prot · FX0930 · 1974-12-31 00:00:00 — Strävan till samförstånd mellan olika politiskameningsriktningar kan lätt skymma den ideologiska kraft som ligger i detsvenska folkstyrets principer och som omfattas av ett överväldigande flertal avvårt folk. Sedd i det perspektivet kan den i många fall förvissoegendomliga kritiken mot den nya grundlagen bli en tillgång. Ty den har gettden svenska möjlighet att med ökad kraft slå fast den principiellainnebörden i författningsreformen. grundlagsbeslut befäster folksuveränitetens, denrepresentativa demokratins och det parlamentariska styrelseskickets ställningi vårt land. Den svenska demokratin har därmed stärkt sin ställning. En ny författning är en viktig händelse i en demokratisliv. Låt mig erinra om de ord den danske socialisten och demokratenAlf skrev ; "Ideal kan inte ensamma skapa en demokrati. Demokratiär ett rättsligt system, ingen morallära. Skall idealen verkligen kunna formamänniskors samlevnad måste de bli idékrafter som ikläder sig kött och blod iform av samhälleliga institutioner- . Genom att tillämpas i praktikensom social ordning får de demokratiska idealen ny styrka, bestärndhet ochkvalitet. Den bästa uppfostran till demokrati ligger i det demokratiska livetoch i de demokratiska institutionerna själva. Det är först genom att leva i ettdemokratiskt samhälle som man fullt ut kan bli en god demokrat." () kort genmäle: I det mesta av vad statsministern sade kanjag instämma. Jag skall bara göra några små kompletteringar för att undvikamissförstånd. Till att börja med tyckte jag att statsministern litetorättvist buntade ihop de smågrupper som vill ha ökade maktbefogenheter åtmonarkin med den grupp som vill ha stärkt symbolvärde åt monarkin. Det är heltskilda kategorier, och den senare gruppen är ganska stor här i landet och börinte gärna buntas samman med andra grupper. Men viktigare är att jag av statsministerns resonemangrörande domstolarna och deras verksamhet i detta sammanhang fick intrycket atthan vände sig mot tanken på att utredningen om de medborgerliga fri-ochrättigheterna skulle kunna ge ett resultat som skulle kunna vidga domstolarnasbefogenheter. Det finns skäl för en sådan skepsis och en sådan tvekan. Mendärav får man inte dra den slutsatsen och kommer jag till det jag villelägga till rätta för undvikande av missförstånd att vi enligt nuvarandekonstitution icke skulle ha någon domstolsprövning av lagars innehåll här ilandet. Vi har faktiskt det. Vi har en lagprövningsrätt, som träder i kraft nären förordning uppenbarligen står i strid med grundlagen, och den rätten harhävdats, bl. a. i ett uppmärksammat rättsfall, jag tror det var 1964. Dennalagprövning skall enligt justitieministerns klara uttalande i propositionenbibehållas även enligt den nya grundlagen. Det finns alltså enlagprövningsbefogenhet även i fortsättningen. Mitt inlägg, herr statsminister, har jag gjort bara föratt undvika att kritiken av domstolarnas verksamhet ger upphov till någotmissförstånd. Jag tycker uppriktigt sagt inte att kritiken av vad som sker iAmerika hör hemma i svensk debatt ingen i har väl på allvar velatförorda ett system liknande det amerikanska med domstolarnas enorma befogenheteri politiska avseenden. Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. Jag vill för det första inte alls polemiseramed . Det är alldeles riktigt att det finns en lagprövningsrätt,men den är mycket formell och gäller inte den politiska innebörden av lagarna.Den skall vi ha kvar. För det andra var det glädjande att höra att vi inte skalltänka oss ett amerikanskt system. Jag har en gång ägnat stor del av åtatt grundligt studera det här amerikanska systemet, och jag kan fortfaranderätt många av de rättsfallen. Det övertygade mig om att detta system inte harnågon plats i en författning som den svenska, även om jag därmed den 27 febraari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. inte viU anklaga den på Montesquieus lära uppbyggda amerikanskaförfattningen. Slutligen, , skall jag beröra den tredjemissuppfattningen. Om misstänkte att jag ville införa honom iden nymonarkistiska klumpen i stäUet för i den symboliska vUl jag framhålla attdet inte har varit min avsikt. Jag har helt klart för mig vad i dessa frågor. () kort genmäle: Jag talar faktisktinte i egen sak utan på vägnar av de många som givit sitt intresse för monarkintill känna . Då vill jag be att till demånga som tycker precis som framföra att det inte heller var demjag avsåg. Men, herr talman, låt mig helt fritt från det här lillameningsutbytet med ta upp en fråga, som verkligen har ettsamband med de mänskliga fri- och rättigheterna, som flera har snuddat vid idagens debatt och som alltså gäUer den ryske författaren . Vi leveri ett samhälle där medborgarna anser det som en självklar rättighet att frittge uttryck åt sina åsikter. Det är tUlgångar som vunnits i en sekellång kamp.Vi får aldrig förslappas i försvaret av dessa rättigheter. Vi måste samtidigtvara medvetna om att den politiska, sociala och tekniska utvecklingen ändrarförutsättningarna för rättigheternas utövande. Försvaret för dem måsteanpassas därefter. har det mellan nationerna vuxit framett samarbete, som syftar till att i överenskommelser fastställa förpliktelsertill iakttagande av vissa mänskliga fri- och rättigheter. Detta samarbete vilarpå en övertygelse att kampen mot förtryck, diskrimination och socialaorättvisor inne i länderna på utgör en förutsättning för StabUa ochfredUga förhållanden även mellan länderna. Därför har vi anledning, och också rättighet, att geuttryck åt indignation och bestörtning då vi hör om enskilda människor ellergrupper av människor som utsätts för förföljelse därför att de ger uttryck åtsina uppfattningar i litterära, historiska eller politiska frågor. Det ärdärför naturligt att vi starkt reagerar mot utvisningen av AlexanderSoizjenitsyn. En människa måste ha rätten till sitt hemland, rätten att bo ochverka i sitt eget land, att där utveckla sin skapande gärning. Det är likanaturligt att vi med oro har tagit del av uppgifter som kan tyda på atttvångsåtgärder planeras mot andra framstående personligheter som utövarvetenskaplig och litterär verksamhet. Jag tänker på en man som professorSacharov. Det är inte oförenligt med den viktiga principen om respekt för andrafolk och deras samhällsförhållanden om vi säger att vi med störstauppmärksamhet följer myndigheternas hållning i de fall jag nu särskilt nämnt påsamma sätt som vi gör när det gäller behandlingen av oliktänkande på andrahåll. Jag är övertygad om att jag därmed företräder en uppfattning som delas aven överväldigande majoritet av det svenska folket. HerrFÄLLDIN (c) kort genmäle: Det var en utomordentligt värdefulldeklaration som statsministern gjorde och jag ber att helt få instämma idensamma. () kort genmäle; Jag har haft och kommer säkert att ha mångahårda meningsutbyten med statsminister , Det är därför med destostörre glädje som jag nu kan uttala mitt fulla stöd och min helhjärtadeanslutning tiU det uttalande om yttrande- och åsiktsfriheten som herrstatsministern gjorde frän talarstolen. den 27 febraari 1974 A';' regeringsform och ny riksdagsordning, m m. .EN (fp) kort genmäle; brott är att hanberättat sanningen om . Det man kallat hans svek består i atthan älskat sitt land för mycket för att stillatigande kunna se hur människorförtrampas och förtrycks som begär rätten att tala och skriva fritt. Det är fördetta han förtalats, förföljts och förvisats. Men Soizjenitsyn är inte ensam. Ihans hemland står nu andra upp, med ett mod som väcker beundran, och kräverliksom han frihet och rätt. De kanske inte är lika kända i västväriden men demöter samma risker att av makthavarna stötas ut ur samhället. Det är från demvi nu uppfattat en vädjan om vårt moraliska stöd. Det får de , klart ochentydigt, och jag betraktar det svar som jag de senaste minuterna fått på mittbrev tiU de andra partiledarna som riitt och riktigt. Jag vill bara lägga enda mening - det mod de utsatta visar är så oändligt mycket större än detsom krävs av oss. HerrHERMANSSON (vpk) kort genmäle; Om brukade göra den här typen avmanifestationer mot förtryck av de demokratiska fri- och rättigheterna, omsådana manifestationer vore konsekventa och riktade sig åt alla håll utanundantag, om enhälligt hade fördömt det brutala mordet på denchilenske folksängaren , om enhälligt hade gjort protestmanifestationervarje gång en vietnames dödades eller sårades genom brutalakrig, om hade gjort sådana här manifestationer varie gång de färgademänniskornas rättigheter kränkts i , om enhälligt hadeprotesterat mot de hundratals avrättningarna av demokrater i , om riksdagenenhälligt protesterat mot förföljelserna av alla demokrater och socialister iSpanien och , om partier hade kritiserat IB:s verksamhet ochsättet att möta avslöjandena av denna verksamhet, då hade jag kunnat fundera påatt kort och gott instämma i uttalande. har allt detta inte hänt, och därför ger det här sättetatt manifestera sig i en speciell fråga ett egendomligt uttryck, om man skalluttrycka sig milt. Vi tycker att vår röst i affären Soizjenitsyn får störrestyrka genom de bestämmda uttalanden vårt partis valda instanser gjort. Jag berdärför att få hänvisa till de deklarationer jag har gjort dels i denallmänpolitiska debatten, dels i den föregående debatten här omgrundlagsfrågan. Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. Där harjag uttalat min och vårt partis mycket bestämda mening om den sak som här hartagits upp av statsministern. Hert (); Det är med djupt beklagande jag konstateraratt kammarens majoritet inte velat gå med på moderata samlingspartietskrav om att uppskjuta sakbehandlingen av grundlagsförslaget åtminstone så längeatt de oroliga medborgare som börjat intressera sig för författningsreformenfått tid att närmare studera den. Säkerligen hade då åtskilliga missförstånd omdess innehåU kunnat skingras. I och för sig skulle jag även önska att man skjutit påbehandlingen tills man fatt se resultatet av den kommittés ansträngningar somnu är verksam för att undersöka och utforma det nya stadgandet om de mänskligafri- och rättigheterna. Det kunde ha blivit en för kommitténs medlemmaratt snabbt söka arbeta fram ett godtagbart förslag. En väsentlig nackdel med ett sådant tillvägagångssättskulle möjligen ha uppstått om vi fått ett extraval. Då hade viåterigen fått välja 350 riksdagsledamöter och inte 349 som den nya grundlagenförutser. Å andra sidan är väl sannolikheten för att vi än en gång skulle hamnai samma oavgjorda situation som råder i ytterligt liten. Dengrundlag som vi nu går att anta är ingalunda en idealisk produkt - det har jusagts här förut under debatten. Den är ett resultat av en kompromiss, enkompromiss som ingåtts under starkt tryck och under för de borgerliga partiernaogynnsamma maktförhållanden. Vi kan därför inte betrakta den som ett avslutatverk. Den är en etapp på vägen mot en formellt och innehållsmässigt mertillfredsställande författning för ett modernt demokratiskt samhälle som detsvenska. Jag vUl uttrycka den förhoppningen att framtida kompromisser kommeratt äga rum under betydligt mer jämbördiga förhållanden. I den mån så krävs kandet därvid visa sig nödvändigt, inte bara att gå fram med successiva motionerår utan också att tillsätta en kommitté för en allmän översyn avförfattningen. Ty även om det kan sägas att det nya grundlagsförslaget ärbättre än den författning vi nu har är detta knappast gott nog. Det är inteidealiskt att ha en grundlag om vilken man redan från början vet att denomedelbart måste revideras på en hel del punkter. skall man kanske inte överdriva betydelsen av enskriven grundlag. har ingen sådan, men med stöd av hundraåriganedärvda principer som sakta ändras efter utvecklingen har man ändå skapat ettsamhälle med rättssäkerhet på det konstitutionella planet. Å andra sidan kännervi diktaturer där även de mest formfulländade garantier för medborgerligarättigheter det har just sagts här endast är Potemkinkulisser. Detfinns väl heller ingen särskild anledning att misstänka den nuvaranderegeringen och regeringspartiet för att i detta hänseende inte vilja följademokratiska principer, även om då och då illavarslande övertramp kan noteras.Timrå har i detta sammanhang gått tUl historien. Vi får hoppas att det stannardär. Men en grundlag skrivs inte bara för dagens makthavareutan för generationer. Vad vet vi om det tryck, inre eller yttre, som en regering iframtiden kan bli utsatt för - eller kanske t. o. m. själv skulle önska utöva?Vet vi över huvud taget vilka politiska konstellationer vi kommer att ha om2030 år i och utanför ? Vi kan t. ex. se på den något oväntadesituationen i dagens . I olika tänkbara lägen är en regerings vilje- ochhandlingskraft och det stöd den kan få från ett demokratiskt folk denviktigaste garantin för vår frihet och vårt oberoende, men det saknar intebetydelse att man härvid kan stödja sig på och hänvisa tUl en svårändradgrundlag. Låt mig här ta upp några frågor som ,aktualiserats i . står det i det socialdemokratiskapartiprogrammets första paragraf att republik skall införas. Som etthistoriskt fenomen kan jag väl förstå denna relikt av svunnaproblemställningar, men det märkliga är att den nu åter börjar dyka upp på t.ex. socialdemokratiska partikongresser. Detta är så mycket allvarligare som manbrukar hävda att dessa partikongresser skall vara rättesnöret för densocialdemokratiska regeringens politik och därigenom också i nuvarande läge förlandets skötsel. Betraktelsesättet är betänkligt och förolämpande förriksdagen. Inget demokratiskt land accepterar att partikongresser får varaordergivare tiU parlamenten. Besluten där måste grunda sig på en allsidigareprövning av alla de faktorer som är av betydelse vid behandlingen av olikafrågor än den som kan ske vid en partikongress. I och för sig är det väl möjligt att statsministern ochregeringens övriga ledamöter inser att republikfrågan är ett typisktpseudoproblem, ett skenproblem. Det har i dagens ingenting att göra medmöjligheterna tiU en fördjupning av vår demokrati. Jag känner tiU mångarepubliker, där folkets inflytande är betydligt mindre än i , och endel, där presidenten satt sig på livstid och där t. o. m. sonen fått ta över.Men på partikongressen 1973 framhöll statsministern triumferande attkungamakten genom det nya grundlagsförslaget numera endast är en plym. HerrPalme har förmodligen hämtat den bilden från slutraderna i skådespelet , där den döende hjälten framhåller att han förlorat allt utom sinplym. Mot slutet av sitt tal på partikongressen deklareradestatsministern att den nya grundlagen med sitt stadfästande av parlamentarismenvar "ett stort steg mot införande av republik och att man nu 'med ettpenndrag' kunde avskaffa kungamakten". Detta yttrande har blivit föremålför stor och pinsam uppmärksamhet även av föregående talare här såstor t. o. m. att ansåg sig nödsakat att skrida till undsättning.Dess magistrala bidrag förtjänar att räddas undan glömskan. Man sade att"därmed menade bara att det är med en penna som man ändrar igrundlagen"! Men - tillade tidningen - självfallet visste han att dennaoperation måste följas av två riksdagsbeslut med mellanliggande val. Ja, det ärnaturligtvis riktigt att man skriver texter med en penna, en skrivmaskin elleren tryckpress och att grundlagen ej nedtecknats med blod, möjligen med svett.För tårarna kan möjligen en del läsare svara. När sedan för någon tid sedan frågan togs upp i riksdagengenom en fråga av , då talade statsministern ett annat språk. Hanförklarade att han i sitt berömda yttrande endast avsett att framhålla att detför införande av republik nu inte behövdes en utredning, utan att det Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. endast varfråga om en omredigering av grundlagen, vilken i sin tur krävde ett politisktbeslut. Vid dessa ganska olika uttalanden kommer man o.sökt atttänka på "som talade med bönder på böndernas vis ochmed lärde män på latin". Jag vet inte till vilken grupp man skaU hänförapartikongressen, men det vore nog tacknämligt om statsministern i en sådan härviktig fråga talade till den på klar svenska. Även med den förklaring statsministern lämnade här iriksdagen eller just på grund härav är yttrandetganska förbluffande. Menar verkligen statsministern att man i en så central ochför hela statsapparaten grundläggande fråga skulle kunna övergå till republikutan en mycket noggrann utredning? En sådan utredning har aldrig gjorts. Underde som olika grundlagsutredningar har arbetat har man aldrigdiskuterat eller penetrerat frågan om vad det skulle innebära att gå över tillrepublik vilka fördelar och vilka nackdelar som detta skulle innebära. Motbakgrund av hur betydligt mindre viktiga frågor blir föremål för utförliga analyseroch utredningar ter sig uttalandet ganska obegripligt. ger det en viss inblick i hur förarbetena tillden nya grundlagen bedrivits och hur tankarna på regeringssidan kan ha gått.Det är väl självklart att det inte är på grund av könsroUstänkande som vissagrupper varit mot kvinnlig tronföljd utan endast i förhoppning att därigenomöka möjligheterna att införa republik. Faktum är att kungen i grundlagsförslaget endast omnämnsfem gånger, varav fyra då det är tekniskt oundgängligt. Vid alla andratillfällen talas det bara om "statschefen". Detta har medfört sådanasorglustiga skönhetsfläckar som i § 2 i kap. 5. Den lyder på följande sätt:"Som statschef får endast den tjänstgöra som är svensk medborgare och harfyllt Han får icke vara statsråd eller utöva uppdragsåsom talman eUer riksdagsledamot." Här har man uppenbarligen blandat ihop kungens och entillfällig riksföreståndares funktioner. Kungen "tjänstgör" välknappast lika litet som en president - och det är väl också ganska självklartatt han inte kan vara statsråd eller talman. ter det sig mindresannolikt att man till tillfällig riksföreståndare skulle få en talman som ejfyllt , även om man att döma av de senaste statsrädsutnämningarna kantänka sig ganska unga personer i höga statliga ämbeten. Jag skulle också vilja begagna tillfäUet att peka på enannan fråga. Sedan man nu avskaffat artikeln om väljande av nytt kungahus i enviss situation, kanske någon skulle komma pä den idén att det vore möjligt attgenom ett enkelt riksdagsbeslut nöja sig med att permanenta tillsättandet av entillfällig riksföreståndare. I dagens läge skulle detta t. o. m. kunna ske medlottens hjälp! Visserligen säger departementschefen i propositionen om den nyagrundlagen att genom ett sådant förfarande "synes man komma i vissmotsättning till regeln i I kap. 3 § om att konungen är rikets statschef".Men någon kanske skulle vilja hävda att detta endast varit ett yttrande av entillfällig justitieminister och att en annan justitieminister, i en okändframtid, kunde komma till en annan uppfattning. Självfallet skulle dennuvarande regeringen aldrig kunnahandla på ett sådant sätt som ju dessutom skulle vara politiskt självmord men man vet aldrig under vUken konsteUation en sådan fråga skullekunna aktualiseras. Det är därför av betydelse att här med kraft understrykaatt en sådan tolkning aldrig kan accepteras. Detta finner också stöd i utkastettill den informationsbroschyr som det har talats om här och somligger under tryckning och där det sägs att är en monarki. Jag skall inte förlänga debatten med en uppräkning av allade frågor som behöver en översyn och där man kommer att behövavidare utredningar och beslut. Jag vUl, herr talman, endast med hänsyn till detläge i vilket grundlagsfrågan nu befinner sig inte framställa något egetyrkande utan ansluter mig tiU yrkandet om bifall till konstitutionsutskottetsolika betänkanden i denna fråga. Men jag har ändå velat anföra några synpunkterinför det framtida grundlagsarbete som jag förutser komma till stånd och vidvilket man får möjlighet att genomföra en väsentlig del av deförbättringsförslag som moderata samlingspartiet och övriga borgerliga partierhittills framlagt och kommer att ställa. Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. Med hänvisning till demotiveringar som återfinnes i motionen med begäran om uppskov ochfolkomröstning i grundlagsfrågan ber jag att få yrka bifall till motionen 1175. FruTROEDSSON (m); Det vilande grundlagsförslaget harnaturligtvis alldeles särskilt sysselsatt oss nyvalda riksdagsmän, som inte varmed när förslaget debatterades här i kammaren. I motsats tiU övrigariksdagsmän har vi inte haft möjlighet att motionera eller att rösta påreservationer i de delar där vi har en avvikande mening. Detta har väl inteprecis gjort vårt ställningstagande lättare. Det är väl å andra sidan ingen som helst tvekan om attförslaget som det föreligger innebär betydande förbättringar i jämförelse medgrundlagberedningens förslag, inte minst när det gäUer Konungens ställning.Jag har för min- del kommit till den uppfattningen att grundlagsförslaget,trots sina brister och ofullkomligheter, förmodligen är det bästa som kanåstadkommas i nuvarande läge, och att arbetet om förslaget antas måsteinriktas på ytterligare förbättringar i linje med bl. a. de moderatareservationerna från . Men förslaget innehåller också ett avsnitt som inte harvarit föremål för några reservationer och som blir aktuellt här ikammaren i ett annat avseende. Jag syftar pä förslaget om en sänkning avrösträttsåldern och valbarhetsåldern till , ett förslag som följs uppredan om några dagar av en proposition om sänkning också av myndighetsålderntill . Ett liknande förslag - det gällde då en sänkning av rösträttsåldernfrån 2 till förkastades vid en folkomröstning i medmycket stor majoritet. Jag är väl medveten om att många ungdomar kan vara heltkapabla att ta ett sådant samhällsansvar och ett sådant ansvar för sig självasom den här sänkningen förutsätter, men jagar också Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. medvetenom att många ungdomar inte är mogna att redan ta hela ochfulla ansvaret för sig själva, än mindre då för samhället. Jag tänker främst på de ungdomar som av en eller annananledning kommit på sned i tillvaron. Jag har svårt att förstå annat än att ensänkning av rösträttsåldern och därmed som en självklar konsekvens också avmyndighetsåldern måste innebära ökade svårigheter för många av dessa ungdomar.Det kommer ju inte minst att innebära att hundratals ungdomar, som skullekunna överlämnas av domstol till vård enligt barnavårdslagen, i stäUet riskeraratt hänvisas till kriminalvården. Det torde också leda tiU att många som i dagkan få åtalseftergift i stället kommer att lagforas. Jag har inget yrkande, men det förhållandetatt jag ämnar rösta ja till det vilande förslaget innebär inte att jagdelar uppfattningen om det lämpliga i sänkningen av rösträttsåldern . HerrWACHTMEISTER i (m): Handläggningen av grundlagsfrågor är jusådan, som talade om, att den som inte varit med förstagången och då kunnat reservera sig mot inte godtagbara avsnitt i förslagetsaknar möjlighet att vid lagförslagets slutliga behandling anföra reservation.Han har bara att godta förslaget eller att förkasta det i dess helhet, även omdet bara skulle vara en ringa men för hans egen övertygelses skull väsentligdel som han inte kan godta. Det finns väl inte någon förening som inte i sina stadgarhar en paragraf om att en styrelseledamot som är av annan mening men inte anförreservation mot majoritetens beslut delar ansvaret för det beslut som fattats.Jag hör till dem som inte kan godta allt i förslaget till grundlag, men jag haringen möjlighet, sådan som författningen nu är, att anföra de reservationer sommina partivänner lät ta till kammarens protokoll när frågan första gångenbehandlades. Jag kan alltså på så vis inte undandra mig ansvaret för ettbeslut. Det nya lagförslaget tycks för övrigt inte vara bättre i det häravseendet. Enda möjligheten för mig att anmäla avvikande mening äralltså ett avslagsyrkande, vilket härmed varder framfört. Det gäller förslagettill regeringsform och det gäller förslaget till ändring isuccessionsordningen. Rätt att motivera mitt yrkande har jag, såvitt jag kanförstå. Men först några ord om procedurfrågan.