prot · FX0988 · 1974-12-31 00:00:00 — Detta kan inte vara rimligt. En enhällig riksdag har sagt att bör gesmedel att driva verksamheten på en oförändrad nivå under nästa budgetår. Manhar också understrukit att det är synnerligen angeläget att nogaföljer programverksamhetens konsekvenser för kulturarbetsmarknaden. har detefter avtalsrörelsens slut visat sig att de beräknade medlen inte ärtillräckliga. Ett fullföljande av mening kräver då att ytterligaremedel ges företaget, som krävts av såväl de anställda som radioledningen. Dettakan inte vara omöjligt att ordna om den politiska viljan finns. Personalen vid har vädjat till allmänhetenatt instämma i och understödja dess krav. Det är en berättigad och riktigvädjan. Jag vill här uttrycka kommunisternas stöd för den kampsom personalen, såväl fast anställda som frilansar, utvecklar för attSveriges Radio skall uppfylla det ansvar företaget har inför allmänheten.Regeringen måste ompröva sin inställning och bevilja de ytterligare anslag somerfordras. Om man av formella skäl inte anser sig kunna ge ytterligare anslagur rundradiofonden finns ju alltid möjligheten att återkomma till meden anslagsbegäran. Mot bakgrunden av vad en enig riksdag redan uttalat bordedet vara självklart med ett ja också till en sådan begäran. Den statliga kulturpoUtiken, m. m. intresse är en smula sentpåkommet. hade anslagsfrågan till behandling för bara någon månadsedan. Den behandlingen föregicks av en mycket noggrann utskottsprövning.Utskottet lät därvid representanter för radioledning och anställda komma tilltals, och utskottet kom fram till att den ram som var angiven istatsverkspropositionen var riktig, men att man med hänsyn till de ökade kostnaderna som hade redovisats borde kunna använda Den statliga kulturpoUtiken, m. m. dragningsrätten,om kom in med en motiverad ansökan. Det har Radiogjort, och vi har efter ett beslut låtit användadragningsrätten upp till dess maximala gräns . är ju numera rätt mån om att man skall takonstitutionella hänsyn. Regeringens beslut innebär att den i nuvarande lägehar sträckt sig precis så långt som det över huvud taget är möjligt. Jag villpåpeka vilket också borde vara medveten om - att det var enenig riksdag som tog beslutet. Det fanns ett kommunistiskt särskilt yttrande,men inte heller i det gick man utöver medelsramen, utan talade också där baraom 15 miljoner via dragningsrätten. De fakta som föreligger var kända förriksdagen den fattade sitt beslut. Jag troratt det är viktigt att det här blir sagt offentligt. (vpk) kort genmäle: Utbildningsministern ansåg att mitt intresseför den här frågan var sent påkommet. Jag vet inte vad han avsåg med det. Omhan menar mitt intresse för radiofrågorna, kan jag hänvisa till det anförandejag höll i 1966 när det nuvarande avtalet diskuterades, där jagutvecklade mina principiella synpunkter på radioverksamheten och dess betydelse.Om han avser den speciella akuta kris som råder just , är det ju så att denhar skärpts . Jag förmodar att vågorna från den krisen ocksårullar in i , för det lär inte vara så väl avskärmatmed vågbrytare. Det är alltså en mycket akut krissituation som råder justnu, markerad av frilansarnas strejk, de protestmöten som har hållits av helapersonalen och de uttalanden som gjorts av radioledningen. Jag tror att det ärfel att, som utbildningsministern gör, försöka avfärda detta bara med enhänvisning till det beslut som redan har fattat. Det väsentliga iriksdagens beslut - som jag fattade det, och jag stöder mig därvid påbetänkandet från kultumtskottet - var nämligen att verksamheten under nästabudgetår skulle drivas på en jämfört med /73 oförändrad nivå. Sedan detta beslut fattades av haravtalsrörelsen blivit klar. Man har konstaterat att kostnadsökningarna blivitstörre än man tidigare räknat med och därför begär man ett större anslag. Omriksdagen skall hålla fast vid sitt uttalande i anslutning till behandlingen avkulturutskottets betänkande nr 6, vore det logiskt att statsmakterna såg tillatt anslaget höjdes på det sätt som är nödvändigt med hänsyn till de kostnadsfördyringarsom har inträffat. Ett sådant beslut kan ordnas på olika sätt. Omkulturministern anser att det är omöjligt att ta pengarna ur rundradiofonden,vilket jag inte riktigt förstår, går det att återkomma till med enbegäran om ett extra anslag. Det skulle för övrigt motsvara vad som sägs i 14 §idet gällande radioavtalet, att bör utfå det belopp som"bedöms erforderligt". Såvitt jag förstår måste det bedömas såsomerforderligt att anslagssumman till ökas så att företaget kanfullfölja de förpliktelser som det har gentemot allmänheten. (): Nr 88 Jag hade tänkt att något uppehålla mig vidde allmänna r)i] a riklinjernaför den framtida kulturpolitiken. Men eftersom min uppfatt- . ning i allt väsentligt överensstämmer med vad utskottets vice ordförande ----- redandeklarerat, vill jag spara in av kammarens tid genom Denstatliga kultur- att i all korthet instämma i vad i sagt politiken, m. m. Jag övergår därför genast tiU att något beröra punkten 4.7i utskottets betänkande, dvs. punkten Bidrag till särskilda kulturella ändamål,alltså den del av betänkandet som rör medelsanvisningen till mindre ensembleroch fria grupper, och de därtill fogade reservationerna 1 8 a och 18 b samt vidare den del som rör medelsanvisning till experiment och utvecklingsarbete ochden därtill fogade reservationen 19. Beträffande de fria gruppernas betydelse för kulturlivetråder inga som helst delade meningar mellan reservanterna ochutskottsmajoriteten. De har utgjort och kommer att utgöra ettvälbehövligt komplement till teater-, dans- och musikinstitutionerna genom sinabättre förutsättningar att nå ut tUl kulturellt underförsörjda grupper isamhäUet. tillmäter som bekant vid sidan av organisationerna defria grupperna stor betydelse som kulturdistributörer, vilket också mycketstarkt understryks i propositionen. För /75 föreslås också ett bidrag med drygt3 till fria grupper och mindre ensembler, vilket innebär istort sett en fördubbling mot nuvarande anslag. Utskottet kan i motsats tillreservanterna, vilka vill öka anslaget med ytterligare 3 respektive 1,9miljoner, inte finna annat än att en fördubbling av anslaget till nämndagrupper måste komma att innebära en markant förbättring av derasarbetsmöjligheter. I propositionen poängteras starkt vikten av attmänniskorna ges förbättrade möjligheter till egen skapande aktivitet, och enrad förslag läggs fram för att stimulera amatörverksamheten. a. behandlas iutskottets betänkande, punkten 4.7, ett nytt föreslaget bidrag på 2 miljonerkronor, som skall användas till experiment och utveckUngsarbete just inomamatörverksamheten. Dessa pengar skall fördelas till projekt som inte kan fåstöd på annat sätt och gälla dels nya arbetsmetoder i amatörverksamheten, delsförsök med att föra ut kulturaktiviteter till nya grupper och i nya miljöer. Även till denna punkt finns fogad en reservation, i vilkenreservanterna kräver en ökning med ytterligare till 3 miljonerkronor Med anledning av ekonomiska realiteter, och dessutom med tanke på att avde direkta ökningarna av kulturanslagen av treårsperiodenungefär hälften går till s. k. fri verksamhet utanför institutionerna yrkar jagavslag på reservationerna 18 a, 18 b och 19 samt bifall till utskottetshemställan i punkten 4.7 momenten 2 och 3. I punkten 4.20 behandlar utskottet bl. a. motionen 1705 avfru ;nkel m. fl., i vilken hemställs om statsbidrag till för dess museiverksamhet samt för utbildnings-och forskningsaktiviteter inom museiområdet. Vidare krävs att den statliga bidragsgivningen till museer i tiden samordnas med införandet av ett nytt Den statliga kulturpolitiken, m. m. statsbidragtill länsmuseernas verksamhet. Motivet skulle enligt motionärerna vara bl. a.att museiverksamheten i i betydande omfattning riktar sig till envästsvensk publik med hemvist utanför kommunen och till viss del även tiU enrikssvensk publik. Som framgår av utskottets betänkande delarutskottsmajoriteten uppfattningen att ett statligt stöd till museerär motiverat men anser inte att bör föregripa den behandUng av frågansom aviserats i propositionen. Jag vill därför, herr talman, yrka avslag påreservationen 27 av m. fl. och bifall till utskottets hemställan ipunkten 4.20, momenten 1 3. /ENKEL (fp) kort genmäle; När det gäller reservationerna ommedelsanvisning till mindre ensembler och fria grupper är vi tydligenfullständigt ense om vart medlen skall gå. Bara på en punkt skiljer sig vårauppfattningar. Vi vill att det redan i starten verkligen skall bli ettordentligt bidrag så att denna aktivitet kan få betydelse. Beträffande museiverksamheten i framhållerutskottsrepresentanten åter att den frågan får skjutas . Tidigareunder debatten anklagades jag och de borgerliga över huvud taget för attprioritera institutioner i , bl. Men hur är det nu medmuseerna? Är det inte en klar prioritering av museerna i ? Jo, tillsammans med fortsätter de attprioritera museerna i . framhöll mycket vältaligtmuseernas betydelse. Men vilka museer menade hon? Jo, museerna i Stockholm.Inte nog med att museer får i statsbidrag;yrkade ändå på medelsanvisning för ett högre statsbidrag tillytteriigare ett museum i . Utskottet fick vid sitt besök i både i siffroroch i ord klart belägg för att museerna i har precis samma betydelseför västra som museerna i har för den östra delen. Antaletmuseer är lika stort och de har lika många besökare. Trots detta vill alltsåutskottet inte ge något som helst statsbidrag till . Det måste bli en slutprövning mellan statsbidragen tillGöteborg och till . Det kan inte vara rimligt att då får 48miljoner kronor och . måste tillfälligtvisbifalla de som MUS 65 föreslår. Jag yrkar än en gång bifall tillreservationen vid denna punkt. () kort genmäle: Det gäller inte, , att prioriteraden ena eller andra kommunen, utan frågan är om vi skall tillämpa den praxissom är vanlig i detta hus. Har pågående utrednings- eller översynsarbeteaviserats, brukar innan någon ställning tas avvakta ett kommandeförslag. /ENKEL (fp) kort genmäle: Man kan väl inte avvakta i all oändlighet.Det blir ju aldrig något resultat. Det har talats så vackert i kammaren omGöteborgs mu.seer,och utskottet har skrivit välvilligt i sitt betänkande. Under diskussionerna i utskottet skrev jag upp vad vårnuvarande utbildningsminister sade. Jag var tydligen visionär och förstod attjag kunde använda det, när han blev utbildningsminister. Han anförde: "Detär en orimlig situation i ." Den orimliga situationen kunde hanavhjälpt. Den statliga kulturpolitiken, m. rn. HerrNORRBY (c): föreslår i sitt betänkande attdet övergripande målet för samhällets kulturpolitik erhåller lydelsen;"Kulturpolitiken skall medverka tiU att skapa en bättre samhäUsmiljö ochbidra till jämUkhet." I sina motiveringar för förslaget anför bl.a.; "Kulturell verksamhet syftar huvudsakligen till att tillgodose ettupplevelse-, uttrycks- och kontaktbehov hos människan och att vara redskap förutforskning av verkligheten och kritisk granskning av samhället." Diskussionen kring kulturpolitikens uppgifter har tidigareoftast handlat om vidgad utbildning i estetiska ämnen, spridning av böcker,konst, teater, musik osv. till oUka delar av landet och estetisk utsmyckning avden yttre miljön. En kulturpolitik som förs utifrån detta synsätt blirbegränsad. Synen på samhällets kulturpolitiska åtaganden måstevidgas. Kulturpolitiken bör ses som en del av samhällets miljöpolitiska engagemangi stort. Den knyter an till frågor som rör hela den sociala mUjön -utbildning,arbetsmiljö, boendemiljö, fritidsmiljö, vårdmUjö etc. - men också tillplanering och utformning av den yttre miljön - fysisk planering,serviceplanering, landskapsvård och andra delar av mUjövården. Samhällets kulturpolitiska ansvar måste vidare vidgas tillatt avse all kulturverksamhet, oavsett om den drivs av samhället eller avenskilda. Samhället kan aldrig förlita sig på att de fria marknadskraftemaskapar en mångsidig och över landet jämnt fördelad kulturproduktion och kulturverksamheteller en rimlig försörjning för kulturarbetarna. Lönsamhet får inte bliavgörande för vad som skall produceras och hur produktionen skall spridas. Radio och TV utgör tillsammans med det tryckta ordet dekulturmedier som når alla. De får därigenom en central plats ikulturpolitiken. De tillgodoser emellertid inte kontakt- och uttrycksbehoven.Detta kan däremot ske i den övriga kulturverksamheten. När det gäller dennaövriga kulturella verksamhet finns det brister särskilt i tre avseenden. För det första existerar det alltjämt mycket storaskillnader i fråga om förutsättningarna för kulturell verksamhet i oUka delarav landet och inom olika delar av kommunerna. För det andra råder det mycket stora skillnader i fråga omde kulturella villkoren mellan olika utbildnings- och inkomstgrupper och andragrupper, såsom fysiskt eller psykiskt handikappade och invandrare. För det tredje är skUlnaderna mellan generationerna mycketstora i fråga om förmågan att tillgodogöra sig kulturutbudet och intresset föratt delta i kulturaktiviteter. Det är en grundläggande orättvisa att människor av geografiska. Den statliga kulturpoUtiken, m. m. ekonomiska,utbildningsmässiga eller andra skäl eller på grand av brister i kulturlivetsorganisation är utestängda från aktiviteter och upplevelser. Klyftorna i frågaom föreställningsramar och uttrycksmöjligheter medför isolering och konflikter.Omfattande långsiktiga insatser måste göras för att övervinna dessa brister.Betydande åtgärder måste vidtas för att minska skillnaderna mellan olika delarav landet. För att förverkliga det övergripande målet har kulturrådetföreslagit att delmål fastställs för den statliga kulturpolitiken.Departementschefen har också i propositionen 28 utvecklat vad delmålen innebärför de statliga insatserna. Dessa delmål skall jag här inte gå in på de harberörts tidigare i debatten. Man kan bara konstatera att samma mål i storutsträckning kan läggas till grund för kommunernas och landstingenskulturpolitik. Dessa målsättningar för samhällets insatser på det kulturpolitiskaområdet ansluter sig till de värderingar som kommer till uttryck i centernspartiprogram. Det är särskilt värdefullt om kulturpolitiken kan inriktas på attfrämja egen skapande aktivitet och förbättra kontakten mellan människorna.Olika former av amatörverksamhet och verksamhet bedriven i ideellaorganisationer bör få ökat stöd. En decentralisering av kulturlivet måste gesstor tyngd. Jag skall inte fördjupa mig ikulturatskottets digra betänkande med anledning av propositionen 28. Jag skallbara kort kommentera några av de frågor som har varit föremål för debatt ochsom har orsakat reservationer eller särskUda yttranden till betänkandet. Icenterpartiets motion nr 1706 föreslås att beslutar anvisa ettreservationsanslag på för glesbygdsverksamhet inom vissaorganisationer. 1 motionen framhålles att en stor del av samlingslokalerna ivåra glesbygder ägs och drivs av föreningar tillhörande någon av de treriksorganisationerna . Folkets Husföreningarnasriksorganisation eller . För att göra det möjligt förmänniskorna på sådana orter att få tillgång till olika sociala och kultureUaaktiviteter bör enligt vår uppfattning medel ställas till förfogande för denämnda organisationerna för utpräglad glesbygdsverksamhet. Organisationerna harsjälva i skrivelse till utbildningsministern hemställt om ett sådant bidrag förvissa film- och teaterföreställningar samt för speciellt ungdomsinriktadeprogram. Det är av olika anledningar, inte minst från rättvisesynpunkt,angeläget att organisationerna erhåller bidrag till den planerade verksamheten,företrädesvis i glesbygderna. En fråga som har mycket nära anknytning till denföregående är statsbidraget till kulturprogram inom föreningslivet. Det avsesutgå uteslutande till föreningslivet och stå under tillsyn av det statligakulturrådet. Vi har i ett särskUt yttrande pekat på de särskilda förhållandensom råder på platser där föreningslivet är svagt och där det är förenat medsärskilda kostnader att förmedla eller ordna kulturaktiviteter. Vi har pekatpå att hänsyn bör tagas till de särskilda förhållanden som kan råda och som kanverka kostnadsfördyrande. Vi anser att det bör ankomma på bidragsgivandemyndigheter att beakta dessa förhållanden vid bidragsgivningen. Jag vill uttrycka förhoppningen att det skall vara möjligtatt ställa medel till förfogande för de ökade kostnader som kan uppstå. dessafrågor tyvärr inte fått anslutning i utskottet för våra krav, vUket är attbeklaga. Om man sedan drar lika felaktiga slutsatser som utbildningsministerngör när han beskyller för att prioritera institutionerna därför att vihar medverkat till en inkomstförstärkning för på närdet gäller Operan befinner sig faktiskt på samma nivå som herrutbildningsministern så skulle man, om man vore demagog, kunna ställa frågan:Är det en prioritering socialdemokraterna gör när de inte vill ge glesbygdernatillgång till kultureUa aktiviteter? Jag hoppas att en sådan slutsats är likafelaktig som herr utbildningsministerns. Det vore frestande att också säga något omandra viktiga frågor i detta betänkande såsom kulturminnesvården,landsantikvarieorganisationen, anslag till museer och till Operan och ,men andra talare har tidigare i debatten berört dessa frågor, varför jagavslutningsvis bara vill uttrycka min tillfredsställelse med den behandlingfrågan om statligt stöd till emigrantinstitutet i och emigrantregistreti har fått i betänkandet. Utskottet framhåller att den verksamhet sombedrivs vid dessa institutioner är av sådant värde och allmänt intresse att ettregelbundet årligt bidrag av statsmedel bör utgå. Utskottet är enhälligt i sittbeslut. Därmed kan verksamheten vid dessa båda institutioner anses vara säkradför framtiden. Med detta vill jag yrka bifall till dereservationer där mitt namn finns upptaget, och i övrigt yrkar jag bifall tiUutskottets hemställan. Den statliga kulturpolitiken, m. m. HerrANDERSSON i (s) kort genmäle; När det gäller reservationen 28 om detspeciella glesbygdsstödet viU jag i korthet bara påpeka att i propositionenanmäls att behovet av statligt stöd tiU folkparksverksamheten och FolketsHusrörelsen skall utredas, och i det sammanhanget skall också frågan om stödettill och behandlas. Detär mot den bakgrunden som utskottet inte nu har kunnat tillstyrka det anslagsom har motionerat om. Den tanke som framförs i ett särskilt yttrande om attkommunerna borde få konkurrera om det särskilda program bidraget har avvisatsav ett samfällt utskott. Vi har inte ansett oss kunna medverka till ett sådantkonkurrensförhållande mellan kommunerna och föreningarna. Förhållandet dememellan bör i stället vara baserat på samarbete. Vidare är det ju en fråga hurman skall tolka uttrycket "områden där föreningslivet är svagt". Vadär kriteriet på detta? Jag tycker att det är ett alldeles för diffust utformatönskemål för att skall kunna införa en sådan bestämmelse. och kanske även andra centerpartister kännersig tydligen Utet sårade i den här debatten, när de upptäcker att de har hamnatför nära i fråga om prioriteringar. Det kommer till uttryck nu iherr resonemang om att vi inte vill stödja tillgången påkulturaktiviteter i glesbygder. De förslag som inryms i propositionen och som tillstyrksav utskottet är ju i många stycken i hög grad ägnade att Den statliga kulturpolitiken, m. m. stärkakulturaktiviteterna i hela landet, framför allt då genom organisationerna, ochdetta kommer självfallet glesbygderna till del. () kort genmäle; Jag tar i svar sombelägg för att vi i stort har samma syn på detta problem. Med det särskUdaglesbygdsstödet vill vi dock starkare betona de större kostnader som kan uppstånär man ordnar kulturaktiviteter i sådana bygder. Vårt krav var från början attkommunerna skulle få del av dessa pengar. Vi har släppt det i utskottet, men vihar ändå velat trycka på de särskilda förhållanden som råder. Vår grundsyn är ändå Uka, vilket jag tror att jagkonstaterade i mitt första inlägg, och då tycker jag att det är litet onödigtatt göra sådana konstateranden som i ochutbildningsministern gjorde. Den prioritering och det framhållande avglesbygdernas möjligheter till kulturaktiviteter som vi har gjort ger intestöd för den beskyllning som rests i det föregående. Fröken (); har här i kammarenden vanan utvecklats att de talare som står i kön på talarlistan går upp italarstolen och säger; Jag skall inte förlänga debatten. Och sedan talar manungefär . Men jag skall vara ärlig, herr talman, och säga att jagämnar förlänga debatten, dels därför att jag tycker att propositionen 28 ärvärd en mässa, dels därför att jag vill något kommentera det särskilda yttrandesom jag har fogat vid kulturutskottets betänkande nr 15. Som så många före mig här vill jag uttrycka min storaglädje över vad i så träffande betecknade somfolkrörelsernas myndighetsförklaring i denna proposition. Det är ett välkommeterkännande åt de många tusenden som utan uppmuntran och under knappaekonomiska förhållanden i studiecirklar och mötesverksamhet berikat livet förbåde enskUda människor och stora grupper av organisationsmedlemmar. Jag ser framför mig den lilla godtemplarlokalen i minbarndoms och ungdoms samhälle. Det var en enkel kåk, men varden den enda lokal där bygdens befolkning kunde få avkoppling och gemenskap.Huset innehöll en stor möteslokal med läktare, ett litet kök och ett s. k.förrum. Detta förrum minns jag som det mest intressanta för mig då. Väggarnavar klädda med stora skåp fyllda med böcker, som lånades ut till såvällogemedlemmar som icke medlemmar. Där fanns den största boksamling som jag settvid den tidpunkten i mitt liv. Jag tror inte någon vill förneka att dennagodtemplarloge, som tagit av sin magra kassa för att köpa hem ett rikt urval urvärldshtteraturen, här gjorde en stor kulturinsats. Jag vill också påstå attdet inte endast var detta bibliotek utan hela föreningshuset som var enbetydelsefull kulturinsats på denna ort liksom så många godtemplarlokaler ochfolkets hus som under stora uppoffringar byggdes upp i detta land under börjanav . Här lades grunden till en aktivering av de enskilda människornasom vi nu betraktar som nödvändig för den samhällets kulturpolitik som framemot nästasekel skall berika livet för medborgarna. Många kanske sätter likhetstecken mellan kultur ochunderhållning, men i propositionen är det så riktigt understruket att det ävenär en fråga om flera samverkande livsyttringar som tillsammans skapar enkulturmiljö. Under den gångna nattens engagerade debatt om bokskogensbevarande yttrade i ungefär följande: Förutsättningenför kulturiandskapet är att det ger avkastning. Är inte det förutsättningen förall kultur - avkastning i form av känslomässig förändring av människansattityder, till gagn för den enskilda människan och för hennes omgivning? Någotså enkelt som att man låter bli att gräla eller säga fula ord när någonirriterar en eller argumenterar emot vad man anser vara den bästa åsikten, detär också kultur. Vi människor vill så gärna skapa oss symboler för det vianser vara kultur. För en är en inramad målning på väggen symbol för kultur,för en annan en skulptur i parken och för en tredje kanske ett museum eller enannan kulturinstitution. Kommersiella intressen skyndar sig också att ge ossnya sådana symboler och även att framställa dessa som omistUga. Vad jag tyckerär så värdefuUt i propositionen är dess strävan till att medborgarna, var de änbor i landet, skall garanteras fritt val både som kulturkonsumenter och somkonstnärligt skapande människor. Men hur vackra visioner man än har, så är det ändå, tillsist, de ekonomiska tUlgångarna som bestämmer takten. Under punkten 4.2 Bidragtill Operan och Dramatiska teatern har jag hamnat i kläm mellan de dubblalojaUteterna kulturintresset och medansvaret för statens budget. Jag tycker attutskottets och mina partikamraters inställning på denna punkt är fotad på enfelaktig bedömning av Operans läge. Som jag redovisat i mitt särskilda yttrandeså är det kungl. teaterns externa verksamhet som är det allvarsamma i den härhistorien.