prot · FX0956 · 1974-12-31 00:00:00 — Vi tänker på dem somgenomgår s. k. vuxenutbildning och som enligt vad erfarenheten visar ofta harsvårt att fullfölja den utbUdningen därför att det är besvärligt medbarntUlsynen. Det är helt enkelt för korta tider och dessutom ofta kvällar, dådet är svårt att ordna barntillsyn i famiUedag-hemmets form. Vi har därförtyckt att det gott kunde införas ett system som inte kan bli särskiltkostnadskrävande - för att hjälpa de här studerandena med den deltidstillsynsom liksom inte ryms i de nuvarande systemen, och för det ändamålet har viavgivit reservationen 6 vid punkten 10 D 4, bidrag tiU kommunala familjedaghem. Jag ber, herr talman, att få yrka bifall tUl reservationen6 och därutöver bifall till socialutskottets hemstäUan under punkterna 1 t. o.m. Ekonomiskt stöd åt barnfamiljer HerrROMANUS (fp): Med hänsyn tUl den uppdelning av behandlingensom vi har kommit överens om skaU jag nu dels göra några aUmänna reflexionerkring arbetet med budgeten i socialutskottet, dels ta upp några famUjepoUtiskafrågor Arbetet i socialutskottet med budgetfrågorna har kunnatske under relativt stor enighet när det gäUer huvudfrågorna, och det har fleraorsaker. a. är de ideologiska motsättningarna, i varje faU mellanfolkpartiet och socialdemokraterna, inte särskUt stora på det här området.SkUlnaderna mellan liberalism och socialism är ju väsentliga, men de Ugger ihu-vudsak på andra fält än det sociala. Att staten och kommunema skaU ge stödåt de svaga i samhäUet har varit självklart för liberaler ända sedan JohnStuart MUl formulerade den sociala liberalismens gmndtankarDetsamma gäller kravet på genereUa åtgärder för att åstadkomma en ekonomiskutjämning dels genom beskattning, dels genom trygghetssystem, pensionering ochandra inkomstöverföringar Det har också varit en huvudlinje i svenskliberalism från , och NUs lUl modernasocialliberalism som lanserades . Om man viU leta efter ideologiska skUlnader kanske manändå kan peka på ett par Liberaler har i regel varit mer angelägna änsocialister att ta tUl vara enskUda initiativ och frivUliga krafter också pådet sociala området. Vi har lagt stor vikt vid att de sociala trygghetssystemenskaU ge utrymme för individuell valfrihet, att de flexibelt skaU kunna anpassasefter människors olika fömtsättningar och önskemål. Ekonomiskt stöd åt barnfamiljer Bland socialisterna har man ofta funnit dogmatiker somvelat pressa in det mångskiftande mänskliga livet i ett bestämt mönster. Vissatider har man arbetat med "valfrihetens samhälle" som politiskledstjärna, men vid andra tUlfäUen har socialistiska debattörer gått tUl stormsmot valfriheten, som man har kaUat för en "liberal vUlfarelse" elleren "liberal fäUa". Ett exempel kan tas från famUjepolitiken.Socialdemokraterna bjöd länge motstånd mot våra krav på stöd tUlfamUjedaghemmen. De var inte så bra som daghemmen, sade man. Det var inte såmånga som vUle ha dem. Och så lät man det bästa vara det godas fiende. Men nuhar man successivt gått med på ända upp tUl 50 procents statsbidrag.Verkligheten och dess akuta behov gick inte att motstå i längden. Ett annat exempel där liberala krafter har varitpådrivande, och är det, är stödet tUl frivUliga insatser inomnarkomanvård och nykterhetsvård, där man allmänt anser att enskildaideella organisationer ofta kan uppnå goda resultat som det finns anledning fördet aUmänna att stödja, även om man inte därmed tar stäUning tUl de ideologiersom naturUgtvis också är en viktig del av dessa ideeUa organisationers arbete. Den andra skUlnaden i socialpolitik och famUjestöd meUansocialdemokrater och liberaler är att socialdemokratema har varit mer benägnaatt lägga vikt vid inkomstgraderade stödåtgärder framför generella åtgärder Dethar givetvis varit en gradskUlnad. Vi har varit ense om att ha båda elementen itrygghetssystemen. Men det har varit en tydlig tendens att man velat bygga utdet inkomstgraderade stödet snabbare och håUa tUlbaka de generella åtgärderna.Även här tror jag att verkligheten, som ju har sagts vara socialdemokraternasvärsta problem eller hur nu orden föU , kommer att tvinga socialdemokraternatill ett omtänkande. Man kan inte i längden ordna skatter, bidrag och avgifterså, att i praktiken ingenting blir kvar av en inkomsthöjning i form av verkligökning av famUjens konsumtion. Jag hoppas att den frågan kommer att tas upp i sambandmed en kommande skattereform. I det utskottsbetänkande som vi nu behandlar finns det 22reservationer, och det kan synas märkligt att då tala om stor enighet. är det inte alltid så stora frågor som behandlas i reservationerna, delsär det åsiktsskillnader som beror mer på olika utgångspunkt förregering och opposition än på skUlnader i ideologi. För övrigt kan den som ärintresserad av jämförande studier notera att det i förra årets betänkande frånsocialutskottet fanns 33 reservationer, aUtså fler. Inom famUjepolitiken finns aUtså en skUlnad i attityd tUlvalfriheten, men vi är ense om två viktiga mål. FamUjema skaU stödjasekonomiskt och genom service, så att de kan ge barnen en trygg uppväxt. Det ärdet ena målet. Det andra är att åstadkomma jämlikhet mellan män och kvinnor, ibåde arbetsliv och famUj. Det skall vara möjligt för dem som har små bam attbåde förvärvsarbeta och ta sin del av ansvaret hemma. Men en återkommande motsättning har, som herrCarlshamre redan berört, bestått i att oppositionen har reagerat mot bristen påsamordning av de famUjepoUtiska åtgärderna. Vi har begärt en plan däreffekterna av olika åtgärder, när det gäUer skatter, bidrag och avgifter,'- skuUe gesen samlad bedömning, och där olika utgifter skulle kunna vägas mot varandra iett långsiktigt perspektiv. För en regering är det kanske ett naturligtönskemål att kunna plocka fram en populär åtgärd då och en annan då, att hållaolika möjligheter öppna. Men lika självklart är det att kan göraanspråk på en bättre överbUck än vad som har givits i regeringensförslag på famiUepolitikens område. gjorde, som nämnde,en plan som dock inte täckte hela fältet. Men regeringen har ännu interedovisat sin syn på det begränsade program, som famUjepoUtiska kommUtén ladefram . Man har tagit fram en del förslag, andra har manförbigått med tystnad. får vi uppleva hur t. o. m. socialdemokratemasföreträdare i utredningen hänvisas tUl att i motioner här i ta uppförslag från kommittén, därför att vi inte fått något besked om regeringensinstäUning. Regeringen bör alltså redovisa hur man tänkt sig att fortsättareformarbetet inom famUjepolitiken. För vår del har vi angett två inslag som bör finnas med ien sådan plan: dels en värdesäkring av barnbidraget, dels ett vårdnadsbidragför föräldrar med små bam. Vi anser inte som att man skaU hahandlingsfrihet här. Handlingsfriheten innebär nämligen att man är beredd attlåta barnbidraget urholkas av penningvärdeförsämringen. Barnbidraget upptarinte - tyvärr, kanske man skaU säga - så stor del av den totala budgeten attdet skuUe vara någon fara att indexbinda det. Lika väl som man kan göra det närdet gäUer pensionärernas grundtrygghet, bör man göra det med barnbidragen, somjust representerar en gmndtrygghet för barnen. Vi anser att famUjerna själva skaU få avgöra om de vUlanvända vårdnadsbidraget tUl att betala bamtiUsyn på daghem eUer ifamUjedag-hem eUer om de vill använda det som bidrag tUl kostnaderna för tUlsyni hemmet. Om föräldrama skaU kunna få möjlighet att förena yrke ochfamUjeliv, är en utbyggnad av samhäUets barnomsorg nödvändig. Trots denutveckling som har skett är behovet som socialministern nämnde långt större äntUlgången. Man räknar med att 300 000 förskolebarn är i den situationen attbåda föräldrarna, eUer den enda föräldern, förvärvsarbetar minst iveckan. Detsamma gäUer mer än 200 000 yngre skolbarn. Enligt den enkät som stäUde tUl kommunerna1973 räknade man med att ha 76 000 daghemsplatser och 23 000 platser påfritidshem. Det innebär en dämpning av utbyggnadstakten. Men frågan är om ensdenna utbyggnad kommer att kunna förverkligas. Vi har ungefär 50 000familjedaghem. Om man därtUl lägger de 75 000 daghemsplatserna får man 125 000platser. Det är uppenbart att det behövs en snabb utbyggnad även avfamUjedaghemmen . Av de 55 000 daghemsplatser som vi har i hela landetfinns i , dvs. ungefär 22 000. Daghemskön i Storstockholmomfattar ca 30 000 förskolebarn. DärtUl kommer dels de som inte står i köndärför att man inte anser att det lönar sig, dels de som inte står Ekonomiskt stöd åt barnfamiljer den 4 aprU 1974 Ekonomiskt stöd åt barnfamiljer i köndärför att deras mödrar - vanligtvis - inte har fått arbete eUer inte kan taarbete därför att de inte har barntUlsynen ordnad. Driftkostnaderna för kommunema för en daghemsplats ärungefär Efter avdrag av statsbidrag och föräldraavgifter blirdet . Trots att bidraget har höjts ärkostnaden aUtså fortfarande mycket hög för kommunerna. Här behövs en fortsattförstärkning av statsbidraget. kommer att få ta stäUning tUl frågan omen förlängning av det höjda stödet tUl famUjedaghem. anser att mandä också borde få besluta om hela bidragssystemet för barnomsorgen. I detbidragssystemet borde ingå bl. a. dessa huvudpunkter: Stödet borde följa kostnadsutvecklingen; det bordekonstrueras så att man stimulerade och underlättade en utbyggnad av bamtUlsynenmest i de kommuner som har det största behovet; det borde innefatta enstimulans tUl kommunerna att bygga ut deltidsgmpperna alltså lekskolan ävenför fyra- och femåringar; det borde innefatta en stimulans tUl kommunema attskaffa medhjälpare i lekskolan deltidsgrupperna. Det är en orimligt hårdarbetsbörda för en förskolelärare att, som ofta är fallet, ha två grupperbarn en och en då han eller hon är ensammed 20 barn i två intensiva tretimmarspass. Det är mycket svårt att då uppfyllade pedagogiska mål som -vi är ense om skall gälla för förskolan. En sak som inte nämnts här, men som vi tidigare fört frammånga gånger och som famUjepoUtiska kommittén lade fram ett förslag om, är ettstatsbidrag som möjliggör övergång tUl enhetliga avgifter - som inte ärinkomstgraderade i den kommunala barnomsorgen. Slutligen vUl jag nämna det förslag som återfinns i enpartimotion från och som jag förde fram i en motion ,nämligen att man skall stimulera kommunerna att bygga ut en mer tillfälligbarntillsyn för dem som går i vuxenutbildning; den behöver inte alls vara säpretentiös och dyrbar som den mer reguUära barnomsorgen pä heltid. Statsbidragsfrågoma är utredda . De har utrettsinom , har vi fått höra, paraUellt med barnstugeutredningensarbete. har vid flera tUlfäUen uttalat att man borde få ta ställningtUl frågan om det statliga stödet tUl barnomsorgen i samband med beslutet omden allmänna förskolan. Det här riksdagsbeslutet har regeringen aUtså intefullföljt. Det borde inte vara nödvändigt att invänta den kommunalekonomiskautredningen, när man har gjort så mycket arbete på det här området. 1stäUet borde det vara självklart att man är öppen för att göra ytterligareändringar om det blir anledning tUl det, när utredningen lägger fram sittresultat . Det råder aUtså en glädjande ökad enighet ombamomsorgsfrågorna. Det är ocksä roligt att kunna notera en ökad förståelse föratt småbamsföräldrarna bör få kortare arbetstid. Dels har vi sett i denallmänna debatten att det genereUa kravet på sex timmars arbetsdag har vuxit istyrka, dels har frågan om småbarnsföräldrarnas möjlighet att få kortarearbetstid tagits upp i utredningen om föräldrapenningens fortsatta utformning en fråga som vi har fört fram i motioner från . Mot bakgmnd av den här enigheten blir man en smulaförskräckt när man tar del av ett uttalande av en av ledamöter iExpressen . Som svar på frågan om en daghemsplats bör vara enmänsklig rättighet säger fm enligt denna tidning: "Nej, daghemmenär ett slags skenvärld, en bamkammarvärld där barnen helt isoleras från umgängemed andra än jämnåriga. Ett ställe dit barn skuffas undan när mamma och pappaär ute och förverkligar sig själva." Om det här uttalandet är rätt återgivet, och om den härinställningen sprider sig, då kan vi tyvärr återigen tala om ideologiskamotsättningar i barnomsorgsfrågoma. Det uttalandet är ett äterfaU i den gamlamotsättningen mellan hemmafmar och yrkeskvinnor. Yrkeskvinnan skaU ha dåligtsamvete för att hon försummar sitt barn - lämnar det i en "skenvärld" och bara tänker på att förverkliga sig själv. Det nya i sammanhanget ärmöjligen att nu även pappan skaU ha samma dåliga samvete. Man frågar sig om den som fäUer ett sådant yttrande harobserverat utvecklingen på daghemmen mot syskongmpper, just för att barnen intebara skaU få kontakt med jämnåriga. , när så många barn saknar syskon, kandaghemsmUjön vara betydligt mer stimulerande och fostrande än den lUlalägenheten, i det stora höghuset, i sovstaden som tyvärr aUtför många bor i. En annan anledning tUl den ökade enighet i utskottet somjag nämnt är att socialdemokratema nu visar större lyhördhet för förslag frånandra. har vi tidigare tyckt oss märka att förslag i harawisats huvudsakligen därför att de kom frän oppositionen för att kanskesedan återkomma som regeringsförslag, presenterade som socialdemokratiskauppfinningar och bedrifter. Den instäUningen tycker jag vi möter något mindreav . Jag kan förstå att en regering inte alltid vUl genomföra förslag frånoppositionen , även om man i stort sett tycker att de är bra. Men dåkan man medverka tUl att dé förs framåt i stället för avslås, t. ex. genom attriksdagen bestäUer en utredning, eller genom att principbeslut fattas. Låt migbara nämna några exempel från det sociala fältet, där vi nu kan noteraframgångar för sådana tankar som har framförts från : Den aUt merökade betoningen av att det skall bli större rörlighet i pensionssystemet; Utbyggnaden avföräldraförsäkringen och jämställande av mamman och pappan så långt detta ärmöjligt. Beslutet omöversyn av familjepensioneringsfrågorna, bl. a. möjligheten tUl ATP-poäng förbarnavårdande insatser i hemmet. Vi har fåttreda på att man , efter att ha awisat tanken på lagstiftning motkönsdiskriminering, kommer att samla in utländskt material och erfarenheter Vi har kunnatmärka en år successivt ökande satsning på förebyggande åtgärder inomhälsovården, bl. a. en förstärkning av hälsovårdsupplysningen någonting somvi länge har begärt och ansett vara angeläget. Vid åretsutskottsbehandling av socialhuvudtiteln är jag glad att kunna konstatera detpositiva gensvar som har mött motion i Ekonomiskt stöd åt barnfamiljer 3 protokoll 1974. Ekonomiskt stöd åt barnfamiljer narkotikafrågan,som jag återkommer tUl under ett senare avsnitt. ÅtskUliga av våra önskemål därkvarstår, men på viktiga punkter har utskottets majoritet gått oss tUl mötes,vUket jag tror kommer att få saklig betydelse för detta viktiga område. Ett annat förhållande som givetvis underlättar samförståndär om regeringen vUl medverka tUl att även andra meningsriktningar får insyn iförberedelser och verkställighet av beslut, genom representation iutredningar och i verksstyrelser. Det bör ju vara särskilt naturligt för enminoritetsregering att visa generositet i det avseendet. Ett positivt exempel i detta sammanhang, som jag vUl pekapå, är socialutskottets behandUng av frågan om sammansättningen av dendelegation som skall förbereda beslut om anslag tUl forsknings- ochutvecklingsarbete och försöksverksamhet på det sociala fältet. Genominriktningen av denna verksamhet skapas ju kunskapsunderlaget och därmedförutsättningarna för viktiga reformer. Jag anser det mycket betydelsefuUt attsocialutskottet- har stäUt sig bakom önskemålet i en folkpartimotion om enpartipolitiskt allsidig sammansättning av den delegationen. Utskottet skriverpå s. 2 i betänkandet att utskottet förutsätter att delegationen får enallsidig politisk sammansättning med bred förankring hos bl. a. de kommunalaorganen inom det sociala området. Det här har varit i huvudsak positivapersonliga synpunkter, men jag viU sluta med en kritisk anmärkning på enväsentlig punkt. Den gäUer statsverkspropositionens utformning.Socialhuvudtiteln är delvis svåröverskådlig och svår att läsa jämsides medverkens anslagsäskanden. Värre är att dessa anslagsäskanden ofta ärofullständigt redovisade, vUket ger ett missvisande intryck av innebörden iregeringens förslag för den, som inte gör sig besvär eUer har tUlfälle att gåtUl källorna. Bakgrunden är kanske att regeringen har kunnat räkna medatt dess propositioner mer eller mindre automatiskt har godkänts av riksdagen.Då kunde en sådan här propositionsteknik kanske passera. Men gör riksdagensutskott en mer ingående prövning, som även innefattar åtskUliga ändringar,tillägg och förtydliganden. Då måste vi StäUa krav på en annan noggrannhet ochöverskådlighet i statsverkspropositionen. På den punkten vUl jag uttryckaförhoppningen om en väsentlig förbättring av socialhuvudtiteln . Med detta ber jag att få yrka bifaU tiU reservationerna 1,2, 3, 5 och 6 samt i övrigt tUl utskottets hemstäUan. Fm (vpk): Jag skaU inte lägga mig i den allmännadebatten, men vid socialutskottets betänkande nr 5 är fogad reservationen 4 avfru beträffande frågan om ersättning tUl vissa praktikanter m. m., somjag härmed yrkar bifaU tUl men som jag ocksä vUl säga några ord om. Barnstugepraktikantema, som frågan gäUer, är heltövertygade om att en viss tids praktik på olika institutioner före påböriadutbildning från flera synpunkter bör finnas. En synpunkt är att praktiktidenger den insyn som borde vara ofrånkomlig i ett yrke där det har så storbetydelse att personalen har en positiv instäUning tUl sitt arbete. att handhaen del av våra bams fostran. En annan synpunkt som framförs bl. a. från lärarhåU är attförpraktiken är nödvändig för att hänga upp den teoretiska utbildningen på,vidare att bortfallet av elever under utbUdningstiden, vUket redan nu är stort,skulle öka om förpraktiken slopas. Det är också oekonomiskt om utbildningeninte leder fram tUl en anställning. Kravet på förpraktik skapar ekonomiska problem förpraktikanterna. Att deras ekonomiska situation är otUlfredstäUande är nu heltklarlagt, liksom att de kommer i kläm meUan olika oeniga myndigheter.Kommunerna hävdar att praktiken på barnstugan skaU betraktas som utbildning ochstudiemedelsnämnden betraktar den som ett arbete. Följden blir attpraktikanterna varken får lön eUer studiemedel . I stäUet fårde en godtycklig ersättning, som är olika i olika kommuner men som ingenstanstäcker nödvändiga levnadsomkostnader. Utskottet säger nu i sin skrivning att frågan i principskaU lösas genom att förpraktiken integreras i studiegången och fuUgörs underden tid eleven är inskriven i läroanstalt, vUket medför att eleven får studiesocialtstöd även . Praktikantema är inte nöjda med den lösningen. De stårfast vid kravet på praktik genomförd före utbUdningen med de motiveringar somjag redan har redovisat. Med stor enighet och genom olika aktioner har mandrivit sitt krav, som man krävt en lösning av den ekonomiska frågan.Denna vUl de lösa på så sätt att de erhåller lön . Kravet ärden begynnelselön som utgår tUl s. k. barnbiträden. De hävdar att de har denkvalifikation som erfordras, då urvalet för praktikantjobb är så stort att baraväl kvalificerade kommer in. Men de vUl gärna komplettera sinamedhjälpartjänster med en introduktionsvecka när praktiken inleds. Att urvalet är stort bekräftas av det faktum attmedelåldern för praktikanterna i landet ligger . Vid intagningen tillStockholms-seminariet låg genomsnittet för dem som kom in.Detta är ett argument för lönekravet: det är inte längre unga flickor på 1617år som fortfarande har ett föräldrastöd vilka praktiserar på barnstugorna. Detär nu betydligt äldre personer som har flyttat hemifrån och som ofta har egenfamiU och egen ekonomi. finns också manliga sökande till detta föruttypiska kvinnoyrke, och de har det kanske ännu svårare med ekonomin. Det är svårt att komma ifrån tanken att kommunerna i dettafaU utnyttiar tUlfäUen tUl bUUg arbetskraft, särskUt med vetskap om att antaletpraktikanter är långt större än antalet platser som står tUl förfogande förutbUdning. Praktikantema är missnöjda och stäUer sig frågande införatt spädbarnspraktiken slopats som inträdeskrav fr. o. m. nästa vårtermin,detta trots att det sitter en utrednmg, FÖP, som skaU utreda just förpraktikenpå uppdrag av och men som ännu inte avgivitnågot yttrande. Många håUer på med och andra har redan gjort sinspädbarnspraktik, som inte längre erfordras. De känner sig lurade och villåtminstone få tUlgodoräkna sig meritpoäng för denna. komunistema tycker att de krav som Ekonomiskt stöd åt barnfamiljer den 4 aprU 1974 Ekonomiskt stöd åt barnfamiljer praktikanternaställer är rimliga och uttalar sig för att den ersättning skaU utgå som svararmot arbetets art, lägst begynnelselön för anstäUda inombarntiUsynsverksamheten, och att statsbidrag skall utgå . i (s): Om man skaU döma av innehållet i utskottetsbetänkande och de inlägg som hittUls gjorts i denna socialpolitiska debatt,råder det inte några större meningsskUjaktigheter mellan partierna när detgäUer socialpolitiken. Med tanke på den i stort sett tomma kammaren tycks inteheUer intresset för socialpolitiken vara så stort bland ledamöter. Men även om det tUl det yttre synes råda enighet, så finnsdet ändå olika värderingar. Förhållandena har emellertid onekligen ändratsganska markant sedan vi hade striderna om tUläggspensioneringen och de storasocialpolitiska motsättningama meUan partierna. Men, som sagt, detta betyderinte att det inte förekommer olika värderingar. Enigheten är på sitt sättskenbar, eftersom det också förekommer en debatt om finansieringen avreformpolitiken. Den frågan behandlas självfallet inte i utskottets betänkande,men den tas upp i skattedebatten, den redovisas i det avlämnadebetänkandet angående en sänkning av pensionsåldern och den ingår också idiskussionen om bostadsfinansieringen. Jag tar inte upp detta för att kritiseramotståndarpartierna, utan jag har för min del bara velat framhåUa att frågan omsocialpolitiken inte bara gäUer reformemas genomförande, utan vi måste ocksävara beredda att ta konsekvenserna av de kostnader som vi ålägger medborgarna. De ekonomiska konsekvenser som jag pekat på kommer inteatt behandlas under vårriksdagen. De aktualiseras först när de frågor jagberört skaU presenteras för . Men jag anser det nödvändigt att i dettasammanhang göra klart att varje reform som kostar pengar solidariskt måstebetalas av medborgarna. Det finns tendenser hos vissa politiska riktningar attskjuta kostnaderna framför sig. Det är en farlig väg den kan leda tUl att vihamnar i samma ekonomiska situation som ett par andra länder där nyval nyligenägt mm. Jag är som sagt medveten om att detta inte berör dagensfrågor Men i det socialpolitiska skeendet finns det ibland tendenser tUl vUl ta fördelarna och skaffa sig politisk goodwill härför, medan man ärmindre intresserad av att betala. Reformer och kostnader måste alltid vägas motvarandra för en välgrundad principieU instäUning. Utvecklingen på det sociala området har gått mycket snabbti vårt land. Den ena reformen har avlöst den andra, och skulle man göra ettförsök tUl summering är det inget tvivel om att varit ettpar årtionden med oavbrutna sociala framsteg i . SjälvfaUet har manockså utanför vårt lands gränser gjort betydande sociala landvinningar, men jagtror att man kan konstatera att är det mest avanceradelandet när det gäUer socialpolitiska reformer. Detta betyder emellertid inte att vi kan slå oss tUl rodär vi befinner oss. finns det mycket stora behov atttUlgodose, fortfarande finns det människor som lever under små omständigheter. Men istort sett kan man slå fast att de mest trängande ekonomiska behoven ärtUlgodosedda. Man kan naturligtvis, såsom sker i den moderatmotion somherr Carlshamre berörde, säga att det är mycket som talar för att -viborde ha någon form av aUsidig utredning angående socialpolitikens samhällsekonomiskaverkningar. Motionen syftar ju till att bereda utrymme för fortsatta socialaframsteg.