prot · FX0986 · 1974-12-31 00:00:00 — måste enligt vår uppfattning arbetaminst lika noggrant som en vanlig domstol. Det första som då måste göras är att Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m samla inoch ta del av allt det källmaterial som finns. Detta har konstitutionsutskottetinte intresserat sig för. På ett mycket tidigt stadium begärde jag attutskottet skulle ta del av ÖB;s meninlaga tiU tingsrätten, rättens förhör medHåkan Isacson, chefsåklagare förhör med två IB-agenter angåendeinbrottet på egyptiska ambassaden, SÄPO-förhör med två av IB;s chefer angåendeEkbergs bombhot mot ett israeliskt passagerarplan samt att , ochHåkan Isacson skulle kallas till utskottet för utfrågning. Trots att utskottet förhindrat en fuUödig konstitutionellgranskning av särskilda verksamheter eller IB har sådana uppgifter underIB-debatten framkommit som gör att utskottet inte kan skiljas från frågan medmindre än att anmärkning riktas mot f. d. försvarsministern . Jag skall utveckla denna fråga i mitt kommande inlägg somgäller IB:s operativa verksamhet. Till frågan om tryckfrihetsaspekten kommermin partUcamrat att redogöra för vpk;s reservation i denna del. berörde i sittinledningsanförande frågan om leverans av granskningsexemplar tilluniversitetsbiblioteket i . Då jag nu tar till orda är det inte i någonavsikt att försöka polemisera mot . Jag vill emellertid tillägganågra synpunkter på den frågan, eftersom den ändå i någon mån togs upp av herrFiskesjö. Enligt den s. k. leveranslagen är boktryckare skyldigaleverera ett exemplar av tryckta skrifter till universiteten i , Lundoch . 19501966 överlämnades granskningsexemplar tillstadsbibUoteket i . förordnade regeringen attgranskningsexemplar fr. o. m. tills vidare skulle överlämnastiU universitetsbiblioteket i . menar att regeringensförordnande inte har fungerat bra. Det är väl riktigt så långt att helabokproduktionen inte har kommit universitetsbiblioteket till hända. Det är klart att det inte är tillfredsställande att nämndabibliotek trots regermgsbeslut inte får fullgod försörjning med svenskt tryck.Vad är då orsaken till att i inte erhåller det tryck somuniversitetel rätteligen skulle ha? I tryckfrihetsförordningen föreskrivs, som jag nyssnämnde, att boktryckare av varje tryckt skrift skall för granskning avlämna ettexemplar till de lokala tryckfrihetsombuden, vilka har som uppgift attvidarebefordra exemplaren till . Tryckfrihetsombudenskall arbeta efter en instruktion som är fastställd av chefen för justitiedepartementet.Enligt den instruktionen skall ombuden, en var inom sitt verksamhetsområde,vaka över tryckfrihetsförordningens efterlevnad. , som interedan i samband med granskningen insänts, skall levereras tilljustitiedepartementet. Sändningar från tryckfrihetsombuden mottas pådepartementets tryckfrihetsexpedition. I kontrollerande syfte noteras då varjeombudsleverans och dagen för densamma. På tryckfrihetsexpeditionen sorterasinkomna skrifter. , fackUtteratur och dylikt översändes Skönlitteratur går till departementets bibliotek för förvaring underviss tid, varefter inkomna böcker skickas till bibUoteket i . Tryckfrihetsombudens instruktion har tyvärr inte alltidföljts. Vissa ombud har inte insänt något tryckalster medanandra ombud mer eller mindre oregelbundet levererat sitt tryck till departementet.Det har alltså förekommit, dess värre också i inte ringa omfattning, atttryckfrihetsombudens leveranser inte fullgjorts i behörig ordning. Dessa brister har av vid fleratillfällen påtalats för tryckfrihetsombuden i avsikt att få tiU stånd en bättretingens ordning. Självfallet kan det under sådana förhållanden synas vara svårtatt utöva en effektiv kontroll. Men då uppstår ju osökt frågan: Vad görs föratt om möjligt få till stånd en bättre tillsyn? Ja, departementet har nyligensett över rutinerna för handhavandet av böckerna inom departementet ochstramat upp tillämpningen i tiUsynsarbetet. Böckernas utlåning och hanteringkommer sålunda att ske under ökad kontroll. Varje ombudsleverans kommer attkontinuerligt bevakas. Dessutom är instruktionen tiU tryckfrihetsombuden förnärvarande föremål för en översyn. Jag skall sluta med att säga att det självfallet inte ärtillfredsställande att universitetsbibUotek varit styvmoderligt behandlat.Men jag tror att värt nordligaste universitet nu kan räkna med att få arbetaunder villkor som är mera likvärdiga de övriga universitetens än . Detförutsätter i varje fall ett enigt utskott. slutade sitt anförande i denna del med attsäga att denna fråga till heder för regering och till gagn för skullelösas på det sätt som utskottet önskar. Jag tror att det kommer att bU på detsättet. Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag på denna punkt. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. HerrFISKESJÖ (c) kort genmäle: Bara en kort randanmärkning till herrMossbergs anförande. Han instämde ju i sak i den kritik som jag gav uttryck åti mitt första anförande. Varken eller någon annan kan rimUgenkomma ifrån för det första att böckerna enUgt gällande förordning skalllevereras till , för det andra att endast omkringhälften av böckerna kommit fram, för det tredje att detta missförhållande råttoch varit känt och för det fjärde att det varitjustitiedepartementet som haft ansvaret för att gällande förordning inteföljts. () kort genmäle: Jag har erkänt att rådande förhållanden intetill alla delar är tiUfredsställande. Men ibland har det också antytts att detenbart skulle vara regeringens fel att det är som det är. Jag vUl med anledninghärav säga att det såvitt jag förstår är flera olyckliga faktorer som harbidragit till att drabbats på det sätt som skett. Jag trordock att vi nu kan vara övertygade om att det blir en bättre tingens ordning idetta avseende. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. HerrJOHANSSON i TroUhättan (s): Jag skaU i ett senare inlägg svara herrMåbrink beträffande IB. talar om att vi alla skulle vara angelägnaom att se tiU att regeringen vandrade dygdens väg. Jag vUl gärna instämma idetta. Kanske jag får tillägga med instämmande av att det ocksåär angeläget att vandrar samma väg. Det konstaterandetleder mig fram till slutsatsen att det är mycket angeläget att vi diskuterarmed varandra hur granskningen skall inriktas. Vi är alla överens om att konstitutionsutskottetsgranskning är viktig. Låt oss emellertid hålla i minnet att granskningen avadministrativ praxis endast utförs av utskottet. Däremot är det riktigt som någraav de föregående talarna påpekat, att regeringens poUtik i stort bevakas av enrad instanser i samhället. Det talas om min irritation. Jag är inte alls irriteradöver den här uppläggningen, men jag måste peka på den eftersom den leder tillatt granskningen av administrativ praxis skjutes åt sidan. tyckte sig inte ha sett någonting nytt iårets gransknings-arbete, utan det hade varit precis sådant som de tidigare århan deltagit i det. lät han förstå att hans erfarenhet var begränsad.De år som jag pekade på, då man hade en stark inriktning på den administrativagranskningen, låg före den tidpunkt då vi fick glädjen att se ikonstitutionsutskottet; det var . Men jag viU intepåstå att det var när kom till som detblev en ny inriktning. Det är bara något som sammanfaller i tiden; det finnsinte något sådant orsakssammanhang. Jag är angelägen om att man i fortsättningen får utrymmeinom för en generell genomgång av stora komplex avfrågor, och jag skall för min del lägga fram förslag som riktar in granskningenåt det hållet. Såvitt jag förstår efter de inlägg som har gjorts här får jagväl då hjälp och stöd av de föregående talarna. i förklarade att det var beklagligt attdet var ett halvt utskott som granskade. Orden föll väl litet olyckligt förherr , för han är ju medveten om att vi allesammans deltar i dettagranskningsarbete, även om vi sedan kommer till oUka resultat i det. När herrWerner i sedan utvecklade sina synpunkter tog han fram en rad fall därutskottet är enigt. Men just de exempel som ställde fram införkammaren visar att det inte förhåller sig så som han påstod tiU en början, nämligenatt det endast var halva utskottet som utförde granskningen. Då faller i tillbaka på påståendet attvi från socialdemokratiskt håll inte tar upp vissa frågor, som vi från börjanskulle räkna med kunde innebära en kritik mot regeringen. Under någon ledigstund kanske kunde plocka fram de gamla dechargememorialenfrån dä det fanns en högerregering här ilandet och räkna ut hur många reservationsanmärkningar som framfördes mot dennaregering av högerledamöterna i . Kanske han också kundeta reda på vilka initiativ till anmärkningar mot en högerministär somhögerledamöterna tog. I vissa fall har jag också svårt att förstå att någon kanbegära att vi skall rikta kritik mot regeringen. Jag vill ta ett konkretexempel. Det gäller förslaget till särskilda konjunkturstimulerande åtgärder.Är det inte bra mycket begärt av oss socialdemokrater att vi skall väcka ett förslagom att skall uttala sig mot formerna för presentationen av detta? Detstår ju uttryckligen i reservationen; "Beträffande tillkännagivandet av regeringsförslagetom de ekonomisk-politiska åtgärderna vid den allmänpolitiska debatten anser utskottetprincipiellt" och här kommer det intressanta "när det gällerregeringsförslag av större räckvidd att konseljbeslut bör föreUgga innanförslag offentliggörs." Detta betyder att vi skall gå tillbaka tillförparlamentarisk tid att regeringens poUtiska tiUkännagivanden skall skeinför konseljen. Jag har läst om den reaktion som uppstod i landet en gång itiden när amiral lade fram ett förslag utanför . Han tyckteatt det var naturligt att han presenterade sin poUtik vid ett valmöte i moderater anser emellertid att regeringens politik skall presenteras ikonselj. Det kanske jag kan begripa mot bakgrund av det utspel som man gör frånmoderathåll just . Men nog överraskar det mig mycket att på dennapunkt fick sällskap med representanterna för och iutskottet. Alldeles särskilt är jag överraskad av att den folkpartistiskarepresentanten följde denna väg men tanke på den gemensamma strid förparlamentarism som socialdemokrater och Uberaler en gång förde. Men mot följer parlamentarismen och inte hänger sig åt den form avmaktfördelningsstyre som möjligen kunde försvaras men absolutinte ! Det talas om att man måste vara efterklok när man granskar.Jag skulle vilja uttrycka det så att vi alla löper risk att bli efterkloka närvi genomför ett granskningsarbete. har naturligtvis alldelesrätt i att detta granskningsarbete sker i efterhand. Men just därför är det såangeläget att vi skall ha fantasi nog att föreställa oss läget vid den tidpunktdå besluten fattades. Sitter man med facit i hand några månader efteråt, är detinte svårt att säga att så här skulle ni ha handlat, då händelseutveckUngenblev denna. Men beslutsfattaren känner inte händelseutvecklingen, utan bara defakta som föreligger då beslutet fattas. Det krävs litet avförståelse för den situationen. Låt mig fortsätta med att konstatera att vi alltid måsteta hänsyn till tidsmomentet. tyckte att utskottet redan i fjolhade kunnat ta upp vissa saker. Som är starkt medveten om hade vidå den stora grundlagsreformen att arbeta med, och det blev inte tid. Såvittjag förstår fick vi nu en fylligare produkt när vi väntade. Att vi frånsocialdemokratiskt håll avvisade propå berodde på att viville skapa tillfälle för sekretariatet att lägga ned mer tid på den uppgiftdet gällde. Nog borde både och jag vara glada över den produktsom har kommit fram ur detta arbete. Men tidsmomentet har man också att tahänsyn till när man klandrar regeringen för att inte ha efterkommit riksdagensbeslut. Låt mig utan vidare slå fast att jag delar den uppfattningen attregeringen skall följa beslut, och någon annan ståndpunkt kan manöver huvud taget inte inta. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Det är emellertid ingen lätt sak att finna regler för etthandlande vid flygplanskapningar, vid bankdramer osv. Alha minst är det lättatt i grandlag skriva in detta. För min del tycker jag det är naturligt attriksdagen först får anta den nya grandlagen och att man därefter medutgångspunkt i denna försöker skapa vissa regler för sådana extraordinärasituationer så långt det går. Men låt oss vara medvetna om att dessasituationer växlar tid efter annan. Man kan inte utgå ifrån att de som begårbrott av detta slag först läser in grundlag och eventuella regelsamlingar ikansUhuset och anpassar sin verksamhet till detta. Efterföljden av vissa riksdagsbeslut kommer att diskuterassenare. Men det är fel när man påstår att vi från socialdemokratiskt håll iutskottet struntar i den saken. Vi har följt den, vi har kommit fram till enannan bedömning och de som skaU delta i den kommande debatten får närmareutveckla de bägge ståndpunkter som här finns. Man har tydligen och jag vUl ta upp det tiU sist fästsig vid att jag talade om hackspettspolitik i mitt tidigare inlägg. ut min framställning och lät mig säga "illviUighackspettspolitik". "Illvillig" är ett tiUägg från . För mig räcker det att säga hackspettspoUtik. Låt mig ställa samman detta med ett uttalande av herrWerner i . Han förklarade att det här konstitutionsutskottsbetänkandetkännetecknades av tandlöshet. Ja, det stämmer väl med min framställning att detär hackspettspolitik från oppositionens sida. Så långt mina biologiskakunskaper sträcker sig saknar hackspetten tänder det är därför den hackar.Men jag måste säga att i detta fall har man inte lyckats hacka ut ett endastatsråd ur regeringen. HerrWERNER i (m): i TroUhättan tog återigen uppfrågan om de enskilda ärenden som vi har väckt och som , för attanknyta till det sista han sade, finner vara uttryck för ett slagshackspettspolitik. Men vi har väl försökt framhålla att det ena hindrar intedet andra. Ätt vi ägnar mycket tid åt frågan om administrativ praxis idepartementen hindrar inte att vi tar upp de andra ärendena också. Det är beträffandedessa enskilda ärenden som jag menar att det i stort sett är ett halvt utskottsom agerar och att det gärna blir så att utskottet delas upp på en svarandesidaoch en kärandesida. Sedan är det sant - vUket jag också framhöU att vi iflera ärenden har kommit till en gemensam skrivning. Men hur har vi kommit dit,? Det har varit under rätt många mödor som vi lyckats komma fram.Och när det gäller den socialdemokratiska sidans villighet härtill vet vinogsamt att vpk ofta har legat och lurat i vassen och varit pådrivare till ensådan enighet. Det skall förvisso icke fördöljas. säger: Studera protokollen från de gamlahögerministärernas tid och se efter om där var så mycken kritik från deborgerliga utskottsledamöternas sida! Men det borde väl ändå somgammal lektor veta att ett fel blir inte rätt därför att det upprepas. Viförsvarar inte det som har skett, utan vi anser att det var fel, liksom det ärfel att socialdemokraterna snart sagt inte på någon punkt kan vara kritiskamot den egna regeringen. Vi menar naturligtvis inte att socialdemokraterna skullevara följsamma i alla frågor. När det gäUer regeringens ekonomiska politik kanjag väl förstå saken. Men jag tycker att yttrande om att våraerinringar skulle rikta sig mot parlamentarismen verkUgen innebär att hanskjuter fullständigt i blindo. talade i sitt andra inlägg också omefterklokhet. Han tycker att vi i stället skulle föreställa oss hur läget varvid beslutets fattande. Ja, det är klart att allt kan förklaras - enfördröjning, en försening, ett fel som är begånget. Men det är ju inte våruppgift att sätta oss in i den situationen eller med förklaringar, utan viskall kallt granska ärendena och konstatera att här är en försummelse begångeneller här är det något som har gått snett. Det är vår uppgift. Biologi kan vi för allt i världen diskutera, men huruvidanäbbet är mindre skarpt än tänderna vet jag inte. Är det en örn som flyger påmig, så tampas jag nog hellre med en katt! Jag hoppas att utskottets ordförande intemenade att mitt inträde i utskottet hade föriett utskottet tiU ökad odygd. Jaghar i varje fall svårt att se att jag på något sätt kan ha haft möjligheter attförleda herr ordföranden tiU odygd. Om vi är överens om att konstitutionsutskottetskall följa dygdens väg, så behöver ju inte det innebära -som iTrollhättan tydligen tror att man i allt följer regeringens väg. Jag reagerar också mot herr ordförandens tal omefterklokhet. är satt att i efterhand granskaregeringens ämbetsåtgärder. Det är helt enkelt utskottets konstitutionellauppgift. Och det innebär givetvis att utskottet vid sin bedömning kan ta hänsyntill alla omständigheter som har påverkat ett visst händelseförlopp och att detdärför i skrivningarna kan komma in vad kallar för drag avefterklokhet. Men detta är inte heller att förakta. En efterklokhet medanledning av missgrepp vid behandlingen av ett ärende kan ge grunden för störreklokhet vid behandlingen av nya ärenden av liknande art. Sedan alla under avsnittet Årets granskningsarbete anmäldatalare nu haft ordet övergår kammaren tiU att debattera avsnittet Den s. k.IB-affären. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Den s. k. IB-affären Den s. k. IB-affären är en omfattande fråga,som i sig rymmer många aspekter. Sedan oUka publiceringar i frågan skedde i maj1973 har den rönt en inte obetydlig allmän uppmärksamhet. Genombrottmålsprocesser och genom försvarsutskottets gjorda granskningav militära underrättelsetjänst och redovisningen av detta har ocksåfrågan fått en omfattande belysning och en utåtriktad redovisning. Huvuddrageni försvarsutskottets betänkande finns redovisa- Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Den s. k. IB-affären de iföreliggande betänkande från . Den av utskottet företagna granskningen av IB-affären harsjälvfallet skett mot bakgrunden av vad som i sak har redovisats avförsvarsutskottet och vilken redovisning har godkänts av . En vUctigutgångspunkt är sålunda att har behov av en väl organiserad ocheffektiv underrättelsetjänst som ett led i ett starkt totalförsvar, vilketsyftar tiU att upprätthålla neutralitet om det skulle bli krig i vår omvärld.Till bakgrunden hör också vår fastslagna utrUces- och säkerhetspoUtik i sinhelhet. har att granska statsrådensämbetsutövning. I den s. k. IB-affären har granskningen således avsetthandläggningen inom regeringen av militära underrättelsefrågor samt den tillsynav tryckfrihetsförordningens efterlevnad som det ankommer på chefen förjustitiedepartementet att utöva. Låt mig då klart ge uttryck för att utskottetvid sin granskning har fått allt det material på bordet som har varit av någotvärde vid utskottets arbete och bedömning. Detta gäller också de utfrågningarsom skedde inför utskottet och urvalet tiU dessa. Den del av granskningen som gäller de mUitäraunderrättelsefrågornas handläggning inom regeringen och rutinerna härför skalljag inte närmare gå in på. Det finns reservanter i den delen, och de kommersäkert att utveckla frågan närmare. Men ett par saker kan vara värda attnotera. Den militära underrättelsetjänsten sker påöverbefälhavarens ansvar. Detta gör att det i normala fall är ÖB själv som tarkontakt med försvarsministern, som har att handlägga dessa frågor inomregeringen. Det har förekommit att cheferna för försvarets säkerhetsavdelning,och informationsbyrån haft kontakter direkt medförsvarsministern. Men det har alltid skett med ÖB:s vetskap eller på hansorder. Rutinredovisningar till försvarsministern har gjorts. I utrikespolitiska krissituationer har det förekommit tätaföredragningar, ibland , inför försvarsministern, och även statsministernhar i sådana lägen varit inkopplad. Vad jag nu sagt gäller frågor angående denmilitära underrättelsetjänsten. Det bör i detta sammanhang uppmärksammas att det förfrågor av annan karaktär, dvs. säkerhetsfrågor såväl politiska som miUtära finns andra, som jag har uppfattat det mera bestämda rutiner i regeringen.Sekreteraren i statsrådsberedningen har till huvuduppgift att följa sådanafrågor och vidarebefordra informationen till statsministern. I IB-frågan har det gjorts gällande att det från börjanvar oklart, vad som innefattades i den allmänna uppmärksamhet som från vissthåll kunde iakttas. Detta resonemang utvecklas i en reservation av de moderataledamöterna i utskottet. För vår del har vi kunnat acceptera de förklaringarsom lämnats vid utskottsbehandlingen, bl. a. vid utfrågningen avstatsministern. Vi har därför kunnat ansluta oss tiU vad utskottet skriver idenna del. Det bör, som vi ser det, vara regeringen obetaget att organiseraarbetet internt på det sätt som regeringen bedömer som mest effektivt ochrationellt. En viktig princip måste dock vara att regeringen i sin helhetinformeras i viktiga frågor. Det är då också lättare att bedöma eller utkrävadet politiska ansvaret. Den andra delen av regeringens handläggning av IB-ärendet som konstitutionsutskottethaft att granska gäller tiUsynen av tryckfrihetsförordningens efterlevnad. Encentral principfråga i detta avseende är vilka befogenheter justitieministernhar och vUka befogenheter justitiekanslern har i tryckfrihetsåtalsfrågor. Dennafråga behandlades också av och 1967.Konstitutionsutskottet anförde då: "EnUgt 9 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen åliggerdet chefen för att själv eller genom av honom utseddaombud vaka över förordningens efterlevnad. Finner han allmänt åtal böraanställas för tryckfrihetsbrott, skall han enligt 2 § samma kapitel medöverlämnande av skriften göra anmälan därom hos justitiekanslern. Denne ägeräven utan sådan anmälan väcka åtal för tryckfrihetsbrott; som hör under allmäntåtaL I lag har inte angetts, när åtal för tryckfrihetsbrott bör bero avinitiativ från chefen för , utan denna fråga haröverlämnats åt praxis. Om denna kan sägas, att det i allmänhet är chefen förjustitiedepartementet som under konstitutionellt ansvar bestämmer om åtal skallske eller ej. Självständigt åtal från justitiekanslerns sida sker i fall somsaknar politisk betydelse, exempelvis i anledning av missfirmelse avtjänsteman." I IB-affären var läget efter utgivningen av nr 9 avtidskriften i Bild/Kulturfront att en anmälan om tryckfrihetsbrott komin tiU justitiekanslern från en enskild person. Däremot gjordes ingen anmälantUl justitiekanslern genom justitieministern. Förklaringen från utskottsmajoritetenatt detta inte var nödvändigt, därför att anmälan redan fanns hos JK, kan viför vår del inte acceptera. Även om man bör ge JK en fri ställning, så att hankan agera på det sätt han finner lämpligt för att övervakatryckfrihetsförordningen, är det justitieministern direkt - enligt de principersom jag tidigare redovisade och som ställde sig bakom somhar ansvaret och som också i IB-affären borde ha gjort, .som vi ser det, endirekt anmälan om tryckfrihetsåtal till justitiekanslern. En anmälan omtryckfrihetsåtal och en domstolsprövning enlig tryckfrihetsförordningen redanvåren 1973 skulle sannolikt ha varit ägnade att förhindra den olyckligautvecklingen av IB-affären, och det borde ha varit riktigt för att undvika attmiUtära hemligheter skulle röjas. Detta framgår av reservationen E. i har tidigare i debatten sagtatt det är efterklokhet från reservanterna att formulera sig så. Jag vUlinstämma i vad bl. a. i princip har anfört, nämligen att vi såsomkonstitutionsutskott har att granska, och därmed är det självfallet ocksånödvändigt att göra bedömningar. Jag är ganska övertygad om att en sådanbedömning som vi gör - om utskottet som helhet hade ställt sig bakom den - viden Uknande affär skulle ha betytt att vi fått en anmälan om tryckfrihetsåtalpå ett tidigare stadium än vad som annars kan bU faUet. Jag vill i det här sammanhanget säga ett par ordbeträffande frågan om beslag. och ledamöter i utskottethar redovisat synpunkter i ett särskilt yttrande, G. Därav framgår hur vi settpå frågan. Vi anser att det var synnerligen oklart om det ändå inte borde haförekommit beslag i anslutning till åtalsanmälan den 27 septerriber 1973angående bok och hotet mot vår säkerhet och nr 17 av Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m Den s. k. IB-affären