prot · FX09133 · 1974-12-31 00:00:00 — Han har naturligtvis rätt. "Inte heller förlöntagarna kan en accelererad kapplöpning mellan löner, priser och skaller varameningsfull." Det är också ett uttalande av . Han harnalurliglvis rätt även i del hänseendet. Det är ingeniing nyll som konstaterat. Det är helt enkell ekonomiska naturlagar, som jag i debattefler deball i likhel med andra ansvariga politiker har hänvisat lill. Underden senaste tolvmånadersperioden låg uppgången i konsumenlprisindex istorleksordningen 12 proceni, trols alt vi har subventionerat vissa livsmedel.1 verkligheten var alltså inflationen ännu högre. Del framgår bl. a. av nettoprisindex,som anger en stegring av ungefär 14 proceni. Subvenlioneringen avlivsmedelspriserna får vi ju under alla förhållanden betala. Inte på prissidanulan i form av högre skatter än vad vi annars skulle ha behövt räkna med. Inflationsprocessenär dessulom ägnad all urholka förtroendet för statsmakterna och respeklen förde politiker som ytterst bär ansvaret för penningvärdet. Världsinflationen kandärför få allvarliga konsekvenser för folkstyret. Historien ger oss upprepadeexempel på hur samhällen har brutits ned genom att de ansvariga inte har kunnalgarantera penningvärdet. Det är i pengar som allas våra arbetsinsatser mäts.Det är pengarna som ulgör resultatet av allas vår möda. Del är samma pengar somvi använder för all kunna äla, för alt kunna bo och leva. När pengarna förlorari värde, drabbas hela folket. All bekämpa inflationen är alltså en nationellangelägenhet. Delallra viktigaste syftet med den s. k. Hagaöverenskommelsen har desslillskyndare päsiätl vara alt skydda penningvärdet. Jag har redan lidigarekriliseral , därför alt den verkligen inte utgjorde ett programsom innebar - som det har brukat hela - "spjärnlag" mot inflationen.Uppgörelsen redovisade inga som helst konkreia åtgärder - endasi en förväniningom au löntagarna i den kommande avtalsrörelsen skulle ta hänsyn lill denskatleomläggning som skalle- ulredningen förordat;något som lönlagarorganisaiionerna också har ul-fäsi sig all göra. Omdel är sådani som skall betecknas som "spjärnlag" mol inflalionen, dähar man inie siora anspråk på begreppd "spjärnlag". Och inie hellerviiinar del om någon insikl om hur slorl och svårt inflalionsproblemel är. Ochhur bedömer man de krav på löneökningar på mer än 20 proceni som harframförts? Det borde slå klart för var och en - LO:s egen ekonom ju själv sagt del - alt om sådana lönekrav genomdrivs kommer infiaiionenall få yllerligare bränsle. Lålmig emellertid redan i della sammanhang klart deklarera atl jag kan förstålöntagarorganisationerna. Det är deras uppgift all lillgodose sina medlemmarsiniressen. Det är deras uppgift alt verka för all lönlagarna får sinrättmätiga andel av resurstillväxten i samhället och all de inte drabbas av konsekvensernaav den fortgående penningvärdeförsämringen. Uppgiftenatt svara för penningvärdet ligger hos statsmakterna. Det är regering ochriksdag som skall vidla de ålgärder som behövs för att skapa ell stabiltpenningvärde, all med andra ord se till atl del klimat inom vilkel lönerörelsenutspelas blir sådant, all arbetstagarnas krav kan lillgodoses ulan men för helasamhällsekonomin och ytterst för dem själva. Jagsätter inga frågetecken för själva matematiken bakom LO:s lönebud. Engenomsnittlig heltidsarbelande LO-medlem har en årsinkomst på . Med det nu aktuella skalleförslaget blirmarginalskatten 57 proceni. Av varie ny hundralapp fär arbetstagaren alltsåbehålla 43 proceni. LO har begärt en direkl löneökning på drygt 15 proceni.Della skulie ge den genomsnittlige LO-medlemmen mera. Efler skallfår han behålla . går alliså borl iskatter. Ökningen av nettolönen jämfört med i är skulle, om man lar hänsyn lilldella, ligga på omkring 9 proceni. Därutöver skulle löntagaren från årsskiftetfå en viss sänkning av den direkta skatten genom dd förslag som vi nudiskuterar här i kammaren. Del skulle avsevärt förbättra hans situation, om delinte förhöll sig så, atl kommunalskallerna också kommer alt väsentligt höjas.Den genomsnittliga kommunalskallehöjningen lorde ligga på omkring 1:20 eller1:30 kronor. Densammanlagda förbättringen för vår arbetstagare skulle alltså uppgå till ungefär12 proceni näsla är. Del låter väldigt bra, men dä har ingen hänsyn lagils tillprisstegringarna. Om del verkliga utbytet av allt det som håller på atl ske- den s. k. reella lönehöjningen - skulle bli 3 proceni som LO har begärt, dåförutsätter delta att prisökningarna näsla år slannar vid 9 proceni. har - som jag sade - konsumenlprisindex gåttupp med 12 proceni. Mellan genomsnillslägena för kalenderåren 1973 och 1974uppskaiias höjningen till 9,8 proceni och mellan genomsnillslägena och1975 till . Den genomsnittliga prisökningen blir - som kon- Sänkningav inkomstskatten, m. m. Sänkningav inkomstskatten, m. m. junklurinslituletframhåller - "betydligt siörre än prisökningen ". Föråren 1974 och 1975 sammantagna skulle detla innebära en penningvärdeförsämringpå . Då har man ändå inte räknal med lönekrav av denslorieksordning som diskuieras, alltså och däröver. Minredovisning av dessa fakta leder alltså fram till slutsatsen all del - för all uttrycka sigförsiktigt - finns högst belydande risker för alt del nya avtalet, när det väl är iräffal, trots de höga nominella lönekraven inte kommer alt visa sig räcka till för atl täcka de prishöjningar som kommer all iniräffa. Del skulle alltså inte bli fråga om någon reell lö neökning på 3 proceni, som LO har hoppats. Inflalionenkommer nämligen all ha tillförts ytlerligare bränsle. Kapplöpningen mellanlöner, priser och skatter kommer atl fortsätta. För vanligt folk - även för demsom inte är särskill ekonomiskl skolade - är del nog i dagalldeles uppenbart atl om man måsle begära en lö neökning pä över 20 proceni för att öka köpkraften , då måsle någonting ha gått alldeles snett. Jag tror också att 90 proceni av svenska folket har fullt klart för sig, att sädana företeelser verkligen inte bidrar lill alt stabilisera värt penningvärde. Om man genomför löneök ningar av den storleksordningen och också lar hänsyn lill inflalionen utomlands kommer det atl få verkningar på den svenska marknaden som leder lill all prisstegringen näsla år ligger betydligt högre än vad och myndigheterna här hemma har räknal med. 1975års avtalsrörelse kan efter de inledande framstötarna befaras bli bådebesvärlig och utdragen. I och för sig är detla oroande. Finansminisler GunnarSlräng brukar säga, om jag inte minns fel, atl de segslitna löneförhandlingarnaunder utgjorde en av de viktigaste orsakerna lill atl denekonomiska avmaitningen i börian av 1970-talel blev så kraftig och varade sålänge. Atl avtalsrörelsen kan ha varit en bidragande orsak, kan jag hälla medom. Men del var långtifrån hela förklaringen, som bekant. Enlång avtalsrörelse är inte desto mindre besvärande för hela det ekonomiskaklimatet. Årets avtalsrörelse underlättas verkligen inte av alt de ekonomiskautsikterna utomlands är betydligt dystrare än de var för bara någramånader sedan. Ett anlal färska lidningsklipp är belysande. På en och samma dagpresenterades varningar för sämre tider, prognoser omlägre tillväxi, förulsägelser om en alltmer tillspetsad kris inom bilindustrinoch slalistiska centralbyråns konstaterande att priserna i på ell årökal med . befinner sig i dl besväriigl nedgängsskede. EGförutser inget utrymme för höjd levnadsstandard under de närmasle åren. Förutsägelsernaför den svenska exportutvecklingen har blivit alltmera negativa. Del finnsrisk föratt den stimulans för hela den svenska ekonomin som en godexporikonjunktur skulle utgöra och som också har alt räknamed i sina prognoser kommer att utebli eller i varje fall bli mera begränsad änvad man hade räknat med. Om vi skall kunna undvika stagnation och enny sysselsättningskris i , kan vi alltså behöva stimulera den inhemskaefterfrågan. Och får vi inte stirra oss blinda på budgelsaldon på samma sällsom regeringen gjorde 1971 och 1972. Konsekvenserna för den svenskahemmamarknadsinduslrin kan i så fall bli uiomordenligl allvarliga. var inget "spjärntag" mot inflationen. Vi harsagl del förul, och vi upprepar del. Del som skell i avlalsröretsen visar allvår krilik var berälligad. Dagens skalleomläggning är, om man vill se den led i en verkligt kraftfull anliinflationspolilik, ungefär som all spotta ihavd. Vårt gamla skattesystem har fortfarande samma förödande konsekvenser förlönemalemaliken som lidigare. Även om vi just nu justerar marginalskatterna,blir del ingen ändring i sak. Skallerna är och förblir själva motorn i densvenska spiralen: skatter - priser - löner. Jagär alldeles övertygad om, herr talman, all vårt lands medborgare uppleverdagens läge på det säll jag här har beskrivit. Och om del är på det sättet attde lycker och länker så, finns del anledning alt vidta betydligt mer drastiskaåtgärder för all i varje fall försöka komma till rätta medinfialionsulvecklingen eller alt åtminstone dämpa prisstegringarna. Det är engod regel i vårt land alt politiker inte skall blanda sig i avtalsrörelser.Förra årel och gjordes vissa avsteg från den principen genomskatteomläggningarna. Och i och för sig var de avstegen motiverade. Vad manän tycker om , bör delta sägas. Menrisken för en fortsall penningvärdeförsämring är siörre än lidigare, ochdå kan inte statsmakterna bara silla med armarna i kors och registrera vad somsker. I dagens första anförande i denna debatt strök under dellaliksom också alla partiers ansvar för ulvecklingen. Låtmig därför, herr talman, i allra slörsla korthet utveckla vad jag tycker attstatsmakterna just nu bör göra. Det är inget, finansminister , ialla detaljer färdigt förslag jag presenterar, ulan det är en skiss till etthandlande som kan leda till alt vi får prisutvecklingen under kontroll. LO har förklarat sig eftersträva en verkligförbättring för sina medlemmar - alltså en ökning av deras reella köpkraft -näsla år. har uttalat alt enköpkrafisökning av denna storleksordningen bör vara möjlig. I del avseendetföreligger alltså överensstämmelse i uppfattningarna. harräknat med att konsumtionen näsla år skulle kunna öka . De realadisponibla inkomsierna skulle enligl konjunkturinslilulel kunna ligga på 3 procent.Det är samma lal som de andra parterna angivit. Därför har jag tagit fasla påsiffran . Del bör alltså vara elt rimligt mål föratt öka hushållensköpkraft. Jag tyckeratt det är berättigat att vi gemensamt strävar mot delmålet. Statsmakterna - dvs. regering och riksdag - bördärför Sänkningav inkomstskatten, m. m. Sänkning av inkomstskatten, m. m. ställa sig som garanterför en ökning av reallönerna efler skall av denna slorteksordning. Igengäld bör slalsmakierna kräva beiydligl siörre älerhållsamhel på lönesidan än den som kommii lill uitryck i de nu framförda kraven. "Del finns ulrymme för en reallönehöjning inom den ram som LO an gav", skrev Arbdarbladd . "Den viktigaste ambitionen måste vara all åstadkomma en sådan," - dvs. en reallönehöjning - "inte att i och för sig pressa upp lönesummor som bara är inflalionspengar", forl sätler tidningen . Regeringenhar föreslagit att arbetsgivarnas socialförsäkringsavgifler skulle öka rned 4,1procentenheter. Vi moderater har gäll med på en höjning avarbeisgivarbelastningen . Den lönekostnadsökningen ärofrånkomlig, vilkel av de här måtten man än lar. Från löntagarsidan har ocksåframförts krav på satsningar för speciella lönegrupper, bl. a. ettlåglönepåslag som skulle motsvara en kostnadsökning på 2.8 proceni. Ulrymmeför de satsningarna - alltså både höjningen av arbetsgivaravgifterna ochlåglönepåslagd - måsie ingå i avtalsrörelsen. Slutsatsenblir all de nominella lönekoslnadsökningarna med beaktande av de härfaktorerna bör begränsas, så att deras effekier på den inhemskaprisutvecklingen kan stanna vid högst 2 ä 3 proceni, för all ange elt visstmått. Den statliga garantin för en reellnettoinkomstförbätlring på bör åstadkommas genom att staten åtar sigalt justera ner skallebelastningen så, atl målet kan nås. Här kan man opereramed både direkia och indirekta skatter. En justering av utlagsprocenien ärmöjlig då del gäller den direkia skallen, exempelvis . Vilkajusteringar som kan behövas kommer ju atl bero på den fakiiska prisutvecklingenunder första hälften av 1975. Sedan kan de här åtgärderna pä direktskattesidanbehöva kompletteras med justeringar av mervärdeskatten senare under vårenseller höstens lopp. Vår svenska inflation påverkas också av infiytetserfrån ullandel; dd är ju alldeles obestridligt. har räknatmed att ungefär hälften av vår inflation beror på internationellt bestämdapriser. Del är sant. Däremol vore del osanning, om man därulöver ville göragällande alt vi inte hade någon möjlighet all begränsa de utländskaprishöjningarnas genomslag på den svenka prisnivån. Men skall vi kunna göradet, förulsäller del alt vi verkligen kan genomföra en inhemsksia-biliseringspolitik av ungefär del slag som jag har skisseral och samordnaden siabiliseringspoliliken med växelkursanpassningar som molsvarar vårainhemska slabiliseringspolitiska strävanden. Ju bällre vi lyckas här hemma,desio siörre möjligheler har vi all göra en sådan anpassning. En sådanuppskrivning av kronan i förhållande lill uiländska valulor utgör i självaverkel en logisk ekonomisk följd av en klok inhemsk politik. Kan vi genom enlugn avtalsrörelse undvika alltför stora kostnadsökningar för exportindustrin,är en häremot svarande uppskrivning av kro- nan eller mera automatiskaanpassningar av kronan inom ramen för den rörliga växelkurspolitiken attbetrakta som fullt konsekventa åtgärder - eller hur, ? Hurstora sådana växelkursförändringar bör vara kan vi nalurliglvis inte diskuierahär i , och del beror dessulom på hur vi lyckas i våra anslrängningar.Och vi kan inte heller här diskuiera vilka konsekvenser del kan bli för densvenska ränlenivån. Sådana ling hör inie hemma i parlamenisdebatien. Men en sakbör nalurliglvis slås fasl, och del är alt ell program av del här slagel inieförsvårar del nödvändiga inlernalionella samarbdd på valuiapoliiikens område,vilket vi måsle slräva efler. Del ligger klart i svenskl inlresse att vi kanåstadkomma elt bra samarbele. Sådanahär åtgärder skulle vidare minska spännvidden mellan lönsamhetsutvecklingen iexportindustrin och på hemmamarknaden. Den spänningen har ju ibland betraktatssom elt hinder för en solidarisk lönepolitik. Man skulle då inte behövatillgripa ålgärder av det slag som de tvångsvisainvesleringsfondsavsättningarna ulgör. Den politik jag talar om här skullealltså underlätta den solidariska lönepolitiken, både för arbetslagarna och förnäringslivet. De påfrestningar som den har inneburit för vissa branscher,exempelvis textilindustrin, skulle minska. Den här skisserade lösningen förutsätternaturligtvis också en slark prisålerhållsamhd inom näringslivet. Ochjag villpåminna finansminister - om han nu har glöml borl del, vilkel jaginte tror atl han har gjort - om att han själv toginitiativet lill en manifestation av hela del svenska näringslivet om frivilligprisålerhållsamhd. Kooperaliva förbundd, Lanlbruksförbundd, . , och Hantverks-och industriorganisalionen gjorde dä ell gemensami uttalande om all allaanslrängningar från deras medlemmars sida borde göras för att - och jag citerar- "undvika penningvärdeförsämring med dess sociala och ekonomiskakonsekvenser för konsumenter och näringsliv saml för vår inlernalionellakonkurrenskraft". Regeringen bör alltså med hjälp avtillgänglig sakkunskap - och sådan slår juverkligen till regeringens förfogande - dra upp rikl linjerna för elt nationellt stabiliseringsprogram och, när det väl är gjort, skyndsammast möjligt la upp förhandlingar på en siabiliseringspoliiisk konferens med alla berörda parierom möjlighelerna och förutsättningarna för all förverkliga ell sådant program. Delär nalurliglvis inie möjligi atl bibehålla en pris-, löne- och skattepolitikav del här slagel under någon längre lid. Uppgörelsen bör därför i första handgälla , alll i förhoppning om alt världskonjunkturen och världsekonominskall komma in i sådana banor atl vi sedan kan återgå till mera normala, friaavtalsförhandlingar. Om fortsatta åtgärder kan behövas efler 1975 får viöverväga . Men del andrum som vi på delta sätt skulle skapa bör utnyujastill alt forcera en mer genomgripande förändring av vårt skattesystem. Sänkning av inkomstskatten, m. m. Sänkningav inkomstskatten, m. m. utan de nuvarandeinflationsdrivande faktorerna. Slutligen,herr lalman, den fråga som kanske flera ställer sig: Vad kostar nu del här? Ja,det beror ju på vilka jämförelser och utgångspunkter man har. Jag har redanpåmint om all räknat med en treprocentig ökning avhushållens reala disponibla inkomster . Mitt förslag innebär inte privala konsumlionsseklorn skall lillföras mera. Ur samhällsekonomisksynvinkel får det som jag föreslår alltså samma konsekvenser somkonjunkturinslilulel har tänkt sig. Ochjag har inte skisseral någonling som kommer all leda lill ökade vinster inäringslivet, om man nu är rädd för sådant, och del är man ju pä sina håll. Jaghar inie föreslagil någonling som innebär någon väsentlig omfördelning avsamhällets tillgångar. Vad jag har skisserat är helt enkell elt program mol enförödande inflation. Vibehöver ell sådani program . Jag är - del upprepar jag - alldeles övertygadom att svenska folkel är medvetet om de skrämmande konsekvenserna av enfortsatt inflalionisiisk prisutveckling och om all löntagarna själva aldrigkommer alt kunna hinna med om kapplöpningen mellan priser, skaller och lönerfår forlsalla på del säll som fallei har varit. Det finns alltså i dagpsykologiska förutsättningar för krafttag av del här slaget. Regeringen börvidta sådana. () kortgenmäle: a. atl Hagaöverenskommelsen inte var någolprogram mot inflationen - all dd inte var någol spjärntag mol inflationen. Detär inte något heltäckande program och har aldrig ulgetts för all vara del. Delfordras fler spjärnlag än så för en effektiv kamp mol inflalionen. Menpå ett par punkter var och är överenskommelsen betydelsefull utöver del somskalle- och pensionsreformen belyder för de enskilda människorna. Den betyddeall två parlier var beredda alt inte bara beslula om två reformer utan ocksåatt belala dem, och det är viktigt i en situation av stark inflation. Vad gördå när vi och beslutar om reformer som lillsammanskostar 8 miljarder? Bara lill en del medverkar han lill finansieringen av dessatvä reformer. Del är knappasl någon kamp, några spjärnlag mol inflalionen. Delär snarare en insals för all siimulera forlsall infialion, och på den punklenär moderaia samlingsparliei ensaml bland i företrädda partier. Dåherr nu skisserar ell handlingsprogram är jag med på en del av punklerna,men jag saknar den väsentliga viljan alt finansiera två så omfattande reformer.En inslag är bra, och del är den slabiliseringspolitiska konferensen, dåpartier och organisationer lillsammans skulle kunna resonera om ell program.Jag tror faktiskt alt del är en bällre väg all vid en sådan konferenslillsammans resonera om hur ell program skall se ul än all parlier lalar om förförhandlande organisalioner hur de skall hanlera förhandlingarna. () kortgenmäle: Jag skall inte la upp en deball med . Jag vill barakonslalera vad jag irodde att alla vissie, nämligen alt de ekonomiskaulsiklerna kan bedömas vara sådana all vi behöver sällain stimulerande åtgärder. Om vi tillgriper dem redan nu eller om vi gör delnågot senare har ingen betydelse för penningvärdeförsämringen. Delavgörande för min krilik mol Hagaöverenskommelsen var att den' inte innebär del"spjärntag" mol infiaiionen som dess lillskyndare har gjort gällandeoch att del nu fordras helt andra och mera konkreta åtgärder för alt vi skallkunna råda bot på penningvärdeförsämringen. Sänkningav inkomstskatten, m. m. Jag utgår från att kammaren håller mig räkning för om jag inte lar uppulskollsbelänkandel i dess olika deialjer och ägnar någon längre lid ål alldiskuiera del. Jag behöver del framför alll inte efler del all ulskolletstalesman sä utförligl har redovisat ulskoilels uppfallning ochbemöll de olika reservationernas innehåll. Jagskulle emellerlid vilja peka på en sak som jag lycker är värd all underslryka iulskollets skrivningar. När man i utskottet avvikit från Kungl. Maj:tsproposition och gjort kompromissuppgörelsen i avseende på avdrag försjukförsäkringsavgift genom maximering lill har man konsiaieral alldella avdrag medför en exlra belaslning på statskassan med 900 miljoner. Ochdel heler i utskotisbeiänkandel: "Utskottet anser atl dettainkomstbortfall måste kompenseras, vilket exempelvis kan ske genominkomstförstärkningar eller genom beaktande vid prövningav förslag års skalleuiredning belräffande beskattningen av 1976 årsinkomster." Jagkan väl säga alt med den skrivningen från utskottets sida är skillnaden i ochför sig mellan regeringens proposiiion och ulskotlels betänkande inte så uppseendeväckandestor. Vi har ju hela liden drivit den uppfattningen, att skall man kosta på signågonting mer bör man också anständigtvis redovisa en kostnadstäckning förmerutgifterna. Del har ulskollet gjort , och det har accepterats avcenterpartiet och , medan däremot moderata samlingspartiet - intealls överraskande - har ställt sig utanför med hänsyn till sina principiellauppfattningar om atl det är egentligen inget sammanhang mellan inkomsler ochutgifter längre i den statliga budgeten. Del var del ju , menenligl modern moderal lerminologi har man på ell enligl min mening myckellättsinnigt och överraskande sätt niält sig fri från det sammanhanget, och delframgick även av senasle inlägg. Vadherr sagt kan naturligtvis vara värt en dialog, och jag skall väl ocksåbemöta honom. Men jag vill säga några ord i anledning av den tidigare debattsom vi har avlyssnat här . Den har ju rört sig myckel om de reservalionersom har med indexregleringen all göra. Jag iror all jag enklasi skulle kunnaförklara våra skilda uppfattningar Nr 133 på den punklen genom att säga att en indexreglerad skatteskala passar Tisdaeen den moderata samlingspartiets och målsäiining för skalle- politiken väsentligt myckel bättre än vad målsättningen för regerings- --------------- parlidsskattepolitik gör. En indexreglerad skatteskala lar siörre hänsyn Sänkning av tillde högre inkomsttagarnas ekonomiska situation när del gäller be- inkomstskatten, skallningen och skallebördan. En icke indexreglerad skatteskala med m. m. möjligheler att anpassa del ulrymme som tilläventyrs kan finnas för skallesänkningar ger juandra möjligheler alt la hänsyn lill en mera socialt betonad skattepoliliskutformning. Där är del en grundläggande och väsentlig skillnad mellan hur miltparti ser på den skallepoliliska mål-säliningen och hur moderaiasamlingspartiet - och jag är beredd all säga även , så länge man därvidhåller idén om den indexreglerade skalleskalan - ser på målsättningen. Nukanske en och annan undrar var hamnar. Ja, talar idenna fråga med två lungor. Där säger man sig ha intresse av all ta hänsyn tillde lägre inkomstlagarna när man ulformar den framtida skattepolitiken. Denuppfattningen föreställer jag mig kommer lill uitryck i skaileulredningensbelänkande, som jag inom den närmasle liden kommer all la del av. Jag har hörtså myckel från ulredningens kansli all jag fäll del inlryckd allcenierparlislerna på den punklen i slorl sell lycks vara ense med minapartivänner. Men samlidigl har man i cenierparliel av någon underlig anledningfaslnal på indexskalan. Detla är för mig en alldeles omöjlig silualion. HerrWärnberg frågade ju också hur della kunde gå ihop. Den enkla förklaringen ärall del inte går ihop. Vill man sitta på två stolar , så hamnar manmill emellan. Det är just vad har gjort , om man har någraanspråk på logik i sill utspel i denna fråga. HerrJosefson sade att det där får man väl ändå klara i en utredning. Nej, det äringen ulredningsfråga - och kan aldrig vara det. Här är del dl antingen - elleri synsättet på den skallepoliliska målsättningen för framliden. Och där bordecenterpartiet nalurliglvis i klarheiens inlresse välja slol och inie försökasilla på ivå slolar.