prot · FX09127 · 1974-12-31 00:00:00 — Denna vår inställning grundas på övertygelsen att alla parteri konflikten måste medverka i dess lösning. Palestinaaraberna är uppenbarligenpart. PLO framstår i dagens läge som den mest auktoritativa talesmannen förpaleslinaaraberna. Detta är en uppfallning som samtliga arabstater klart givituttryck för. Vistödde PLO:s deltagande också av det skälet att vi anser del vara rikligl alldenna organisation framträder i FN och där anger vilken lösning den anser vararimtig och realistisk. I vikliga delar slår PLO:s program inte iöverensslämmelse med vår egen syn på problemel. Det är också uppenbart alldenna organisation har använt våldsmetoder som vi måsle la klart avstånd från,likaväl som vi lar klart avstånd frän de omfallande väpnadevedergällningsaklionersom vidtagit. Det är dock angeläget Ang.läget i , m. m. Ang.läget i , m. m. att man tar fasta pä deuttalanden frän PLO som antyder en vilja att nå en uppgörelse pä fredlig grund.Utan atl göra oss några orealistiska förhoppningar finner vi att man endast kanverka för en politisk lösning genom att anknyta till varje tecken påkompromissvilja hos båda parterna. Låtmig slutligen kraftigt understryka vår mening, att ett återupptagande avfientligheierna i skutte få katastrofala konsekvenser. Del finnsingen militär lösning på detta problem och ingen av parterna kan för sitt egetfolk åstadkomma annat än ökade lidanden genom atl äter gripa till vapen. Kanskefinns det ändå vissa förutsättningar att nå fram lill en varaktig fred omparterna kan inse alt deras grundläggande rättigheter ändå går att jämka sammanoch att i det långa loppet en gemenskap av iniressen kan skapas mellan alla folki . OmSverige skulle ha en uppgift i detta läge vore det all bidra till all fåparterna all inse alt en lösning fordrar kompromissvilja och atl en förstaförutsättning ändå är alt man talar med varandra och börjar en dialog. Allvägra en sådan dialog och endast göra krigiska och fördömande uttalandentjänar blott att inflammera förhållandel mellan israeler och paleslinaaraber;vad som i stället behövs är en politik som minskar spänningen och lägger grundtill en varaktig och rättvis fred. Hen i (s): Först vill jag rikta elt tack titt statsministern för hans svar på mininterpellation om regeringens syn på lägel i . Dagensriksdagsdebatt sker med att FN:s stora debatt i Mellanösternfråganhåller på att avslutas. huvudpunkter sammanfaller regeringens svar med den syn jag själv harskaffat mig under en längre lids studium av frågan. var jag tillsammans med några riksdagskamrater iLibanon, och . Vi hade då som utgångspunkt för våra resor. Nui var detta självfallet omöjligt. I stället kunde vi passeragränsen mellan och utan några större svårigheter. Del tyder påatl förhållandena ibland kan förändras snabbt. Den här gången var vi en grupppä 23 personer från som reste genom , ,och . Vi hade under resan många samtal med personer i denekumeniska rörelsen, med ledare för , med förflyktingarbetet, UNRWA, och med ledande politiker i . Vår organisationhar också haft ett 50-tal studiecirklar i den här frågan. Vid kongressen iPiteå antog vi ett uttalande som i stora drag överensstämmer meddagens regeringssvar. Underdella studium har övertygelsen växt sig allt starkare att en varaktig lösningendast kan ske om såväl som palestiniernas legitima rättighetertillgodoses. Med detta som utgångspunkt måste förhandlingar ske ochkompromisser göras. Krig löser inga problem, utan de skapar egentligen bara nyaulöver dem som redan finns. ärelt utmärkt exempel på detta. militära framgångar, mende nya områdena pä och i saml pä gav vare sigsäkra eller försvarbara gränser. Ioktober 1973 brakade kriget på nytt löst. Väriden höll andan lill dess parternaefter ingrepp från FN och stormakterna kom överens om att krigshandlingarnaskulle upphöra. Men fred blev det inte. I ett område där avstånden rör sig omhögst några 10-tal mil mellan huvudstäderna är det inte lätt all skapa säkraoch försvarbara gränser. Gränserna blir säkra först den dag dä fredligaförhållanden har upprättats. Israelhar, som statsministern säger, rätt till oavhängighet och säkerhet, och dessexistens är en av realiteterna i . röstade för Israelsom statsbildning 1947 och erkände del tillsammans med många andra stater,däribland och , så gott som . Deltragiska är nu att samma FN, om än inte med samma sammansättning, sviktar isitt försvar för på denna punkt. blir också alltmer isolerat iväridsopinionen. Menpalestinaarabernas nationella självbestämmanderätt måsle också erkännas. Dettog tång lid innan opinionen uppläckte att palestinierna var en part som krävdenationell idenlilel och inte bara var ett fiyk-tingprobtem. Deltog också tång tid innan de själva organiserade sig. Arabstaterna fick längevara deras latesmän. Men sexdagarskriget lärde palestinierna att de inte kundesätta sin til till någon av dem. Arabstaternas egna intressen kom i förstahand, palestiniernas i andra hand. förklarade man för oss iKairo: Först måsle våra egna gränser ut, sedan skall vi biståpalestinierna. Detär nu också detta som är bakgrunden till att palestinierna började organiserasig på allvar. PLO - Liberation Organizalion - bildades först avarabstaterna men kom snart i palestiniernas egna händer. Man kan naturiigtvis,herr talman, diskuiera här hemma om PLO verkligen företräder det palestinskafolkel. Så här på avstånd är det svårt att avgöra den politiska beslutsprocesssom leder fram lill representationen i pä drygt 100personer och dess exekutivkommitté på omkring 15 personer. Men jag tror attregeringen i sitt svar kommer sanningen ganska nära när statsministern sägeratl PLO i dagens läge framstår som "den mest aukioraliva talesmannen förpalestinaaraberna". Såvitt jag kan bedöma efter våra samtal i MellerstaÖstern har PLO en klar folklig förankring. Israeltalar om PLO som enbart en terrororganisation. Tyvärr har upprepat dettaså länge och så hårt att man har svårt att godkänna PLO som samtalspartner närnu dagen kommit alt släppa in dem till förhandlingsbordet. Det finns, såvittjag kan förstå, ingen väg förbi PLO. Behöverjag här säga, herr talman, att jag liksom regeringen och de flesta andra taravstånd från terrordåden. De löser inga problem utan underhåller och förstärkerhatet. När de så sker i andra länder och drabbar helt oskyldiga utanför destridande parterna, förstår man inte ens syftet. Om de begås för att påminna ompalestiniernas existens är det minst Ang.läget i , m. m. Ang.läget i , m. m. sagt en tvivelaktig metod.De som vi lalade med inom PLO tog emellertid klart avstånd från dessaterrordåd. Terrordådenmöts emellertid med repressalieåigärder. Har man slätt på ruinerna av ettflyktingläger i i södra , som bombades avisraeliska bombplan, och fått beskrivet för sig atl ca 280 personer dödades ochca 600 skadades samt alt lägret på ca 6 000 personer nu är evakuerat så när sompå sju familjer; har man gäll i Kuneitra och sett den totala förstörelsen, setthur gravarna och liken blivit skändade av de israelitiska trupperna innan degav sig i väg eller gått bland fly klinglägrens myllrande lusental - dåkanske man förslår någol av hatet. Ändå måste jag säga atl de representanter vimött från PLO var ovanligt moderaia i sitt språk. Menvilka är då palestinierna? De är människor som bott i , som flytt underkrigen 1948, 1956, 1967 och 1973. Mänga-är födda i flyktinglägren, den Iredjegenerationen håller på att växa upp där. Deras medborgarskap är fråntagna democh de får inte återvända till sina hem. Deras egendomar är konfiskerade. PLOkräver nu en stat som omfattar hela - såväl del egentliga somde ockuperade områdena - en sekulär demokratisk stat, som det heter, där judar,kristna och muslimer kan leva i fred tillsammans. Det aren motsvarighet lilldet som en del -dock inte regeringen i - drömmer om - frånEufrat titt Suez. Om kravet på delta - detta Storpalestina eller vadman vill kalla det - skulle förverkligas av PLO, belyder det, såvitt jagförslår, all utplånas som suverän stat. Det är faktiski för mycketbegärt att ett land skall begå nationellt självmord. Väridsopinionen kan inte,hoppas jag, heller ställa sig bakom ett sådant krav. Denlösning som många ser i della läge är den som FN kom fram lill ,nämligen bildandet av två slaler. Palestinierna behöver en nationellbestämmanderätt, och sä vitt jag kan se kan del bara lösas genom att manupprättar en stat med och som utgångspunkt. Jag förstårockså atl det är delta som regeringen tänker på när statsministern lalar ompalestiniernas nationella rättigheter och där fortsättningen lyder: "Enlösning synes förutsätta ett territorium där självbestämmanderätten kan utövas. "Vår FN-ambassadör har också pekat på en sådan lösning isitt och inlägg i den aktuella Mellanösterndebatten. Jagtror vidare att det är önskvärt, för atl inte säga nödvändigt, för de fortsattafredsförhandlingar som förhoppningsvis kommer att parterna utgår ifrån all ellömsesidigt erkännande kommer lill stånd mellan och arabstaterna.PLO kan naturiigtvis inte erkännas diplomatiskt av , eftersom det är enorganisation och inte en stat. Men så fort PLO - som man kan hoppas - får enegen stat inträder elt annat förhållande. Till dess skall de betraktas somtalesmän för palestinierna. Lålmig, herr talman, också säga några ord om repatrieringen av flyktingarna. FNhar alltsedan 1948 vid upprepade tillfällen sagt au de pa- lestinska fiyktingarna såsnart del blir möjligt skall få återvända lill sina hem och leva i fred medsina grannar. De som inte önskar återvända bör få ersättning för sinaförtuster. Jagdelar, herr lalman, även i della avseende regeringens ståndpunkt. Del äromöjligt att nu bokstavligt tillämpa dessa krav. Man kan befara att det skulleinnebära all staten upphörde atl existera som en judisk stat. Del ärockså att begära någol helt orimligl: Men jag hävdar, liksom i en tidigaredeball i denna kammare, atl del bör vara möjligt för all tillåta en visskontrollerad återinvandring. Hur stor den bör vara är naturiigtvis svårt attbedöma, men del framstår som uppenbart orättvist atl judar - och med jude menasden som har en judisk mor etter som övergått till den judiska trosbekännelsen -skall få medborgarskap i medan palestinier, som är födda däroch vilkas förfäder boll där i generationer, inte får återvända utom i absolutaundantagsfall. är emellertid en fråga som skall ses i ell längreperspektiv. 1 lidens längd tror jag faktiski all det är möjligt att skapa densekulära demokraiiska staten, i den meningen all judar, kristna och muslimerkan bo tillsammans. Det bör - del skall också understrykas - inte vara enorimlighet för någondera sidan - inte heller den arabiska. Omdenna palestinska stal skulle komma till stånd, behövs ett omfallandeinternationellt bistånd, eftersom den inte helt bör bli beroende av sinanärmaste grannar. Setti väridsperspektivet blir ett sådant bistånd en billig penning i förhällandetill de miljoner som läggs ned på försvarel i dessa områden. Detbör också vara möjligt atl höja bidraget lill flyktingarna. De kommerför att vara ett problem, och det bäsla vi kan göra är allgarantera bl. a. den unga generationen utbildning. Det är förreslen del meslförhoppningsfulla i den nuvarande situationen atl palestinierna i allmänhet ärhögt utbildade. Vikan naturligtvis inte lämna råd hur folken i skall klara utsina problem. Ändå angår problemen oss - som medmänniskor. harmedverkat i mänga sammanhang, som statsministern påminner om i sitt svar, ochområdena där nere slår oss idémässigt nära. Vi känner platserna. Mänga avnamnen på byar och städer är lika kända för oss som svenska orter. Vår kristnareligion har sitt ursprung och vår kultur i långa stycken sin vagga där nere.Vi lider här uppe med palestinier och judar, och vi måste bidra sä långt vi kantill att fred och rättvisa skipas. Förstatsministern och mig är också mänga av de poliliska ledarna i vårapartivänner och tillhör samma socialistinternalional. Närjag nu till slut, herr talman, än en gång tackar för svaret vill jag inslämma istatsministerns ord all ell återupptagande av fientligheierna i MellerstaÖstern säkeriigen skulle få katastrofala följder. Parterna behöver därförkomma till tals med varandra och börja en dialog om avspänning och försoning,som i sin tur lägger grunden till en varaktig och rättvis fred. Ang.läget i , m. m. Ang.läget i , m. m. Underdetta anförande övertog herr andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. FruJONÄNG (c): Jag tackar statsministern för svaret på min interpellation om läget iMellersta Östern. Jag tar fasta på de sista orden i svaret -vad som behövs,säger statsministern, är "en politik som minskar spänningen och läggergrund till en varaktig och rättvis fred". De orden ansluter vät titt minfråga om "möjligheterna att åstadkomma en rättvis och varaktig fred iområdet". Denenda tänkbara utgångspunkten för en debatt om är juslmöjlighelerna att åsladkomma en rättvis och varaktig fred - och därmedmöjligheterna att minska del mänskliga tidandel. I det perspektivet finnsinget utrymme för deball om etikett och middagsbjudningar. Det är ellperspektiv av en helt annan dignitet - ett perspektiv som i sig rymmer enmedvetenhet om alla människors lika värde och om en solidaritet utan vilken vårvärid inte kan fortleva. Statsministerntalar om svensk tradition och aktivt engagemang för fred och försoning iMellanöstern. Jag stod i och tittade på minnestavtorna utanförmedilationsrummet, och två av de tre tavlorna talade om svenskar, , som båda gav sitt liv för fred och försoning.Del förpliktar. Det innebär ett fortsatt ansvar inte bara för regering ochriksdag och FN-delegation utan för varje svensk att arbeta för fred ochförsoning i väriden. Jagupplever motsättningarna mellan israeler och palestinaaraber med sorg ihjärtat. Hatet och oförsontigheten har inte avtagit. Jag upplevde pänära håll den stora demonstrationen i , då hundratusentals judardemonstrerade utanför FN. Del var den största demonstrationen i New Yorkshistoria. Tragikenoch lidandet finns bland både israelerna och palestinaaraberna. Jaginstämmer helt i statsministerns uttalande att vi måste ta avstånd frän PLO:svåldsmetoder lika väl som från vedergällningsaktioner. Enupptrappning av hatet och våldet kan leda titt ett nytt krig i MellerstaÖstern. Och krigsryktena florerade i FN. Man talade t. o. m. om tänkbartidpunkt när kriget kunde bryta ut. Ändåär vi alla medvetna om att vägen till en rättvis och varaktig fred sanneriigeninte går över ell nytt krig. Endast genom förhandlingar och endast genomkompromissvilja från de berörda parternas sida kan man bygga en gemensamfredlig tillvaro i . Motden bakgrunden är det värdefullt att paleslinaaraberna kommit med i debattenoch fått delta i FN-församlingens debatt i Palestinafrågan. Jag tillhördeFN-delegationen när beslutet fattades att skutte stödja förslaget omPLO:s rätt att tala i debatten. Jag delade regeringens uppfattning i frågan ochgav uttryck för detta efter samråd med min partiledare, . Detär nödvändigt all palestinaaraberna kommer lill tals - det vore svårt all länkasig en 14 dagars Paleslinadebalt i FN utan all man lyssnade titt alla deberörda parterna. Statsministernhar i sitt anförande klart angett den uppfallning iMellersta Östern-frågan. Det stämmer överens med vad sagttidigare. Israelmåste garanteras existens inom säkra och erkända gränser - klarare kan maninte uttrycka viljan att trygga framtid. måstepalestinaarabernas legitima rättigheter erkännas - och deras självbestämmanderätt. Manhar i den svenska debatten ställt frågan om positioner i MellerstaÖstern-frågan har förändrats. Enligt min mening är det egentligen en tämligenovidkommande fråga - den har närmast ell historiskt inlresse. Somjag ser del har några principiella förändringar inie skett. Vi håller fasl vidvår bestämda uppfattning om existens som en av de grundlägganderealiteterna i , som formuleringen lyder i FN-talei. Sverigehar sålunda inte ändrat sin politik - däremot har den poliliska verklighetenförändrats. Debatten har fått ett annat perspektiv sedan frågan ompaleslinaarabernas rättigheter har förts fram. Detställningslagande slår för i Mellersta Östern-frågan är balanserat.Del stämmer väl överens med vår aktivt neutrala utrikespolitik. Jag ärpersonligen övertygad om att del är byggt på mänskliga hänsyn utifrånsolidaritets- och rättviseprinciper och inte - som framskymtat i debatten - påegoistiska ekonomiska intressen och oljeinlressen. Ulifrånvårt ställningslagande, som kommit till klart uttryck i ambassadör och som givelvis bör komma till uttryck i vår röstning omPaleslinaresolutionerna, borde vi gå ut aktivt med försök lill medling ochnärmande mellan parterna och med försök att öppna en dialog mellan dem.Parterna kommer ingen vart med fördömande av varandra. Jagvill vädja till statsministern och titt utrikesministern att medverka till attvi i vårt land - med de begränsade resurser vi har - gör vad som står i vårmakt för att öppna vägarna till förhandlingar. Vi bör i FN intensifiera vårasamtal med andra tänder om Mellersta Östern-frågan, arbeta för konstruktivaförslag och internationella garantier. Enligl min mening finns det bara tvåvägar all välja mellan. Del är förhandlingar - eller krig. Någol tredjealternativ finns inte. Ochvi vel alla vad krig skulle innebära av lidande och tragedier för israelernaoch paleslinaaraberna - och kanske för ännu fier. När elt krig börjar vet manaldrig hur omfattande det kan bli. Vihar ell stort ansvar - det ansvar som varje människa har mol andra människor,som varje tand har mot andra tänder, det ansvar som inte frågar efler namn ochras och religion utan som bygger pä medmänsklighet och solidaritet. lal i FNvar härdare än mänga hade väntat och hoppats. Ang.läget i , m. m. 9 protokoll 1974. Ang.läget i , m. m. Han sade alt han kom medfrihetskämpens gevär och fredens olivkvisi i sina händer. Många tyckte all delvar en avlövad och vissen olivkvisi han kom med. Men kanske kan vi från vårtland få den olivkvisten atl grönska om vi går ut och övertygar om våruppfattning och vårt Slöd för och palestinaarabernas nationellaoberoende och självbestämmanderätt. HenAHLMARK (fp): Det finns en tankegång kring PLO:s roll som är värd att granska också iett historiskt perspekiiv. Mansäger ungefär så här: Må vara alt , Folkfronten och de andraorganisalionerna är extrema. Låt vara alt deras program och politikvägrar godta som statsbildning. Men om de blir accepterade av omväridenökar också deras känsla av ansvar. Om de godtas som förhandlingspart måsle desteg för steg inse alt har kommit för alt stanna. Får de en egen stalblir de mer benägna att godta en judisk stat som granne. Därför är del riktigtatt nu föra in PLO i fredssamtalen, ge dem en röst i FN och fördjupa depalestinska rörelsernas känsla av ansvar för Mellersta Österns framtid. Dentankegången är på flera sätt djupl sympatisk. Den ulgår från en klassisktliberal och demokratisk människosyn. Ge människor makt och inflytande och dufördjupar deras känsla av ansvar för samhället. Öppna en dialog och exlremismenviker undan. Det var det synsättet som banade väg för frihet och folksiyrelse iEuropa. Del gav makt och infiytande ål nya samhällsgrupper - den liberalarörelsen och arbetarrörelsen - och de lade i sin lur grunden för ell nyll ochbättre samhälle, också här i . Jusldet sympaiiska i detta synsätt gör del särskill försåtligt i hell andra lägen.I frågade man sig hur skulle bli mer sansad. Detvar visseriigen sant all han krävde diktatur och att hans trupper mördade ochterroriserade sina motståndare. Visst hade han hetsat mot judarna. Men, sade endel industriägare och konservativa politiker, om del nationalsocialistiskapartiet får dl delansvar i affärer kommer de mer i rörelsenall stärka sina positioner. Bästa sättet alt lugna ner är alt ge honomen bil av makten. Och så fördes han fram titt posten som rikskansler för atttämjas. Sedan blev det han som tämjde sina motståndare genom att snabbi förintadem och föra världen till ell nyll storkrig. Tankenatt makt ger ansvar och atl ansvar bidrar till fred och mo-deraiion har alltsåfört mänskligheten både till dess största framgångar och till dess meslohyggliga katastrofer. Avgörande måsle därför vara: Hos vilka lägger vi nyllinflytande, vad är deras bakgrund, åsikler och program, hur blir deras reaktionom deras makt ökar? Och ulan all eu ögonblick likställa någon part i MellerstaÖstern med de historiska fall jag just nämnt är det uppenbart att sådana frågor- hur blir deras reaktion om deras makt ökar? - måste ställas för atl vi skallkunna analysera problemet. Jagsäger inte all del är uteslutet all PLO längre fram gradvis kommer att ändramening och bli mer resonabelt än . Jag säger bara alt detta verkar ytterstosannolikt och atl praktiskt tagel alll i PLO:s uppbyggnad, historia, programoch arbetssätt leder oss lill slutsatsen att ny makt kommer att nyttjas för nykamp mol . Många här i landel vägrar all läsa PLO:s konstitutionoch undviker atl studera den debatt som pågår inom den rörelsen. har man inte rätt atl la på sig sådana skygglappar. Vi bör ju vela alldel som slår på spel är den judiska nalionens existens och hela MellerstaÖsterns framlid. PLOhar nu varit drivkraften för den mest militanta av arabiska rörelser.Dess mål har frän första stund varit att bekriga och utplåna . Man hargjort del genom att hetsa så många arabregeringar som möjligt till en aggressivhållning genlemol . Man nyttjar misären i palestinska fiyktingläger lillhal mol . Man stämplar mer kompromissvilliga arabiska politiker somförrädare och skapar pä sä säll ett klimat som förhindrar reella förhandlingarom slutgiltig fred. Med ler-roraktioner av olika slag vitt man permanentakrigstillståndet och driva judar och araber till nya konfronlalioner. Föratl ingen skall kunna tvivla pä PLO:s program har man sammanfattat del i sinegen stadga, rörelsens grundläggande dokument. Det antogs 1968 och har sendess inte ändrats men väl upprepade gånger uttryckligt bekräftats. 1 § är en del av den arabiska nationen. 2 § har samma gränser som under den engelska mandattiden -alliså ingen plals för . 6§Judar som kom lill Mellersla Östern skall betraktas som palestinier -del överväldigande antalet har kommit efter 1917 och måste alltså försvinna. 9 § Bara väpnad kamp kanbefria . 10 § Fedayin-aklioner,alltså terror, är kärnan i befrielsekriget. 19 § FN-besluiet omdelning av är ogiltigt. 23 § Sionismen är enolaglig rörelse. Delhär är några paragrafer i myckel stark sammanfattning. Jag har redogjort fördem tidigare här i denna höst. I PLO:s skilda uttolkningar av programmetföljer man det i både huvudlinjer och detaljer. Utgångspunkten är alltså attPalestina skall bli arabiskt igen och all därför måsle besegras i krig.Men eftersom judarna i är ungefär 3 miljoner och samtliga palestinskaaraber i hela Mellersla Östern ett par hundra tusen färre räcker det inte attIsrael försvinner. Också israelerna, eller de flesta israeler, måste bort. Ettarabiskt land kan ju inte ha en judisk majoritet. Ochså har man i PLO år diskuterat vad man skall göra med judar:hur mänga som dödas under kriget och hur många som försvinner därefter. Och denlösning man ofta förespråkat är s. k. repatriering. Judarna i skallsändas tillbaka lill de länder de kom Ang.läget i , m. m. Ang.läget i , m. m. från, alltså till Tysklandoch , lill och , till och . Ty judarna är juenligt PLO inget folk och kan inte skapa en nation. Judarna bör äler blimedborgare ideländerdeengånglillhörde, dvs. de länder som ofta gjorde vad dekunde för all ulpläna eller diskriminera jusl judarna. Deltaprogram kan kritiseras för mycket men inte för oklarhet eller bristandekonsekvens. Del lämnar inget som helsl utrymme för kompromisser och fred.Takliken kan visserligen förändras men inte strategin, har man ofta förklarat.Takliken kan t. ex. vara all försöka få lill stånd en PLO-slai på Västbanken.Men den slalen skulle i sä fall nyttjas som redskap för strategin, som ärIsraels försvinnande. Iblandsäger man alt "de moderaia" har tagit ledningen i PLO.