prot · FX0960 · 1974-12-31 00:00:00 — I samband därmed kommer beslutsfattarna att få taställning till bl. a. följande frågor: Kan en stormarknad innebära risker föratt samhällets totala detaljhandelsservice skapar svårigheter för storakonsumentgrupper? Eller kan etableringen av en stormarknad ses som ettkomplement till övriga detaljhandelsformer? När distributionsutredningen i slutet av detta år haravlämnat sitt betänkande får vi större möjligheter att diskutera vilkenblandning av detaUhandelsformer som är den riktiga. I motsats tUl reservanterna för vUka i har talat som föreslår ett temporärtetableringsstopp viU aUtså utskottsmajoriteten a-wakta resultatet avdistributionsutredningens arbete innan några beslut fattas om åtgärder frånsamhällets sida beträffande olika distributionsformer. Troligen kommerutredningens faktamaterial att bekräfta behovet av att se på heladistributionsapparaten och inte låsa fast debatten enbart till stormarknaderna,vilket jag tyckte att i gjorde. I kammaren finnsdistributionsutredningens ordförande, . Hon har i vissasammanhang sagt att det inte är stormarknaderna som utgör det värsta hotet motde mindre butikerna utan det är de stora livsmedelsbutikerna. Det finns också flera andra åtgärder som kan påverkadetaljhandelsstrukturen. Effekten av sådana åtgärder kan man iaktta exempelvisi . Jag vill understryka detta, eftersom både motionärerna ochreservanterna har bitit sig fast vid att den huvudsakliga orsaken tiU attnärservicen har försvunnit i olika tätorter är att stormarknader haretablerats. Det finns andra orsaker, och jag skall nämna en sådan. Jag såg i en tidningsartikel i tidningen av den14 mars en redogörelse för hur svårt det är att få handeln att blomstra iUppsalas trafikreglerade city. I artikeln presenterades en utredning av hur detgick för handeln när man genomförde försöket med trafikreglering i den centraladelen av kommunen. Av det samlade utredningsmaterialet har man dragit denslutsatsen att besökssiffran i har minskat med 15 ä 20 procentfrån den tidpunkt då trafikregleringen sattes in. Men det var med säkerhet intede som bor eUer arbetar i city som hade slutat att handla där; minskningen böri stället gälla de människor som har begivit sig in till city enbartför att handla. TiU detta kommer att omkostnaderna har stigit mycket kraftigtför detaljhandeln i det berörda cityområdet samtidigtsom det inte den 17 aprU 1974 funnitsnågra som helst möjligheter tiU en omsättningsökning som skulle kunnakompensera de höjda omkostnaderna, Föyden har blivit en klart minskad lönsamhetför butikerna i en utveckling som man har tvingats möta med enbetydande personalminskning. Då har artikelförfattaren ställt en mycket logisk fråga;Om trafikregleringen har lett tUl omkring 100 bilar mindre i city och densamtidigt har medfört att ett antal personer har mist sina jobb, är den då värdpriset? Konsumenterna, som ändå är beroende av närservice, kanske i fortsättningenkommer att mista den, om denna utveckling fortsätter och man inte ändrartrafikregleringen och återinför möjligheterna för konsumenterna att uppsökacityhandeln på ett riktigt sätt. Man kan även se vad som inträffat här i på grundav trafiksaneringar och trafikregleringar. Det har här skapats svårigheter förde små närhetsbutikerna och för fackhandlarna, och det har påverkat derasmöjligheter att över huvud taget överleva med sin näring. Jag viU alltså understryka att det kan vara andraomständigheter än etablering av stormarknader som påverkar situationen för denexisterande detaljhandeln. Det är därför som vi från utskottsmajoritetens sidaanser det vara så oerhört viktigt'att vi, innan vi föreslår att fattabeslut om ett etableringsförbud, får ett material som även belyser de andraområden som ändå måste komma med i bilden om man skall kunna fatta ett kloktbeslut. i ansåg att regeringen hade fattatett riktigt beslut. Han tyckte även om han kanske inte formulerade sig så att vi har en klok regering som sade nej till etablering av en ny stormarknad iBergvik utanför . Han drog slutsatsen att detta ändå måste vara enfördel för reservanterna. Jag har på denna punkt en annan uppfattning. Jagtycker att utskottsbetänkandet från principiell synpunkt kan ligga i linje medregeringens ställningstagande. Ett sådant etableringsförbud som reservanternaföreslår, och ett ja till berörda stormarknad, skulle som jag ser det,föregripa distributionsutredningens arbete. Det viU utskottsmajoriteten inte vara med om, och därförherr talman, yrkar jag bifall till utskottets hemställan. Det är med tvekan som jag begärt ordet idenna debatt. Min tvekan beror på att jag hade hoppats attdistributionsutredningen skulle ha kommit fram med sina förslag när frågan omstormarknaderna återigen skulle behandlas i . Så är ju inte fallet,men det är vissa saker som jag ändå vUl kommentera. Utredningar råder inte alltid över alla förhåUanden.Ibland händer det olyckor av allehanda slag i en utrednings omgivning som göratt den blir fördröjd. Vad det gäller distributionsutredntngen kan jag säga attvi hade att avvakta butiksetableringsutredningen, och den var färdig när vidiskuterade frågan om stormarknaderna i kammaren. Mennär utredningen sedan remitterades föreslog många av remissinstansema att bådeutredningen och remissvaren skulle överlämnas tUl distributionsutredningen föröverarbetning. Så skedde också . Bland annat av det skälet har vikommit att bli fördröjda i vårt arbete.Men har vi fått ett bättre utgångsmaterial för vårt kommandestäUningstagande. Med anknytning till butiksetableringsutredningens förslagoch till remissvaren skuUe jag viUa säga att debatten fått ett nytt inslag somjag tror har ett mycket stort värde. Det gäller frågan om kommunemas roll ochansvar i dessa frågor. Det tryckte butiksetableringsutredningen på, och detgjorde även ett flertal av remissinstanserna, bl. a. , som harvisat sig vara berett att för sin del verka för att detta kommunala ansvarutvecklas på olika sätt. Det har ådagalagts även vid de kontakter somdistributionsutredningen sedan tagit. Jag är angelägen om att säga detta, eftersom jag tror attdet för framtiden kommer att få stor betydelse, om man kan engagera kommunernadirekt i dessa frågor i större utsträckning än vad som hittUls varit fallet. På distributionsutredningen faUer då naturligtvis atthitta metoder och instmment för detta inflytande från kommunerna. Det är klartatt s. k. styrmedel ingår i den arsenalen, men jag tror att redpn en medvetenoch kunnig planering från kommunema kommer att spela väldigt stor roll.Etableringsfrågorna i nybyggnadsområdena tillhör inte de besvärligasteavgörandena. Här tror jag att just planeringen kan bU av stor betydelse. När man skall påverka skeendet vid förnyelsearbetet inne ikommun-kärnorna är svårigheterna bra mycket större, likaså när man skall utövanågot inflytande vid ifrågasatt nedläggning. Dessa problem är mycket svåra atthantera. Där närmar man sig i avvägningen mycket som gäller förglesbygdshandeln, avvägningar, bedömningar och beslut som böriar sättasi system. Så har vi då de externa etableringarna, som är dagensdiskussionsämne. Om dem finns naturligtvis mycket att säga. Men för att anknytatUl vad jag sagt om planeringsfunktionen och kommunernas ansvarstagandevUl jag påpeka att ytterligare en utredning är inblandad här, nämligenbygglagutredningen. Den kommer att avge sitt principbetänkande, om jag harförstått saken rätt, inom de aUra närmaste dagarna. Denna utredning framläggerförslag som berör föriäggningen av sådana service-anordningar som handelnutgör. Vad gäller extern handel förutsätts då att ett samrådsförfarande skallske mellan berörda kommuner, den uppgiften har lämnats infördistributionsutredningen. Det skall bli mycket intressant att se vad som kommerut i remissförfarandet av den utredningen, inte minst om man på kommunalt håUvUl ta upp ett samrådsförfarande innan sådana här externa etableringar sker,eller kommer att förorda någon annan handlingsnorm. En annan fråga, som berör och påverkarstormarknadsetableringarna även den har hanterats av bygglagutredningen - ärdet förhållandet att man har utnyttjat lokaler som utrymts från andra ändamålsåsom industrier och annat och där satt i gång med handel. Den förutsättningenkommer inte att utan vidare kvarstå, om bygglagutredningens förslag vinneranslutning. Sådan ändamålsförändring skall i fortsättningen prövas ochgodkännas av kommunen. Det blir naturligtvis ett hinder för sådana etableringarsom hittUls har skett. Då distributionsutredningen skall fastlägga sina förslaghar vi, som alla förstår, att utgå från dessa förhåUanden. hade jag anledning att kommenterastormarknadsfrågan och belysa de uppgifter som vi då hade sammanställt om antaloch dylikt. fanns det 22 stormarknader. Jag skall inte gå inpå definitionsfrågan utan konstaterar att det med samma definition som vi dåhade finns 30 stormarknader. uppskattade jag attvi 1976 skuUe ha 40 stormarknader, men med den nuvarande utvecklingen tordehela behövas för att nå den siffran. Stormarknadsetableringarnautvecklas mycket långsammare än . Det förtjänar att omnämnas att man t. ex. iGöteborgsområdet är klart restriktiv till dessa etableringar. Man har i detnärmaste infört något slags byggnadsförbud inom staden. I Stockholmsområdetpågår utredning, som syftar tUl att man skaU vara restriktiv ochverkligen fundera igenom frågorna. Naturligtvis får etableringar av de här stora enheternakonsekvenser för annan handel. Jag kan tala om att distributionsutredningenprecis har fått fram siffror som belyser utvecklingen i , enort som vi talade mycket om i diskussionen , och det materialetkommer vi att kunna offentliggöra . I etablerades ju trestormarknadsenheter , och jag kan inte låta bli att antyda vartåtutvecklingen lutar enligt vår undersöknmg. kom först ensam , och närman gjorde mätningar av dess effekter efter , visade det sig att denhade tagit av livsmedelsmarknaden. Efter ytterligare , dåKonsum och ICA hade varit i gång och det alltså fanns tre stormarknader på orten,hade deras sammanlagda marknadsandel stigit tUl avlivsmedelsförsäljningen. Som alla förstår, måste detta ha konsekvenser förhandeln på orten. Men det intressanta är att det är de stora enheterna som hardrabbats mest. Fackhandeln har klarat sig relativt bra och landsbygdshandelnhar gått tämligen oberörd ur den här utvecklingen. Det är ocksä intressant attlägga märke tUl att när man ställt frågor till butiksinnehavarna själva så harde varit påtagligt optimistiska. Det är egentligen bara innehavarna av ett parsmå beklädnadsbutiker som tror att deras rörelser kommer att få läggas nedunder . Sådan är utvecklingen i , och mera om den kommer somsagt att vara känt . För den allmänna utvecklingen betyder andra etableringartUlsammans mera än stormarknader. Det har redan sagts i den här diskussionen,och jag vUl gärna upprepa det. , 1971 och 1972 kom det tUl 30allivsbutiker som var och en hade en omsättning på mer än 10 mUjoner kronor perår, dvs. lika mycket som tio stormarknader. Det måste ha konsekvenser precis avsamma sort för annan handel som stormarknaderna har. För övrigt lades de härbutikema i stor utsträckning trafikorienterade men ocksåbostadsområdesanknutna. För befintlig handel i bostadsområdena är jukonkurrensen lika kännbar från sådana etableringar som från stormarknaderna. Jag vUl också säga att här talas om negativa effekter, menvi får inte glömma att stormarknaderna även har positiva effekter, framför alltpå priserna.Vidare tycker jag att det inte är så stor idé att diskuteradefinitionsbegreppet i fråga om stormarknader. Det intressanta är att iaktta desamlade effektema för företagen, hushållen och samhället av etableringar inomhandeln över huvud taget. VUl man påverka utvecklingen inom handeln, kan maninte bara angripa en extremform, som stormarknaderna utgör, utan man måste haen föreställning om alla faktorer som spelar en roU och ta stäUning tUl dem iett sammanhang. Jag har inget annat yrkande än bifall till utskottetshemställan. i (c): Här ser man vådan av stormarknad. Jag skarner mitt anförande å det förskräckligaste i längd, och har tiden konsumeratsav företrädarna för stormarknadslinjen, så att säga. Låt mig bara säga tUl att hon användeordet extremform för stormarknadema. Jag håUer med om det, och jag tycker attdet är ett argument för reservationen att man kan uttrycka saken på det sättet. sade att det är en väsentlig skillnad närdet gäller definitionema av vad en stormarknad är. Jag tycker ju inte att detär så förfärligt stor skillnad när man säger att enligt den definition som jaganförde finns det 35 stormarknader i , medan antalet enligt herrBlomkvists definition skulle vara 30. Och vad värre är: tecknar bUden av någonting ändå fruktansvärdare. skall man behöva5 000 m lokaler och man skall ha parkering för av dem som kommerdit hur man nu skall kunna räkna ut det. Jag tycker vi kan lämnadefinitionsfrågan. Stormarknader är i stort sett av ondo - jag vUl yttra mig såpass drastiskt. Så vill stryka under att det naturligtvisfinns andra orsaker tUl den utveckling av handelns stmktur som har ägt rum änjust stormarknader. Jag är medveten om det. Men även om andra orsaker harbidragit att föra utvecklingen åt samma håll, kan det icke på något sätt hindraoss att göra ett ingrepp på det här specieUa området. Det tycker jag äralldeles klart. Sedan radar upp en mängd av svårigheter.Det är så stora svårigheter att klara detta, säger , att man börvänta och se, trots att utskottsmajoriteten har satt på pränt att man kännerdjup oro för vad som håller på att hända. Jag skulle vUja stäUa en fråga: Vad säger de billösa som inte kan komma tUl en sådan här stormarknad? Vad säger hantUI dem när de upptäcker att den närbutik som de har använt slås ut avstormarknaden? Jag tror att det blir väldigt svårt för att mötadessa människor, och det är som jag sade pensionärer och andra människor medlåg inkomst. Jagvidhåller yrkandet om bifall till reservationen. HerrBLOMKVIST (s): Trots att jag använde de minuter som jag hadeanmält mig för och trodde att i skulle uppfatta desynpunkter jag framförde, säger att nu har företrädarna Då vUl jag fråga i : Var någonstans iutskottets betänkande kan man finna underlag för en sådan tolkning? i hade ju förmånen att citera utskottsbetänkandet när hanaUdeles särskUt underströk att även utskottsmajoriteten uttalat sin oro överetableringen av stormarknader. Jag tycker inte man skall använda sådanaöverdrifter i en debatt. Det finns ingen täckning vare sig i utskottetsbetänkande eller i de synpunkter jag har framfört för en sådan slutsats. Vi är inga företrädare för stormarknader, men vi vUl avvaktaför att få ett bättre material innan vi fattar ett så viktigt beslut. Det ärförutsättningen för att vi skaU kunna få en detaUhandel som fungerar både förde människor som är engagerade i den och för konsumentema. Sedan tar i tUl den enligt hansmening verkligt svåra frågan för : Vad skaU sägatUl aUa de pensionärer som mist sin service genom att stormarknadema haretablerats? FrågestäUnmgen måste vidgas. Jag har sagt att detinte bara är stormarknaderna som skapar problem då det gäUer närservicen. Detär en rad andra faktorer som spelar en avgörande roll i detta sammanhang. Det finns vidare, i , material somvisar att även pensionärer utnyttjar stormarknaderna. Men det är ett bättreundersökningsmaterial som vi nu väntar på och som skaU ge oss störreförutsättningar att förbättra den service som pensionärer och även andrakonsumentgrupper är i behov av. Jag ber än en gång att få yrka bifall tUlutskottets förslag. i (c); Vad jag vUle peka påvar att majoritetsskrivningen i utskottsbetänkandet, där man uttalar sin storaoro över utvecklingen i denna fråga, dåligt korresponderar med det som herrBlomkvist i övrigt sade om svårigheterna. vill att jag skallvara snäll, och det skall jag vara: jag skall säga att jag godtar att herrBlomkvist inte är extrem stormarknadsanhängare. Men då kommer min fråga; Varförvill under sådana förhållanden inte vara med om att nu införaett temporärt etableringsstopp? Det hade ju varit naturligt, om man är positivtill tanken att utvecklingen inte kan få fortsätta som , att föUa upp deninställningen med att också göra något åt saken. HerrBLOMKVIST (s); Jag vUl återigen ställa en fråga tUl herrGustafsson i : När har jag i mitt anförande särskUt understrukit att jagär anhängare av stormarknader? Jag tror inte att i , om hanefteråt läser protokollet, kan fmna att jag har gjort ett sådant uttalande. Men det väsentliga är ju såvitt jag kan förstå attbåde utskottsmajoriteten och reservanterna är intresserade av att få fram endetaljhandelsservice, som skaU kunna betjäna konsumenterna på ett riktigt sätt,även de grupper som har svårigheter att utnyttia servicen om den liggerpå alltför stort avstånd. SkUlnaden är kanske inte så stor i utgångsläget. Men vadutskottet vUl är att det inte nu skall införas ett etableringsförbud, något somföregriper den kommande utredningen. Det skulle innebära att i dagtog ställning i en väsentlig fråga utan att awakta ett bättre beslutsunderlag. , , kan jag göra en personligdeklaration. Det är alltså inte utskottsmajoriteten som jag nu talar för, ävenom jag är säker på att flera i den skulle kunna instämma i de synpunkter somjag kommer att framföra: Jag kan inte säga att vi inte är i behovav stormarknader. i försöker göra gäUande attstormarknader är någonting så oerhört skadligt för konsumenterna att sådanaskaU vi stoppa. Det blU ju slutsatsen av hans resonemang.Reservantema säger att när distributionsutredningen är klar kan vi ta stäUning,men jag har uppfattat så, att han tagit ställning:stormarknader skaU vi inte ha . På den punkten delar jag inte hansuppfattning. Jag är övertygad om att samma sak gäUer för detaUhandelnsom för näringslivet i övrigt: det pågår en utveckling. Om stormarknadernalokaliseras och planeras på ett riktigt sätt inom en region, kan de vara ettbra komplement till den övriga detaljhandeln. HerrGUSTAFSSON i (c): Först radade upp aUa de härsvårigheterna. Sedan uttalade han sin indignation över att jag skuUe haförklarat att han var stormarknadsvän. är vi någonstans mitt emellan, nuvill svära både på stormarknader och på någonting annat. Det ärkanske bäst att vi voterar. Voteringen behöver inte iByske vara bekymrad för; den kommer med all säkerhet. Vad jag nu säger är min personliga uppfattning. Jag hartidigare sagt att jag inte är någon företrädare för stormarknader, mensamtidigt tycker jag att UtveckUngen ändå har visat att stormarknaderna, om deplaneras på ett riktigt sätt, kan vara ett bra komplement inom detaUhandeln förkonsumenterna. Jag vUl verkligen fråga i : Har destormarknader som finns endast varit till skada förkonsumentema? Jag har ett material här som visar att det i storutsträckning är lågmkomsttagarna och bamfamiljema som utnyttjarstormarknaderna. Då kan man stäUa frågan; Varför gör de det? Alldeles uppenbarthar de ansett att de är betjänta av att handla i stormarknader. Jag behöver intevara någon, anhängare av stormarknader, herr talman, när jag slutar med attsäga att förmodligen kommer de även att ha en uppgift att fylla förde konsumenter som tycker att de är betjänta av att handla där - underförutsättning att stormarknaderna kommer in på ett riktigt sätt i den regionalaplaneringen. Nr 60 i (c): Onsdaeen den- Herrtalman! Som svar på fråga skaU jag be att än en 17 aprU 1974 " ' " mening ur utskottsmajoritetens betänkande, somalltså -------------------- står bakom: "Etableringen avstormarknader har otvivel- Förbud mot reklam ; * , u <- f j 1-1 u-, j r- aktigtinneburit en försämrad service i olU av konsumenter." Detta stårskrivet i näringsutskottets betänkande nr 14 ,bakom vilket står. Låt mig bara säga att bakom det uttalandetligger självfallet den utveckUng som har skett i vissa regioner där man har enöveretablering av bl. a. stormarknader. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemställan, dels reservationen av i Glömminge m.fl., och förklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad.Sedan i Glömminge begärt votering upplästes och godkändesföUande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller näringsutskottets hemställan i betänkandetnr 14 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nej har kammaren bifalUt reservationen av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i Glömminge begärde rösträkning verkställdes votering medpmröstningsapparat. Denna omröstning gav föUande resultat: § 25 Föredrogs näringsutskottets betänkande nr 15 i anledning av motion om auktorisation för hemförsäUning. Utskottets hemställan bifölls. § 26 Förbud mot reklam från flygplan Föredrogs näringsutskottetsbetänkande nr 16 i anledning av motion om förbud mot reklam frän flygplan. (): 134 Herr talman! Det är ju intevanligt att en motionär kommenterar ett enhälligt betänkande som avstyrker motionen, men när betänkandet Nr 60 bygger på uppenbart osakliga gmnder bör det, herr talman, lUcväl vara den tillåtet. Motionengäller ett förbud mot reklam från flygplan. är attdenna form av reklam är buUersam, energiförbrukande och estetiskt störande.Utskottet påstår nu att denna flygplansreklam har minskat radikalt på senaretid, och man hävdar att har reklamflygningar icke förekommitsommartid på kuststräckan . Jag kan tala om för utskottet attflygplansreklam regelmässigt förekom över mellersta under hela sommaren1973. Det gäUde bl. a. reklam för samtliga tävlingsdagar ochreklam för större livsmedelsföretag i kustorterna i : Utskottet påstår att det buller som reklamflyget skapar ärobetydligt. Jag tror att aUa de människor som tUlbringar sin sommarledighet vidHallandskusten och som störs av reklam flygningar på låg höjd undrar vadutskottet menar med "obetydligt buller". argumentation blir inte merövertygande än så här. Utskottets konklusion är och citerar jag: "Utskottet har här behandlat motionärens argument ettför ett. Tillsammantagna har de enligt utskottets mening inte nämnvärt störretyngd." Min konklusion av utskottets betänkande är att dessargument ett för ett är föga övertygande. Tillsammantagna ger de bilden av enpåfallande slarvig och nonchalant behandling. Överiäggningen var härmed slutad. Utskottets hemställan bifölls. § 27 Herr andre vice talmannen meddelade att påföredragningslistan för morgondagens sammanträde skulle civilutskottetsbetänkande nr 20 uppföras närmast efter betänkande nr20. § 28 Interpellation nr 71 om en översyn avlagstiftningen rörande bouppteckning m. m. Ordet lämnades på begäran till i (c), som yttrade: Nuvarande regler för bouppteckning m. m.innebär att dödsbodelägare äger rätt att själva förordna boutredningsman. Vissadödsbodelägare, som har, för avsikt att mellan sig fördela dödsboets tUlgångar,har uppenbarligen ett starkt intresse av att dödsboets tillgångar upptas tUllägsta möjliga värden i bouppteckningen för att på så sätt kunna minskaarvsskatten. Självfallet är det utomordentligt svårt att ange det exakträtta värdet på t. ex. konstföremål, men med nuvarande ordning finns möjlighetatt ta upp sådana saker i en bouppteckning tiU värden som aUdeles uppenbart Denna möjlighet gynnar givetvis delägare i dödsbon med stora 135 Nr 60------------- För att dels ge samhället möjlighetatt bevaka sina intressen i Onsdaeen den hithörande angelägenhet, dels få bort den orättvisa som nuvaranderegler 17 anril 1974 '" upphov till är det angeläget att reglerna utformas så,att -------------------- möjlighetema tUl alltför låg värdering av ett dödsbostUlgångar ytterligare Därutöver bör övervägas vUka möjligheter tUl kontroU av bouppteckningsom samhäUet bör ha för att få skäliga möjligheter att Det ärangeläget att förhindra de orättvisor som nuvarande regler i praktiken kan innebära och förhindra den urholkning av arvsskattebestämmelsernasom för låga värden på ett dödsbos tUlgångar i Med stödav det anförda anhåller jag om kammarens tUlstånd att tUl herrjustitieministem ställa följande fråga: beredd att medverka tUl en översyn av lagstiftningen