig styrning av kommunerna. Ang. lagringen av personuppgifter i offentliga dataregister förklaratsig ha förståelse för byalag och andra tvärpolitiska sammanslutningar. Slikatongångar är som Uuv musik i örat på en moderat kommunalman. Jag ställde min fråga därför att jag av egen erfarenhetvet hur oerhört negativt det är för en kommun att inte veta om den skall fåförbli självständig eller som i de här fallen uppgå i en större enhet. Denkommunala servicen blir med nödvändighet lidande därför att man inte kanplanera vare sig investeringar eller annat . Man får mer eller mindreleva ur hand i mun. Även när det gäUer planering i en större enhet än vad somutgörs av en primärkommun kommer man lätt på efterkälken, exempelvisbeträffande sjukvården. När kommunindelningsreformen beslöts sades det att denskulle ske helt på frivUlig grund, och det var ett försonande drag. Men år 1969genomdrev socialdemokraterna här i med kommunisternas hjälp fullmaktför regeringen att tvångssammanlägga tredskande kommuner. Detta var djuptolyckligt från demokratisk synpunkt, och reaktionen lät heller inte vänta påsig. noterar jag med stor tillfredställelse att statsrådetsäger att man självfallet skall ta hänsyn till de lokala opinionerna och tillvad kommunerna själva önskar. Jag vUl då bara uttrycka den förhoppningen attdet inte skall dröja alltför länge innan överläggningarna mellam kommunoch är slutförda så att berörda kommuner så snart sommöjligt skall få veta hur deras framtida status kommer att bli. Jag tackarän en gång statsrådet för svaret. Överläggningen var härmed slutad. § 3 Ang. lagringen av personuppgifter i offentliga dataregister Herr justitieministern erhöll ordet för att besvaraherr () framställda interpellation, nr 36, ochanförde: har frågat mig när regeringenämnar lägga fram förslag som syftar till klara principer och regler för delsvUka typer av personuppgifter olika myndigheter får lagra med hjälp av data,dels s. k. samköming av olika offentliga dataregister och dels hur lång tidohka typer av uppgifter om en person skall få lagras inom en myndighet. Vidarehar frågat mig vUken min aUmänna syn är på de integritetsproblem isamband med myndigheters personregister via data som berörts iinterpellationen. Myndigheternas användning av ADB-teknik när det gällerpersoninformation behandlades utförligt i samband med att förra åretfattade beslut om datalagen och om de ändringar i tryckfrihetsförordningen somberörde offentlighetsprincipens tillämpning på myndigheternas ADB-material. 1propositionen med förslag till datalag och tiU ändringarna itryckfrihetsförordningen har jag redovi.sat min inställning i fråga om myndigheternas personregister. tordekunna ses som svar också på de frågor som har tagit upp i sininterpellation. Jag anser mig inte böra ta upp tiden med en sammanfattning avdessa uttalanden, som uppenbarligen redan tagit del av. Jag viUemellertid i anslutning till frågor anlägga vissa allmännasynpunkter. I ett utvecklat samhälle som vårt måste myndigheterna, föratt kunna möta de krav som den enskilde ställer och har rätt att ställa, hatillgång till personinformationssystem. Genom sådana system ges ett nödvändigtunderlag för sådana beslut inom förvaltningen som direkt rör den enskUde.Oavsett om personinformationen sker med hjälp av ADB eUer av manuellt fördaregister är det en självklar princip att varje myndighet begränsarinformationen till att avse sådana personuppgifter som är nödvändiga för attmyndigheten skall kunna på ett tiUfredsstäUande sätt fullgöra vad som åliggerden. Det är inte möjligt att genom generella regler slå fast vilka typer avpersonuppgifter myndigheterna får lagra med hjälp av ADB eUer hur lång tidolika typer av personuppgifter får lagras. En prövning måste ske från fall tillfall och alltid med utgångspunkt i att varje myndighet måste ha tillgång tilluppgifter som är varken mer eller mindre omfattande än som behövs för attmyndigheten skall kunna fylla sin uppgift. På motsvarande sätt får det ske enprövning av frågan i vUken mån en myndighet skaU kunna utnyttja ett offentligtdataregister som fors av annan myndighet. Ett sådant utnyttjande är oftanödvändigt för att myndigheterna utan omgång och dröjsmål skall kunna ge denenskilde den service han har rätt att begära. Utbyte av uppgifter är ocksåviktigt för att den enskilde inte gång på gång skall tvingas lämna uppgifter avsamma art till olika myndigheter. Självklart gäller emellertid också i detavseendet den begränsningen att samköming av dataregister eller annat utbytemellan myndigheterna av personuppgifter inte bör ske i andra fall än när det ärnödvändigt för att myndigheterna skall kunna fullgöra sina uppgifter. Det är ett självklart krav att myndigheternas utnyttjandeav ADB-teknik inte sker på ett sätt som medför otillbörliga intrång i denpersonliga integritetssfären. Genom datalagen har vi skapat en särskildmyndighet, datainspektionen, som skall ha tiU uppgift att bevaka att sädanaintrång inte äger rum. Denna bevakning avser också de statliga dataregister sominrättas genom beslut av regeringen eller . Även om ett register harbeslutats av regeringen eller ligger det alltså under inspektionenstillsyn och kontroll. den 23 aprU 1974 Ang. lagringen av personuppgifter i offentliga dataregister HerrWIJKMAN (m): När man tar del av måste man slås av vissa funderingar: antingen att jag sominterpellant är ovanligt okunnig i dessa frågor eller att statsrådet inteönskar någon debatt och därför valt att i stort sett - jag borde kanske inteuttrycka mig så - i realiteten snoppa av frågeställningarna. Interpellationen gällde i huvudsak olika frågeställningari samband med uppbyggnaden av de statliga persondataregistren. Jag efterfrågadestatsrådets syn på samköming eller integration mellan olika register. Vidareaktualiserades frågan om hur länge olika uppgifter om en individ den 23 aprU 1974 Ang. lagringen av personuppgifter i offentliga dataregister skaU fålagras i ett dataregister. Det är åtminstone för mig, herr talman, en avsevärdskUlnad om en viss uppgift lagras på datamedium eller i ett vanUgtkortregister. Interpellationen innehöll vidare en fråga om volymen ellermängden information som en och samma myndighet skall få lagra om oss enskUda.Herr Geyer menar nu i sitt svar att alla dessa frågor redan är besvarade i ochmed antagandet av förra årets datalag. säger att han anser sig"inte böra ta upp tiden med en sammanfattning" av propositionens resonemang.Det har jag, herr statsrådet, inte heller önskat. Jag har tvärtom i mininterpellation kommenterat och ganska utförligt berört datalagen och uttrycktmm uppskattning av den lagstiftningen, men jag har ansett detangeläget att föra debatten vidare, att söka svar på frågor som datalagen inteentydigt ger svar på. Vid antagandet av datalagen sades både här i kammaren ochvid behandlingen i att denna lag fick ses som något avett provisorium. Vårt kunnande på dessa områden var tunt, för att inte sägaobefintligt - och därför utgick de flesta av oss från att lagen skulle kommaatt kompletteras. Det har också under det år som gått visat sig att data- ochintegritetsproblemen rör utomordentligt svåra gränsfrågor och att inte minstoffentUghetsprincipen gång på gång ställer oss inför svårlösta konflikter,konflikter mellan vad som av hävd varit självklart i , nämligen rättenatt ta del av allmänna handlingar, och den enskildes alldeles självklara rättatt värna om sin integritet. Grundförutsättningarna för offentlighetsprincipenhar ju på sätt och vis förändrats i och med att datamedium nu kommit attanvändas. Man skall också, herr talman, komma ihåg att vi inte pånågot sätt var eniga i alla stycken när förra årets riksdag behandladedatalagen. De borgerliga partierna ville då att i princip samma tiUståndstvångskulle åvila de offentliga som de privata registren. Socialdemokraterna medhjälp av kommunisterna sade nej till detta. Förhållandet innebar att detaljföreskrifterför de offentliga registren inte skulle meddelas av datainspektionen, för såvitt Kungl, Maj:t meddelat annorlunda. De offentliga registren skullevisserligen övervakas av datainspektionen, men inspektionens kompetens varalltså väsentligt inskränkt. Det gjorde att man kunde räkna medåsiktskonflikter . Jag ber i sammanhanget, herr talman, att få erinra om dendebatt som vi hade om ett centralt personregister. Där fickregeringen ge sig i anslagsfrågan, men det har inte hindrat att vi trots alltändå har fått flera stora statliga register som har byggts upp och somegentligen är väldigt lika ett centralt personregister. Jag tänker i förstahand på , dvs. register i , som innehållerbetydligt mer information om flertalet vuxna i vårt land än vad CPR - detcentrala personregistret - en gång var avsett att omfatta. Trots attriksdagsmajoriteten för mindre än avslog tanken pä ett centraltpersonregister vid det tillfället och att det avslaget måste ha uppfattats somett avslag tills vidare på tanken på sådana statliga register, har visuccessivt kunnat se ett register av ungefär samma typ indirekt växa fram. Jagkan inte här avgöra var eller om några formella fel har begåtts dettror jag inte. Men vad som skett illustrerar att det är väldigtsvårt att få ett grepp på dessa frågor, och detta framför allt innan datalagenvar antagen. När det nu gäller detta med tiUståndsgivningen harriksdagen beslutat att föreslå en nyordning. Genom att varjemyndighet instrueras att gå till datainspektionen i samband med planer på attbygga upp ett persondataregister skapas en ordning där alltså även statligaregister formellt skall söka tillstånd. Därigenom får vi, som oppositionenkrävde , en mer enhetlig ordning för tiUståndsgivningen och ocksåvidgad kompetens för datainspektionen. Maj:t kan visserligenfortfarande alltid upphäva datainspektionens beslut, men här skapas nu i allafall ett system där datainspektionen sakbehandlar varje register på samma sätt oavsett om det är privat eller statligt - och det är en avsevärd framgång.Beslutet i fråga är alltså en framgång för oppositionen och innebärnaturligtvis att förutsättningarna för åtminstone en del av resonemanget i mininterpeUation också har förändrats. Det viU jag gärna understryka. Låt mig därefter, herr talman, gå in på några av despecifika frågor som jag har tagit upp: För det första; samköming eller integrering av offentligasystem. Många ser det som en uppenbar risk att olika statligaregister kommer att sammankopplas och därmed snabbt och behändigt möjliggöraen "komplett" bUd av oss enskilda människor. Att bilden är komplettinnebär alls inte att den är felfri. Möjligheterna tiU en nyansering ibudskapet är små, och därför kommer bilden av individen att vara - låt miguttrycka det så stel och egentligen kunna uppfattas ganska godtyckUgt av densom tar del av uppgifterna. Flertalet av de uppgifter som matats in i de olikaregistren kan också, var och en för sig, vara harmlösa men sammantagna ger dejust denna "stela" sammanfattande bild, och det är detta som avmånga med rätta upplevs som en fara. säger att alla dessa frågor redan ärreglerade. Var då snäll, herr statsråd, och tala om för mig var statsrådet ipropositionen frän talar om samköming och integrering av offentligaregister! Såvitt jag kan se är det bara i en enda mening i specialmotiveringensom man tar upp denna fråga. Det som nämns i sammanhanget är attdatainspektionen äger skyldighet att meddela för vUka ändamål respektiveregister skall användas samt också vilka bearbetningar som färgöras. Om jagförstår statsrådet rätt, skall alltså datainspektionen i fråga om vage registersitta och utfärda föreskrifter inte bara om vad detta får innehålla utan ivarje sammanhang också om det får integreras med andra statliga register. Detär möjligt att detta är en ordning som man bör föUa. Jag förutser då en mycketomfattande byråkratisk apparat för datainspektionen. Vad jag hellre skulle sevore riktlinjer och mycket strama sådana - för de få fall där samköming skallvara tillåten. I övrigt skall samköming inte få förekomma. För det andra tog jag i interpellationen upp frågan: Vadskall en myndighet få samla in? Samma problematik som när det gäller samkömingkommer vi i princip in på när det gäller hur mycket uppgifter en viss myndighetskall få samla in. Som jag tidigare nämnde är flertalet Ang. lagringen av personuppgifter i offentliga dataregister Ang. lagringen av personuppgifter i offentliga dataregister av deuppgifter som förekommer i olika register, var och en för sig, inte känsliga.Det är först en sammanstäUning av dem som inger oro. Där säger nu en myndighet skall enbart få samla på sig sådana uppgifter som manverkligen behöver för sin verksamhet. Det är ett bra uttalande. Det bordesannolikt också medföra att betydande delar av dagens register rensas på enmängd uppgifter. beslut från har, som jag nämnde,förändrat bUden. Om nu Kungl. Maj:t snabbt beslutar sig för att tiUämpariksdagsbeslutet, innebär det att datainspektionen skall ge principtillstånd påett tidigt stadium innan visst register upprättas. Det medför också attdatamspektionen före Konungens beslut får möjlighet att begränsa ett tilltänktregisters användningsområde och bredd. Det är min förhoppning att vi då skall nå enighet om enordning där vi i varje faU försöker begränsa respektive registers storlek.Alternativet vore såvitt jag förstår att kraftigt utvidga sekretesslagen ochdärmed inskränka offentlighetsprincipen, och det tror jag att man i det längstaskall försöka undvika. Att viss komplettering av sekretesslagen är nödvändig ärdock ställt utom allt tvivel. För det tredje tog jag i interpellationen upp frågan: Hurlänge skall uppgifter få lagras? Det är den kanske mest aktuella frågan. Därfinns nämligen mga klara regler. Vet t. ex. statsrådet hur länge enuppgift o.m en trafikförseelse finns kvar i berört register? Såvitt jaghar kunnat utröna släpar den, med dagens principer för gallring, med åtskilligadecennier, för att inte säga upp till ett halvt sekel. Det kan inte vararimligt att sådana förseelser eller incidenter som har inträffat t. ex, itiugoårsåldern skall hänga med långt upp i pensionsåldern. menar nuatt också dessa frågor löses i och med datalagen. Enligt vad jag förstår är såinte fallet. Låt mig ta ett näraliggande exempel, den nyakreditupplysningslagen. Där talar man om att vissa uppgifter inte får lagraslängre än . De skall sedan gallras ut. Då uppstår frågan: Vad menas medgallring? Är det fråga om förstöring eller om avställning? Ja, det framgår inteklart av kreditupplysningslagen. Det är nu inte som skall klandrasför detta. Lagen har skrivits av . Men exemplet visar hur svårt detkan vara på just den här punkten. 1 datalagen står det nu att datainspektionen i samråd medriksarkivet skall utfärda bestämmelser om gallring och bevarande. har såvitt jag har kunnat inhämta inte några förslag klara i dessasammanhang. Det finns ännu inga klara regler eller förordningar om hur manskall se på gallring eller förstöring av datamedium. Och det var detta jagförsökte påskynda med min interpellation. När kominer, herr statsråd, förslagpå den här punkten? Det som står i datalagen och de instruktioner somdatainspektionen har fått är såvitt jag och flertalet tjänstemän påinspektionen förstår inte tillräckligt. Det verkaribland som om tillkomsten av en myndighet för att bevaka vissa problem skulleinnebära att dessa problem inte längre bör eller får debatteras offentligt. Detär en inställning som jag på det kraftigaste vUl invända emot. Datafrågorna t.ex. är så viktiga att det måste ses som angeläget att successivt föra enoffentlig debatt om dem och att försöka komplettera lagstiftningen.Detta inte minst därför att datalagen när den antogs var oprecis på mångapunkter. Att t. ex., som gör, påstå att klarhet föreliggerbeträffande statsmakternas intentioner om samköming mellan olika statligaregister efter följande mening i propositionen: "Av särskild betydelse ärvilka samkörningar med andra ADB-register som bör vara tillåtna", finnerjag vara att alltför lätt gå ifrån denna problematik. Då har man naturligtvis alternativet att låta inspektionensuccessivt klara den här nöten, men där finns det vUl jag understryka tvåpartier som är representerade här i inte med. Jag vill återigenbetona att det vore att lägga ett alltför byråkratiskt förfarande på en statligmyndighet, och jag efterlyser alltså en klarare regel. Ett problem som jag snuddade vid i mininterpellation och som inte alls velat ta upp är säkerhetsfrågorna.Där skall enligt direktiven datasamordningskommittén komma med förslag. Avolika rapporter att döma har detta arbete inte kommit någon vart. Hurser statsrådet på detta? Är det inte angeläget att möjligt reglerkommer fram för att klara säkerhetsfrågorna, dvs. både regler mot fysiskatillgrepp vid själva anläggningarna och regler mot mera raffinerade former avkriminalitet för att skaffa sig tillgång till information på datamedier? Jagtänker inte minst på alla de register som håller på att byggas upp inomsjukvården, där avsaknaden av ordentliga säkerhets-mtiner verkligen innebär ettsvårt hot mot den enskilde. Sedan kan flertalet uppgifter på datamedierna varasekretessbelagda hur som helst. Det hjälper tyvärr föga mottekniskt skickliga kriminella individer. den 23 aprU 1974 lagringen av personuppgifter i offentliga dataregister Jag skulle beklaga mycket om mitt svar som att jag på något sätt skulle viUa snoppa av honom. Jagär fullt övertygad om att anser problematiken vara utomordentligtbetydelsefull, och det anser jag också. Snarare förhöll det sig väl så, attfrågorna, sådana som de var ställda, var av den naturen att man i ettinterpellationssvar inte alltför precist kunde lämna upplysning på varje punkt. Om jag skall försöka ta upp vad nu ytterligarehar anfört, kan jag börja med samkörningen av offentliga register, som hansärskilt har nämnt. Som framgår av betänkande nr 20uppfattar datainspektionen det förhållandet att ett personregister skallsamköras med annat register som inrättande av ett nytt register. Samköming avregister kräver alltså prövning i vanlig ordning, och datainspektionen får dåmöjlighet att bevaka att otillbörligt intrång i den personliga integriteteninte görs. föreföll det, om jag fattade rätt, som omherr WUkman ansåg att detta skulle vara byråkratiskt. Jag vågar inte göra någotuttalande om huruvida det verkligen skall behöva orsaka sådana besvär. Sedan har vi frågan om dataregister som inrättas genombeslut av eller regeringen. Ang. lagringen av personuppgifter i offentliga dataregister tiken; hanhar tidigare gjort gäUande att sådana register inte kommer att stå under sammatillsyn och kontroll som andra register. De här frågorna har behandlats avkonstitutionsutskottet och avgjordes här i kammaren. sade att det fattades ett beslut att Kungl.Maj:t skulle vidtaga åtgärder. Det var kanske inte riktigt så. Jag citerar urkonstitutionsutskottets betänkande: "Utskottet förordar därför att Kungl.Maj:t närmare utreder frågan på det sätt som kan vara lämpligt och omutredningens resultat inte talar däremot verkar för förfarandets genomförande." Jag skall ge några närmare synpunkter på hur vi ser pådenna problematik. De särskilda regler i datalagen som avser statligapersonregister innebär visserligen att datainspektionens tillstånd tillinrättandet inte behövs och att inspektionen inte kan meddela anvisningar somstår i strid med eller regeringens beslut. I realiteten fårdatainspektionen emellertid samma möjligheter till kontroll när det gäller avriksdagen och regeringen beslutade register som i fråga om andra register. I propositionen med förslag till datalag uttalade jag attdet är viktigt att datainspektionens yttrande alltid inhämtas innanstatsmakterna beslutar om inrättande av ADB-register. I datalagen finns ocksåen uttrycklig föreskrift om att sådant yttrande alltid skall inhämtas förestatsmakternas beslut. Jag framhöll också att man genom att yttrande inhämtatskommer att ta till vara inspektionens speciella sakkunskap, somgarantier uppnås för att register aldrig kan inrättas i tysthet, och vidare attdet kan förutsättas att statsmakterna kommer att fästa stort avseende viddatainspektionens mening. I datakungörelsen, som har utfärdats som komplementtill datalagen, står också att datainspektionen, när den skall avge yttrande ifråga om statliga register, skall göra en bedömning av registret enligt precissamma grunder som vid prövning i tillståndsärende när det gäller andraregister. I propositionen förutsatte jag att statsmakterna vidbeslut om ADB-register så långt som möjligt skall överlåta åt inspektionen attmeddela de föreskrifter som tillstånd till register normalt skall vara förenatmed. När register har inrättats enligt beslut av och regeringen skalldatainspektionen enligt datalagen på samma sätt som när det gäller andraregister se till att registret inte används på ett sätt som leder tillotillbörligt integritetsintrång. Anser datainspektionen att ett sådant intrånghar uppstått eller att det finns risk för att intrång skall uppkomma, kommerinspektionen att kunna ingripa antingen genom att ge direkta föreskrifter ellergenom att göra anmälan om förhållandet för att åstadkomma ändring. Enligt datakungörelsen gäller att myndighet som äransvarig för ett av riksdag eller regering beslutat register skall anmäla dettatill inspektionen. Detta gäller också i fråga om register som har inrättatsföre datalagens tUlkomst. Enligt datakungörelsen har datainspektionen ocksårätt att ge ytterligare föreskrifter om tUlämpningen av datalagen. Sådana föreskrifterkommer givetvis också att kunna beröra statliga register. Den redogörelse som jag nu har lämnat visar att skillnaden i datainspektionenshandläggning av ärenden som rör de statliga personregistren och register sominrättas på annat sätt är i huvudsak av formell natur. Detta har ocksåframhållits i betänkande. tog också upp en del specialfrågor ochundrade hur jag såg på dem.