prot · FX09127 · 1974-12-31 00:00:00 — Detfinns i vårt land de som hävdar atl del inte kan anses vara någol "svensktnationellt intresse" att de enskilda medborgarna i del ena eller andraeuropeiska landel tillförsäkras de friheter som bl. a. garanleras i deneuropeiska konventionen om de grundläggande mänskliga rättigheterna. Skall vinå resullal i avspänningsarbeiet, får vårt land - brukar det hela - inte läggasig i hur andra länder respekterar dessa grundläggande rättigheter. Och sådanatankar brukar föras fram även om man är klart medveien om alt slaler i öst somundanber sig sådan utomstående inblandning själva i sin praktiska politikalltför ofta bryier mot denna princip, exempelvis i sina kontakter medkommunistpartier världen över. Menoberoende härav - herr talman - måsle självfallet den internationellaprincipen om icke-inblandning i andra länders angelägenheter respekteras iumgänget de europeiska nationerna emellan. Del vore lika fåfängt som felaktigtall tro alt genom diplomati och statskonst skulle kunna ändra sådanaländers siyresskick som vi själva inte accepterar. Ochdel är inte della som debalien - min deball i varje fall - egeniligen handlarom. Det är mera fråga om en bedömning av själva avspännings-begreppets innebördoch om vår och hela svenska folkels syn på möjligheten att på sikl garanterafrihel, fred och säkerhet för folk. Nr 127 Är det med andra ord möjligt alt bygga stabilitet och en varaktig fred Fredaeenden P '' samarbete inom ett där det i belydandeutsträckning fö- rekommer härda begränsningar i enskilda människors rörelsefrihet och --------------- däryttranderätt och information är underkastade sträng censur? Ang. säkerhets- och detinte risk för au en avspänning som inte eftersträvar en nedrustningsfrågor- lättnad i dessa hänseenden kan bli en avspänning somavskaffas snabbare na än den skapals? Försl om avspänning och fred ärförankrade inom varje enskilt europeiskt landoch bärs upp av de enskilda europeiska medborgarna, har vi lagt en stabilgrund för vår kontinents framlida utveckling. Detär mot den bakgrunden, herr lalman, som jag , liksom tidigare, tillmäter juslbehandlingen av dessa problem - den s. k. iredje korgen - så stor betydelse fördet europeiska säkerhetsarbetet. Och just därför skulle vi gärna vilja hörautrikesministern förklara sig beredd att på den vägnaransluta sig till della vidare och mera långsiktiga sätt all betrakta deeuropeiska säkerhetsfrågorna. I min interpellation gav jag uttryck åt oro inför utvecklingen pånedruslningsområdd och inte minst beträffande den vidare spridningen avkärnvapen. Jag gjorde det bl. a. därför att vi nu fått klart för oss hur svårtdet är all nå överenskommelser mellan de båda supermakterna som begränsarderas egna kärnvapenrustningar. Och jag gjorde del också på grund av del somskett utanför avtalels tillämpningsområde. Ävenom förväntningarna rörande icke-spridningsavtalel kanske inte varit och inteär särskill högt spända blev besvikelsen massiv, i varje fall i den utveckladevärlden, när gjorde sin sprängning av en s. k. fredlig atombomb tidigarei år. Därmed har ännu ett land visat sig ha förmåga atl la steget in i dendyra, exklusiva och fariiga atom-klubben. Dettalill trots måsle man - framhöll ulrikesminislern i sill svar -se positivt påfördraget och dess resultal. Samlidigl hävdar ulrikesminislern alt problemelvarit att förmå supermakterna att leva upp till sina åtaganden och allgenomföra ett totalt stopp även för underjordsprov. Jag skulle med anledninghärav vilja anteckna några frågetecken i kanten på hans analyser, ulan alldirekt invända mot de synpunkier han framförde. Förhållerdet sig verkligen så, alt del är supermakternas kärnvapeninnehav som främsifrestar olika icke-kärnvapenstater atl leka med tanken atl skaffa sig egnakärnvapen? Förhåller del sig inte i slällel på del sället, att det som drivitfram och kan komma all driva fram en ytterligare spridning av dessa vapen ärlokala och regionala motsättningar mellan nationer - eller på sina hållambitioner hos statsledningar all ge sin nation en ledarroll inom en viss delav världen? Och vidare: Förhåller detsig verkligen på del sätt som utrikesministern låter antyda, atticke-spridningsaviald även pä sikl kan komma alt hindra 90 ytterligare spridning? Finns det inte trots avtalet en slor risk föralt även stater som harundertecknat fördraget eller t. o. m. ralificeral del kan komma all frestas atlslå in på kärnvapenlinjen, om och när de finner att Slaler ulanför fördragetgör detta? Sådanafrågor - som kanske inte kan besvaras, i varie fall inte med säkerhet -gör det under alla förhållanden ännu mera angelägel för oss i värt land altlämna vår medverkan lill allt som kan bringa de krafter som ligger bakomkärnvapenspridningen under kontroll. Vihar alla ell gemensami inlresse av att nästan till varje pris försöka hindra enutveckling som medför all våra barns eller våra barnbarns värld blir en världbestående av allt fler kärnvapenmakter - en värld i vilken hotel om lokala,regionala eller globala kärnvapenkrig hänger som elt damoklessvärd övermänsklighetens framlid. Jagskall, herr lalman, inte fördjupa mig ytteriigare i della väldiga ämne. Jagvill bara påminna om det tankeväckande anförande som höll häri kammaren under allmänpolitiska debatt. Jag instämde i delanförandel och jag har all anledning alt fortfarande instämma i det. En del avde frågor som hon berörde kommer att ytteriigare belysasenare . Detråder, herr lalman, i vårt land enighet om den svenska utrikespolitikensinriklning och uppläggning. ger styrka ål vår säker-helspolilik. Medundantag för vänslerpariiel kommunislerna har riksdagspartierna i sinarespeklive partiprogram fast bekant sig lill vår alliansfria politik. Medanledning av en moderat partimotion för bara eil år sedan har ulrikesulskoileloch äler bekräftal sin uppsluining bakom grundlinjerna för ulrikes-och säkerhetspolitiken. Menfördenskull får debatten om vårt utrikespolitiska handlande inte avstanna.Enigheten får inte tas lill intäkt för underiåtenhei atl föra fram kriliskasynpunkier, om man har anledning all ifrågasätta del förnuftiga och riktiga iregeringens handlande eller uttalanden. Samstämmigheten i stort får alltså inteleda till alt meningsutbytet upphör i olika konkreia frågor. Olikaförelrädare för regeringen har under de senasle månaderna sökt föra framtankegångar som ibland - någol oförsiktigt, tycker jag - marknadsförts som ettnyll slags utrikespolitisk doktrin. Enligt denna framställs supermakternasavspänningspolilik som dl hol mol de små sla-lernas iniressen. Och Sverigeanses vara den siat som främsi skall rycka ut lill försvar för denintressegemenskap som dessa små stater företräder. Omnu detta skall betraktas som en ny utrikespolitisk svensk doktrin, förefallerden alltför förenklad, alltför schematiserad för all verkligenkunna åsällas benämningen doktrin. Men inte desto mindre har tankarna under densenaste liden förts fram med sådani allvar och i så många sammanhang att dethar lett lill irrilerade reaktioner från bl. a. våra nordiska grannar i bådeöst och väst. Läranom all de små staterna står mol supermakterna och atl skall - som delhette i en tidning -"agera spjutspets för de små ochmellanstora nationerna", kan också inbjuda till missupp- Nr 127 fällningar, lill förenklingar och till direkta felslut. P , , Närde två supermakterna tvingade fram vapenvila i i -, , ]QnA förra årets okioberkrig, eller när de ingrep bakom kulisserna som för baranågra dagar sedan, var del då exempel på del slags supermakts- Ang. säkerhets- ochuppgörelser över folkens huvuden som i och för sig motsätter nedrustningsfrågor- sig? När supermakterna energiskt arbetade på all sökahindra Cypern- fia krisen att utvecklas till ell regelrätt krig, beiraktas som eil ex- empel påsupermaklsuppgörelser som vi inte vill veta av? kritiserades som bekant istället för all inte ha gjort tillräckligt. Svaren pä sådana frågor är medstörsta sannolikhet nej. Och del storkrig som man syftade lill alt sökaförhindra skulle ju utan varje tvivel ha hårt drabbat inte minsl de smånaiionerna. Ärden nya doktrinen bara en lek med ord? Har man verkligen sali sig in vad deninnebär? Del är en fråga som jag tycker att utrikesministern börbesvara. Delfinns många små och medelstora nationer i världen - många olika slags nationerutanför stormakternas sfär. Dd är nationer som representerar vill skildasamhällsskick. Fåtalet av dem är demokratier. , , Syd- ochNordkorea, , och är bara några exempel på små ellermedelstora nationer. Att dessa länder och många, många andra skulle halikartade intressen bara därför all de är .små eller medelstora, och atl deskulle företräda någol slags gemenskap saml alt de alla skulle befinna sig ifarozonen inför supermakts-komplotter, eller atl del skulle ligga i vårt landsinlresse att framstå som uilesmän för dem, är långt ifrån givel, generelllsett. lalade ulrikesminislern om den svenska utrikespolitikensådan den kommit lill uttryck genom vårt handlande inom FN:s ram. Han sökte dåklarlägga vad den här nya doktrinen egentligen åsyftade. Den innebär -förklarade han - "ett försvar för småstaterna inför supermakternas tendensalt söka överenskommelser över folkens huvuden". Men den "innebärsamtidigt inte att vi får ta avstånd från dessa strävanden ulan tvärtom alt vibetraktar dem som ulomordenlligl vikliga". Om,herr lalman, den nya synpunkier på det utrikespolitiskaområdet inte kan klarläggas bättre och ges en innebörd som verkligen klart kanuppfattas både här hemma och ulanför våra gränser - som alltså inte leder tillmissförstånd - då är det kanske bäst att man inte alls försöker sig på någotklarläggande. skall inte bedriva en utrikespolitik där klarheten döljsi dimmor, eller där del eventuella intresset atl inhösta bifall får ersälla engenomlänkl analys. Belysandeför denna tvekluvna utrikespolitik är en del av det svenska anförandel iMellanöslerndeballen i i går. Däri hävdas från svensksida all siormakierna under långa lider kämpat om inflytande i MellerstaÖstern och levererat de vapen med vilka de många krigen utkämpats ochatt de därför har ett klart ansvar för att 92 en slutlig fredlig lösning kommer ull sländ. en förväntan om atlstormakterna i samverkan med varandra gör vad som slår i deras makt för atlunderlätta en lösning. Men, lillägges del, all ullala en sådan förvänianinnebär inte någol erkännande av stormakternas rätt till inblandning i småländers angelägenheter. Förvänian har i slällel sin grund i den balans- ochavspänningspolitik som ulgör en väsentlig förulsällning för världsfreden. 1delta korta avsnitt har man, herr talman, lyckats med konststycket atlsamtidigt föra fram fiera olika, delvis helt oförenliga ståndpunkter. Man har -för att uttrycka del enkell - först hårt kritiserat siormakierna för deras speli , och del må man göra. Man har därefter ben dem atl blanda sig ide små ländernas angelägenheter, någol som de i samma stycke förklaras inie haräll lill. Jag tror uppriktigt sagt, herr utrikesminister, atl intevinner respekt på någol håll genom del slagets "blandade"deklarationer. Fören del år sedan, då man pä officiellt svenskt håll verkligen strävade efter atlutmejsla klara linjer för våri uirikespoliiiska handlande, höll dåvarandeulrikesexcellensen-del heile så på den liden-Torslen ell anförandeinför Paasikivi-.samfundei. Han sirök däri underSveriges goda möjligheler lill fruktbar kommunikation med utvecklingsländernaoch framhöll all det i FN-sammanhang stundom hände all dessa länder ochSverige intog "besläktade sländpunkler". Han angav prakliska exempelpå värdel av en sådan samverkan. Men han strök också siarki under de siora skiljaklighelersom förelåg mellan den svenska poliliken och de sländpunkler som många av denya slalerna i och förelrädde. De kallar sig, sade han bl. a.,"neuira-listiska". "1 den mån begreppet 'neutralism' innebär,all vederbörande stat skulle vara förpliktad lill någol slags ideologiskneuiraliid", förklarade , "kan del självfallel intelillämpas på dl land som , med vår fasia förankring i den väslerländskademokraiins idéer. Om 'neulralism' belyder, au man i princip anser allamiliiärallianser vara av ondo och vill förmå andra stater att bli neutrala, kanSverige inte heller betecknas som 'neutralistiskl'. Vi har ingen ambition attpåverka andra staters allianspolitik eller all framhäva den svenska poliliken som förebildlig för andra. Menhur starkt vi än sympatiserar med kolonialfolkensfrigörelse, kan vi inte finna", sade han lill sist, "all harskäl atl ansluta sig till sådana politiska riktlinjer som är resullal av dessaländers speciella problem." Nubehöver, herr lalrrian, nalurliglvis inte den nya poliliska "doktrin"som jag här har apostroferat innebära atl man bryter med den självständiga,oberoende och efler vårt egel bedömande från fall till fall till-lämpadealliansfria politik som lidigare och i del av migåiergivna uttalandet bekände sig till. Men jusl därför vore det värdefulll omutrikesminister ville ge kammaren besked om, i vad mån deklariäggande utlåtanden som gjordes 1965 om den svenska ulrikespoliiikensinriklning och som vid flera lillfällen har undersirukiis här i ,fortfarande äger full och hel lillämplighel. Delär, herr lalman, en aspekt av slormakissamarbelel som jag själv anser varabdydelsefullare än de aspekier som regeringen skjutit i förgrunden - betydelsefullaredärför att den direkl angår vårt egel land och vårt egel lands säkerhet. Jaghar lidigare i olika sammanhang berört den frågan, och dess belydelse motiverarall jag på nytt påminner om den. Jagsyftar på den omständigheten au supermakternas handlande kommit all alltmerakännetecknas av all egna realpolitiska intressen skjutits i förgrunden påbekoslnad av moraliska och ideologiska motiv. Och ju mer bundna av egnarealpolitiska intressen supermakterna blivit, desto större handlingsfrihet kande befaras kräva eller tillskansa sig inom områden där deras iniressen jntedirekt kolliderar. Deras strävanden efler atl undvika konfrontationersinsemellan kan alltså leda till atl den inbördes loleransramen vidgas och attfördragsamheien från den enes sida genlemol den andres ålgärder kan öka. Ävenulan maktpolitiskt samförstånd kan därmed osäkerheten i världen öka, liksomockså riskerna (or och trycket på enskilda mindre stater i utsatta lägen. Dettaär en realitet i avspänningen och det nya samförståndet mellan de stora som kandirekt påverka säkerhetspolitik, framför allt därför all vi befinneross i en gränszon mellan supermakternas intressen. Den aspeklen borde, tyckerjag, tillmätas siörre uppmärksamhet i regeringens uttalanden än vad som hittillshar varit fallet. Jag ber lill sist åter atlfå tacka utrikesministern för svaret. Hen (vpk): Jag är tacksam för den översikt som utrikesministern här har lämnat omsäkerhet och samarbete i , om nedrustningsfrågorna och omansträngningarna all hejda spridningen av kärnvapen. Jagskatt i slorl sett här hålla mig till de frågor jag ställde i interpellationen,men jag kan inte underiäta all säga all har fantiserat fritt om deninställning som vänslerpariiel kommunislerna har till den alliansfriapolitiken. Vi sluter självfallet upp bakom den. Detfanns i del långa anförande höll dl par punkter som jag lycker varpositivt intressanta. Den ena behandlade supermakts-doktrinen - denna märkligakinesiska uppfinning, som också har kommit till användning här och som jag,från kanske helt andra utgångspunkter än , finner ytteriigianmärkningsvärd. Den andra punklen rörde kärnvapenholel. Där tror jag alt viför en gångs skull kan vara helt ense: kärnvapen gör ingen skillnad mellankapitalister och arbetare, mellan konservativa och socialister. Mennär därförul talade om frihet var del iögonfallande hur hanlyckades förbigå den "frihel" som råder i , i , iSaigonjunlans område och i många andra länder i Laiinamerika, och Asiensom räknas lill den s. k. fria väriden och där USA-imperia-lismen och andraborgerligi demokraiiska imperialisisialer har maklen - den indirekta makten ochibland också den direkta. Det är självklart atlspridningsfrågan - del var den fråga som jag slällde - inte hell kan isolerasfrän den allmänna situationen. Avspänning och samarbete mellan de ledande stormakterna och inom en allt vidare krets av slaler med olika sociala syslem bör minska riskerna för spridning av kärnvapen. Utrikesministernvisade på den positiva förändring som ägt rum i den internationella bildenunder senare år. I svarel nämns med all räll med , och Tyska demokratiska republikensom varit på en gäng viktiga inslag i avspänningspoliliken och utgjortförutsättningen för en fortsall avspänning och normalisering av demellanslatliga förbindelserna i och hela världen. Manskulle vidare kunna nämna en serie multilaterala och bilaterala avtal, som vartoch elt och tillsammans fåll avgörande belydelse. Till de förra hör 1959 årsAntarklisavial, som förbjuder all militär verksamhel i , 1963 årsavtal om förbud mol kärnvapenprov i atmosfären, som hade en utomordentligt storbelydelse, avtal om den yttre rymden, havsbouenavial och 1972års avial om förbud mot utveckling, produkiion och lagring av bakleriologiskavapen. Delavsnitt av ulrikesminislerns svar som handlar om relalionerna mellan de ivästormakterna och ger, tycker jag, en balanserad tolkning avdella skeende och dess belydelse. Del är ju en väldig förändring som har ägirum frän det kalla krigels lid lill dagens situation, från, som det formulerasi det aktuella svaret, "en poliiik av konfronialion lill en politik avförhandlingar". denna systematiska förhandlingsverksamhei och deöverenskommelser- låt vara begränsade - som den resulterat iskulle situationen i världen ulan ringaste tvivel ha varit ännu farligare och osäkrare än den nu är. Minafrågor gällde ett delproblem, ell uiomordenligl vikligl sådani. De gällde 1968års avial om förbud mol spridning av kärnvapen - hur delta avlal verkat ochverkar på del internationella planet och, mera specifikt, vad svenskaregeringen har gjort, gör och kommer all göra för all lillämpa och främja dettaavlal. Delkärnprov som genomförde aktualiserade i särskilt höggrad oron för vart världen egentligen är på väg - trots den serie avdeklarationer som gjordes, bl. a. av premiärminister ,om all det var en fredlig kärnsprängning och all kärnenergin i aldrig skulleanvändas för annat än fredliga ändamål. Men det väckte oro. Man hade väl påmånga håll räknat med att fem kärnvapenmakier var lillräckligl och fem förmycket, och här visade del sig nu att en sjätte kunde använda denna teknologi. "Efter , vem blir näsla medlem i kärnktubben?" - så var enrubrik formulerad i en amerikansk tidning . Ett tjugotal stater ansesha samma möjligheler som atl inom ell decennium tillverka sina egna kärnvapen,och av dessa tjugo har endast tretton undertecknat icke-sprid-ningsavialet ochendast sju har ratificerat det. Ang,säkerhets- och nedrustningsfrågorna Tilldem hör och som Nixonadminisiraiionen lovade bistå medkärnreaklorer och klyvbart malerial. 1 andra fall kan man fråga sig omicke-spridningsavtalel under nuvarande förhållanden ger elt betryggande skydd.Enligl har franske ministern för industri ochforskning under sitt nu pågående besök i tecknat avtal om leverans avtvä kärnreaklorer, var och en på 900 megawaii. De utgör, enligllidningskorrespondensen, "första delen av elt mera vidsträckt program,som kan innebära uppförandet av fem reaktorer eller mer". haranslutit sig till icke-spridningsavtalel, och deras officiella deklarationerlidigare lyder på dl intresse atl se del universellt tillämpat. slårsom bekant utanför icke-spridningsavialet. Vad som är intressant ochillavarslande belräffande det franska kontraktet är au det bekräftar all politik i fråga om avtalet inte lycks vara bindande för deUSA-baserade multinationella företagen. Del franska bolaget , sombygger kärnreaklorerna i och också skall leverera de två lillIran, ägs till av den franska gruppen och till 45proceni av amerikanska Weslinghouse. Samma kontrakt förutser, enligtkorrespondensen i Figaro, eu intimt samarbete mellan och i frågaom bränslecykelns industri, nämligen för alt exploatera de uranfyndigheler somkan göras i eller en gemensam exploatering av fyndigheier i elt iredjeland. 1fråga om Nixonadministraiionens löften lill och blev del enkraftig reaktion i kongressen, och enligt en uppgift i har SlaleDeparlemenl krävi all båda länderna skall lägga de kärnkraftsanläggningar denu har och dem som de kommer all få under - Inlernalionellaalomenergiorganeis - inspektion, inte bara del klyvbara malerial de skulle fåfrån . "Del idealiska skulle vara", heter del i Timesledare , "om kärnbistånd inte alls lämnades till Egyptenoch som inte accepterat icke-sprid-ningsaviald". ,som ju inte heller undertecknat icke-spridningsavtalel, lär ha fått sittplutonium för kärnsprängningen från en relalivi liten kanadensiskforskningsreaktor, och den kanadensiska regeringen har protesterat mot dennaanvändning och förklarat den vara en kränkning av avtal mellan de bådastaterna. har stoppat leveranserna av uranbränsle till tills denindiska regeringen på eu lillfredsslällande säll förklarar sin poliiik, heiiedel i en korrespondens i den 9 sepiember. I ensenare korrespondens i samma tidning - den 18 sepiember - sades del att Indienvar berett au försäkra att inget bränsle som erhålls från kommer allanvändas för kärnexplosioner. Menvad skulle resultatet bli om i strid mot icke-spridningsavtalel börjadeanvända sina resurser för militära ändamål. är inte bundet av dellaavtal, och erfarenheterna visar all de som haft regeringsmaklen i Frankrikesedan åtskilliga år varit föga nogräknade i sina val av handelspartners på delmilitära områdei. Så länge ell land inte är självförsörjande påmaterial och teknologi går del all använda sanktioner, dvs. underiäta allskicka nya utrustningar, reservdelar och klyvbart malerial. Men vad händer närelt land blir självförsörjande på alll della? Och vad händer när ettleveranlörsland slår ulanför icke-spridningsavtalel eller kringgår det medhjälp av sina multinationella företag i denna bransch? Uppmärksamhetenhar koncentrerats alltför ensidigl på plutonium och de stora lager avdella klyvbara malerial som kan bli resultatet av den snabba utvecklingen avkärnkraften. Delta problem kräver en snabb lösning, något som antytts iutrikesministerns svar. Det är ell besvärligt strålskyddsproblem, särskilt närdet blir fråga om siörre kvantiteter. Och det kan bli ell myckel allvarligtproblem från fredsbevarande synpunkt. Bäsla sättet atl oskadliggöra plutonium ärall använda det som reaktorbränste, och del är nödvändigt atl della blir gjortöverallt och ulan onödigt dröjsmål så all inga lager hinner samlas. Menman bör därför inte glömma alt uran-235 är lika användbart som plutonium förbombtillverkning. Och anrikat uran kan tillverkas utan reaktorer. Anledningenlill all man från början satsade på plutonium för militära program var,om jag inte minns fet, all del var lättare all kemiskt skilja plutonium frånuran än att separera de tvä isotoperna uran-235 och uran-238 frän varandra. Idet förra fallet har man atl göra med tvä grundämnen, i del senare fälld tväisotoper av samma grundämne. finns välkända meloder för isolopseparering,och spridningen av kunskaper är naluriigivis svårare all hindra än spridningenav leknisk ulruslning och klyvbart malerial. Därförmåste de poliliska åtgärderna bli av fundamental betydelse. Utrikesministernssvar belyser hur vikligl det är atl den internationella konferensen omicke-spridningsavtalel blir en kraftsamling för all få snabba ochuniversiella ålgärder lill stånd. Enligt svarel har icke-spridningsavtalelundertecknats av 106 stater och ratificerats av 83, men endast 47 slaler haravslutat förhandlingarna med lAEA om underavtal för kontroll av icke-spridningsavialelstillämpning, och endast 35 av dessa underavtal är i kraft. En första ochuppenbar svaghet är, som ulrikesminislern konstaterar, att kärnvapenmakternaFrankrike och inte anslutit sig och all också ställt sig ulanför.Samma gäller länder som , , , , , Spanienoch .