prot · FX0996 · 1974-12-31 00:00:00 — Att man sedan efter de alarmerande uppgifter somframkommit sänker värdet så drastiskt som från 500 till 20 ppm visar att detinte har funnits någon som helst kontroll här i landet när det gällt dennagiftframställning, utan arbetarna har fått utföra sitt arbete under dessaohygieniska förhållanden. Direktörerna i företagen sitter i sina väl tilltagnaoch luftkonditionerade rum under det att arbetarna måste utföra sina sysslor ihälsovådliga gaser. Det kan vara svårt för riksdagsmän att sätta sig in iarbetarnas förhållanden. Här i huset cirkulerar luften rätt så bra, och iförhållande tUl KemaNords fabriker, där arbetarna måste vistas, är detta husett himmelrike. Vi har i motioner föreslagit att företag enligt lag skallkunna bevisa att de preparat som används inte är hälsovådliga för arbetarna.Förr är vi inte nöjda. Någon sådan lag finns emellertid inte i vårt land.Riksdagen har avslagit dessa förslag. Regeringen är heller inte överens med oss,men vi nöjer oss inte förrän vi har kommit dithän att det införts en sådan lag.Först då kan människor arbeta utan att utsätta sig för livsfarliga skaderisker,vilket har varit fallet , och det är KemaNord ett typiskt exempelpå. Ang. cancerrisken vid arbete inom viss plastindustri Ang. verkningarna i vissa fall av åläggande för företagatt förbättra arbetsmiljön som denna fabrik debatteras i . Det säger ändå något omförhållandena där. Jag är inte beredd att diskuteraförhållandena i ett enskUt företag. Jag vågar dock utgå från att förhållandenadär har avsevärt förändrats, eftersom produktionsprocessen haravsevärt förändrats såväl i som i och i . Tyvärr har vi inga siffror från på de härgränsvärdena, de finns inte i den officiella statistiken. Men om det nu är somherr Lorentzon säger att har kommit ner till 8 ppm, bör det intevara svårt för oss att åstadkomma samma gränsvärden. Jag skall undersöka om denuppgiften är riktig, men jag tror inte det, . Jag har i varjefall träffat kolleger från andra öststater som absolut inte anser sig kunna gåned tUl 20 ppm. (vpk): Det kan i och för sig vara riktigt somstatsrådet säger att han inte kan diskutera en enskUd fabrik och förhållandenadär. Men statsrådet har med sina förbindelser och med sitt kansli bättremöjligheter än jag att få uppgifter om den fabrik det gäller. Låt mig emellertid ta som exempel uppgifter somoffentliggjorts i tidningarna och som kan kontrolleras bland arbetarna. Vidframställning av PVC-plast används vinylklorid, som är en gasformig råvara. Denförvaras under tryck, och vid KemaNord i är förhållandena inte bättreordnade än att gasen tillåts pysa ut på flera stäUen i fabriken. Ett 15-talsådana punkter har påträffats efter de alarmerande uppgifterna omcancerfaran. Bättre var inte arbetarskyddet vid den fabriken! När dylikaförhållanden kan vara rådande är det uppenbart att faran för arbetarnas hälsaär så stor den över huvud taget kan vara. Den fråga jag ställde till statsrådet beträffande vårtkrav, framfört i motioner, att företagen icke skall få använda preparat utanatt garantera att de icke är hälsovådliga har statsrådet icke svarat på. Överläggningen var härmed slutad. §12 Ang. verkningarna i vissa fall av åläggande för företag att förbättraarbetsmiljön Herr arbetsmarknadsministern erhöll ordet föratt besvara (vpk) i kammarens protokoll för Intagnafråga, nr 215, till , och anförde: har frågat industriministern omhan anser det godtagbart att företag som av yrkesinspektionen åläggs attförbättra arbetsmUjön för att undslippa detta lägger ned driften. Enligtfastställd ärendefördelning ankommer det på mig att besvara frågan. Ett åläggande att förbättra arbetsmiljön är inte ettgodtagbart skäl att lägga ned driften. FruMARKLUND (vpk): Jag ber att få tacka arbetsmarknadsministernför svaret på min enkla fråga. Arbetarna på ett företag tvingas jobba i en arbetsmUjö,som är vidrig på många sätt, det är buller, gaser, damm, kyla och andrahälsorisker. gör mätningar och konstaterar att aUa normvärdenöverskrids. Gång på gång. Men åren går och ingenting händer.Arbetarna klagar över yrkesinspektionens agerande. De försöker också väckauppmärksamhet för sin situation genom ett brev tUl industridepartementet ochtiU partiledarna. Arbetarna finns i och arbetsplatsen ärÄlvsbyverken, ägare Varf och ytterst Salénkoncernen. Det här företaget gavs alltså upprepade chanser att vidtaåtgärder för att förbättra arbetsförhållandena. Det enda som hände var attföretaget sade sig berett att nödtorftigt åtgärda de värsta miljöbristerna iväntan på ätt någon hugad köpare skulle dyka upp. I det nämnda brevet föreslårarbetarna i det läget att staten skall gå in som köpare. fick företaget ultimatum avyrkesinspektionen. Antingen skulle verkstaden byggas om rejält eller en nyuppföras. Vidtogs inte någon av dessa åtgärder kunde yrkesinspektionengenomdriva stängning av företaget. För tvåveckor sedan kom företagets svar. Driften läggs ned. Sådan är igrova drag den situation som föranlett min fråga. Det är märkligt att det kan gå till på det här sättet.Arbetsmarknadsmmistern anser att det inte skaU få vara på detta sätt, och dettycker inte jag heller. Ett företag med stora kapitalintressen bakom sigbedriver alltså verksamhet under förhållanden som är uppenbart skadliga för deanstäUda. Det enda syftet måste ha varit att få ut så mycket vinst som möjligtoch sedan packa ihop. Det här är bara ett exempel. Arbetarskyddslagen räckeruppenbarligen inte tUl för att lösa konflikten meUan de båda intressena - å enasidan arbetarnas krav på god arbetsmUjö och goda arbetsförhållanden, ä andrasidan företagets vinststrävan. Då blir min fråga: VUka medel har samhället attsätta in för att få ett företag, som gjort vinster på dålig arbetsmiljö, attantingen åstadkomma en acceptabel arbetsmUjö eller på annat sätt bidra tiU attarbetsmöjligheterna bibehålls på en ort, där företaget länge har verkat? Ang. verkningarna i vissa fall av åläggande för företagatt förbättra arbetsmiljön hör det väl tUl sällsyntheterna attföretagen vägrar att utföra de förbättringar som de åläggs avarbetarskyddsmyndigheterna. Jag är emeUertid av två skäl inte i stånd attdiskutera dessa enskUda faU. För det första är det inte brukligt att riksdagendiskuterar enskUda fall. För det andra kan man inte förvänta sig att statsrådetskaU komma med fickan fuU av uppgifter om alla fall av det här slaget. Men rent principiellt skaU företagen inte få leva i denförestäUningen att de, om de får ålägganden att utföra enförbättring men underlåter att vidta denna åtgärd, skall kunna fortsätta attbedriva verksamheten för att på det sättet undvika arbetslöshet. 12 protokoll 1974. Ang. verkningarna i vissa fall av åläggande för företag att förbättra arbetsmiljön alldelessäkert att inträffa att enstaka företag tvingas att lägga neddriften. Det är det enda alternativet för dem, om de vägrar vidta åtgärder somförbättrar arbetsmUjön. Vi har ju givit arbetarskyddsombuden ochskyddskommittéerna fullmakt att stoppa ett företag, om det inte vidtar åtgärdersom det blivit ålagt att utföra. Man får alltså för framtiden räkna med att det vapnet kankomma att tillgripas att driften helt enkelt stoppas, om företagen underlåteratt verkställa de förbättringar som samhället ålägger dem. (vpk): Jag har ju framhållit det som hänt påÄlvsbyverken som ett exempel på vad som förekommer av och till.Arbetsmarknadsministern säger att det inte hör till vanligheterna, men dethänder dock. Vi har bl. a. exemplet . Problemet kan bli aktueUt någonannanstans , och därför måste det väl vara angeläget attprincipiellt diskutera vUka möjligheter samhället har att gripa in. Kanarbetsmarknadsmmistern exempelvis tänka sig att något slags vanhävdslag -kundetillämpas vid sådana här tillfällen? säger arbetsmarknadsministern att vi nog i framtidenkommer att få konstatera att företag lägger ned när de åläggs att ordnaarbetsmUjön därför att de inte har något annat alternativ. Men skaU dåarbetsmarknadsmmistern, och andra ansvariga bara konstatera dettagång på gång? Vad har vi för möjligheter att förhindra det, vad har vi förmöjligheter att sätta in åtgärder för att inte ett företag som i det här falleti ett tiotal år skall kunna driva verksamheten vidare under för arbetarna heltouthärdliga förhållanden och sedan, när det ställs inför detta krav, bara lägganer driften? Jag tycker också att det är riktigt att yrkesinspektionenäntligen grep in och definitivt sade ifrån, att så här kan det inte längrefortsätta. Så långt är allt gott och väl men sedan då? Skall vi sitta och sepå när företagen lägger ner driften? 1 har man lyckats ordna något så när med arbeteför de flesta anställda, men det kanske inte går på andra ställen. Och även iÄlvsbyn återstår ett flertal äldre arbetare, som inte får fortsätta att arbetapå sin hemort. Om ett företag genom samhälleliga besluttvingas lägga ner på grund av vidriga arbetsmUjöomständigheter, så har ju intesamhället därmed avsvurit sig skyldigheten att ta hand om dem som blirarbetslösa. I det fall som här har nämnt föreställer jag mig attden enda räddningen är att bygga upp ett helt nytt företag. Det som finns därär ju inte brukbart längre; det är fullständigt kört i botten. Den omständigheten att vi får en ännusträngare arbetsmUjölag, som kanske tvingar en del företag att lägga ner,innebär inte att vi lämnar deras anställda vind för våg. Vi får naturligtvisvidta åtgärder för att ge dem annan sysselsättning, och jag vet att det i dethär fallet har skett i mycket stor utsträckning. Enligt de rapporter jag harfått finns det goda förhoppningar om att alla skall komma i sysselsättning. (vpk): Också jag har konstaterat att man harlyckats ordna för de allra flesta av de här arbetarna. Det är bra att samhällettar ansvar för de arbetare som drabbas, men fortfarande står ju frågan kvar:Skall detta företag fä packa ihop och flytta sin verksamhet någon annanstansutan att behöva investera någonting av de vinster, som det ändå har skaffat sigunder åren, i arbetstUlfällen åt de arbetare som har dragit ihop dem? Överläggningen var härmed slutad. Ang. undervisningen i trafikskolorna § 13 Ang. undervisningen i trafikskolorna Herr arbetsmarknadsministernBENGTSSON erhöll ordet för att besvara ' (fp) i kammarens protokollför intagna fråga, nr 224, och anförde: har frågat mig om jag vill attsådana pauser som är önskvärda från bl. a. arbetarskyddssynpunkt införes iundervisningen vid trafikskolorna. har enligtsina direktiv att ta upp frågan om arbetspauser. Jag vill därför avvaktaresultatet av utredningens arbete mnan eventuella åtgärder i frågan vidtas. HerrROMANUS (fp): Ätt vara trafiklärare är ett mycketstressande yrke. Man måste ständigt vara på helspänn för att inte trafikolyckorskall inträffa. Enligt uppgift är också stressjukdomar både allvarliga, somhjärtinfarkt, och Undrigare mycket vanliga bland trafiklärare. Extra påfrestande blir naturligtvis arbetet, om det integes tillfälle tiU en kort paus mellan varje lektion eller i vissa fall efter endubbellektion. Vissa skolor har infört pauser, men på många skolor gårlektionerna fortfarande direkt i varandra, så att läraren kan tvingas sitta ibilen i sträck. Om han skulle behöva gå ur den för att sträckapå benen, för att dricka vatten eller för att gå på toaletten, stjäl handyrbara lektionsminuter från eleverna. Det skapar också irritation och blirytterligare ett stressmoment i arbetet. Trafiklärarna har ända försökt få till ståndpauser. De har vänt sig till arbetarskyddsstyrelsen, och ärendet har bollatsfram och tillbaka med remisser till olika intressenter, överklaganden osv.Först fick de bifall hos arbetarskyddsstyrelsen. Sedan ändrade styrelsen sigoch hänvisade 197 1 till att frågan skulle lösas avtalsvägen. Det har alltsåännu inte lyckats. Man kan förstå om trafiklärarna känner vanmakt inför dennakombination av byråkratisk tröghet och ovilja hos arbetsgivarna att uppfyllaelementära krav på god arbetsmiljö. Därför vänder jag mig nu tillarbetsmarknadsministern för att höra om han är nöjd med detta tillstånd ellerom han är beredd att vidta åtgärder för att få en ändring till stånd. En sådanändring skulle ha betydelse också för trafiksäkerheten. Ang. undervisningen i trafikskoloma framhåller att arbetsmiljöutredningensysslar med detta problem. Han vill avvakta dess resultat. kommer att hålla på, om jag är rätt underrättad, i merän till. skall den vara färdig enligt vad vifick höra i socialutskottet. Trafiklärarna börjar bli en smula otåliga över att derasproblem inte kan lösas. De har snart hållit på för att få rätt tiUpauser, en rätt som borde vara självklar när de har ett så pressande arbete. Kan inte någonting göras i denna ändå relativt begränsadefråga utan att invänta arbetsmiljöutredningen? Det finns paragrafersom skall tillförsäkra sådana människor arbetspauser som har stressande arbete.Det råder knappast något tvivel om att trafiklärarna har det. Går det inte attgöra någonting för att förbättra deras situation redan innan denna storautredning, som ju har vittomfattande uppgifter, blir färdig med sitt arbete? Denna grupp omfattas mte av den bestämmelse iarbetarskyddslagen som reglerar raster. Men många andra gruppers problem isamband med pauser och raster utreds av arbetsmiljöutredningen. Enligt minmening är det befogat att trafiklärarna kommer in under denna bestämmelse. Menjag anser inte att man kan gå till och begära en särskild lagändringbara för en grupp, då flera andra gruppers problem finns med. Vi får väl lugnaoss tills arbetsmiljöutredningen kommer med sitt förslag. Statsrådet säger att denna grupp inteomfattas av bestämmelsen i arbetarskyddslagen. Det är ändå en sanning med vissmodifikation. Arbetarskyddsstyrelsen har en gång uttalat att bestämmelsen skalltillämpas. Sedan styrelsen funderat på saken ändrade den sig och sade attbestämmelsen inte skall tillämpas. Men tre ledamöter av styrelsen ansåg attbestämmelsen borde tillämpas. Om denna kategori inte Ugger under bestämmelsen,ligger den i aUa fall väldigt nära. Jag ber att få tacka för statsrådetBengtssons uttalande att han anser att gruppen skall in underarbetarskyddslagens bestämmelse om rätt till pauser. Jag begär inte någotbesked , men vädjar till arbetsmarknadsministern attundersöka om man inte kan göra en så pass begränsad ändring att denna kategorifår sitt problem löst, innan det hinner fira tioårsjubileum. Det gäller trotsallt människor som utför ett viktigt arbete och som känner att deras ärende harbollats fram och tillbaka, fastän det hade kunnat ges en konstruktiv lösning. Jag är aldrig okänslig för vädjanden. Men jagvUl fästa uppmärksamheten på att frågan är prövad av Kungl. Maj:t och iregeringsrätten. Där har man konstaterat att denna grupp inte omfattas av dennämnda paragrafen. HerrROMANUS (fp): Vi skall väl inte fördjupa oss i dettaärende. Men om jag är rätt underrättad var det mer en formell sak som ärendetföll på i regeringsrätten, nämUgen det faktum att den fackliga organisationeninte hade skaffat sig tillräckUgt underlag för att föra trafiklärarnas talan.Arbetarskyddsstyrelsen beslöt med tre reservanter att ändra sitt tidigarebeslut och utesluta gruppen från lagens tiUämpning. Det måste ändå vara enganska begränsad ändring som fordras, och då kanske man inte behöver inväntadenna stora utredning. Ang. direktiven till utredningen om stimulansåtgärder föratt förbättra arbetsmiljön Överläggningenvar härmed slutad. § 14 Ang. direktiven till utredningen omstimulansåtgärder för att förbättra arbetsmiljön Herr arbetsmarknadsministernBENGTSSON erhöll ordet för att besvara () i kammarens protokollför intagna fråga, nr 232, och anförde: har frågat mig varför intedirektiven till utredningen om stimulansåtgärder för att förbättra arbetsmiljönöverensstämmer med det beslut fattat. har begärt ett förslag av Kungl. Maj:t. har jag mte ansett mig kunna verkställa utan ett visstutredningsarbete. Direktiven till de sakkunniga strider enligt min mening intemot beslut. Jag ber att få tacka statsrådet försvaret på min fråga, även om jag är förvånad över att statsrådet säger attdirektiven inte strider mot beslut. har ju med anledningav en borgerlig reservation beslutat att statsbidrag bör utgå tillförbättringar av arbetsmiljön, på samma sätt som statsbidrag utgår tillförbättringar av omgivningsmiljön. Såsom redovisas i utredningsdirektiven utgårstatsbidrag numera också för åtgärder mot buller. Men var det fråga om ett statsbidrag under enövergångstid, och har uttalat att Uksom när det gäller kostnadernaför industrins omgivningsmiljöer måste utgifterna för en bättre arbetsmiljöbäras av produktionen. Det är således den grandinställningen som gäller bådevad beträffar omgivningsmiljön och miljön inom företagen, och det var deninställningen som låg till grund för beslut. Detta har statsrådettydligen tagit tiU intäkt för att säga att man skall införa en ny princip omatt företagen skall kollektivt finansiera bidragen genom avgifter. Det står jui direktiven att enhälligt har uttalat att kostnaderna för attförbättra arbetsmiljön skall bäras av produktionen - det är ettprinciputtalande som vi alla var ense om men mot denna bakgrund har desakkunniga nu att utgå ifrån att de kostnader som kan följa med ettgenomförande av förslagen skaU finansieras kollektivt av företagen genomavgifter. Det är ju någonting som inte på något sätt har stöd i det beslut 13 protokoll 1974. Ang. placeringen av allmännyttigt bostadsföretagsgmnd-kapital Om så vore, borde man resonera på samma sätt när det gäUeromgivningsmiljöerna, eftersom grundinställningen gäller även beträffande dessa. Det hänvisas alltså till att det är med anledning avriksdagens beslut som sakkunniga tillkallas, men direktiven går långt utövervad har beslutat. Det stämmer enligt min mening inte alls. har begärt ett förslag avregeringen att ta ställning till, och i den diskussion som då fördes här fästejag uppmärksamheten på att det utskottsbetänkande som Ugger till grund geringen vidare vägledning för dem som skall utforma förslaget. Jag kan tala omatt vi har bedrivit ett mycket ingående studium både av diskussionsinläggensom gjordes och av utskottsbetänkandet, och det är med ledning därav som vi harutfärdat direktiven. I direktiven talar jag om stimulansåtgärder föratt få till stånd förbättringar i arbetsmiljön. Den bärande principen är attkostnaderna skall betalas av produktionen, och då är det ju rätt rimligt attta in en avgift från produktionen och sedan dela ut statsbidrag. Allting somstaten delar ut är ju statsbidrag, och om vi tar in avgifter från företagen sommotiveras med att vi skall förbättra arbetsmiljön, så får vi ju in pengar somkan användas till statsbidrag. Mottagarna ser ju inte varifrån pengarna kommer. Jag förstår inte vad bråkar om. Riksdagenfår sitt förslag . Och att de pengar som staten delar ut för attstimulera förbättringar av arbetsmiljön inte skulle vara statsbidrag har jagväldigt svårt att förstå. Jag kan inte förstå det resonemang statsrådetBengtsson för här. Det framgår ju klart och tydligt av utskottets skrivning attdet statsbidrag man har tänkt sig skall fungera så att bidraget till särskildastimulansåtgärder skall utgå på liknande sätt som detbidrag som utgår till förbättring av den yttre miljön. Det tasju inte in bidrag från företagen till detta statsbidrag för omgivningsmiljön såsomföreslagits här. Jag menar alltså att de här direktiven inte överensstämmer medriksdagens beslut. Det har inte statsrådet kunnat övertyga mig om attde gör. Överläggningen var härmed slutad. § 15 Ang. placeringen av allmännyttigt bostadsföretags grandkapital Herr bostadsministern erhöll ordet för attbesvara () i kammarens protokoll för intagna fråga,nr 221, och anförde: har frågat mig om jag haruppfattningen att allmännyttigt bostadsföretags grundkapital kan vara placerati anläggningstillgångar. EnUgt gällande bestämmelser är grundkapital det egnarörelsekapital som ett företag förfogar över i form av aktiekapital ellergrundfond. Grundkapitalet skall vara placerat på ett betryggande sätt och såatt det alltid är disponibelt. Närmare anvisningar om placeringen har intemeddelats. Frågan om placering på annat sätt än på bankräkning är, efter besväröver beslut av en länsbostadsnämnd, föremål för prövning i bostadsstyrelsen.Med hänsyn härtill anser jag mig förhindrad att nu uttala mig ytterligare omsättet för placering av grundkapital. Jag tackar statsrådet för svaret på minfråga. Jag hade väl på känn när jag ställde min fråga att det var precis så somstatsrådet säger i sitt svar, nämligen att det inte finns anvisningar för hurdessa grundkapital skaU vara placerade. Min fråga är föranledd av den oklarhetsom råder vid tolkningen av 16 § i bostadslånekungörelsen. Det finnsbostadsföretag som tolkat bestämmelsen på det sättet att man har grundfondenplacerad på särskUt konto i bank, åtskilt från andra medel. Men det finns ocksåandra bostadsföretag som betraktar grundfonden som rörelsekapital och på såsätt använder sig av dessa medel. Det finns också de som vill göra gällande attom bostadsföretagets tillgångar överstiger skulderna med minst grundfondensbelopp har man en grundfond enligt bestämmelserna oavsett placeringen. Vi har i den länsbostadsnämnd jag är ledamot i efterkontakt på tjänstemannajjlanet med intagit en stramareinställning när det gällt bedömningen av när grundfonden uppgår till stipuleratbelopp och till dess placering. Över detta länsbostadsnämndens beslut haranförts besvär hos . Jag förmodar att det är det ärendet somstatsrådet syftar på i sitt svar. Jag har också genom de upplysningar jag inhämtat frånriksdagens upplysningstjänst fått bekräftat att dessa anvisningar inte finns,och jag vädjar till statsrådet att hjälpa till med att få sådana anvisningartill stånd. Överläggningen var härmed slutad. Ang. fömtsättningarna för en kärnkraftsanläggning iBohuslän § 16 Ang. förutsättningarna för en kämkraftsanläggning iBohuslän Herr bostadsministern ordet för att besvara i (fp) i kammarensprotokoll för intagna fråga, nr 222, och anförde: i har frågat mig omjag anser att en kärnkraftsanläggning i norra är förenlig med denfysiska riksplanen. Svaret är nej. HerrLINDAHL I (fp): Jag vill rikta mitt uppriktiga tack tillstatsrådet för svaret. Svaret innehöll ingenting annat än jag hoppats på. Ang. åtaganden med anledning av FN:s beslut omhjälp till katastrofdrabbade också att vi därmed kan avföradenna fråga från diskussion . Överläggningen var härmed slutad. §17 Ang. åtaganden med anledning av FN:s beslutom hjälp till katastrofdrabbade Fru statsrådet erhöllordet för att besvara ' (c) i kammarens protokoll för den 10 majintagna fråga, nr 204, och anförde: har frågat mig om jag är bereddatt lämna en redogörelse för åtaganden genom beslutet vidFN:s extra generalförsamling dels om en katastrofaktion för de mest drabbadeu-länderna, dels om en särskild fond för motsvarande ändamål. Vid den särskilda sessionen med FN:s generalförsamUng iapril antogs ett omfattande handlingsprogram som bl. a. syftar till att geu-länderna större inflytande i världsekonomin. En del av handlingsprogrammetavser de åtgärder som måste vidtas för att bistå de som drabbatshårdast av den senaste tidens kraftiga prishöjningar på bl. a. olja, livsmedel,konstgödsel och industrivaror. FN:s generalsekreterare har vädjat om snarabidrag antingen direkt eller via FN-organ till detta program. Särskilt harpoängterats vikten av att insatserna sker snabbt. Jag kan meddela, att var det första land sompositivt besvarade denna vädjan från FN:s generalsekreterare. Regeringen hartill FN meddelat sin avsikt att med höja det direktabiståndet till vissa av de länder vi samarbetar med. Således avser regeringen att öka anslagsramarna tillTanzania, , och Sri Länka. Dessutom avser regeringen att ökabiståndet till PAIGC i . Beloppet tas från katastrofreserven ochointecknade reservationer vid utgången av detta budgetår. Utöver detta gesandra drabbade mottagariänder bl. a. möjlighet att omdisponera detsvenska biståndet under nästa budgetår, så att importkapaciteten förstärks.