prot · FX0930 · 1974-12-31 00:00:00 — Vår kritik har sinutgångspunkt i de arbetandes rättigheter. Vi ser förslaget som i vissa dragreaktionärt och kan därför inte godta det. Det finns också en reaktionär kritiksom bl. a. vUl stärka monarkin och som definitivt inte ägnar lönearbetarnasrättigheter en tanke. kommunisternas ståndpunkt är fuUständigtoförenlig med denna reaktionära kritik. Vi har ställt motförslag tUl grundlagsförslageti alla dess odemokratiska delar. Vi har bekämpat dessa delar, och vi striderför vidgade rättigheter för de arbetande. När vi nu i andra omgången tvingasatt ta ställning till helheten måste vi konstatera att inga av våra huvudkravär tiUgodosedda. Grundlagsförslaget innehåUer sädana brister att vi inte kanrösta för det. Den reaktionära kritiken är mot förslaget därför att detinte är tUlräckligt reaktionärt. Med denna kritik kan vi inte kompromissa ochkommer aldrig att göra det. Tanken skuUe aldrig falla oss in. En verklig kompromiss med högerkrafter har åstadkommits avdet socialdemokratiska partiet, som i grundlagsfrågan bl. a. gjort upp med herrBohmans och ' parti. Detta skaU inga undanglidningar kunna skyla. Jag vUl, herr talman, inte påstå att iTroUhättan och kommer att dansa på gatorna , men nog harjag en känsla av att man unisont har sjungit både lovsånger och glädjepsalmer idenna talarstol. Vi har slagit fast att vi är för enförfattningsreform. Den ännu gällande författningen är oacceptabel från mångasynpunkter. Den ger uttryck för en alltigenom förlegad maktfördelningsteorimellan kungamakt och folkrepresentation. Under den gäUande grundlagen har detvarit möjligt för de privilegierade att vidmakthålla sin härskarstäUntng Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m m. 6 protokoll 1974: nr 27-30 den 27 febraari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. Historien visar att fackföreningar har varit förbjudna, socialister ochfredskämpar har fängslats. Strejkande och demonstrerande arbetare har dödats.Den kommunistiska pressen har transportförbjudits, reaktionära lagar harstiftats. har man infört terroristlagen, lagen om tiUfälligtomhändertagande osv. Det visar naturligtvis inte bara svagheterna med denexisterande grundlagen utan också begränsningen hos varje grundlag: den geraldrig något absolut skydd för foUcets rättigheter, för demokratin. Historienvisar att statliga myndigheter även i vårt land ställt sig över lagen för attvärna det bestående samhällssystemet. Men som en rad reaktionära åtgärder harvidtagits av myndigheterna, och trots att antidemokratiska lagar stiftats underden nuvarande grundlagens giltighetstid, så har folket också under dennagrundlags giltighet kunnat tiUkämpa sig viktiga rättigheter. Den gamlagrundlagens maktfördelningsteori har i hög grad förvandlats tiU död bokstav.Föreningsrätten, yttrandefriheten, den allmänna rösträtten, religionsfriheten,allt är exempel på rättigheter som erövrats under det att 1809 årsregeringsform gällt. Detta visar att reaktionära grundlagar inte i längdenheUer förmår hindra folkets demokratiska kamp. Dessa konstateranden ger grundlagsfrågan dess rätta vikt.Kampen för demokrati, för en utvidgning av foUcets rättigheter, är främst enfråga om klassernas läge och styrka i samhället. Demokratins bästa försvar ären medveten och handlingskraftig foUcopinion, men grundlagarna ochlagstiftningen över huvud är inte betydelselösa. Demokratiska lagar ochgrundlagar är, som vi uttryckt det, en viktig bundsförvant för folkflertalet,när det hävdar sina rättigheter. Det hade varit svårare för de borgerliga att 1928 - i strid mot hela arbetarrörelsen - genomtrumfa klasslagarna om koUektivavtaloch arbetsdomstol, därest arbetarnas strejkrätt hade haft grundlagsskydd. Dethade varit svårare för samlingsregeringen under attinskränka demokratin och förfölja antifascister, om de medborgerligarättigheterna haft grundlagsskydd. Det hade varit svårare för arbetsköparnaatt i kraft av § 32 införa nya lönesystem, driva upp arbetstempot ochutsvettningen och förfölja och avskeda för dem misshagliga arbetare, omarbetarna hade haft grundlagfästa rättigheter på sina arbetsplatser. Det hadevarit svårare att angripa Vietnamrörelsen med batonger, orndemonstrationsrätten hade haft grundlagsskydd. Socialdemokraterna uttalade sig för vissamålsättningsparagrafer om sociala rättigheter och om förhållandena påarbetsplatserna. De borgerliga var för någon form av rättighetskatalog. För attundslippa rättighetskatalogen gav socialdemokraterna upp sinamålsättningsparagrafer. Detta är mUt sagt märkliga byten. Det finns inteobjektivt sett någon motsättning meUan de sociala målsättningar som regeringenställde upp och grundlagsfästande av vissa medborgerliga fri- och rättighetersom de borgerliga krävde. Varför har socialdemokraterna rest detta motstånd mot attgrundlagsfästa de medborgerliga fri- och rättigheterna? De argument sompresterats är ohållbara. Ett grundlagsfästande av de medborgerligarättigheterna fordrar inte, som socialdemokrater brukar påstå i debatten, enpoUtisering av domstolarna. Det går att formulera klara och förpliktandegrundlagsstadganden, som begränsar lagstiftarens handlingsfrihet så att demedborgerliga fri- och rättigheterna inte skall kunna kränkas. Skullelagstiftaren stifta lagar, vUkas förenlighet med grundlagar-kan ifrågasättas,då bör väljarna välja en ny riksdag dvs. Det är ju detta somär själva meningen med grundlagsskydd. De övriga argument som framförts håUerinte bättre. Det förhindrar inte en fördjupning av demokratin att demedborgerliga rättigheterna är grundlagsfästa, vUket ibland har anförts. Detförhållandet att folkopinionen är rättigheternas bästa försvar kan aldrig bliett argument mot ett grundlagsfästande av'rättigheterna, men tUl ett sådant harsocialdemokratiska talare förvandlat detta påstående. En grundlag som skyddarde medborgerliga rättigheterna är, som vi har sagt, en bundsförvant förfolkflertalet då det hävdar och försvarar dessa rättigheter. De borgerliga partierna visade i sina motioner tiU 1973års riksdag att inte heUer de är anhängare tiU att alla de medborgeriigarättigheterna ges grundlagsskydd. En del rättigheter ville de gegrundlagsskydd, en del ville de skuUe skyddas av särskilda procedurregler,medan en del skuUe regleras i vanUg lagstiftnmg. De borgerligas intresse för de medborgerliga fri- ochrättigheterna är främst formeUt. Den svenska arbetarklassen har i sin historiaerfarenheter av de borgerligas inställning. De borgerliga visar heller ingetintresse för de arbetandes rättigheter på arbetsplatserna och för attdemokratin skaU gäUa också det ekonomiska livet. Det nu vilande förslaget har avgörande brister. Demedborgerliga rättigheterna har med vissa undantag inget grundlagsskydd iförslaget. Varken strejkrätten eller andra demokratiska rättigheter för dearbetande på arbetsplatserna finns omnämnda. Dessutom kvarstår den odemokratiskafyraprocéntsspärren. EEC-paragrafen, som infördes i den gällande grundlagen1964-1965, inte bara återfinns utan är utvidgad i det vilande förslaget.Monarkin får överleva även denna grundlagsreform. Vi kan inte rösta för en grundlagsreform som innehållersådana antidemokratiska paragrafer och som saknar sä viktiga saker somgrundlagsfästande av de medborgerliga rättigheterna och rättigheter för dearbetande i arbetslivet. Vi kommer, därest vårt yrkande om uppskov tiUhöstrUcsdagen skulle falla, att rösta för avslag på det -vilandegrundlagsförslaget. Detta betyder inte att vi vill ha kvar 1809 årsregeringsform. Denna är som helhet än mer odemokratisk än det vilandeförslaget. Men varken det vilande förslaget eller den gällande grundlagen utgören bundsförvant för fördjupad demokrati. Vi har tyvärr inte, iTrollhättan, ett val mellan en bra och en dålig grundlag. Låt mig också, herr talman, i detta sammanhang ta uppnågra av de frågor som aktualiserade i sitt numera sedvanligaangrepp mot kommunisterna. Bokbål används av reaktionen, det ärinte de progressiva krafternas metod. Jag viU också peka på att frånvänsterpartiet kommunisterna har vi klart sagt ut att reaktionära åsikter skaUbekämpas i fri och öppen debatt. Detta gäller givetvis också om dessareaktionära åsikter är samlade i bokhyUorna på ett universitet. Floden avUtteratur frän Demokratisk allians, sydafrikanska regeringen den 27 febraari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. den 27 febraari 1974 Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. ochliknande antidemokratiska håll måste mötas i debatt med en progressiv och sannframställning av fakta. Detta är min ståndpunkt utan att äga närmare kännedomom den debatt som tydligen förs i . Jag vill också säga att vpk har klart utsagt i sittförslag tiU grundlag att envar skall ha personlig frihet. Vi har bl. a.uttryckt den saken så här: "Ingen må fängslas eller på annat sätt berövassin rörelsefrihet". Det är solklart, , att vi därmed också stårbakom tanken att ingen skall kunna förvisas ur landet eUer hindras attåtervända. Det är ett biUigt knep att påstå att vpk skuUe ha en annan mening omden saken. Skälen till att vi röstar nej tiU det nu vilande grundlagsförslagethar jag så utförUgt redogjort för att jag inte tror att jag behöver upprepa demytterligare. Låt mig också i detta sammanhang säga att vänsterpartietkommunisternas partiprogram har arbetats fram i en bred debatt där praktiskttaget hela partiet har deltagit. Det har fastställts av en partikongress,sammansatt av valda ombud för hela partiet. De principer som uttrycks i partiprogrammetär en i verklig mening koUektiv produkt som partiet står för. Partiprogrammetger klart besked om vår syn på de demokratiska fri-och rättigheterna. Det ärdärför fruktlöst att göra anspelningar och ifrågasätta vpk;s ståndpunkter ifråga om de medborgeriiga fri- och rättigheterna utifrån att enskilda personerhar tagit en viss ställning. Ingen person, nuvarande eller förutvarande ledamotav eller av partiets styrelse, kan nämligen väga tyngre än partietskollektivt utarbetade uppfattning. Detta viU jag understryka med kraft, ochdetta vet man också inom andra partier, men för att söka vilseleda passar detvederbörande att säga något annat. företrädare behöver för övrigtinte gå utanför sin egen riksdagsgrupp för att finna särmeningar det hartydligt demonstrerats . Vi har i motionen 350 i andra hand inte barayrkat avslag på det vilande förslaget tiU grundlag utan också hemställt attriksdagen hos regeringen begär kompletterande direktiv till den fri- ochrättighetsutredning som tillsattes 1973. Dessa direktiv bör klart och entydigtslå fast att de medborgerliga fri- och rättigheterna skall grundlagsfästas.Direktiven bör slå fast att rättigheter för de arbetande på arbetsplatsernaskall grundlagsfästas så att paragrafer både i lagar och i avtal med sammainnebörd som § 32 blir grundlagsstridiga. De bör slå fast att den s. k.EEC-paragrafen skall strykas, att fyraprocéntsspärren slopas och attutredningen skall framlägga förslag som innebär övergång till republik. Vårt avslagsyrkande beror aUtså på att vi anser att denföreslagna grundlagen är oacceptabel ur flera synpunkter. Det kan aldrig avnågon menjngsmotståndare, som viU argumentera mot oss på ett hederligt sätt,göras gällande att vi röstar på avslag därför att vi viU värna den gamlagrundlagen. Den är överlevd. Vårt andrahandsställningstagande skuUe visserligen ledatill att den gamla grundlagen fortsätter att gälla, men det beror på att vi nui andra omgången inte har möjlighet att framföra alternativa yrkanden. Men viupprepar i motioner också kraven om införande av republik och Påståendena om att vi genom vår ståndpunkt i författningsfråganvärnar om den gamla grundlagen är osanna. Med det anförda önskar jag, herr talman, yrka bifaU tiUreservationen som fogats tiU betänkande nr 7. kommunisterna kan inte godta enförfattningsreform som inte grundlagsfäster de medborgerliga fri- ochrättigheterna utan tvärtom öppnar möjUgheter för deras inskränkande; inte innebär ett ökat stöd för de arbetandes kamp för sinarättigheter utan t. o. m. stadfäster möjligheten att upphäva strejkrätten; inte bara bibehåller utan även förstärker den s. k.EEC-paragrafen som möjliggör för att överlåta sina befogenheter tillinternationella organisationer; inteavskaffar den odemokratiska fyraprocéntsspärren vid riksdagsval; kommunisterna kan därför inte acceptera detgrundlagsförslag som socialdemokraterna och de borgerliga partierna undervåren 1973 antog för vidare behandling och som framlägges för avgörande. På samtliga nämnda punkter är författningsförslagetoantagbart. I dessa och även i vissa andra avseenden röstade vänsterpartietkommunisternas rUcsdagsgrupp förgäves mot det nu vilandegrundlagsförslaget. Då inget av dessa partiers huvudkrav ens till någon deltUlgodosetts är ett godtagande av det vilande grundlagsförslaget omöjligt. En författningsreform är nödvändig, men den måstetillgodose kraven på ett grundlagsfästande av de medborgerliga rättigheterna,ett grundlagsfästande av rättigheter för de arbetande på arbetsplatserna, ettslopande av EEC-paragrafen, avskaffande av monarkin och ett slopande avfyraprocéntsspärren vid riksdagsmannaval. I avvaktan på ett väl genomarbetat, progressivt ochdemokratiskt författningsförslag finns det inget att vinna på att anta detframlagda förslaget till ny grundlag. den 27 febraari 1974 Ny regeringsform och ny riksdags-ordnittg, m. m. () kort genmäle: I den kommunistiska mytbUdningen kring detnya grundlagsförslaget ingår att förslaget förtegs i valrörelsen. har juäven i visat att han deltog i en debatt omgrundlagen i valrörelsen. Jag kan ta fram otaliga exempel pä sådant deltagandeockså från sida. Det är alltså osant när och herrHermansson påstår att den här frågan förtegs i valrörelsen. Vad jag sedan har försökt säga både och iremissdebatten är att kommunisterna talar med två tungor - en här i riksdagenoch på folkmöten mot det vilande grundlagsförslaget, en annan i internainformationsblad och på interna möten. Det är mot den bakgrunden och närkommunisterna presenterar sig som demokratins och frihetens specieUa försvararesom det bUr nödvändigt att påpeka de här skiU-naderna i också de svenskakommunisternas uppträdande. Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. omgrundlagfästande av mänskliga rättigheter och om yttrandefriheten skall ställasmot ungkommunistiska krav på bokbränning och mot sådana händelser ikommunistiska stater som att en författare fängslas och landsförvisas bara försina åsikters skull. Det är när sådant händer som det blir nödvändigt attpåminna om att det finns otaliga bevis för att människor lämnat just på grund av sin respekt för de mänskligarättigheterna och att människor drivna av frihetslängtan har flytt ur dekommunistiska staterna med risk för sitt eget liv. Mot den bakgrunden har jag både i remissdebatten och i dagstäUt frågor till kommunisterna och till dess ledare herrHermansson om partiets grundsyn. Jag viU gärna ge en chans attsvara på en fråga som jag nu har ställt två gånger, nämUgen om 2 kap. 3 § i det-vilande grundlagsförslaget, som säger att varje medborgare är skyddad mot attmyndighet utsätter honom för kroppsvisitation eller annat påtvingat kroppsligtingrepp, för husrannsakan, för intrång i hans brev-, post- ellerteleförbindelser eUer för hemlig avlyssning. Tycker inte att detär ett ganska bra förslag och att det i realiteten är mycket bättre än detskydd för fri- och rättigheter som partikamrat finns i de sovjetiska lagarna? i (s) kort genmäle: Jag skall endast ta upp kärnan i herrBerndtsons i anförande. förklarade att han tyckte attbåde gällande grundlag och vUande grundlagsförslag var dåliga. läthan förstå att han ansåg att regeringsform var sämre än det -vilandegrundlagsförslaget. Men om kommer att ställa ettyrkande som, om det bifölls, innebär att regeringsform kommer att levavidare, trots att förklarat att den enligt hans mening var sämreän det vilande grundlagsförslaget. Det blir konsekvensen av resonemang. HerrBERNDTSON (vpk) kort genmäle; Det är något konstlat, iTrollhättan, att bemöta kritiken mot grundlagsförslaget med frågestäUningen: Ärdå den gamla grundlagen bättre? Nej, det har vi sagt att den icke är. Men omman nu skaU anta en ny grundlag är det väl ändå rimligt att se tiU att den påavgörande punkter blir ett steg framåt, en bundsförvant för framåtskridandet.Om förslaget inte tillgodoser det kravet, finns det heller inget skäl att antaen bristfällig ny grundlag. Vi har tyvärr inte att välja mellan en bra och endålig grundlag. Sedan tiU fråga. Vi står bakom de demokratiskainslagen i grundlagsförslaget, som jag redan deklarerat. TiU skUlnad mot herrMolin röstade vi också mot den s. k. terroristlagen, som ju ändå har en något annansyftning bl. a. när det gäller möjligheterna tiU husrannsakan. Jag vUl också säga till , som hela tidenförsöker ge intrycket att kommunisterna skuUe ha ett förflutet som ickeöverensstämmer med demokratin, att detta är falskt vittnesbörd. harsjälv åberopat remissdebatten . Jag fann då anledning atterinra om vilka sombar ansvaret för transportförbudet , för internefingsläger, förrazzior i tusentals hem och för censuringripande mot kommunistiska ochantinazistiska tidningar. Det var icke det - det var bl.a. parti, och detta kommer man aldrig ifrån. Om några har fått slåss för rätten att hålla möten och attge ut tidningar Uksom också att transportera dem på allmänna kommunikationsmedelär det just kommunisterna. Det är också så att arbetarklassen alltid har fåttstrida för vidgade rättigheter. Det finns medborgerliga rättigheter i varjesamhälle, men de är ofta förbehåUna privilegierade grupper, och därför hararbetarklassen fått kämpa för att bli delaktig av fri- och rättigheterna, och iden kampen har kommunisterna synnerligen aktivt tagit del. Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. HerrJOHANSSON i TroUhättan (s) kort genmäle: Följde en reformistisk taktikskulle han resonera som så: "Det vilande grundlagsförslaget är bättre än1809 års regeringsform. Alltså bör man ta detta som ett steg på vägen till denförfattning jag anser vara idealet." vet att denna bättre grandlag kommer attgenomföras. kan han stiga upp och säga; "Den svarar inte mot minaideal." Han får den bättre grundlagen, inte genom sina egna ansträngningarutan trots sin egen röstning. () kort genmäle: Kommunisterna hävdar ju att det är pårättighetsavsnittet som de har avgörande kritik mot grundlagsförslaget. Jaghar därför StäUt ett antal frågor, och kan jag tolka svarså, att han inte har någonting emot 2 kap. 3 §. De frågor som jag här har ställt har emeUertid sinbakgrund i uttalanden som har gjorts även av mera representativa kommunister.Herr anser ju att de mänskhga fri- och rättigheterna i första handär ett redskap för att förverkliga det socialistiska styrelseskicket. När herrBerndtson nu gick litet grand tiUbaka i historien, skall jag ändå påminna omatt ledande svenska kommunister med C.-H. i spetsen har försvarat,ja, rent av hyllat ett statskick där människor fängslas och deporteras enbartför sina åsikters skull, där terror och censur är godtagbara instrument för denpolitiska ledningen. (vpk) kort genmäle; Jag vill först till iTrollhättan säga att jag är övertygad om att om det nya grundlagsförslagetantas, kommer det att tas som intäkt mot varje krav på utvidgning ochförbättring. ordförande kommer utan tvivel ganska oftaatt motivera sina avslagsyrkanden med att vi ju har antagit en nygrundlag. Då kanske det är bättre att någon tid behålla den gamla och verkligentrycka på för att skapa en demokratisk grundlag. Jag utgår ifrån att de frågor som hert direktställde tiU inte skall besvaras av mig, så det kan jag avståfrån. Ny regeringsform och ny riksdagsordning, m. m. viU ta uppen frågestäUning i angrepp mot kommunisterna som vidiskuterade redan under remissdebatten. Man påstår ju att vårmälsättningsparagraf skuUe kunna tolkas som att vi skulle vilja förbjuda andrapartier. Vad står det då i den paragrafen? Jo, vi säger: "Folket har rätt att försvara sig mot och bekämpautsugning och klassförtryck och att forma sådana samhällsförhåUanden, som kangarantera arbete, bostad, utbildning, kultur och social trygghet åtenvar." Den paragrafen hade skrämt enormt, förstod jagi remissdebatten. Vi viU ha den rättigheten inskriven i grundlagen, men det viU inte . Vi har därmed inte sagt att eUer andra partier inte skaU få fortsätta att försvara utsugning och klassförtryck. Tvärtom har vi uttryckligen slagit fast, i 4 § att ingen må hindras från att meddela uppgifter och framföra åsikter, i 5 § att envar medborgare "har rätt att sammansluta sig med andra till organisation eller förening" och i 6 § att ingen "må hindras från att anordna eller deltaga i möten, ej heUer att ensam eUer i grupp framföra åsikter och krav på allmän plats ". Innebörden är helt enkelt den att vi vill attarbetarklassen skaU ha stöd i grundlagen för sin kamp mot utsugning ochförtryck, men vill att arbetarklassen skall tvingas föra denna kampi strid med grundlagen. Däri ligger en viktig skillnad i synsättet. Hert (): I debatten har i kammaren infördet första beslutet om det nu vilande förslaget tiU ny författning uttalade jagmitt beklagande av att debatten i författningsfrågan inte blivit så omfattandeoch engagerande som man hade kunnat önska. Jag sade också att det måste hälsasmed tiUfredsstäUelse att frågan om grundlagsfästande av medborgerliga fri- ochrättigheter hade kommit fram i den allmänna debatten under reformarbetetsslutskede. Då vi går att i grundlagsenUg ordning, efter håUnaallmänna val, fatta det slutliga beslutet om författningen, kan vi inte klagaöver brist på debatt och intresse. Det är i och för sig glädjande, även om detgivetvis hade varit mycket bättre om intresset kommit tidigare. Det liggeralltid någonting positivt i en aktiv medborgardebatt. Mot bakgrunden av dendebatt som förekommit viU jag , liksom tidigare , förklara ochmotivera våra ställningstaganden, och jag lämnar allmänna deklarationer därhän. Jag vUl börja med att erinra om att det har varit en långoch ganska mödosam väg fram tUl det läge vi har . Författningsfrågan togsupp av 1953. Det var emeUertid då inte på långt när klart att arbetetskulle mynna ut i en helt ny författning. Först då den andra utredningentiUsattes 1966 hade partierna nått enighet om att man borde införa en nyförfattning. Om man tar del av remissyttrandena över det nya utredningsförslagsom lades fram , finner man att också remissinstanserna var i stort settense i principfrågan om behovet av en ny grundlag. Jag behöver inte här gå igenom alla de svårigheter ochstötestenar som mött i författningsarbetet. Vad jag vill stryka under är endastatt det är ettomfattande och långvarigt arbete som lagts ned och att det är först såsmåningom som den uppfattningen mognat fram, att vårt land måste få en nygrundlag. Det har inte varit fråga om någon förutfattad mening, och vad vikommit fram tUl - och varför har öppet redovisats. Det måste ocksåkonstateras att alla partier, som deltagit i arbetet, har bemödat sig om attbidra till bredast möjliga samling kring de förslag som kommit fram. Det liggeren mycket betydande styrka för vårt land i att så gott som hela riksdagenkunnat samlas bakom det förslag som ligger på bord. Att vi i har stäUt oss bakom det vilandeförfattningsförslaget betyder inte att vi finner det perfekt och felfritt. Vianser inte att förslaget innebär en slutgiltig lösning på de konstitutioneUafrågorna i vårt land. Förvisso finns där brister, och förvisso måste arbetet gåvidare på vissa punkter. Vårt ställningstagande grundas på uppfattningenatt vi nu efter ett tjugoårigt förarbete komrhit fram tiU ett författningsförslag,som är klart överlägset den nu gällande regeringsform och som utgör engod grund att bygga vidare pä vid utvecklingen av vår svenska demokrati. Varför är då förslaget bättre? TiU en början viU jag -Uksom i mitt inlägg - stryka under att landets författning geruttryck för statsskickets grundläggande ideologi och återspeglar statslivetsrealiteter.