prot · FX09142 · 1974-12-31 00:00:00 — Därför är det förvånande närdebattörer träder fram och säger ungefär såhär; De åtgärder som föreslår löser ^inle problemen på längsikt. Det är helt andra åtgärder som måste ^lill. Vi menar ^inle ^atl de som vi vill attSverige nu skall satsa löser problemen pålång sikt, men vi menar att de långsiktiga åtgärdernaaldrig kan få undanskymma vår skyldighet alt uppfylla våra egna löften ^lill^u-länderna i ett ^kalastrofläge, där det är viktigare än någonsin att vihåller löftena. i kom det till ganska klart uttryck att världens livsmedelsproblem kräverinsatser från de rika ländernas sida pålång sikt. Men det stod också klartalt omedelbara åtgärder krävs för alt rädda hungrande människor frånsvältdöden och alt de åtgärderna behöversättas in , . Både undersjälva konferensen och kanske i ännu högre grad i massmediernas rapporter frän konferensen har man emellertid ^kunnal märka ^atl långsiktiga och kortsiktiga åtgärderskildras som alternativ till varandra.De som krävde snabba och effektiva åtgärder i form av vissa volymer vete föromedelbar ^skeppning ^lillkatastrofområden underskattade ihög grad betydelsen av ^atl även de långsiktiga åtgärderna ägnades ingående diskussioner. Och de som villekomma ifrån kravet på konkreta och snabba åtgärder ville gärna framhålla att det ändå var den långsiktiga planeringensom var viktigast. Detta litet förenklade resonemang låg antagligen bakomslagorden på de plakat som ganska stillsamma demonstranter reste upp mot degrova marmorpelarna utanförkongresspalatset i . På ett av plakaten kunde man läsa; Vi behöver tonav mat - inte ton av ord. Jag vill, herr talman, mycket ^kortfattal referera någraav de viktigaste uttalandena vid som gäller beskrivningen av lägeloch behovet av åtgärder på lång och på kort sikt. När det gälldebeskrivningen av livsmedelsläget i världen rådde inga delade meningar. Världens befolkning ökar med ca 8000 personer i limmen eller över 70miljoner om ^årel. Enbart för ^atl hålla takten med befolkningsökningen skulle vibehöva en ^tväprocentig ökning av spannmålsproduktionen . Men det dåliga sjönk i ställetspannmålsproduktionen med 2,5procent. Och den samlade livsmedelsreserven, dvs. lager plus jordbank,motsvarade 90 dagars konsumtion Ytterligare insatser för ^svälldrabbadeländer Ytterligare insatser för ^svältdrabbadeländer hade reserven sjunkit ^lill 70 dagars konsumtion, och den beräknasnu vara nere i 27 dagars konsumtion. Resultatet av den härförändringen känner vi alla till. Spannmålslagren har ^lömis, och världsmarknadspriserna har stigit.Det har lett till att de fatliga folken har tvingats ^atlytterligare pressa ned sin konsumtion. Vilka slutsatser drogman vid av det här lägel? Och vilka slutsatser bör vi drai den här debatten? För det första:Pä lång sikt kan ^u-ländernaslivsmedelsproblem endast lösas genom bättre utnyttjande av deras egnaresurser i form av mark och arbetskraft. För^atl en sådan produktionsökning skall komma i gång behövs hjälp från i-länderna - hjälp för attbygga ut ^handelsgödselpro-^duklionen,hjälp ^lill mark- och vattenprojekt,hjälp till kredit- och lagringsmöjligheter för småbrukare. ^Enliglgeneralsekreterare ^Mareis beräkningarborde stödet till ^u-ländernasjordbrukssektor tredubblas fram ^lill 1980, frän nuvarande till per är. Menar vi allvarmed uttalandet alt en prioritering av ^u-ländernas egen produktionsökningär den viktigaste långsiktiga åtgärden för att komma till rätta med världssvälten - och jag tror alt vi är eniga om den prioriteringen - dåmåste vi också känna oss förpliktade ^atl öka vår totala ^u-hjälp i enlighetmed de löften vi gav . som ett av världens mest välbärgade länder bör gå i spetsen och bildaopinion för ökade insatser från de rika ländernas sida. För del andra: Landsbygdsutvecklingen i ^u-länderna bör kombineras med ekonomiska och sociala reformer, som leder till attproduktionsökningen kommer just defattigaste bland befolkningen tilldel. Det behövs jordreformer. Det behövs undervisning i ^lantbruksieknik på ennivå som passar ^u-länderna. Man måste uppmärksamma kvinnornas nyckelposition,eftersom de svarar för av livsmedelsproduktionen i ^u-länderna och dessutom harhuvudansvaret för tillagningen av den mat som familjerna konsumerar. De måsteengageras i den nya jordbrukstekniken. Men skall man komma någon vartmed allt det här, så måste man först av allt sätta in en intensiv kamp mot analfabetismen. De här önskemålenfinns med i resolutioner som antogs vidRomkonferensen. Alt det är fråga om långsiktiga insatser- många års intensiva ansträngningar - inser vi allihop.Har då detta något samband med den här debatten, där vi tatar om^enprocentsmålet och om snabba veteleveransertill hungrande människor? Enligt minmening ^flnns det ett starkt sådant samband. Vi måste hålla givnalöften. Vi måste satsa av vårt ^äverflödför att hjälpa dem som är hungriga. Visar vi inte den generositeten och visar inte andra rika länder samma generositet,kommer våra möjligheter att nå delångsiktiga mål som utformades vidRomkonferensen ^atl förbli ganska små. som ett av världens mest välbärgade länder bör gåi spetsen. Vi behöver ett livsmedelsbistånd i fasta kvantiteter på 10miljoner ton fr. o. ^m. Detkan man läsa i en av de ^Romlexter som enhälligt antogs. Vi behöver ettkatastroflager på i ^inter- Det var ^etl krav från ^u-länernasom stöddes av generalsekreteraren.Men här blev det konkreta resultatet ganska magert. För delutlovade jordbruksministern i sitt huvudanförande vete ärligen tre är framåt, varav skulle ligga i ständig katastrofberedskap. Andraländer lovade också bestämda kvantiteter, mennågra fleråriga åtaganden gjordes knappast. Om man summerar de löftensom gavs, märker man ^atl det fattas oerhört mycket innan man når de som erfordras föratt livsmedelsbiståndet skulle kunna bli någorlunda tillfredsställande. Det var just påden här punkten man kunde märka en besvikelse vid , en besvikelse som blev allt starkare allteftersom konferensen närmadesig slutet utan ^atl fler konkreta löften hade givits. Man bör nog förstå alt de som företrädde svältande människomassorvar mindre intresserade av debatter kringden administrativa uppbyggnaden av de ^FN-organ som skall hanteralivsmedelsbistånd och katastrofhjälp.Vad de ville ha var förstås inteadministrativa apparater, ^inle "ton av ord utan lon av mat".Framför allt ville de ha snabba insatser. Jag ser ingen anledning alt gä in på en bedömning avom redan vid konferensen borde ha gjort ^slörre utfästelser. Det tordestå helt klart, att om skall göra en någorlunda rejäl insats i fråga om livsmedelsbistånd och katastrofhjälp, räckerdel inte med ^omfiytt-^ningarav redan beviljade ^u-hjälpspengar. Den totalaramen förvår ^u-hjälp måste vidgas.För detta fordras ett nytt riksdagsbeslut. Och det är detta beslut nu bör fatta genom att bifallafolkpartiets förslag om ytterligare . Därigenomskulle vi visa vårt ansvar och vår vilja att positivt möta de vädjanden som utgick fränkonferensen i . Vi skulle klarare markera vår vilja att ^della i detlångsiktiga och mångåriga arbete som behövsför ^atl bygga upp ^u-ländernas egen produktionskapacitet, som pä sikt är det viktigaste. Men vi skulle också visaatt vi vill lyssna och svara på de hungrigas rop just i dag:Vi behöver mal - hjälp oss! Del är orimligt att riksdag skallsvara: Vi skall fundera på saken ytterligare några månader, vi skall skjuta uppinfriandet av våra löften, vi skall vänta till nästa budgetår. Hur skulle vi reagera om läkaren eller personalen påsjukhuset när vi ringer om vårt sjuka barn eller någon annan svårt sjuk nära anhörig, skullesvara: Du får vänta några månader! Hur skulle vi reagera? Vi har anledning attfundera över den saken. Ytterligare insatser för ^svältdrabbade länder ^(s): Jag företräder en politiskorganisation inom socialdemokratinsom med hetta har deltagit i debatten om vårt lands samarbete med defattiga folken i de fattiga länderna. Utgångspunkten för oss har varitsjälvklar. De flesta av oss har växt upp inom kyrkor och samfund, och vi har förankring där. Trossamfunden har juockså sedan lång tid tillbakahaft nära och intima kontakter med många ^s. Ytterligare insatser för ^svältdrabbadeländer del har präglat samfunden och gettett engagemang. Det är som bekant genom alt man arbetar med en fråga somintresset ^väckes och hålles vid liv, som medvetandet växer. Men vi är ocksåsocialister. Det betyder alt internationalismen ligger djupt rotad ioss. För att uttrycka det enkelt: Vår politikfår inte sluta vid Smygehuk. uppfattning ifråga om samarbete med ^u-länderna är således ^hell klar. Vihar vid mångfaldiga tillfällen krävt en kraftig ökning av del svenskabiståndet, och sä sent som under den här har del lagts fram en motionmed krav pä infriande av löftet om all uppnå del ^s. Det var en motion som kan karakteriseras som ^etlgemensamt krav från del socialdemokratiskakvinnoförbundet, det och oss iBroderskapsrörelsen. Motionen ledde bl, a. fram till att finansutskottet efter utrikesutskottets hörande strök under alt tidigt bör bindasig vid stora åtaganden inom ramenför den i FN föreslagna särskilda fonden för katastrofhjälp. Tyvärr, herr talman, har del gått trögt med deinternationella förhandlingarna, och något resultat blev det^inle. Förhållandena har - det haromvittnats här - varit desamma i under livsmedelskonferensen. Min tolkning av belänkandet i vårasvar och är fortfarande an gav regeringen en fullmakt atthandla; dels att söka efter vägar för att öka vårt bistånd till^kaiastrofdrabbade länder - i vilkenform det skall ske kan variera; kommer man ^inle fram pä ^ell område kan mansöka ett annat ^-, dels all återkomma ^lillriksdagen med krav på finansiering, om detbehövdes. Jag menar alt den fullmakt, som här gav regeringen,fortfarande står kvar. Dagens debatt har bundits upp kring del ^s. Om ^della är kanske ^inle myckel mer ^atl säga än det somutrikesutskottet i sitt majoritetsbetänkande har slagit fast. Del som finnstillgängligt nu för man över. Visar det sig ^atl det finns mer skall också deltas till vara. Men jag kan inte ^underiåia att säga att jag ärkritisk mot ^atl binda samman katastrofhjälpen med om vi har ett veteöverskotteller ^inle. Man behöver livsmedel nu och man kan behöva livsmedel andra är,oberoende av om vi har vete. Det kan lika gärna vara någonting annat inomlivsmedelsområdet som behövs, och del kan, herr talman, finnas här i menockså någon annanstans i världen, och då kanske till lägre priser. Över huvud taget skall vi vara försiktiga med bundetbistånd. I de flesta fall förlorar de som skall ha hjälpen på det, medan inhemskaintressen vinner på det hela. Jag förmodar att del är detta resonemang som liggerbakom Ekumeniska nämndens yttrande, som jag gärna i detta avseende villåberopa. Det har blivit citerat förut i hela sinlängd, men jag citerar ändå ett avsnitt ur det. Efter ^atl ha talat om^enprocentsmålet anför nämnden; "De därigenom till förfogande ställda medlen bör enligt nämndensförmenande disponeras förinköp av livsmedel i eller utomlandsför alt ställas till derasförfogande, som hotas av svältkatastrof, framför allt i Bangladeshoch de av torka drabbade områdena i ." Men del finnsockså anledning att påminna om vad den ekumeniska ^u-landsveckan dettaår och förra ^årel handlade om och vad som har sagts i den debatten, nämligen ingenting mindre än att samhällsordningenbör förändras. Det samhällssystem som alstrar fattigdomen och nöden skall störtas. En sådan förändring sker ^inlegenom hjälpsändningar i form av livsmedel. Det krävs - som har påpekatstidigare av många - helt andra åtgärder. Delkan bli fråga om en svår avvägning. Man kan i delta arbete råka i densituationen att man ^inle klarar de långsiktiga målen, därför att man måstehjälpa kortsiktigt. Låt oss emellertid inte dra den slutsatsen att vi inte behöver någon katastrofhjälp. Det finnssom bekant olika meningar om ^della, och jag vill ta ett exempel från vårt eget land - ^etl exempel som kan säga oss någonting. För sedan förekom en ganska utbreddtuberkulos i värt land. Den berodde ^inle alllid pä fattigdomen, men för det mesta alstrades denav det ^Fatligsverige som människorna då levde i. 1 den situationen byggde de som var politiker före osssanatorier och ^dispen-^särer. Man bekämpade sjukdomen i varje hörn avvärt land. Men byggde manupp ett annat samhälle. Tuberkulos förekommer också ,men ^inle på långa vägar i sammautsträckning som i det gamla Fattigsverige! Del förhäller sig på liknande sätt när del gäller ^väridensfattigdom och nöd. Vi ^fär försöka handla efter samma maxim. De senaste veckornasopinionsyttringar är intressanta och glädjande. Frän politiskt håll har vi åtskilliga gånger ^efteriyst stöd för den svenska biståndspolitiken- liksom för en ytterligare förstärkning av den. kommer det stödet frånEkumeniska nämnden. Dess bättre kan jag säga ^atl det inte är något nyvaketintresse, utan det har funnits . Det är angeläget för oss i denna kammare all detta^iniresse hälls vid liv och förstärks. Jag hoppas alt det inte låter sig dämpasav dagens mer jordnära debatt. Vi kommer nämligen ^atl behöva den opinionen framöver. Utskottet förutsätter ^atl vi nästabudgetär skall uppnå ^enpro^centsmålet, och då kan denna opinionbehövas. I en statsbudget, som i övrigtkommer att bli åtskilligtansträngd, kommer ^enprocentsmålet ^atlinnebära att andra och angelägna behov ställs ät sidan. Det kan betyda skattehöjningar,om inte budgeten skall bli för svag, vilket är en fara också i vår nuvarande ekonomiska situation. Då kanman inte göra som folkpartietnu har gjort, nämligen föreslå utgifter men inte inkomster. Bakgrunden ^lill Hagaöverenskommelsen, där var en avparterna, var ju alt utgifternamåste täckas, annars försämras ekonomin. Statsministern framhöll atthan inte ville delta i en regering som tvingades avriksdagen all höja utgifterna utan att det gavs någon anvisning om Ytterligare insatser för ^svältdrabbadeländer Ytterligare insatser för ^svältdrabbadeländer hur inkomsterna skulle . förslod den bedömningen, detskall sägas till dess heder. Det är^nalurligtvis så mycket mera förvånansvärt att man nu inte riktigt förstårsamma sak, i varje fall ^inle i den reservation som avgivits iutrikesutskottet. Del rör sig ändå om en halv miljard som skall skaffas fram.Lät mig, herr talman, sammanfatta: Jag skall inte spekulera ivad som kan hända efter det alt vi nått fram^lill ^enprocentsmålet. Det viktiga i dagens läge är att vi snart står vid deltamål. Regeringen har fullmakt frän att handlai ^kataslroffrågan, och jag vädjar ^lill den att med all kraft göra detta. Jagvädjar ^lill kyrkorna att de skall driva på, därför att vi kommer all behövaderas opinion. i detta anförande instämde herrar i ^(s) och^Jadestig ^(s). () kort ^genmäle: i är säkertmedveten om ^atl när i majuttalade att man skulle nå ^enprocentsmålet under innevarande år, så klargjordes det i kammaren frändem som stod bakom del uttalandetall i och med att man band sig föratt uppnå ^enprocents^målet band man sig också för en finansiering avdessa kostnader. När folkpartietnu synes bli ensamt bland partiernaom att infria detta löfte av från , har vi såväl i denmotion som väcktes som i den skrivelse vi riktade ^lill ^utrikesutskotlet pekat på två saker. För del första harstatens inkomster, efter det alt uttalade sig , genom den ekonomiska stimulans som bl. a. momssänkningeninnebar räknats upp med . För del andra har vi förklaratatt om regeringen skulle ha disponerat dessa pengar på annat ^sätl och intelämnat någon redovisning av detta, varigenom särskild finansiering alltså skulle vara nödvändig, sä ärvi beredda att pröva och självfallet finna en lösning. Men vi kan ickerimligen la initiativ till en ^särfinansiering utan alt få redovisat hurregeringen förvaltal de pengar som kommit in till följd av en ökadomsättning i svensk varuhandel. Genom Hagaöverenskommelsen bekräftade vi ^atl vihar uppfattningen att när varaktiga reformer beslutas skall ocksåfinansieringen redovisas. Vi har samma uppfattning i denna fråga, men detnormala samarbetet mellan regering ochriksdag förutsätter att om regeringen förbrukat pengar som kommit in den självanmäler ^lill hur den anser ^atl en ^särfinansieringskall ske. ^(s) kort ^genmäle; Jag vill säga till att det hade varit snyggt om man i ^folkpariireservationen hade angivitnågot sätt att lösa finansieringsfrågan. Vi vet ju ingenting om vad de nämnda^överskoitspengarna kommer alt användas ^lill. Det måste göras en balansering. Och grundidén ihela vårt resonemang - jag hänvisar där ^lill Hagaöverenskommelsen - var ju attvi inte skall binda oss för stora utgifter förrän vi har inkomstsidan avklarad. Jag tror att det är väldigtsvårt att gå ifrån den balanseringen. Det var ju intressant alt höra ^överiåter saken ^lill regeringen, mendet hade varit snyggt om hade föreslagit ^ellfinansieringssätt. Ytterligare insatser för ^svältdrabbadeländer () kort ^genmäle; Jagkan bara upprepa alt vi häller fast vid principen från Hagaöverenskommelsen. Men i den ingår också attprövningen av statens inkomster och utgifter skall ske i sådant ^slörresammanhang att man kan överblicka deautomatiska inkomstökningar som skett och de utgiftsökningar som uppkommit. Det är inte möjligt oppositionsparti alt ensamt göra en sådanprövning. Och vi har av regeringen inte fått någonredovisning för hur man använt det kraftiga tillskottet från omsättningsskatten,vilket väsentligt överstiger de 500 miljoner som det nu rör sig om. iKungälv kan ju fråga dem som deltog i slutöverläggningarna på om de intehar den uppfattningen att vi är beredda alt Slå för våra förpliktelser.Men vi är ingen ställföreträdande regering och har aldrig gjort anspråk pä altvara det. i ^(s) kort^genmäle; Delhopplösa i situationen tycker jag är att ett oppositionsparti som gör anspråk på alt blitaget på allvar bara föreslår stora utgifter utan ^atl ange någon linjeför finansieringen. Jag kan väl förstå att del är svårt för oss här i riksdagenall presentera detaljerade förslag i sådana fall, men jag vill påminna om altnär jag själv var med och väckte en motion idenna fråga i anslutning till^kompleiteringspropo-^silionen, sä angav vi i motionen enlinje för finansieringen. Herr andre vice talmannen anmälde att anhållit att till protokolletfå antecknat ^atl han inte ägde rätt^lill ^ytleriigare replik. iMalmö ^(m): "En väl förbereddspontanitet" - så ironiserade ^Geijer i om den opinionsyttring som har kommit till ullryck frän bl. a. kyrkor och samfund.Ja, man kan verkligen säga ^atl den är väl förberedd. Den har nämligen pågått imer än , så sant som alt kyrkornaför så länge sedan började med ^u-landsbistånd, trogna sin Mästare och Herre att inte bara förkunnaevangelium utan också bespisa fatliga och bota sjuka. Därför var det onekligen litet komiskt när i Stockholmläste upp sitt "brev" till biskoparna. I det brevet talade han förstom hur kyrkorna hade gått före i detta arbete och vilken betydelsefull insats 6Riksdagens protokoll 1974. Ytterligare insatser för ^svältdrabbadeländer Men det hör ju alltid ^lill meden sådan deklaration i sådana här sammanhang när ^u-landshjälp ochmission kommer pä tal. Sedan gick herrNilsson dock snabbt över till att ^inkompelensförklara biskoparna ochunderkänna det som de representerar, som han varnade för mångafarliga ting, t. ex. ^atl insatser av "en oerfaren hjälpare kan verka i motsatt riktning". att det också behövs kunskaperom och inlevelse i den situation där man skall verka, han undervisade omIndiens geografi och förhållanden, osv. Del är synd alt jag inte kan presenteraherr för ^Hodne, som har varit' missionär i ochsom nu verkar som administratör för de lutherska kyrkornas bistånd i^Västbengalen och har verkat i . gör det inte så myckel -varken ^Hodne eller i är här. Men del hade varit enbekantskap all göra. ^Hodne vet det mesta om människorna, myndigheterna ochnöden, och kan verkligen identifiera sigmed de nödställda. Jag säg honom härförleden i ett sammanhang då hanförsökte övertala en sådan här församling^atl öka biståndet ^lill de 15miljoner som svälter i ^Västbengalen. Församlingen var tveksam; man hadeandra utgifter. Han ryckte då av sig glasögonen och sade: ^Dere har ^aldri sett5 000 ^sultne ^menn! Nej, det hade deinte, men det hade kyrkans biståndsarbetare där ute. iStockholm sade ^atl det minsann ^inle var så enkelt alt skicka ^ul enmassa spannmål - det kunde drabba den inhemska produktionen, påverka priserna, osv. Jag tycker att hellreskulle kritisera situationen sådan den är nu och se vad man gör med denkvantitet ris och vete som finns imarknaden. Före den senaste katastrofen iBangladesh kostade ris 1 takas. kostar det 15 lakas. En normal arbetslönär 3 takas. En takas är . Nej, då ^lycker jag bättre om statsministern - detmåste jag säga. När han härförleden inledde^u-landsveckan i satte han sig på skolbänken. Han undervisade ^inle utan ville ta lärdom. Han gjorde vid det tillfället ett myckel förnämligtuttalande om kyrkans insats. Jag skall läsaupp avslutningen av anförande; "Från samhällets sida uttryckerjag tacksamhet och stolthet över kyrkornas insats. De har en långsiktigbetydelse. Den lär oss ^atl så som världen ser ut , kommer världen att ställa krav på oss; althjälpa och bistå, att tänka om, attkanske i vissa avseenden förändra våra levnadsvanor, söka andra vägar ochformer för livskvalitet." Detta tyckte sig kunna läraav kyrkorna. Opinion som kommit ^lill uttryck i dagens ärende kanväl ses som uttryck för ambitionen att än mera bistå de hungrande och animeraoss i ^atl infria våra löften tillde fatliga folken. Man skall inte fästa sig vid dess utformning. Det är välinte så underligt ^atl kyrkfolk inte riktigtförstår sig på de tekniska problem som är förknippade med spannmålstransporter!Men vanligt folk har gjort den enkla och naturliga kopplingen alt det ärett underligt sammanträffande alt värt rika land har fått ^etl stort överskott påvete i en lid då ett redan fattigtland drabbats av en förfärlig katastrof Del är väl ^inle så underligtatt opinionen då på nytt tänder och menaratt vi måste kunna göra något extra, vi som bokstavligen fått en skänkfrån ovan. Jag vet väl alt det kan råda delade meningar om hurstort ^veleöver^skottet är. Men det behöver vi ^inle diskutera. Att det är ettöverskott vet vi; det har alla initierade institutioner deklarerat. Vi vet också attdet verkligen är en katastrof av stora mått som drabbat särskilt del^översvämningsdrabbade på den stora bengaliska slätten, som sträcker sig inte bara över utan också över ^Väst^bengalen,en av de östra delstaterna i . Jag har med egna ögon sett det, sä jag vetvad jag talar om; Jag var där just . De som säger alt det intehar inträffat någon katastrof där sedan den allmänna motionstiden ivåras vet ^inle vad de talar om. Den kroniskafattigdomen i har på kort lid fått ^påspädning av tre svåra katastrofer; 1970 den svåra^cyklonkatastrofen, 1971-1972 det förfärligainbördeskriget och , , ^översväm-^ningskalastrofen. Närjag ^fiög över landet var del som ^atl ^fiyga över ett hav,där det stack upp öar - det var byar, ^kringfiulna av vatten. När man färdadesmed båt for man ^ofla förbi kadaver av kreatur som låg och ruttnade i vattnet.Det är då inte ^underiigt att när vattnet sedan sjönk undan kolera, tyfus ochandra sjukdomar, gjort gemensam sak med svälten. Några har talat om vårt julfirande, och en värderadpartikamrat till mig sade att det frosserisom förekommer bara är en marginell ^förelelse. Jag har liksom på kännall alla vi som sitter i den här salen också sitter i den marginalen! Och många^lill, förreslen. I vart fall bör man väl tro påvad förste vice talmannen sade om den sprit för , somskall köpas mellan och ^irettondag jul. Det är rejäla marginaler vi håller oss med i det här landet! Jag skulle vilja föreslå kammarens ärade ledamöter ^atl iär fira jul i ^Kurigram en stad i . Det tror jag skullevara nyttigt. Dä skulle ni varannan kväll få se när 3 000 barn i åldern två ^lill står uppställda på en bygata - en ^sörjig väg, uppblött av regn. Där står 3 000små kantiga ^ulmagrade knattar och väntar på alt få gröt.