prot · FX0927 · 1974-12-31 00:00:00 — 67-kortet har varit en framgång för SJ. Det har medförtatt antalet resande ökat, och kortet har också ett starkt socialt berättigande.Det ger många pensionärer en möjlighet att resa tiU en kostnad sorn kanupplevas som rimUg och överkomlig i förhåUande tUl pensionen. Mot dennabakgrand är det helt förståeUgt att många pensionärer upplevde beskedet om enkraftig höjning av deras resekostnader som en chock. SJ är ett affärsdrivande verk, och ett sådant verk görsina bedömningar. Men även där måste man väl ändå ta vissa hänsyn. Så sent somförra året sade i anledning av trafikutskottets betänkande nr 1 attförmånerna i anslutning tUl 67-kortet borde utvidgas. I det läget är detegendomUgt att SJ, tydligen utan kontakt med departementet, kommer tUl ettsådant beslut som det vi nu diskuterar. SJ hade inte vid detta tillfälleoffentligt lagt fram något material som visar att det var olönsamt med67-kortet. Dessutom tycker jag inte heller att SJ har gjort något försök attmarknadsföra 67-kortet. Målsättningen måste ju vara att få fler pensionärer attvälja SJ, men det som hände kan tolkas så att SJ vUle bli av medpensionärerna. Det är i så fall en helt omöjlig trafikpolitik. Om man höjerpriset tUlräckligt kraftigt blir man naturligtvis av med resenärema. I sittsvar till den föregående frågeställaren förklarade ju också statsrådet mycketklart att det är angeläget att alla hjälper tiU att öka SJs trafik. Omsituationen är sådan att SJ vill ha mer pengar för 67-kortet får väl SJ agera ivanlig ordning. En situation där SJ Ang. SJ:s rabatter för folkpensionärer den 21 febmari 1974 Ang. SJ.s rabatter för folkpensionärer ena dagengår ut med ett beslut som av många uppfattas som helt felaktigt, och därvederbörande statsråd rycker ut och rättar till det hela, är bådeorimlig och olustig. Oberoende av hur taxeförändringar rent tekniskt ochregelmässigt skall ske måste alla inblandade parter ha ett intresse av att enfråga av detta slag, som bl. a. från sociala synpunkter är så viktig, intehanteras så att allmänhetens förtroende för verken, regeringen och riksdagenrubbas. Det är bra att statsrådet nu har agerat, men det hade varit bättre omstatsrådet tidigare hade talat om för SJ vad tycker. Då hade intedenna situation uppstått. HerrJONSSON i (fp): Också jag ber att få tacka statsrådet försvaret på min fråga. Jag framstäUde den innan vi visste hur kommunikationsministernskulle agera i det här fallet. Jag frågade därför om han vUle vidta åtgärderför att förhindra den kraftiga fördyring av pensionärernas resor som skulle medföra. Som i mycket riktigtpåpekade har vi ju fått ett snabbt svar på den frågan. Den förmån för pensionärerna som 67-kortet inneburit harvarit mycket uppskattad. Kortet har varit omtyckt av pensionärerna, och det harockså successivt förbättrats, inte minst efter framstäUningar i underen lång följd av år. Kortets användning har utvidgats tiU flera grupper avpensionärer, och användningstiderna har också blivit generösare. Som sade har trafikutskottet också skrivitatt man även bör pröva möjligheterna att vidga 67-kortets användningytterligare. Utskottet anförde bl. a. att de nya bestämmelsernabeträffande 67-kortet enligt utskottets uppfattning bör medge att det fåranvändas även vid resor i första klass, och dessutom bör man pröva ytterUgareutvidgning av förmånerna, framför aUt på områden där detta skulle medföra enökad harmonisering med bestämmelserna i övriga nordiska länder. Dessutom bordeman gå ut och försöka aktivera försäljningsverksamheten. När SJ:s beslut om ändrade bestämmelser för 67-kortet fattadesblev det en mycket negativ reaktion från pensionärerna, som gjorde mångapåstötningar i olika sammanhang. Därför är det desto mera tUlfredsstäUande attvi fick denna snabba ändring, så att det nu i stället har blivit förbättringarför pensionärerna att resa med rabatt. Detta är något som ligger i linje medvad jag och många med mig har motionerat om här i ,nämligen att resenärer med 67-kort borde få åka i första klass, att kortetskulle gälla och att 67-kortet skulle ha obegränsadgiltighetstid. tas 67-kortet bort, och då finns den begränsningsom det ändå innebar att pensionärerna måste resa ett visst antal resor per årför att utnyttja kortet till fullo. Jag noterar sålunda att här har varit en utveckling i rättriktning, vi har fått bättre bestämmelser och bättre resmöjligheter förpensionärerna, och det finns kanske möjligheter att bygga ut förmånenytterligare. Jag tackar för statsrådets initiativ och för de åtgärder somvidtagits i den riktning sompensionärerna önskat och som jag även har försökt att verka för. i (vpk): Jag ber att få tacka kommunikationsministernför svaret på min enkla fråga. Statens järnvägars prisrabatter har utan tvivel betytt enhel del för människors möjligheter att resa tUl något så när överkomligt prisoch för att popularisera tågresandet över huvud taget. Speciellt gäUer detta67-kortet. Men rabattfloran har kanske blivit Utet vUdvuxen, och i och för sigär det väl ingenting att säga om att man från SJ:s sida vill se över dennaflora och komma fram till klarare och enklare rabattbestämmelser. Menresultatet bör ju inte bli att aUmänhetens möjligheter att resa med tågförsvåras på grand av prishöjningar eller andra försämringar. Som sagt har 67-kortet spelat en alldeles speciell roU idetta sammanhang, och i rant tal var femte ålderspensionär har enligt uppgiftanvänt sig av denna rabattmöjlighet under är 1972. Det är enligt minuppfattning inte så Utet. såldes 234 000 67-kort, varav i ranttal 199 000 tUl ålderspensionärer och 35 000 till förtidspensionärer.Sammanlagt 1 258 000 rabattresor företogs detta år. Principen bakom 67-kortet är så att säga internationell. IDanmark, och har man liknande bestämmelser, men arrangemangenavviker något från varandra i den praktiska utformningen. För min del har jag itrafikutskottet förespråkat att man borde försöka åstadkomma en samordning avbestämmelserna i de nordiska länderna och därmed möjliggöra för pensionärernaatt resa på ett kort i samtliga dessa länder. Många motioner har väckts angående 67-kortet, och alla hargällt förslag om utvidgning av förmånerna i detta. SJ:s beslut att försämrapensionärsrabatten var ett steg i helt motsatt riktning, och det är bara atttacksamt notera att regeringen ingripit och både räddat 67-kortet ochförbättrat de nuvarande bestämmelserna. Från järnvägsmän har jag emellertid också fått beklagandenöver försämringen av familjerabatten. Den nya famUjerabatten kommer inte attresultera i bUligare resor än den gamla i något alternativ. Tvärtom kommer denatt innebära en väsentlig fördyring i många reserelationer och kommer kanskeatt medföra att folk tar bUen i stället. SJ framhåller att företaget har sammaföretagsekonomiska lönsamhetskrav på sina rabatter som på de aUmänna taxorna.Men famUjerabatten är liksom pensionärsrabatten en från social synpunktbetydelsefull rabatt och borde inte försämras. Jag skuUe vUja frågakommunikationsministern om vi kan förvänta att regeringen tar upp också denfrågan tiU diskussion med SJ. den 21 febraari 1974 Ang. SJ.s rabatter för folkpensionärer hade det kanske räckt med ettenkelt tack tiU kommunikationsministern för att statsrådet i samverkan med SJinte bara har räddat pensionärsrabatterna utan också betydligt förbättrat dem.Men jag vill ändå göra några reflexioner med anledning av detta, kanske attanteckna i minnet, herr statsråd. 2 protokoll 1974. den 21 febraan 1974 Ang. SJ.s rabatter för folkpensionärer På ett sätt kan jag förstå SJ-chefens dUemma. Han liksomalla andra företagschefer för en ojämn kamp kamp mot ständigakostnadsstegringar. Den näringspoUtik och ekonomiska politik som regeringenbedriver tvingar fram prishöjningar på bred front och tvingar också regeringenatt göra brandkårsutryckningar, som statsrådet nu också gjort för atträdda pensionärsrabatterna. SJ sitter ju - om uttrycket tillåts - i samma båtsom alla andra företag och får ideligen kryssa sig fram mellan aUt flera ochallt vassare kostnadsskär. Regeringen har bara att kasta ut fler och flerUvbojar för att vi skaU kunna hålla oss flytande. På snart sagt alla områdenmåste staten skjuta till miljardbelopp för att folk med även ganska godainkomster skall kunna klara sig. Men trots detta anser jag att SJ ibland bedriver en ganskasvårförståelig prispoUtik. I många branscher inom det enskilda näringslivethar man en mycket rikhaltig flora av både rabatter och reaUsationer som lockarfram en konsumtion som annars inte skulle ha kommit till stånd. Utan tvivellockar 67-kortet fram stora mängder resenärer som annars inte skulle ha rest.SJ:s attack mot pensionärsrabatterna var därför enligt min uppfattning en illagenomtänkt manöver för att klara de farliga bUndskär som den ekonomiskapoUtiken skapar. Men, herr kommunikationsminister, hur skaU det gå med SJ;soch aUa andra företags möjligheter att undvika prishöjningar , om t.ex. de tre nu aktuella miljardslukande reformerna skaU finansierasmed ytterligare kraftigt höjda arbetsgivaravgifter, som drabbar inte minst SJmycket hårt - skall vi då på nytt få uppleva en panikutryckning för att klarabl. a. SJ:s ekonomi? För dagen, herr talman, är jag alltså nöjd medkommunikationsministerns åtgärder. Det var ju inte så mycket annat att göra.Men framtiden ter sig för mig ganska osäker. Jag vill bara till säga att manmå ha en berättigad oro för hur vi skall kunna klara bl. a. vårtjärnvägsnät. Det är min bestämda förhoppning att de parlamentariskt sammansattatrafikpolitiska utredningar som sedan ett par arbetar på ohka avsnittoch med framåtsyftande direktiv inom en inte alltför avlägsen framtid skaUframlägga ett material som gör det möjligt för oss att mötas tiU diskussionerom trafikpolitiken i stort, men även om SJ. Det är min bestämda uppfattning attvi då skall kunna diskutera dessa frågor på ett helt annat sätt än när vilever med ett jag tillåter mig att citera ett yttrande jag fällde för någontid sedan trafikpolitiskt beslut som i långa stycken har överlevt sig självt. Vi befinner oss alltså nu i ett läge där vi snabbt måsteta fram, via utredningar på oUka områden, underlag för ett nytt riksdagsbeslut.När den dagen är inne att detta material föreligger och jag hoppas det inteskaU dröja alltför länge är jag åtminstone personligen övertygad om att viskaU kunna se på detta avsnitt, som jag för tillfället förvaltar, med en någotstörre optimism än som kom fram i senaste inlägg. HerrMAGNUSSON i (vpk): Kommunikationsministern sade ingenting om minfråga beträffande famUjerabatterna. Jag förstår att kommunikationsministern är fullt medvetenom konsekvenserna av de nya bestämmelserna, som innebär att rabatten kommer attbU . Men jag har roat mig med att göra några räkneexempel, medreservation för att de inte är exakta, som visar att det bUr betydandeprisskUlnader jämfört med det gamla systemet. En resa KarlstadStockholm turoch retur för fyra fem personer medför en ökning med ,. Jag har ocksågjort beräkningar för för fyra personer och KarlstadKiruna;det visar sig att priserna över lag ökar med en tredjedel jämfört med den gamlarabatten. Även för tre personer blir det betydande höjningar. När vi nu står inför en ny sommarsäsong med semesterresorosv. tror jag att detta är olyckUgt. Jag skulle vilja vädja tiU kommunikationsministernatt hålla ögonen på detta i fortsättningen. Jag förde kanske ut debatten Utet längre änatt bara gälla frågan om 67-kortet och pensionärsrabatterna. Jag vUl tillfoga att jag verkligen hoppas attkommunikationsministern har rätt när han har en optimistisk syn ifråga om SJ:s förmåga att klara kostnaderna. Jag kanske inte delar den tiUfullo som utvecklingen är . SJ är ju oerhört känsligt förkostnadsstegringar, särskilt lönebikostnader som slår mycket hårt även på destatliga företagen. RationaUseringen måste vara oerhört kraftig för att klaradessa kostnader, och jag är Utet tveksam om man i det långa loppet kommer attklara det. Överläggningen var härmed slutad. den 21 febraari 1974 Ang. risken för företagsnedläggning vid ändringar ijärnvägstrafiken § 10 Ang. risken för företagsnedläggning vid ändringar ijärnvägstrafiken Herr kommunikationsministernNORLING erhöU ordet för att besvara () i kammarens protokoU förden intagna fråga, nr 64, och anförde: har frågat mig om jag är bereddatt medverka till att SJ vid ändring i järnvägstrafiken i sådana faU där enindragning av järnvägstrafik innebär risk för företagsnedläggning ochfriställning av arbetskraft tar hänsyn härtill. Frågor om nedläggning avjärnvägstrafik avgörs av regeringen efter framstäUning från statens järnvägar.Vid den undersökning inom SJ som föregår varje nedläggningsframställningsamråder SJ regelmässigt med berörda intressenter, däriblandarbetsmarknadsstyrelsen. HerrHENMARK (fp); Jag vill först säga att jag tror attkommunikationsministern har i någon mån missuppfattat min fråga. Ang. risken för företagsnedläggning vid ändringar ijärnvägstrafiken av järnvägstrafikutan indragning av järnvägstrafik. Det konkreta fall som Ugger bakom min frågakanske kan få utgöra ett exempel. Vid en järnvägsstation där har haftsåväl gods- som persontrafik har SJ ansett att godsmängden har blivit så ringaatt man ämnar upphöra med vagnslasttrafik, men det är inte fråga om attnedlägga järnvägen i detta fall. TUI orten i fråga har en del industrierlokaliserats i god tro. Bland dem finns en som är mycket beroende avvagnslasttrafik med järnväg och inte lämpUgen kan transportera sina produktermed bU. VisserUgen har produktionen minskat, men i höstasskedde en upprustning av företaget, och trenden är ständigt stigande. har SJ aviserat indragning av vagnslasttrafiken frånden . Både kommunen och företagaren menar att detta skulle göra detomöjligt för företaget att leva vidare - det är dock ett företag som har från45 och upp tiU 60 arbetare och som är av mycket stor betydelse förbygden. I detta faU har kommunen reagerat och skrivit till trafikdistriktet,men i varje faU har det inte ännu kommit något positivt svar, utan beslutet attdra in vagnslasttrafiken kvarstår. Jag förstår väl att det från rent företagsekonomisksynpunkt för SJ kan vara negativt att ha vagnslasttrafiken kvar, men däremot ärdet från samhäUsekonomisk synpunkt ett mycket hårt slag om vagnslasttrafikenskuUe dras in. Det har just sagts att de här industrierna nu kan säkerställa enganska omfattande trafik. Därför vUl jag ställa frågan, huruvida inte kommunikationsministernskulle vilja söka positivt påverka behandlingen av detta och liknande fall, såatt också de samhällsekonomiska synpunkterna beaktas. revisorer hari en promemoria särskilt framhålUt att det vore önskvärt attsamhällsekonomiska synpunkter tas under övervägande vid sådana tillfällen. Jag ber att få tacka för svaret men skulle gärna vilja haett besked att kommunikationsministern har en positiv inställning tiU den härfrågan. Jag beklagar om jag har missförståttfrågeställningen men kan reparera det nu genom att säga att därest en ändringav järnvägstrafiken bara innebär en ändrad transportorganisation, som herrHenmark här säger, t. ex. indragning av vagnslasttrafiken - i andra faU kan detröra sig om indragning av styckegodstrafiken eller enbart persontrafiken elleralla tre delarna försöker man också mildra konsekvenserna för regionen av deaktuella åtgärderna. I normala faU - jag säger normala - torde ett företagstransportorganisation vara så pass rörlig att den kan anpassas till ändradetransportförutsättningar utan större olägenheter. Jag kan ju inte gå in på detfall som tänker på, men jag vUl rent allmänt säga att vid denregionala trafikplanering som är i gång runt om i landet görs ivarje län en undersökning av godstrafiken lika väl som av persontrafiken. Detskulle överraska mig om inte det här fallet i något sammanhang skulle ha kommitatt diskuteras under det arbetet, eftersom förutom varje kommun är engagerad i den regionala Kalla det gärna ett tips att det bör vara möjligt att i detregionala trafikplaneringsarbetet, i den mån man inte har uppmärksammat det,peka på det här fallet innan arbetet så att säga läggs samman till en helhet ilänet. Det vore märkligt om man inte skulle kunna, kanske inte rädda stationenpå det sätt som talar om, men finna någon sådan formel att minstamöjliga olägenhet uppstår. Hert HENMARK (fp): Jag tackar kommunikationsministern förtipset. Den av mig åsyftade produktionen har emellertid knappast så storinterregional betydelse. Om man skulle följa de synpunkter som kommunikationsministerngav till känna för något halvår sedan beträffande fördelningen av trafik meUanjärnvägstransport och landsvägstransport är jag alldeles övertygad om att detransporter det här gäUer odelat skulle tillfaUa järnvägen. Det är nämligenfråga om just sådana länga transporter företaget är underleverantör tillstörre företag - som lämpar sig synnerUgen väl för järnvägen och som nog inteskulle åsamka SJ någon förlust; tvärtom vore det underligt om SJ fuUföljdeplanen att dra in denna vagnslasttransport. Jag tror att det skuUe varanegativt för SJ, även om jag inte viU betvivla kunnigheten hos dem som harprövat ärendet. Men jag är övertygad om att det behöver omprövas, så att ettbeslut kan fattas som blir tiU godo för hela bygden och även för SJ. Om samordnade taxor för SJ:s tåg- och busstrafik Överläggningen var härmed slutad. §11 Om samordnade taxor för SJ :s tåg-och busstrafik Herr kommunikationsministernNORLING erhöU ordet för att besvara () i kammarens protokollför den 8 febraari intagna fråga, nr 65, och anförde; har frågat mig om jag är bereddatt medverka till samordnade taxor för SJ:s tåg- och busstrafik så att detmerbesvär och den irritation som föreligger hos resenärer, järnvägspersonaloch bussförare och som hänför sig till bristen på samordning kan förebyggas. Regeringen har - med anledning avtrafikutskottets uttalande i betänkandet 1972:2 och beslut i frågan uppdragit ät att vidta de åtgärder somerfordras för att i möjlig mån eUminera de olägenheter för resande som följerav tillämpningen av s. k. snittaxa vid kombinerade tåg- och bussresor. HerrHENMARK (fp): Jag ber att få tacka kommunikationsministernäven för detta svar. Eftersom den sak det gäller är mycket känd tror jag inteatt jag behöver ta något konkret exempel. Jag viU bara påminna om att denirritation som debatterades i kammaren inte har avtagit utan tvärtom är lika brännande. Det kommer då och då Om samordnade taxor för SJ:s tåg- och busstrafik telefonsamtaldär man frågar: "Kan ni inte göra något åt det där?" sade kommunikationsministern att sakkunnigaskulle utreda frågan om samordningen och att den var prioriterad. ännu ett steg och begärde utredning. har det gått mer än ett halvtår, och ännu har ingenting hänt. Irritationen är lika stor. Man frågar sig hurlång tid detta skaU behöva ta. kan en taxeändring ske mycket snabbt, meni andra faU tar den alltså . Beträffande busstaxorna beslutar ju SJsuveränt och när det gäller järnvägstaxorna beslutar regeringen suveränt.Därför borde man kunna tänka sig att regeringen litet snabbare undanröjde ettsådant här irritationsmoment. Den nuvarande ordningen leder till en del underligheter.Jag har exempelvis konstaterat att om man reser första klass kan man få åkabuss på järnvägsbUjetten, men om man åker andra klass går inte det då måsteman lösa en särskild biljett tiU bussen, och den blir i regel mycket dyr. Jagvet inte om det är en tendens att på något sätt belöna dem som har råd att åkaförsta klass. Jag tycker att man socialt sett tvärtom skulle säga att de somåker andra klass behöver få åka på sin järnvägsbiljett även när de måste bytatiU buss. Det finns som sagt många irritationsmoment, och det skullevara bra från kundtjänstsynpunkt och för att attrahera människorna tUl attgynna SJ att ta bort dessa irritationsmoment så snabbt som möjligt. Jag hoppasatt det nu kommer en extra påstötning så att vi får ett resultat. är lika underkunnig som jag omatt detta inte är så enkelt att ändra som vilket rabattsystem som helst.Snittaxan bygger på ett tekniskt förfarande som man måste tränga in Utetdjupare i innan man kan göra den radikala ändring som har anmodatregeringen att uppdra åt SJ att vidta. Jag skaU inte förlänga debatten med någonkonkretisering av de svårigheter som här förehgger, men det bör ändå få sägasatt det gäller att företa den sista biten av resan med buss på samma biljettsom lösts för järnvägsresan. och jag har varit med så länge att vivet att det, för att det skall bli någon ekonomi i den busstrafik som skaUbetjäna resans sista mU, inte bara går att ta den procentuella del av dettotala biljettpriset som skulle falla på den sista biten. Men trots allt har gjortdetta uttalande, och regeringen har, som jag sade i mitt svar, uppdragit åt SJatt vidta erforderliga åtgärder. Jag skaU, som här föreslår, gärnaförvissa mig om hur långt arbetet har fortskridit. HerrHENMARK (fp): Eftersom herr kommunikationsministern togdetta exempel med den sista biten av en resa vill jag anföra ett aktuellt fall.En person skulle resa från till , en station som Ugger ett par milnorr om på vägen mot . Det är mycket fina förbindelser tillHässleholm. Det går en järnväg även till , men för att fortsätta resanmed järnväg från till måste denne person vänta i två timmar.Det gick emellertid en tUl tio Busslinjen löper paralleUt med järnvägen, och den är väl insatt somnågot slags ersättning för att man har en dålig frekvens på järnvägstrafiken.Den här personen steg på bussen. Men han vägrades att resa med bussen utan attlösa ny biljett. Han måste betala 7:40 men fick veta att han påVittsjö järnvägsstation kanske kunde få restitution på biljettpriset för atthan inte rest den sista biten med järnväg. Bara för att pröva den möjlighetenbegärde han restitution och fick väl någon krona tillbaka. Det verkar inte särskilt fyndigt med en sådanadministration och ett så underligt förfaringssätt. Det innebär ju ingen somhelst standardökning att gå över från järnvägen och fortsätta resan med buss.En buss har inte någon högre standard, men ändå skaU man få betala så mycketför att man reser med bussen. Jag tror att det är att vi ändrar pådetta. Lika väl som det 1972 jag tror att det var gick att införadenna snittaxa, tycker jag att man borde kunna ta bort denna tiU dess vi harfått ett genomtänkt förslag. Om en förstärkning av järnvägsspåren på sträckanOxberg-Älvdalen Vi är nog inte oense i så mycket, herrHenmark och jag. Men jag skall för fullständighetens skull ta ytterligare ettexempel som visar att det finns små hakar i det här resonemanget ur den enskUderesenärens synpunkt. Antag att eUer jag reser med SJ på tåg enlängre sträcka. Det visar sig att SJ på den sista biten av denna sträcka - låtoss säga att det är tre å fyra mU - aldrig har haft någon busstrafik. Däremottrafikeras den delen av ett privat bussföretag. Jag frågar då utanatt kräva något svar: SkaU vi också be att det privata bussföretaget, därest viväljer att resa med buss den sista biten, transporterar eller migpå järnvägsbiljetten? Då man anUtar oUka affärsföretag brukar maninte åberopa rabattmöjligheterna hos det ena affärsföretaget för det man köperhos det andra. Om man däremot köper två saker i samma affärsföretag brukardetta räkna ihop beloppen på en gemensam räkning. Det tycker jag borde kunna skeäven i detta fall. Men den resande rår ju inte för att det ärett privat bussföretag som kör den sista biten. Överläggningen var härmed slutad. §12 Om en förstärkning av järnvägsspåren på sträckan Herr kommunikationsministern erhöll ordet för attbesvara () i kammarens protokoll för den 14 febraari intagnafråga, nr 74, och anförde: Om en förstärkning av järnvägsspåren på sträckan har frågat mig om jag viUredogöra för min uppfattning om en förstärkning av järnvägen såatt arbetet på domänverkets anläggning för fUstillverkning kanigångsättas. SJ ochdomänverket har haft överläggningar i denna fråga. SJ gör en kostnadsberäkning av nybyggnadoch upprustning av berörda SJ-anläggningar samt en driftplanering av denberäknade trafiken. I anslutning härtill kommer en bedömning att ske av SJ:smöjUgheter att ombesörja de planerade transporterna.