prot · FX09143 · 1974-12-31 00:00:00 — Detmåste framstå som diskriminerande för de döva och hörselskadade att exempelvisTV-Aktuelli, politiska och andra debatter, svenska underhållningsprogram etc.inte kan förmedlas till dem via TV på etl sätt som gör det möjligt för dem attpå ett tillfredsställande sätt ta del av vad mediet förmedlar. Särskiltdiskriminerande synes detta vara inte minst från demokratisk synpunkt när detgäller politiska debatter, emedan de hörselskadade och döva självfallet imycket hög grad liksom vi andra vill följa aktuella politiska debatter ochdiskussioner för all bilda sig Underlättandeför vissa handikappade att ta del av programutbud en uppfattning om detpolitiska skeendet. Menman blir ganska ledsen, ja, rent av upprörd, över att det finns TV-iittare somreagerar mot förekomsten av textade TV-program och som anser all texten ärstörande. Fördessa skulle jag vilja rekommendera: Släng av ljudet påTV-apparaien, och du skall uppleva vilken behållning du erhåller när du endastser bilderna men ej hör ljudet! Förnågon tid sedan, närmare bestämt , läste jag en artikel itidningen i med rubriken; "Språkforskare vill förbjudatextremsorna på TV-ruian." Jag skall ta mig friheten altcitera vissa utdrag ur nämnda artikel. "Förbjudöversättning av alla skandinaviska TV-program! Textremsan över bilden skadarmer än den gör nytta. Språkligt sett håller vi på att glida ifrån våra närmastegrannländer. Dettahävdar den kände danske språkforskaren, lektor . Han kommer alli det danska radiorådet, där han representerar radikale venstre, föreslå ettförbud mot översättning av norska och svenska TV-sändningar." Det skulleföra alldeles för långt att närmare kommentera den citerade artikeln. Jagskulle bara kort vilja säga atl denne lektor nte satt sig in i dentysta värld som de döva och hörselskadade lever En möjlighet all brytaderas Isolering är alt texta allt fler TV-program fortsättningen.Jag vet - genom alla de kontakter som jag har med den relativt stora grupp somdet här är fråga om - att det i vårt land flnns inte mindre än ungefär 650 000döva och mer eller mindre gravt hörselskadade och alt dessa önskar autextremsor i slörre utsträckning än skall komma lill användningi TV-programmen. Utanöverdrift kan jag säga att varje gång jag kommer i kontakt med döva och hörselskadadepå möten och sammankomster, säger de: "Vill du inte uppvakta så all vi får fler textade program?" Jag lycker deras önskemål ärberättigade. Vi skall inte glömma dessa döva och hörselskadade. De har likastor rätt som vi andra att ta del av programutbudet från Radio-TV. Ävenom utskoitets skrivning är positiv och - som jag tolkar del -andas förståelseför de dövas och hörselskadades önskemål, kan jag inle avstå från all yrkabifall till motion 445 för atl markera angelägenheten av att ytleriigareansträngningar görs från Radio-TV för atl tillgodose önskemålet frånde döva och hörselskadade om en utökning av de textade TV-programmen. Jag yrkaralltså bifall lill motion 445. i Skärstad(c); Jag har haft tillfället - och förmånen - all under åtskilliga år varamed på läger för döva och hörselskadade. De är alltid intresserade av vad vigör för dem här i , och de vill gärna skicka bud med oss. I detsammanhanget är det två saker som de särskilt har aktualiserat. Den ena är delsom i har talat om när del gäller textadeprogram, vilket jag vill instämma i, och så är det delta med befrielse frånavgiften för TV-licens. I motionen 291 har i och jaghemställt att skulle besluta att dessa handikappade befrias frånskyldigheten alt betala avgift för ljudradio och TV - de licenserna är jusammankopplade . Somvi hörl här är del en ganska stor grupp i vårt land som har handikappet attvara hörselskadade, och ändå betraktas vederbörande inte av samhället somhandikappade utan som vantiga medborgare. Dock är detta etl stort handikapp -det isolerar vederbörande från andra människor därför att de inle kan användadel språk som vi använder och därför att så få av oss kan teckenspråket. Närdet gäller kutturutbud och kulturarbete ställs de också utanför, vilket ärmycket allvariigt. Detredovisades vad det innebär i merkostnader all vara hörselskadad. Närvederbörande skall besöka olika instanser måste de ha tolk med sig och detkostar, och när de skall umgås med andra hörselskadade blir det ofta långaresor och extra utgifter. Vi anser att det vore berättigat att dessahandikappade slapp betala ljudradio- och TV-licens dels därför att de inte kanhöra på radio, dels därför att de inte kan tillgodogöra sig så stor del avprogramutbudet i TV. Jaghar arbetat med detta . När jag motionerade 1968 i den gamlatvåkammarriksdagen - tål mig anknyta lill det - uttalade statsutskottetföljande; "Utskottet vill därför inte motsätta sig atl en prövning i eneller annan form kommer till stånd rörande de praktiska och ekonomiskamöjligheterna all åstadkomma en hel eller partiell avgiftsbefrielse förberörda grupper. Vad utskottet sålunda anfört bör av ges till kännaför Kungl. Maj;t." Statsutskotieigav alltså 1968 grönt ljus för att befria dessa handikappade från all betalalicensavgift. Nuhar man sagt då vi upprepat våra krav - jag har interpellerat, jaghar frågat, jag har motionerat - att detta har handikapputredningen att sysslamed. Men jag skulle vilja fråga utskottets ordförande om han anser att vibehöver vänta på handikapputredningens förslag när statsutskollet en gånguttalat att man här kunde göra ett undantag och befria vederbörande från attbetala licensavgift. Underlättandeför vissa handikappade att ta del av programutbud iLane-Herrestad (c); Textning av TV-program har diskuterats vid olika tillfällen här iriksdagen. Det är givelvis en mycket viktig fråga för dem som behöver textningav programmen för alt kunna fä behållning av dem. 1motioner har krävts atl skall utreda den här frågan, ochutskottet har fått besked om att har gjort denna utredning.Utskottet har emellertid inte haft tillgång till den. Utredningen är uie påinlernremiss inom förelaget, och jag kan föreställa mig all man vitt fåekonomiska bedömningar av vad del kostar atl genomföra de förstag som uiredningenhar utarbetat. För en det är textning avTV-program den enda möjlighet som flnns 11 protokoll 1974. Underlättandeför vissa handikappade att ta del av programutbud för att de skatt få ulnågot av värde av programmen. Det gäller dem som är hett döva etter som harendast små hörselrester kvar. Men för andra kan tekniska hjälpmedel vara lämpligastatt använda. Mycket beror alltså på graden av handikappet. i sade att det skall finnas 650 000 döva människor här ilandet. Det är väl en missuppfattning eller en felsägning. Vi måste skilja pådem som är döva och dem som är hörselskadade. Vi har här i landet en gruppbestående av ca 150 000 människor som är hörselskadade och använder hörapparat.Dessutom finns del en grupp som beräknas uppgå till 150 000-200 000 som inleanvänder hörapparat men som borde göra del. Och sedan finns del ell antal - jagvet inte hur många - som inte ständigt behöver en hörapparat men som behövernågon form av hjälp för atl kunna följa TV. Enligt de uppgifter som vi harinförskaffat till utskottet finns det ca 10 000 helt döva personer och därtill 20000 människor som har en mycket svag hörsel och inte kan klara sig medhörapparat eller hörstinga. En tredje grupp som jag också vill nämna i dettasammanhang är de utlänningar vi har i vårt land som saknar tillräckligakunskaper i svenska för atl kunna följa de svenska TV-programmen. Närdet gäller den grupp som jag först nämnde kan man säga atl andra hjälpmedel äntextremsor är att föredra. Det är den stora gruppen, som omfattar ca en halvmiljon människor. Vi har fält uppgifter om att för dessa skulle hörtelefonereller hörslingor med fördel kunna användas. Om man klarar sig med dehjälpmedlen är de avsevärt myckel bättre därför att de ger möjlighet altuppfatta både tal och andra ljud; textremsorna återger som vi vet endast detsom sägs. För denna grupp är det alltså fråga om behov av tekniskt hjälpmedelför alt motverka handikappet och därmed är del en handikappfråga. Hur denfrågan skall lösas arbetar handikapputredningen med, och utskotiet har ansettatt vi skall avvakta dess förslag. i Skärstad frågade mig om det är nödvändigt att vänla på enutredning. Jag har faktiskt den uppfattningen. dövas riksförbundanser an det inte ligger i de dövas intresse att begära avgiftsbefrielse elleravgiftsnedsättning. Man vilt hellre betala fult avgift och därmed hamöjligheteratt ställa krav på att det verkligen satsas på åtgärder för dehandikappade. Den tekniska utvecklingen - intern TV och videoband - gerdärvidlag stora möjligheter. anser sig ha god anledningatt förvänta att handikapputredningen kommer med förslag av stor betydelse förde döva. Även motionskravei om ekonomisk lättnad vid TV-köp bör ses i sambandmed handikapputredningens vän-lade förslag. Förde grupper som inte är hjälpta av tekniska hjälpmedel behövs textremsor avolika slag. För de barndomsdöva, som i allmänhet har en låg läshastighet, ettsnävt ordförråd och snäva referensramar, måste texten vara enkel. Andra dövaeller nästan döva - på grund av sjukdom eller olyckor vid vuxen ålder - vilka ivarje fall som hörande lärt sig läsa, har slörreläshastighet och större ordförråd, och de kan läsa en utförligare text. När detgäller utlänningar som inte förstår svenska behövs det en textremsa för varjeaktuellt språk. Detta är alltså inle något enkelt problem för ,men rent tekniskt påslås det vara möjligt att lösa problemet genom enmollagarapparal där man kan välja mellan olika texter. Detta system är inte hellfärdigutvecklat, men rent principiellt tekniskt lär problemet ändå vara löst.Det krävs en apparat med fiera valmöjligheter - med flera knappar att tryckapå. En sådan apparat kostar naluriigtvis myckel pengar, och även kostnadernaför ökar. Såvitt utskottet kunnal finna är det ändå detta manhoppas på som den verkliga hjälpen för dem som behöver textade program. Låtmig i della sammanhang få säga all även jag har haft kontakt med hörselskadadeoch döva. Dessa har vid många tillfällen framhållit vikten av att de somframträder i TV borde röra mera på läpparna och tala tydligare. Det skulle förmånga döva som vant sig vid att läsa på läpparna när folk talar vara lillmycket stor hjälp. i säger alt utskottels betänkande andas förståelse för dedövas problem. Ja, sanneriigen! Dessa problem har vi myckel noga gåll igenom iutskottet, och vi har på olika sätt försökt göra oss underrättade omsituationen. Närnu gjort den begärda uiredningen, som vi hoppas få la del avinom en inle alltför avlägsen framlid, och när handikapputredningen förnärvarande undersöker på vilket sätt de handikappade skall kunna fä del av detkulturella utbudet, har utskottet inte ansett sig kunna tillstyrka motionerna.Jag kan absolut inte tro atl dessa utredningar i sitt arbete utesluter dehandikappgrupper som de döva och hörselskadade utgör. Med detta, fru lalman,berjag alt få yrka bifall till utskottets hemställan. Underlättandeför vissa handikappade att ta del av programutbud i (c); Utskottets ordförande sade atl han önskade att de .som talade i TVskulle röra på läpparna. Jag skall gå ett steg längre. Någon sade till mig attdet vore önskvärt att de som uppträder i TV inte hade skägg, därför att skäggetgör att man inte kan se läpparna. Detta bara nämnt inom parentes. Anledningenlill alt jag begärde ordet, fru talman, var närmast att iLane-Herrestad tydligen missuppfattade mig när jag sade alt det finns 650 000döva. Märk väl att det är fråga om gravt hörselskadade, mindre gravthörselskadade och döva. Sammantaget rör det sig om en antal av ca 650 000. Visstär dessa människor en förhållandevis liten grupp jämfört med de normathörande,men fördenskull skall man inle glömma bort dem. Vi skall försöka göra tillvaronlättare för dem och försöka hjälpa dem att bryta sin isotering. Det är rikligt atttekniska hjälpmedel, exempelvis hörselslingor o. d.. Underlättandeför vissa handikappade att ta del av programutbud Det äremellertid precis så som sade au alla kan inte utnyttjahörselslinga. Detär inle bara de hell döva som kräver textade TV-program i ökad omfattning. Detkommer framställningar även från hörselskadade. Från den organisation där jagarbetar. , som har omkring 32 000 medlemmar,föreligger framställningar gång efter annan. "Vi vill ha fler textadeprogram för all vi bättre skall kunna ta del av vad TV kan erbjuda," sägerman. ÅretsJulkalender, som jag personligen och många med mig tycker är bra, förekommertextad - men märk väl alt det textade programmet kommer som repris dagen efter.Jag frågar mig om det inte är en form av diskriminering. Jag kanske är litetkänslig. Men vad är del som hindrar all man sänder Julkalendern textad. Och mankan sedan sända den textad i repris. Detär självklart all vi är mycket tacksamma för Aktuellt och alt vi engång kan få textade aktuella nyheter. Men är det tillräckligt?Ingalunda! Sålänge det är på detta sätt kommer åtminstone jag - och jag vet att många stårbakom mig - att rikta krav lill TV på fler textade program. Jag tycker att mani jämlikhetens och solidaritetens samhälle borde vara generös mot dem som leveri sin lysta värld. HerrJOHANSSON i Skärstad (c); Får jag säga lill kulturulskottets ordförande att det nästan varje årvid de dövas riksdag framförts önskemål om befrielse från att betala TV-licens.Jag har samtalat med många som sagt: "Vi kanske inte skall driva detkravet så hårt, för det kan gå ul över något annat - vi kanske inte får såmänga textade program." Men det ena fär ju inte utesluta det andra. Jagtror alt vi har rätt att ställa båda de krav som vi har framfört. Jag har umgåtts med många döva och hörselskadade.Jag kan tala om att när en gravt hörselskadad lyssnar till en person som spelaroch sjunger framstår musiken som mycket starkare för den hörselskadade än förden som har full hörsel och sången mycket svagare - den uppfattar han iblandinte alls. Det här är ett stort problem. Jag säger delta med tanke på detanförande som i Lane-Herrestad höll. iLane-Herrestad (c); Att problemetär stort är riktigt, och del sade jag också. Dethar sagts här att vi diskriminerar, glömmer bort, osv. Del har ju väcktsmotioner med begäran att skulle göra enutredning. har gjort den utredningen, men jag kan inlepresentera den eftersom den, som jag sade, är på internremiss inom förelaget. Jagtror att det var i som sade att även hörselskadadebehöver textade program. Ja, men de har kanske inle prövat de tekniska hjälpmedel somfinns och som skulle för dem underiätta att tillgodogöra sig programmen. Delblir ju inte samma sak alt lä.sa texten som atl kunna höra. Dedövas riksdag hade enligt i Skärstad fattat etl visst beslut.Jag har redogjort för de uppgifter vi har fått frän deras organisation. Vadsedan beträffar Julkalendern tror jag det är många barn som tycker det är braalt den körs tvä gånger. HerrBÖRJESSON i (c); När jag använde ordet diskriminering var det närmast med tanke päexempelvis delta all de döva och hörselskadade inle får nyheterna mer än engång . De är självklart tacksamma över Aktuellt , men jagundrar om vi andra skulle vara så tacksamma att bara fä nyheter en gång iveckan, exempelvis Aktuellt. Depolitiska debatterna och övriga debatter som förs i TV är ju de döva hellutestängda ifrån. Jagmedger gärna alt det har skett en förbättring, vilket vi konstaterar medglädje. Vi har fått fler textade TV-program, men del är långt ifråntillfredsställande. Vi fordrar ännu mer. Underlättandeför vissa handikappade att ta del av programutbud iLane-Herrestad (c); Jag nämnde att det rent tekniskt tycks vara löst, atl man kan följaolika textade program genom all ha mer utvecklade apparater. Frågan är alltsåpå gång. Sedangäller det dock hur myckel vi kan förvänta oss all finna intresse för atttillverka dessa apparater, och vilka möjligheter vi kan ha atl hjälpa dessamänniskor att få dem. För industrin torde det inte vara ekonomiskt lockande attsalsa pä en inhemsk tillverkning av TV-apparaler med sädanatillkopplingsanordningar jag talat om. Marknaden är liten. Del vore bäst om mankunde anknyta till etl internationellt syslem. Men i de stora länderna tycksman inte ha intresse av textremsor som innehåller översättning av t. ex.utländskt tal. Detfinns emellertid ändå en länkbar utveckling som kan ge denna texlsändning enchans. Man kan tänka sig ett system med möjligheter att koppla in etl antalolika texter av typen lipsresultat, väderrapport, nyheter osv. Tittaren kan dänär som helst och oberoende av vilket program som sänds koppla in något avdetta. Detär ell sådani syslem som vi hoppas pä, och när vi får det och ger möjligheterför de döva att använda det, då kan de verkligen vara nöjda. De skall inte varanöjda med det som är , utan utvecklingen måste gä vidare. HerrBÖRJESSON i (c); i Lane-Herrestad säger alt det finns för litet underlagoch är rädd för att man över huvud laget inte kan få fram de tekniskahjälpmedel del är fråga om. Ingen är gladare än jag om vi kan komma dithän atl vifår möjligheter att koppla om TV-apparaten om vi inte önskar textremsor osv.Det får ta sin tid, och det är en fråga om kostnader, men har virätt att kräva ett ökat antal textade TV-program. Överläggningenvar härmed slutad. Propositionergavs på bifall lill dels utskottets hemställan, dels motionen nr 445 av herrBörjesson i och , och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. belänkande nr 50 i anledning av proposilionen 1974:163 medförstag till lag om ändring i kommunala renhållningslagen (1970:892) jämtemoiioner. För nästan pä dagen antog den dåvarandetvåkammarriksdagen i etl av sina sista beslut den kommunala renhäll-ningslagen,vars konsekvenser för glesbygden man kanske inte helt hade tänkt över. Lagen,som trädde i kraft , har bland såväl kommunalmän somallmänhet förorsakat myckel besvär, bekymmer och irritation över framför alltdess tillämpning inom glesbygdsområden. Mångaav de människor som bor där, lantbrukare och andra, har varit vana vid attsjälva nyttiggöra sig eller deslruera detta avfall på platsen, och kan inteförstå varför man förbjudit della. Vad är del för vits med alt kommunerna skallhämta och transportera in hushållsavfall, trädgårdsavfall eller latrin tillredan i många fall överbelastade reningsverk eller för alt samla pä hög i storasopberg, vilkas miljörisk måste vara mycket större än med det tidigare förfaringssättet.14 § i normalhälso-vårdsordningen föreskriver bl. a. alt all orenlighet, ochdit hör hushållsavfall, trädgårdsavfall och latrin, som det åligger kommunenall forsla bort, inte får användas vid gödsling, inte grävas ned, intekomposteras, inte brännas eller pä annat sätt slutligt behandlas avfastighetsägarna. Underdet första årel som lagen var i kraft skulle dispenser tillåtas ganskageneröst, men tredje lagutskottet skrev i sill belänkande att efter den 31 december 1972skulle inga som helst undantag frän lagen medges. Del var just della somföranledde mig att ställa en interpellation till jordbruksministern hösten1972, där jag begärde ökade dispensmöjligheter för glesbygden. Dåvarandejordbruksministern gav beskedet att några ytleriigareåtgärder inte var erforderiiga. Det var alltså en rätt negativt svar jag fick. Jagoch flera med mig har sedan motionsvägen begärt en översyn av lagenstillämpning inom glesbygdsområden. avslog denna vår begäran i engemensam borgeriig reservation med 8 rösters marginal. Trotsdetta avslag har vi nu fått vår begäran om översyn och de flesta av våramotionskrav tillstyrkta. Låt mig bara få ge nuvarande jordbruksministern - sominte finns här i kammaren - en eloge för hans snabbhet att, efter det hanblivit utnämnd lill jordbruksminister, ta upp dessa problem. En arbetsgruppinom departementet har utarbetat en promemoria, som varit ute på remiss tillolika instanser och som i stort sett ligger till grund för den proposition viskall ta ställning till. Visom har kritiserat renhållningslagen - det gäller väl i stort sen endast desstillämpning i glesbygden - har inte, åtminstone inte jag, varit ute efter attändra på de miljökrav som jag tror vi är eniga om att man skall ställa,nämligen att bevara vår miljö och natur sä ren och ofördärvad som möjligt. Vihar bara ansett att man inte skall använda större byråkrati, kostnader ellervåld än vad som är nödvändigt för ändamålet. Vihälsar med tillfredsställelse de förändringar som är föreslagna och somutskottet ställt sig enigt bakom. Alla våra krav har inte blivit helttillgodosedda, vilket bl. a. framgår av det särskilda yttrandet till utskottsbetänkandetav i och mig. Vi pekar där bl. a. på att denenskildes besvärsordning inte är helt klariagd i de föreliggande förslagen,ulan behöver ses över. Vidareanser vi att vårt yrkande om all trädgårdsavfall och latrin generellt skulleundanias från renhållningslagen inom glesbygdsområden redan nu borde habiträtts av utskottet. Vihar ansett det som självklart att den enskilde skall ha rätt att själv hanteraoch använda della s. k. avfall ulan att dispens behöver sökas. Meni vetskap om att kommunerna har möjlighet an ge dispens och att i den uiredningsom tillsatts av socialministern om översyn av hälsovårdsstadgan dessafrågor kommer att diskuteras, har vi avstått från au reservera oss. Med detsärskilda yttrandet har vi velat markera vår inställning. Sker ingen ändringåterkommer vi. Jagsade inledningsvis att renhällningslagen förorsakat mänga problem. Av ettcirkulär från framgår alt i 142 kommuner förekommer intemindre än totalt 80 000 dispenser. Överklagandenoch besvärsärenden har varit många och förorsakat ett mycket stort arbete bådeför enskilda fastighetsägare och besvärsmyndigheter. Tidningsartiklaroch insändare om hur man gäll fram för atl genomföra lagen har gett ossskrämmande bevis på dess tillämpning på många områden. Enav de mest lemperamenisfulla insändarna läste jag i ivåras, undertecknad av en f d. riksdagsledamot, som tog bl. a. upp ettöverklagningsärende som hamnat i kammarrätten och som tidigare behandlats avolika instanser med mängder av skrivelser och höga myndighetspersonerinkopplade. Densom begärt denna befrielse från hämtning var en 84-årig änka, som endast hadesin pension all leva av. Hon hade en loml ute på en skärgårdsö och hade därbyggt en primitiv stuga, men pä grund av åldern hade hon under det senaste åretvarit där endast . Hon hade inle lämnatnågot avfall men måste ändå betala sina avgifter. Undertecknaren av insändarenhade tidigare både deltagit i beslutet om antagande av renhållningslagen och etthalvår tidigare varit med om att rösta för avslag på en reservation om översynav denna lag. Ord och handling stämmerinte alltid överens. Varibeslår nu de viktigaste förändringarna i renhållningslagen? Kommunerna ges -och det är väl den viktigaste ändringen - möjlighet att i stor utsträckningsjälva bestämma omfattningen av renhållningsverksamheten i glesbygd och färsjälva avgöra vilket hämtningsförfarande de vill ha. Kommun får vidare beslutaatt avfailshämtning på två eller tre fastigheter får ske genom en gemensambehållare. Jaghar tidigare redovisat det s. k. Varasystemet, uppbyggt på containersuppställda på ell antal platser i kommunens glesbygd, dit fastighetsägarnasjälva fär forsla sill avfall. Del blir nu tillätet all utan licens införa dettasystem, utan att det härför krävs någon form av förbindelse. Detta system, somjag lycker är mycket bra, är billigare och har den förtjänsten atl alla harmöjligheter att vara med och lämna sitt avfall. Ingen ställs utanför systemet.Jag skall uppehålla mig en eller vid detta system. Varakommun har varit remissinstans och har i sill remissvar uppgivit att hämtningav hushållsavfallet sker från 5 000 glesbygdsfastigheter enligtcontainersystemet. Kostnaden för varje glesbygdsfastighel är per år.Den utredning som föregick kommunens beslut visade atl hämtning vid varjeglesbygdsfastighel skulle kostat . Ägare av tätortsfasiighet, därsäcksyslemei fortfarande tillämpas- man har inte heller planer på någon annanordning - får betala . Hämtning sker även där en gång iveckan.