prot · FX0931 · 1974-12-31 00:00:00 — För att minska oljeberoendet gäUer det i första hand attfinna alternativa energikällor, utan att döma de sista kvarvarande älvarna i Norrlandtill elektriska stolen eller på annat sätt förstöra oersättliga naturvärden.Självklart måste aU energiproduktion ske utan risk för människors hälsa på korteller lång sikt. Men en betydande oljeimport blir nödvändig även ifortsättningen. För att klara den bättre i krissituationer av den typ vi nuupplevt tror jag att vi på olUca sätt måste få ett bättre grepp om oljehandeln.Det innebär inte något carte för socialisering av oljehandeln. Men informationsutbytet måste bl. a. förbättras. Vidare måste sådanafrågor som utbyggnaden av inhemska raffinaderier och bilaterala oljeköp av dentyp som skett från exempelvis och tas upp tUl närmare överväganden. Ja, fru talman, mycket mer vore att säga om åtgärder ochmedel för att uppnå de mål som jag här har nämnt och för att nå en bättreenergipolitik, men det får anstå till kommande energidebatter. den 28 febraari 1974 Ang. planeringen av energiförsörjningen Jag skaU försöka att svara på de frågor somherr ställde och att något kommentera vad sade i övrigt. Det är riktigt att även denna förhållandevis korta periodav bensinransonering hann avsätta en rad positiva effekter. Den kanskeviktigaste effekten var att vi trots allt fick en betydande besparing av bensingenom mindre drivmedelsförbrukning. Jag är tacksam för att harnoterat de konsekvenserna av bensinransoneringen. Däremot är jag inte beredd att dra denslutsats som tycktes vara framme vid, nämligen att vi i framtidenskall undvika kort ransonering. Det tror jag är något som skall ingående prövasvid den översyn som vi kommer att göra. Vi skall pröva hur en kortransoneringfungerar, särskilt i fredstid när vi skaU försöka att i mer eller mindre normalomfattning upprätthålla sysselsättning, produktion och trafik. Skälet till att jag inte drar samma slutsats som herrWirtén är att alternativen till kortransoneringen ter sig något tveksamma. den 28 febraari 1974 Ang. planeringen av energiförsörjningen hann viunder december månad konstatera, att den sparkampanj som drogs i gång i slutetav november inte avsatte några spår i en minskad privat personbilstraftk. Ochdet var erfarenheterna av svårigheten att snabbt få effekt av en sparkampanjsom gjorde att beslutet om kortransoneringen fattades och ransoneringengenomfördes. Detta var alltså i ett läge där importörerna föratspådde en bristi bensintillförseln på - under vissa förutsättningar, beroendepå hur mycket av raffinaderiernas produktion som måste gå till gasol, skullebristen kunna bU ännu större. Och det bedömdes som omöjligt vUket jag tror ären bedömning som står sig att uppnå en så pass kraftig reduktion avdrivmedelsförbrukningen enbart genom en sparkampanj och frivilligt sparande.Jag tror dessutom inte att det är möjligt att jämföra bensinransoneringen medelransoneringen. Vi kunde väl alla i våra egna bostäder konstatera att vifaktiskt hade en massa onödig belysning. Är man något mera varsam med hur mångalampor man tänder och framför aUt släcker när man lämnar ett rum, går detganska snabbt att få ned förbrukningen av elektrisk energi. Men för att få nedbensinförbrukningen för privatbUarna, framför aUt dem som fraktar folk tiU ochfrån arbetet, krävs en avsevärt större omläggning av människors vanor änelsparandet krävde. Kortransoneringens problematUc kommer vi att se över. HerrWirtén frågar vilken form denna översyn kommer att få. Det har vi inte aUstagit ställning till. Först skaU, menar vi, de ransoneringsorgan som varit ifunktion så snabbt som möjligt samla in de erfarenheter de tycker sig ha gjort.Sedan bör vi kunna granska dessa erfarenheter och överväga om man kan dra någraslutsatser eller vidta några åtgärder . I anslutning till detta kanvi göra den aUmänna översyn av lagstiftning och administration som jag nämnde.Såvitt jag kan bedöma bör översynen fä en självständig form, dvs. den börinte ske inom något av de försöriningsorgan som vi har. Men låt den slutsatsenvara preliminär, tills vi har hunnit se hur materialet ser ut och hur översynsproblemenär beskaffade. Jag vill, fm talman, sluta med att säga att jag undrar ommänniskorna här i landet och kanske också i andra ländei; riktigt förstårvilken tur vi ändå har haft under den här vintern. Det här hade kunnat bli enmycket svår upplevelse för framför allt länderna i norra och ,om vi hade haft en normal vinter. fick vi i stäUet den mildaste vintern på50 år, och det har naturligtvis haft en nästan avgörande betydelse förförsörjningsläget inte bara i utan i hela och Nordamerika.Praktiskt taget hela norra halvklotet har haft en så abnormt mUd vinter att deninte hade kunnat planeras in bättre med tanke på de krav som ställdes på ossatt spara olja. En annan omständighet som gjorde att försörjningsläget såsnabbt kunde förbättras var faktiskt att sparandet frivilligt eller genomrestriktioner - kom i gång mycket snabbt och fick en relativt stor omfattning.Lägger vi till detta att den produktionspolitik frän arabstaternas sida som idecember såg ut att bli nästan katastrofal från vår synpunkt avsevärt mUdradesvid , tror jag vi har de förklaringar som behövs till att vi nu den28 februari klart kan säga att vi kommit ur Jag vågar ännu inte slå fast att den akuta oljekrisen ialla avseenden är över. Ett land har fortfarande stora problem medförsörjningen av bensin; det är . Det är klart att varje svängning i lägetpå den amerikanska marknaden får stora återverkningar på läget i ,beroende på den enorma tyngd som den amerikanska bensinförbruknmgen har ivärlden. Därför bör vi iaktta den försiktighet som läget påkallar och försökafå fram ett frivilligt bensinsparande. Jag vill sluta med att ge en antydan om eftervUka linjer besparingskampanjen kommer att gå; den avviker inte särskUt mycketfrån den som bedrevs . Folk kommer att uppmanas attutnyttja kollektivtrafiken, att ordna samköming med bilar tiU och från arbetet,att köra mjukt och långsamt och att så mycket som möjligt undvika nöjes- ellerokynneskörning. Man kommer också att slå ett slag för cykeln, som bör kunna bUett tänkbart alternativ nu när våren och ännu mUdare väder närmar sig. den 28 febraari 1974 Ang. planeringen av energiförsörjningen HertWIRTÉN (fp); Jag tackar handelsministern för de här tUläggen. Jag tror inte att jag i mitt anförande kom tiU en bestämdslutsats att man i fortsättningen aldrig skall använda sig av kortransoneringunder fredskrisförhåUanden. Jag sade i stäUet att det skall vara den sistautvägen, och jag tror ändå att handelsministern och jag ligger rätt näravarandra i bedömningen att man i första hand skall försöka finna vägar tiUfrivUligt sparande vare sig det gäller el eller bensin. Det är ett av de mångamänniskorna betydligt mer accepterat sätt att klara sig över en kris. Vi fick ingen riktig erfarenhet av vad kortransoneringenskulle kunna leda till om den fått verka mer än de , som varfallet. Hade ransoneringen pågått längre, hade säkerligen kritiken mot deorättvisa tUldelningarna blivit betydligt hårdare. I ett regleringssystem ärdet nämligen mycket lätt att handläggarna gör fel. De kan vara aldrig såambitiösa och försöka handlägga frågorna med stor noggrannhet - det blir ändåfelaktiga tilldelningar. Ett regleringssystem under fredstid kommer alltid attvisa sig vara mycket svårhanterbart. Vi måste därför, som jag sade i mittförsta inlägg, låta ransonering bli den sista utvägen. Därtill kommer att det var en betydande hamstringsvågunder den tid handelsministern nu talade om som mindre framgångsrik för ettfriviUigt sparande av bensin. Handelsministern menade att parallellen med detframgångsrika elsparandet inte håller. Handelsministern sade att människor hadeåtskilliga lampor i hemmen som lyste i onödan och att det därför var relativtlätt att knäppa av dem. Vi är väl också överens om att många turer i privatbUarkan instäUas ungefär lika lätt som man kan erbjuda bra andraframkomstmöjligheter med koUektiva färdmedel. Jag tror att en av knutpunkternahär just är att den koUektiva trafiken måste göra en uppryckning beträffandebåde serviceutbud och förmånligare priser. Jag medger utan vidare att de frivilligabesparingsåtgärderna underlättades väsentligt genom den milda vintern medtemperaturer som låg högre än det vanliga genomsnittet under den härsäsongen. Ang. innebörden i vissa faU av beslut omallmän tandvårds försäkring gjort det möjligt för människorna att spara mycket framför aUt på uppvärmningssidan,där elkonsumtionen är betydande. Den slutsats som jag ändå vUl komma till, fru talman, äratt vi om vi nu känner en viss oro för att oljekrisen kan komma igen, och detganska snart enligt handelsministerns farhågor måste satsa ännu hårdare på enlångsiktig energipolitik. Därigenom kan vi bli mer självständiga under kommandeär och inte vara så oerhört oljeberoende som vi är . Det kan inte varalyckligt att till lita på olja för vår energikonsumtion. Överläggningen var härmed slutad. §11 Ang. innebörden i vissa faU av beslut om allmäntandvårdsförsäkring Herr socialministern erhöll ordet för att besvaraherr Ringabys (m) framställda interpellation, nr 31, ochanförde; har frågat mig, om jag anser attlandstingens tillämpning av tandvårdstaxan och försäkringskassornas tillämpningav reglerna om återbäring vid tandvård som utförts inom folktandvården i alladelar överensstämmer med beslut om allmän tandvårdsförsäkring. HerrRingaby har också frågat mig, om jag anser att en försäkringskassa i ett enskUtlän skall kunna utestänga länets 17-19-åringar från tandvårdsförsäkring. Den aUmänna tandvårdsförsäkringen omfattar alla över 19års ålder och i ett inledningsskede även åldersgruppen . medtandvårdsförsäkringen fastställdes ett program för en omfattande utbyggnad avlandstingens folktandvård. Landstingen fick ett lagfäst tandvårdsansvar föralla barn och ungdomar i åldrarna t. o. m. och för specialisttandvården.Landstingens ansvar för barntandvården innebär att alla harrätt tUl avgiftsfri tandvård genom folktandvården. Ungdomarna i åldern 17 19år skall enligt folktandvårdslagens övergångsbestämmelser tills vidare kunna fåtandvård i folktandvården mot halva den patientavgift som gäller för vuxna inomtandvårdsförsäkringen. skall denna åldersgrapp beredas helt avgiftsfritandvård inom folktandvården. Folktandvårdens ställning stärktes kraftigt genomtandvårdsreformen. För att säkra utbyggnaden av folktandvården genomfördes ettsystem med ersättning från den allmänna försäkringen som skall täcka landstingensmerkostnader. Enligt en särskUd garantiregel svarar försäkringen för attlandstingets nettokostnad för folktandvården inte blir större än före reformen.En rad åtgärder vidtogs även i andra avseenden för att underlättafolktandvårdens utbyggnad. Det genom statsmaktemas beslut fastlagdautbyggnadsprogrammet innebär att det kommande nettotillskottet av tandläkare isin helhet skaU tillföras folktandvården. Dessa riktlinjer för folktandvårdensutbyggnad lämnades utan erinran när beslutade om tandvårdsreformen. Jag harkort velat redovisa dem som en bakgrund tiU de regler i tandvårdsförsäkringensom berörs i interpellationen. Den för folktandvården och privatpraktikerna gemensammatandvårdstaxan är en maximitaxa, som får underskridas men inte överskridas avtandläkaren. Tandvårdstaxan har ett hundratal rabriker för olikabehandlingsåtgärder av tandläkare. Åtgärderna är prissatta, i en del fall medstyckepriser med latitud. Latitudarvodena består av ett normalarvode samt ettlägre och ett eller flera högre arvodesbelopp för sådana behandlingar som meraväsentligt avviker från normalfallet i fråga om tidsåtgång. I aUmänhet ersätterförsäkringen hälften av det arvode som tandläkaren betingar sig för en vissåtgärd. Återstoden skaU den försäkrade betala i patientavgift. Vid förebyggandeåtgärder och vid mer kostnadskrävande behandlingar är försäkringens andel istället och patientens andel . I interpellationen ifrågasätts om det står i överensstämmelsemed beslut att landstingen på rekommendation av Landstingsförbundetvid beräkningen av patientavgiften i folktandvården beslutat avstå från de tvåöversta latituderna i taxan. Jag viU i den frågan hänvisa tUl att ett sådantförfarande har föratsatts i propositionen, där det vid behandUngen avgarantiregeln för folktandvården också har angetts att en sådan nedsättning avpatientavgiften inte skall inverka på beräkningsunderlaget för ersättningentill landstingen. tar vidare upp frågan, huruvida ett landstinghar rätt att genereUt tillämpa lägre patientavgifter för tandvården än somföljer av taxan. Landstingen är naturligtvis liksom privatpraktikerna i sinfulla rätt att tillämpa lägre belopp än vad som anges i tandvårdstaxan. När detgäller försäkringsersättningen till folktandvården och annan tandvård sommeddelas genom det allmännas försorg innebär tandvårdstaxans bestämmelser attdenna ersättning inte påverkas av att patientavgiften nedsatts. Samma regeltillämpas i fråga om försäkringsersättningen för läkarvård inomden offentliga sjukvården, där landstingen erhåller oreducerad sådan ersättningfrån försäkringen även i de faU då den högsta tUlåtna patientavgiften nedsatts. Vad slutligen gäller frågan om en försäkringskassa kanutestänga 17 19-åringarna från tandvårdsförsäkringen, synes den bero på enmissuppfattning från av de övergångsbestämmelser som gäller förtandvårdsförsäkringen. Anledningen till att också åldersgruppen 17 underen övergångstid tillhör försäkringen är att folktandvården ännu inte är så välutbyggd överallt att den kan ta emot och ge avgiftsfri tandvård åt hela dennaåldersgrupp. Intill dess Kungl. Maj:t förordnar annat är denna åldersgruppdärför undantagen från landstingens ansvar för organiserad tandvård enligtfolktandvårdslagen. Enligt propositionen bör denna begränsning i vårdansvaretupphöra så snart detta är möjligt och för hela landet . Dessabestämmelser gäller således vårdansvaret enligt folktandvårdslagen. I de falldå ett landsting frivilUgt beslutar att utan några inskränkningargarantera denna åldersgrupp en organiserad helt avgiftsfri tandvård inomfolktandvården följer automatiskt av punkt 2 i övergångsbestämmelserna tiU ändringarnai lagen om allmän försäkring att detta vårdåtagande ersätter 3 protokoll 1974. den 28 febmari 1974 Ang. innebörden i vissa fall av beslut omallmän tandvårdsförsäkring den 28 febraari 1974 Ang. innebörden i vissa faU av beslut omallmän tandvårdsförsäkring tandvårdsförsäkringen.Jag finner det för min del glädjande att några landsting har tillräckligatandläkarresurser för att redan nu kunna ge även åldersgrappen 17 denavgiftsfria tandvård som ingår i målsättningen för folktandvården. Jag ber att få tacka socialministern försvaret, som tyvärr inte var särskilt klarläggande när det gäller tolkningen avtandvårdsförsäkringens, som jag vill påstå, mycket krångliga och suddiga bestämmelser. På frågan om landstingens beslut att slopa de två överstalatituderna svarar socialministern att ett sådant beslut var föratsatt ipropositionen och att det vid behandUngen av garantiregeln för folktandvårdenockså har angetts att en sådan nedsättning av patientavgiften inte skallinverka på beräkningsunderlaget för ersättningen tiU landstingen. Vad beträffar landstingens beslut att mera generellt gåunder tandvårdstaxan hänvisar socialministern till tandvårdstaxans bestämmelseratt ersättningen inte påverkas av att patientavgiften nedsatts. Såvitt jag kanförstå hänsyftar socialministern på 17 § i tandvårdstaxan, där det faktisktsägs att man kan nedsätta avgiften. Men det sägs att nedsättning bara får ske"i visst fall". Såvitt jag kan begripa och jag tror att många medmig har tolkat bestämmelserna så - gäller "i visst fall" bl. a.17-I9-åringar och t. ex. personer med medfödda käkfel, där behandUngen skullemedföra mycket stora kostnader, om man tillämpade taxan. Återbäringen sker dockenligt taxan. har bestämt att detta skall tillämpas sånär det gäller folktandvården, att man där generellt kan gå under taxan, medanåterbäringen beräknas efter taxan. Sådana regler gäller som bekant inte för enprivat tandläkare. Om denne går ned under taxan, beräknas också återbäringentill det lägre beloppet. Det innebär enligt mitt sätt att se att tandvårdsförsäkringenanvänds tiU Ulojal konkurrens gentemot privattandläkarna. Jag tycker faktisktatt detta strider mot beslut. På s. 86 i propositionen kan man läsa: "För folktandvården skall i princip gäUa sammaersättningsregler som för de anslutna privatpraktiserande tandläkarna. Det ärangeläget att tillämpningen av dessa regler blir enhetlig inom försäkringen ochenligt min" alltså socialministerns "mening skulle det inte varalämpligt att generellt ställa den offentliga tandvården utanförförtroendetandläkarnas ansvarsområde." På s. 60 i propositionen citerastandvårdsförsäkringsutredningen som hade samma uppfattning; Utredningen harföreslagit "att hu-vudmännen i princip skall få ersättning förvuxentandvården efter samma grunder som skaU gälla för privatpraktiserandetandläkare". Det slås fast på flera ställen i propositionen atttandvårdsförsäkringen skall tillämpas lika, både på privattandläkarsidan ochhos folktandvården. De garantiregler som socialministern talar om tillkom juför att garantera att folktandvårdens kostnader efter reformen inte skulle bUstörre . Jag har alltså uppfattningen att tillämpningen av dessabestämmelser inom folktandvården inte överensstämmer med vad faktiskt På detta sätt blir det en sned konkurrens. När det gäller frågan huravida iNorrbottens län kan utestänga ungdomar i fråntandvårdsförsäkringen säger socialministern att det synes föreligga enmissuppfattning från min sida. Det är möjligt, men det är i så fall förlåtligt,herr socialminister, eftersom det här verkligen är krångliga saker. Jag harstäUt frågan med anledning av ett brev från tandvårdschefen i läntill alla privattandläkare i . Brevet innehåller en nyårshälsning,och tandvårdschefen talar om att vi den får en tandvårdsförsäkringoch att tandvården blir kostnadsfri för aUa t. o. m. I brevetheter det vidare: "Trots vårt totala vårdåliggande står detnaturligtvis varje förälder fritt att låta behandla sitt barn hos enprivatpraktiserande tandläkare. Jag vUl dock för att undvika alla missförståndhärvid tala om att någon möjlighet att få någon ersättning härför ickeföreligger. Varken eUer kan betala föräldrarnaför detta. Alla under i står nämligen utanförtandvårdsförsäkringen. (Så kommer det ju att bU för hela landet)." Denne tandvårdschef bortser alltså från att1719-åringarna genom övergångsbestämmelse tUlhör tandvårdsförsäkringen ochatt, såvitt jag kan tolka lagtexten, endast Kungl. Maj:t kan upphäva dennaövergångsbestämmelse. Socialministern säger i sitt svar; "I de faU då ettlandsting " vad nu det avser, är det före försäkringensikraftträdande? "frivilligt beslutar att utan några inskränkningargarantera denna åldersgrupp en organiserad helt avgiftsfri tandvård inomfolktandvården följer automatiskt av punkt 2 i övergångsbestämmelserna tilländringarna i lagen om allmän försäkring att detta vårdåtagande" - jagunderstryker ersätter - "tandvårdsförsäkringen." Ja, herr socialminister, gör det verkligen det? 103i propositionen under rubriken , punkten 2 står det:"Försäkringen skaU därför tills vidare även gäUa utgifter för tandvård åtförsäkrad fr. o. m. det år han fyller såvida han inte inom visstlandstingsområde erbjuds sådan vård." Jag förmodar att det är detta somsocialministern har tänkt på. Men sedan står det: "Det skaU ankomma påKungl. Maj;t att förordna när denna övergångsanordning skall upphöra attgälla." I kompletterande text på s. 107 står det: "Detankommer på Kungl. Maj:t att på initiativ av och efterhörande av huvudmännen - förordna när övergångsanordningen skaU upphöra attgälla." Jag och även många tandläkare har tolkat detta som ärmycket suddigt och oklart skrivet så att Kungl. Maj:t måste ta kontakt medlandstinget, att skaU vara inblandad, att man måste göra enöverenskommelse och att det är Kungl. Maj:t som skall upphäva denövergångsbestämmelse som utesluter 1719-åringar ur försäkringen och låterfolktandvården ta hand om dem. Men i har alltså en tandvårdschefensam gjort denna operation, och det jag ifrågasatte var om detta är riktigt. Ang. innebörden i vissa fall av beslut omallmän tandvårdsförsäkring Ang. innebörden i vissa faU av beslut omallmän tandvårdsförsäkring Det är möjligt att jag har fel på den punkten, men i såfall får väl socialministern försöka överbevisa mig om det. Det står faktisktpå många ställen att det är Kungl. Maj:t som efter anmodan av socialstyrelsenskall lyfta ur 17-19-åringarna ur försäkringen och inte ensamt. Utöver detta måste jag också säga att det ärganska trist att tandvårdsförsäkringen inte som moderata samlingspartietville när vi tog beslutet kom att omfatta alla människor, oberoende avvilken tandläkare man söker. Det var mycket olyckligt, och det strider faktisktenligt min åsikt mot människors integritet att inte på samma ekonomiska villkorha full valfrihet när det gäller tandvärden. 1,5 miljoner människor, alltså alla hargenom försäkringen själva eller genom sina föräldrar berövats jämlikheten, kanman säga, med dem som är när det gäller tandläkarvalet. Det ärolyckligt att man skall fatta ett sådant beslut om en försäkring. Detfinns ju, herr socialminister, faktiskt både bra och för att använda ett miltuttryck mindre bra tandläkare inom både den privata sektorn ochfolktandvården. Om en 19-åring, som dessutom har ont om pengar, bor i ettområde där det finns en dåUg folktandvårdstandläkare och en mycket bra privattandläkare, blir han av ekonomiska skäl tvungen att gå till folktandvården, därhan får gratis behandling. Går han till privattandläkaren får han betala helakostnaden själv. Det måste te sig djupt orättvist, när hans kamrat som är ettår äldre kan gå till vilken tandläkare han viU eftersom försäkringen då gällerför båda. Han får rabatt både hos den privata tandläkaren och hosfolktandvården. Det är olyckligt att beslutet blev sådant. Jag vet att detär fåfängt men vill ändå vädja till socialministern att arbeta för attförsäkringen utvecklas i den riktning jag har antytt. Så, fru talman, bara en liten sak som kanskeligger litet vid sidan av de direkta frågorna jag ställt men som ändå hörsamman med denna tandvårdsförsäkring. Jag har frågatsocialministern om den mycket svåra ekonomiska situation som uppstått förtandteknikerna sedan vi fick tandvårdsförsäkringen. Situationen har faktisktförvärrats mycket . Jag vet också att socialministern alldelesnyligen fått ett nödrop från ett dentallaboratorium i om de härsakerna. Det gäUer faktiskt inte bara de privata tandteknikerna utan ocksålandstingens tandtekniska laboratorier. a. har vi ett i , somekonomiskt håller på att braka ihop på grund av tandvårdsförsäkringen. Det ärju väldigt olyckligt. Värst är det för kvalitetsverkstäderna, de tekniker somgör mycket fina produkter och som alltså har högre kostnader än de som sitter ien källare och kanske förfärdigar mera undermåhga produkter. Det är således de som sysslar med kvaUtetsprodukterna somkänner av detta. De hade en något högre kostnad när försäkringen trädde i kraftoch får de en återbäring som ligger under de kostnader de haft. Dessutom fårde vidkännas en väldig eftersläpning med betalningen från försäkringskassorna.De ligger ute med och håller bank . Jag skullesom avslutning, fru talman, vilja vädja tiU socialministern att göranågonting och göra det mycket snabbt när det gäller just tandteknikerna. Iannat faU kan vi få en kvalitetsförsämring på det tandtekniska arbetet och detvar ju ändå inte avsikten. Med detta vill jag, fru talman, återigen tacka för svaretoch som sammanfattning säga, att när har beslutat att försäkringenskall tillämpas på samma sätt i folktandvården som på den privata sektorn, dåförefaller det mig litet egendomligt att man generellt subventionerarfolktandvården. Är det -vidare riktigt att man kan utesluta 1719-åringarnautan att ha haft kontakt med departementet och ? den 28 febraari 1974