prot · FX0934 · 1974-12-31 00:00:00 — Men då måstevi också vara konsekventa och se på den utveckling som har skett framför alltbeträffande boendekostnaderna och vara lyhörda för människors önskemål i densituation som de har hamnat i, då de på grund av höga boendekostnader intelängre kan efterfråga den bostad som de eljest skulle vilja ha och behöver. påminde om planmonopolet som instrument då detgäller de frågor som vi här har diskuterat. Visst finns planmonopolet, mentyvärr har det inte visat sig tillräckligt för att komma till rätta medproblemen. Det är också från den utgångspunkten vi från vpk har lagt framförslag (ill åtgärder. HerrADOLFSSON (m); fru ordförande säger attkommunerna är lyhörda för vad har sagt. Bevisligen är sju av de tiostörsta kommunerna i landet inte alls lyhörda. De handlar stick i stäv mot vadderas kommuninvånare vill. Det är väl inemot halva svenska folket som bor i desju kommunerna. Det måste i varje fall röra sig om en betydande del av svenskafolket som på det sättet inte får en enda möjlighet att bygga hus på sin egentomt. Detta visar att det här problemet inte är så ringa som man i förstonekanske är beredd att tro. Jag tycker inte, , att man bördra paralleUer mellan å ena sidan bostaden och å andra sidan sju.kvärden ochskolan. Om man skulle dra den parallellen, så ser jag som en väldigt stor riskatt det också skuUe bli en långt gående enhetlighet. Man skulle då blitilldelad sin bostad, och så vUl ju vi svenskar mte ha det. Vi vill havalfrUiet i boendet, och det tror jag att vi bäst kan få med det system vi haroch den konkurrens som sker. Sedan ett par ord till . Visst vet jag här och var inte har varit lyhörd utan handlar över människors huvuden. Menjag tror ändå att här håller det på att ske förändringar. Politikerna upptäckernog att man måste vara lyhörd för invånarnas önskemål. (vpk): Men, i , om vi betraktarrätten till utbildning och rätten tUl sjukvård som sociala rättigheter och viockså betraktar rätten till en god och rymlig bostad som en social rättighet,då måste man väl ändå kunna dra paralleller på det sätt som jag här gjorde. Jagär helt övertygad om att vi med det samhällssystem vi har inte kommer att fånågon slutgiltig lösning på problemet att skaffa varje medborgare en rymlig ochbra bostad till en rimlig kostnad. Men vi kan komma en god bit på väg, ifall viär överens om att ta itu med de krafter som spekulerar i och tjänar storapengar på att folk måste ha någonstans att bo. Och detta sista är ju ändågrundläggande: Vi kan inte vara utan en bostad i vårt klimat. Därför bör maninte bara i aUmänna ordalag tala om rätten till bostad som en social rättighet,utan vi bör kombinera det talet med åtgärder för att befria bostadsmarknadenfrån de spekulations- och vinstintressen som finns där, på sätt som viföreslagit kommunisterna. i (c): talar ju som om vi inte allshade tänkt på boendet och inte alls kände till alla de saker som har beslutatsför att ge människorna rättighet till en bra bostad. Jag tycker ändå inte attdet är riktigt att dra paraUeller med sjukvården och skolan, för på de områdenakan vi ju ha enhetliga system - jag har inga invändningar mot det men i frågaom boendet förordar jag valfrihet, och en sådan tror jag inte går att få medden utformning som talar för. Markpolitiken m. m. HerrCLAESON (vpk); Är det då bättre, , att vi har envalfrihet som innebär att i stort sett bara de bäst stäUda i samhället harnågon verklig valfrihet då det gäUer bostad? Det faktiska förhållandet äratt någon verklig valfrihet föreligger inte för majoriteten av invånare varesig det gäller boendeform eller bostadens storlek m. m. Utifrån betraktelsesättet om bostaden som social rättighetmåste vi väl ändå kunna vara överens om att vi skaU jämna vägen för att också ipraktiken kunna göra bostaden till en gmndläggande social rättighet. Det är detjag menar. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till 1:o) utskottets hemställan, 2;o) reservationen nr 1 av herrar Wennerfors ochAdolfsson samt 3:o) reservationen nr 2 av , och förklarades denförstnämnda propositionen vara med övervägande ja besvarad. Då votering upptogs för bestämmande av kontrapropositionen ånyo de bådaåterstående propositionerna, av vilka den under 2;o) angivna förklarades haflertalets mening för sig. Sedan begärt votering beträffandekontrapropositionen upplästes och godkändes följande voteringsproposition; Den som vill att kammaren till kontraproposition ihuvudvoteringen angående civUutskottets hemställan i betänkandet nr 5 antarreservationen nr I av herrar Wennerfors och röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren till kontraproposition i nämnda votering antagit reservationen nr2 av . Vid omröst))ing genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då begärderösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gavföljande resultat; I enlighet härmed blev följandevoteringsproposition uppläst och godkänd: Den som vill att kammaren bifaller civilutskottetshemställan i betänkandet nr 5 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallit reservationen nr 1 avherrar Wennerfors och . Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Denna om- Nr 34 röstninggav följande resultat: Ja - 279Nej - 48 § 20 Ändring i expropriations- och förköpslagstiftningen Föredrogs civilutskottets betänkandenr 6 i anledning av motioner om ändring i expropriations- ochförköpslagstiftningen. I detta betänkande behandlades motionerna 1974:93 av m. fl, (m) vari, såvitt nu var ifråga (yrkandena a-c och d delvis), hemställts att rUcsdagen beslutade a. upphävaförköpslagen (1967:868), b. att 2 kap. 1 § expropriationslagen med bestämmelse omtätbe- byggelseexpropriation skulle erhålla av motionärerna föreslagen lydelse, c. upphäva4 kap. 3 § expropriationslagen, d. hos Kungl. Maj:t hemställa om förslag om att återställaden före den gäUande rätten att disponera fastighetsanvändning genom att i byggnadslagen återinföra de bestämmelser om rätt till bebyggelse, fastighetsanvändning och ersättning m. m. som gällde i byggnadslagen , 1974:1582 av m, fl. (vpk) vari, såvitt nu var i fråga (yrkandena 2 och 3), föreslagits attförköpslagen ändrades så att samhället gavs rätt till prövning av detöverenskomna markpriset vid övertagna köp, samt att hos regeringenhemställde om utarbetande av förslag härom att föreläggas förställningstagande samt 1974:1584 av m. (vpk) vari föreslagits att - i syfte att motverka upptrissning avmarkvärden enligt i motionen anförda synpunkter - hos regeringen hemställde attförslag skyndsamt förelades om ändring av expropriationslagen såvittavsåg 4 kap. 3 § jämfört med övergångsbestämmelserna punkt 13. 1. beträffandeexpropriation för tätbebyggelseändamål m. m. att skulle avslåmotionen 1974:93, yrkandet b samt yrkandet d i här behandlad del, 2. beträffandegrunderna för beräkning av expropriationsersättning att skulle avslåmotionerna 1974:93, yrkandet c, och 1584, 3. beträffandeförköpslagen att skulle avslå motionerna 1974:93, yrkandet a, och1582, yrkandena 2 och 3. Ändring i expropriations-och förköpslagstiftningen 1. beträffande expropriation för tätbebyggelseändamål m.m. av herrar Wennerfors (m) och () somansett att utskottet under Ändring i expropriations-och förköpslagstiftningen att i anledning av motionen 1974:93, yrkandet bsamt yrkandet d i här behandlad del, hos Kungl. Maj:t skulle anhålla om förslagtill ändrad lagstiftning enligt vad reservanterna anfört, 2. beträffande grunderna förberäkning av expropriationsersättning (presumtionsregeln) a. av herrar Wennerfors (m) och () som ansettatt utskottet under 2 bort hemställa, att i anledning av motionen 1974:93, yrkandet c,och med avslag på motionen 1974:1584 hos Kungl. Maj;t skulle anhålla om förslagtill ändrad lagstiftning enligt vad reservanterna anfört, b. av (vpk) som ansett att utskottet under 2bort hemställa, att med avslag på motionen 1974:93, yrkandet c,skulle bifaUa motionen 1974:1584. 3, beträffande förköpslagen av a. herrar Wennerfors (m) ochAdolfsson (m) som ansett att utskottet under 3 bort hemställa, att i anledning av motionen 1974:93, yrkandet a,och med avslag på motionen 1974:1582, yrkandena 2 och 3, hos Kungl. Maj:tskulle anhålla om förslag omfattande ett upphävande av lagen, b. av (vpk) somansett att utskottet under 3 bort hemställa, att i anledning av motionen 1974:1 582,yrkandena 2 och 3, samt med avslag på motionen 1974:93, yrkandet a, som sinmening gav Kungl. Maj:t till känna vad reservanten anfört. Till betänkandet hade fogats ettsärskilt yttrande av i (c) samt herrar Åkerfeldt (c), Mattssoni (c), i (c) och i (fp). Ett fritt samhälle skall bygga pä fria ochoberoende medborgare. Den enskUdes möjligheter att själv avgöra sin framtid,att själv träffa sina val och att själv ta ansvar för förvaltningen av egna ochgemensamma tillgångar är av avgörande betydelse för att säkerställa denmångsidighet i valmöjligheter och beslutsfattande och det oberoende som ettdemokratiskt samhällssystem förutsätter. I ett samhällssystem där medborgarnasaknar valfrihet och oberoende ger mångsidigheten vika för likriktning ochoberoendet för totalstyrning. Demokratin förlorar livskraften och innehållet.Socialismen bygger på strävanden som omsatta i praktisk politik innebär att denenskUdes valmöjligheter på sUct begränsas eller upphör. I ett längreideologiskt perspektiv kommer socialismens visioner och demokratins krav påkollisionskurs. Vi i moderata samlingspartiet viU starkt understryka attden enskilda äganderätten är en omistlig beståndsdel i en fri demokrati. Dennager samhällsmedborgarna möjlighet att ta ansvar. Den vidgar hans oberoende. Historienkänner inga exempel på samhällen som har kunnat förena frånvaron av enskUtägande med demokrati. Det är bl. a. därför som äganderätten tUlhör de mänskligafri- och rättigheterna, vilkas bestånd konventioner viU garantera. I ett samhäUe dominerat av kollektivt ägande ersätts denenskilde individens ansvarstagande av de anonyma kollektivens beslut. Förvaltningenseffektivitet nedgår och dess kostnader ökar. Ju mer samhället koUektiviseras,desto större blir behovet av en växande byråkrati och av för den enskUdeingripande detaljregleringar. Utifrån sådana principiella synpunkter på enskUdäganderätt har moderata samlingspartiet på område efter område sökt verka fören avvägning mellan den enskildes och det allmännas intressen som medger attäganderätten och aUa de samhällsvärden som den företräder i möjligaste månbevaras. Detta gäller inte minst på det markpolitiska området. Utan attåsidosätta rimliga och ofrånkomliga samhäUsbehov har vi motsatt oss dedoktrinärt socialistiska inskränkningar i äganderätten som socialdemokratin harvelat förverkliga. För en aktiv politiker innebär det här sättet attformulera sig inte så stora konstigheter, men för en medborgare vars politiskainsats begränsar sig till ett besök i vallokalen låter detkanske litet mera teoretiskt. Ord som samhällssystem, totalstyrning,ideologiskt perspektiv eller socialismens visioner hörde jag inte i förrgår,när jag satt och pratade med mina kamrater på jobbet. Jag tror inte heller attkammarkollegerna brukar höra det sättet att formulera sig. Språket är mycketmustigare och mera rakt på sak. Det lät så här: "Hör Du Wennerfors, vadtusan gör Du i egentligen? Kan inte Du och de andra politikerna ordnaså att jag själv får bestämma färgen på min stuga? Kan Du förklara för mig varförpolitiker och myndigheter skaU lägga sig i det här? Har de inte tiden tillandra och viktigare saker?" Ja, ni känner säkert igen det. , Hur ofta möter jag inte människor på min arbetsplats,hemUcring eller när jag deltar i torgmöten och andra politiska arrangemang intebara i , utan rant om i landet som ställer den här typen avfrågor. Egentligen skulle jag ha kunnat göra som gjorde för enhel del år sedan i debatten om högertrafiken i andra kammaren i det gamla husetpå . När hon gick fram tUl talarstolen hade hon med sig en mängdbärkassar fyllda med brev från människor rant om i landet, och hon läste upp endel av dem. Tänk, om jag här framme skuUe ha radat upp alla de tusentals brevsom vi i partiet har fått och som har gällt justmarkpolitiken och det nya som har skett på området! Alla dessa muntligt ochskriftligt ställda frågor har gäUt orsakerna till det långvarigabyggnadsförbudet, till att man tar till expropriationslagen för att tvångsvisinlösa egendom, eller vad som i samband med ersättningsfrågorna kallaskonfiskation, eller till den ökande byråkratin. Hur många är inte deskärgårdsbor i som undrar varför de inte får-bygga ettlitet hus till sina vuxna barn på den egna marken! För dem är det obegripligtatt det skall behöva bli ett herrans liv och en enorm papperskvarn förexempelvis ett utedass' skuU. Det måste kännas bittert för den gamlaskärgårdsbon att se välfärden på fastlandet, att lyssna till politikernasvackra tal om nya Ändring i expropriations-och förköpslagstiftningen Ändring i expropriations-och förköpslagstiftningen reformkravoch nya löften och nätt och jämnt klara fastighetsskatten garantiskatten för den mark på vUken han inte får bygga någrauthyrningsstugor. Hur många brev har vi inte fått om det sätt på vUketlagstiftningen nu tUlämpas! Det kommer en myndig herre från den kommunalaförvaltningen. Han meddelar - hyggligt och vänligt - att kommunen vUl köpahuset och tomten. "Vi behöver det här området", säger han. Det ärinte sällan som ägaren tillhör den äldre generationen. Han och hans hustru harverkligen slUit i sina dagar. Tänk vad de fick avstå från mycket för att klaradet här huset! Tomten var inte dyr när de en gång köpte den med vårt sätt attse på pengar. Men för en vanlig jobbare var det annat. ärhuset betalt, nu är bostadskostnaderna låga, och de trivs bra med det egnahuset, med krusbärsbuskarna och rabatterna. Och sä säger de båda två tiUrepresentanten för myndigheten: "Nej, vi vUl nog inte flyttahärifrån." Hur går det? förstår de att de inte har någotval. Det har stiftats nya lagar. Kommunen kan ta huset med tvång, och kommunenbestämmer priset. Det blir flera besök och flera samtal. De båda gamla ärskakade. De förstår att det inte är någon idé att spjärna emot myndighetenhar makten. Det är ganska lätt att ta fram statistik påantalet lämnade expropriationstUlstånd sedan exempelvis tillbaka.Antalet är förmodligen inte stort. Men det är betydligt svårare att fåstatistik på alla de fall där den nya lagstiftningen på markpolitikens områdeanvänds som ett hot, där man inte behöver gå så långt som att begära tillståndtUl expropriation. Folk upptäcker att det inte är någon idé att spjärna emot det är my:ndigheterna som har makten. Man har som enskild ingenting att sättaemot. Men vi får nu undan för undan kännedom om en del av de här fallen, ochdet kommer också att märkas en allt kraftigare opinion mot detta. Vad är det då för folk som kontaktar oss i dessa frågor?Jag kan tänka mig att mina socialdemokratiska kolleger i kammaren svarar attdet är moderater, förstås. Och visst får vi brev från människor som har denpartitillhörigheten. Men hur många är inte de som deklarerar annanpartitillhörighet eller som inte deklarerar någon partitillhörighet alls! Nikan vara övertygade om att alla partier är representerade bland de härmänniskorna som har tagit kontakt med oss . Många av demhar tagit reda på att det finns endast ett parti i riksdag somklart och konsekvent slår vakt om äganderättens principer. Och allt flermänniskor kommer att bli informerade om detta , även ominformationsproblemet är stort. Den här lagstiftningen är svår att förstå, ochför den som ännu inte har råkat ut för konsekvenserna upplevs kanske andrafrågor som mer angelägna. Men bli inte förvånade om moderata samlingspartiet tarytterligare några mandat i nästa val! Orsakerna kan vara många. Men att denmarkpolitiska synen hos folket överensstämmer med vår, det vet vi. Våruppfattning att de enskUda människorna skall ha rätten att få äga den markbitsom stugan står på överensstämmer med de flesta svenskars uppfattning. Tyvärrvet inte det stora flertalet av dessa ännu att den Vi arbetar vidare med denna poUtiska fråga Uka tålmodigt som medandra politiska frågor, där vi stod tämligen ensamma för tre ochi vUka vi under exempelvis 1973 fick uppleva hur regeringen gjorde den enareträtten efter den andra. Vad vi upplever är ju närmast historiskt.Den socialdemokratiska regeringen börjar föra en aUt borgerligare politik, såäven på markpolitikens område kan det kanske bli en reträtt -åtminstone en Uten sådan. Vi får vara glada för Utet. Men först måste vi kanske få till stånd ensinnesförändring hos det gamla och det Uberalapartiet valfrihetens parti, . Folk i allmänhet tror faktiskt attde tre oppositionspartierna står på samma Unje i fråga om markpolitiken. Tyvärrfår folk den uppfattningen genom massmedia och annat. Jag fick för några dagarsedan en bok i min hand, författad av en lärare vid ,fastighetsjuristen , och utgiven av . Iinledningen, s. 9, finner man följande; "I samband med att regeringen lade fram sitt förslagom samhällets markpolitik i aUmänhet, förelades höstriksdag ettförslag till helt ny expropriationslag--- . strid upprepades , och förslagetkunde genomföras enbart med stöd av socialdemokraternas och VänsterpartietKommunisternas röster. De borgerliga partierna röstade emot." Så var detju faktiskt inte tyvärt var det inte sä. Vi inom moderata samlingspartiets riksdagsgrupp viU med vårpartimotion nr 93 markera vår konsekventa politik på det markpolitiskaområdet. och jag har följt upp yrkandena i partimotionen genomreservationerna I, 2 a och 3 a vid civUutskottets betänkande nr 6. Mitt yrkandeoch bifall till dessa reservationer som jag, herr talman, formeUt framställernu är därjämte en uppföljning av vårt partis agerande 1971 och 1972, då vi sågott som ensamma protesterade mot ytterligare kliv i marksocialistisk riktning. Genom den nya expropriationslagen får kommunerna ett medelatt styra företagens planering. I förarbetena till den här lagen klargörsnämligen att kommunerna skaU ha en, som det heter, obetingad företrädesrätttill mark, och i regeringsuttalandena sägs det'uttryckligen att expropriationskall kunna tillgripas "även i andra fall än då det behövs för att brytaenskilda markmonopol". Vidare heter det: "Det skaU ankomma påkommunen själv att avgöra, om och i vUken utsträckning kommunen skall varaägare till den mark som bebyggs." Markägarens egna planer tillmäts alltsåinte någon vikt i sammanhanget. Regeringen har också deklarerat detta heltklart, bl. a. genom följande uttalande; "Även om denne" dvs.markägaren - "är beredd att själv exploatera marken på avsett sätt böraUtså kommunen ges tiUstånd tUl expropriation. Detta framgår av den frånförköpslagen hämtade regeln." Om detta skriver , författare till en nyligenutkommen skrift, "Måste planering bU planhushållning? ", att genom dehär reglerna får alltså kommunerna i realiteten en lokal etableringskontrollöver företagsamhet med fastighetsanknytning, om de så önskar. Reglerna gällernämUgen inte bara bostadsbebyggelse, påpekar denne Bmnfelter, 6 protokoll 1974. Ändring i expropriations-och förköpslagstiftningen Ändring i expropriations-och förköpslagstiftningen utan allaslags fastighetsinvesteringar, dvs. också näringslivets utbyggnad. Det finns många frågor och många detaljerinom betänkandets område som kunde beröras, t. ex. de vidgadeexpropria-tionsreglerna eller hur förköpslagen har fungerat sedan den kom till.De nya ersättningsregler som trädde i kraft , och som jag betraktarsom i det närmaste konfiskatoriska, kunde ägnas en egen genomgripande debatt.Jag skaU emeUertid inte mitiera någon sådan längre debatt utan begränsar migtill att ställa en fråga till regeringspartiets företrädare; Vad skaU händahämäst på det här området? Vad är nästa marksociaUstiska steg? Kammarens ledamöter förstår säkert att jag här tänker påvad som skall hända med byggkonkurrensutredningen, som väl just nu ligger inågon skrivbordslåda i . Förverkligas detta förslag övertarju kommunerna helt alla byggherreuppgifter, således även enskildbostadbebyiggelse. av bostadsbyggandet behärskas avden statligt kontrollerade bostadslångivningen. Utredningen föreslår attlångivningen skall styras så att statslån bara kan komma i fräga förbostadsbebyggelse på kommunägd mark. Och detta skulle i praktiken totalt hindraenskUdas medverkan i bebyggelseutveckUngen. Och vad innebär det? Denmarknadsmässiga konkurrensen har alltmer förlorat sin betydelse inombostadsbyggandet. Vi har kunnat studera resultaten. Bostadspolitiken har gåttsnett. Det har byggts fel här i landet, för högt, för dyrt och för trångt. HurviU då regeringspartiet gå vidare? Tänker ni förverkligabyggkonkurrensutredningens förslag? Tänker ni trots de gångna årensbostadspolitiska misstag sätta konkurrensen helt ur spel? Avslutningsvis viU jag understryka att moderatasamlingspartiet kommer att fortsätta att verka för den enskildes rätt att ägamark och fastighet, hus och hem. Vi anser att samhällets mark- ochbostadspolitik bör inriktas på att underlätta sådant ägande för allamedborgare. Men finns det då inte tUlfällen då den enskildes intressen måsteunderordnas det allmännas? Mitt svar är: Självfallet finns det sådanasituationer! Men denna principiella uppfattning står inte i motsatsställningtiU vår syn på äganderätten. Enskilda människor som äger sitt hus och denmarkbit som stugan står på känner inte bara sitt ansvar för det han själv eUertillsammans med familjen eller andra förvaltar. Dessa människor vet och kännerinte minst sitt ansvar som medborgare i ett Utet eller i ett stort samhälle. att samhäUet måste kunna förvärva mark även tvångsvis, förbebyggelseplanering och andra viktiga gemensamma ändamål. Men dessa krav fårinte tas tUl intäkt för en konfiskatorisk politik och inte heUer leda till ettkommunalt totalt markmonopol. Tvångsvis inlösen är ett extraordinärt ingreppoch får enligt vår mening endast tillgripas när det är av avgörande betydelseför den aktuella samhäUsutbyggnaden och endast under absolutarättssäkerhetsgarantier. Under detta anförande övertog herr förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. HerrCLAESON (vpk); I det betänkande vi nu behandlar tas frågorom expropriations- och förköpslagstiftning upp. En del av den diskussionen somfördes och de argument som anfördes vid behandlingen av föregående betänkande ärsäkert tillämpliga även på dessa frågor utan att därför nu behöva upprepas. I vpk-motionen 1582 föreslås att förköpslagen ändras så,att samhället ges rätt till prövning av det överenskomna markpriset vidövertagande av köp. Motionen är främst motiverad av erfarenheter av dennuvarande ordningen. Det har visat sig att kommunerna i mycket litenutsträckning använder sig av den förköpsrätt som föreUgger. I klart uttalademeningar anges att den främsta orsaken tiU detta är att man tvingas att betaladet pris som överenskommits mellan köpare och säljare. I föreliggande betänkande sägs att det inomjustitiedepartementet pågår en översyn av förutsättningarna för tUlämpning avförköpslagen. kommunisterna menar att bör begära attdenna översyn även får avse metoderna för prisprövnmg då förköpslagensinlösenföratsättningar uppfyllts. Därvid bör någon form av enkelmarkprisprövning vid förköpsärenden övervägas, såsom vpk redan i tidigareriksdagsmotioner föreslagit. I motionen 1584 har vi föreslagit en förändring iexpropriationslag-stiftningen, som enligt vår mening skulle få stor betydelseför kommunernas möjligheter att bedriva en i verklig mening aktiv markpolitik.De värdeökningar som beror av samhällsinsatser skall inte ersättas tUl privatamarkägare utan komma samhället till godo därom är de flesta människor numeraöverens. Men man måste då också se tUl att skapa tUlräckliga garantier för atteliminera markvärdesvinster.