prot · FX0965 · 1974-12-31 00:00:00 — En del av det svenska biståndet tUl PRR lämnas för att stödjadetta arbete. Regeringen räknar med att biståndet tiU PRR, som detta budgetåruppgår tiU , skaU öka tUl under budgetåret1974/75. börjar också den långsiktiga planeringen avåteruppbyggnaden i att ta form. Det är ett arbete som tar sikte påatt i första hand återföra landets näringsliv tUl nivå - året innanbombningarna började. Det svenska biståndet inriktas främst påskogsindustri-och hälsosektorerna. Slutliga förhandlingar angående detskogsindustriprojekt, som har diskuterats häri kammaren, och ettbarnsjukhus beräknas kunna inledas . Jag kan i det sammanhangetförsäkra såväl som herr förste vice talmannen ochkammarens övriga ledamöter att det finns ett starkt intresse såväl hos DRV;sregering som hos den och för att detta projekt skalllyckas, och alla parter är angelägna om att göra aUt för det. När premiärminister för ett par veckor sedanbesökte diskuterades bl. a. utvecklingssamarbetet. PremiärministernframhöU den vikt man på vietnamesiskt håU tiUmäter det svenska biståndet ochdå i synnerhet de kunskaper som genom det överförs tiU . I har det mödosamma arbetet med att bilda en unionsregeringnu krönts med framgång. Vi hoppas att kunna inleda samtal med den nyaregeringen i om förutsättningarna för biståndsinsatser tUl förmån fördem som drabbats hårdast av kriget. I Cambodja fortsätter kriget. Endast i begränsad omfattningnår humanitärt bistånd fram till krigets offer utanför huvudstaden. Låt mig slutligen något beröra biståndet och den aUmännaopinionen. anslås för nästa budgetår tiUbiståndsverksamheten det är av statens samlade utgifter Jaganser att det är mycket viktigt att denna omfattande verksamhet har en djup Ang. principerna för svensk biståndspolitik den 24 aprU 1974 Ang. principerna för svensk biståndspolitik förankringinte bara i och bland en grupp inteUektuella utan framför aUt ute hoshelt vanUga människor. Det kan vara svårt att skapa den förståelsen.Inrikespolitiska problem skapar sin egen opinion. däremot liggerlångt borta, och vi får inte av egen erfarenhet lära känna dem och de problemsom finns där. har intresset för u-hjälp eUer, som vi kanskeföredrar att säga, bistånd - varit förhåUandevis stort. Under de senaste årentycks dock intresset hos den breda aUmänheten ha minskat. Det visar bl. a.opinions-imdersökningar, och det har jag själv upplevt ute på fackliga ochpoUtiska möten. I och för sig tycker jag det är naturligt att intressetför internationella frågor och för andra länders utveckUng minskar när vikänner otrygghet och osäkerhet här hemma i , vUket många människor gjortunder med lågkonjunktur, stmkturomvandUng och senastoljekris. Ett minskat intresse är dock inte detsamma som en negativ instäUning.Jag vill särskilt inför kammarens ledamöter betona det ansvar som vi politikerhar för att se tiU att inte bristen på intresse nu övergår i en negativinställning till bistånd. Undersökningar som gjorts visar ett klart samband meUangod kunskap om och deras problem och en positiv instäUning tiUbiståndet. Information och opinionsbildning kring vår egen och roUi världsekonomin, om utvecklingsproblem och bistånd kan därför bidra tUl ochförstärka de krav från allmänheten som är en oumbärlig grund för verksamheten.De stora ökningarna i årets budget av medel för information om bistånd skaUses mot denna bakgrund. beslutas att sammanlagt skaUsatsas på u-landsinformation. Av detta belopp går till deninformationsverksamhet och den opinionsbildning som folkrörelserna bedriverStudieförbund och löntagarorganisationer är de största bidragsmottagarna. Det är angeläget att vaqe organisation känner fullständigfrihet att i enlighet med de egna intressena utnyttja de statliga bidragenför att själva utforma sin information och opinionsbildning kring intemationeUafrågor med u-landsanknytning. På så sätt föreställer jag mig att vi kan få enu-landsopinion, förankrad på hållbara motiv. Jag vill Ukna bidragen tiUfolkrörelsernas information om internationella frågor vid presstödet. Detsyftar tUl att göra en debatt möjlig med många röster, en debatt som inte väjerför att obehagliga sanningar ibland kan komma att föras fram med statligabidrag. I det här sammanhanget viU jag också säga att deninformation vi ibland får om i sig själv kan medföra ett minskatintresse för biståndsverksamheten. Massmedias intresse koncentreras ofta tUl deuppseendeväckande händelserna, natur- och svältkatastrofer, statskupper ochkrig. Det kan emellertid inte undvikas att resultatet av dennainformation får en negativ effekt för u-landsopinionen. Den bUd som på dettasätt manas fram är mörk och hopplös. Den vädjar till medkänsla med hjälplösaoffer för övermäktiga krafter, men den ger föga uppmuntran om resultatet av ettekonomiskt samarbete , en medkänsla som kan få utlopp i enbart humanitärahjälpinsatser. bygge somäger mm i många av dessa unga stater och befriade områden och som utgörutgångspunkten för huvuddelen av vårt bistånd ägnas föga uppmärksamhet. Massmedias bUd av är inte felaktig. Problemenfinns där Men bilden måste kompletteras med de framgångar många länder nått ikampen mot fattigdomen. TiU sist viU jag beröra ett par frågor somherr ställde direkt till mig. En av frågorna gäUde om enprocentsmålet var ett slutmåleller ett etappmål. Jag har redan i mitt anförande sagt att jag instämmer helti den uppfattning som utrikesutskottet gett tiU känna i sitt betänkande. När det gäUer den andra frågan när enprocentsmåletkommer att uppnås kan jag bara hänvisa tiU vad som står istatsverkspropositionen och i övrigt informera om att regeringen ännu intefattat beslut i denna fråga. Ang. principerna för svensk biståndspolitik HerrULLSTEN (fp) kort genmäle: Vi har från vår sida motioneratom att regeringen borde skaffa sig en biståndsminister, och när vi nu ser ensådan här är vi givetvis mycket tacksamma för det. Jag ber att få hälsa GertrudSigurdsen välkommen i detta viktiga arbete. Det finns givetvis mycket i det som sadei sitt anförande som jag kan instämma i. Det kan bero på att hon - såvitt jagförstår valde att ta upp de tämligen okontroversiella delarna av denbiståndspolitiska debatten. Om det som är kontroversiellt , det vi harställt upprepade frågor om och det jag antar att också de som lyssnar på denhär debatten utanför huset är intresserade av att få veta fick vi ingetbesked. När det gäUer vad som skall hända med biståndsanslagen efter det attenprocentsmålet har uppnåtts säger att hon ansluter sig tUl vadutskottet anfört och eftersom utskottet ingenting säger innebär det att fruSigurdsen inte heUer gett något svar i sak. De formuleringar som finns iutskottsbetänkandet är nämligen, såvitt jag förstår, tUl intet förpliktande.Har jag fel på den punkten är jag givetvis mycket tacksam om jag bUr rättad ochännu mer tacksam om innebörden i den rättelsen är att regeringen har för avsiktatt, även efter det att enprocentsmålet har uppnåtts, successivt öka de svenskainsatserna. Det finns alla skäl att göra det. Sedan tiU enprocentsmålet. På sätt och vis skaU jag varatacksam för det svar jag fick. Det var inte ett nej: regeringen övervägerfortfarande, håller dörren öppen. Jag har tyckt att det var rimligt att frånvår sida ställa det krav vi ställt, att rikta en bestäUning tUl regeringeninför den kompletteringsproposition som skall läggas fram. Övriga ledamöter iutskottet har inte velat vara med på det. hoppas jag att det besked fruSigurdsen ger om att ni inte tagit stäUning skall följas av beskedatt ni tagit stäUning i positiv riktning dvs. att enprocentsmålet kommer attuppnås. Om inte så sker är det tyvärr ofrånkomligt att vi använder ord som"svek". Löften som inte infrias, de sviks. Jag hoppas att det inteskall bli fallet. Ang. principerna för svensk biståndspolitik Jag tackar statsrådet för det svarpå min interpellation som hon just haft vänligheten att lämna. Gladare hade jagnaturligtvis som interpellant varit om svaret, som jag i sedvanlig ordning ficki går, hade varit något mer innehåUsrikt och inte tUl betydande del bestått aven hänvisning till ett tal som jag först nu fick höra. har talat om principerna för svenskbiståndspolitik, och något tvivel bör väl knappast råda efter här om att hon anser att de senaste årens utveckling av våru-hjälp är riktig den som i korthet innebär - att den humanitära princip atthjälpa där nöden är störst som varit vägledande för svenskbiståndspolitik av regeringen har ersatts med en betygsättning av olikaregimers politiska önskvärdhet. Rent praktiskt har denna nya politiska princip för val avmottagarland inneburit att en växande andel av de svenska biståndsmiUonernaslussas över tUl sådana nya programländer som , och till heltnyligen ChUe, medan det gamla och otroUgt fattiga mottagarlandet Etiopiensatts på undantag. framhåller nu att hon inte kan svara påfrågan, vUka som hon anser har progressiva regimer och som därförskulle vara värda svenskt bistånd. Den värderar inte andraländers regimer på det sättet. Det låter sig höras, , men hur stämmerdet med uttalandet om att "vi i samarbete med regeringar i länder somdriver en utvecklingspolitik präglad av jämlikhetssträvanden i långt störreutsträckning än annars kan vara förvissade om att biståndsinsatserkommer de fattigaste grupperna till del"? VUka är dessa regeringar somdriver en utvecklingspolitik präglad av jämlikhetssträvanden, ?Om inte får ha någon åsikt om den saken, och inte heUerregeringen, vem är det då som skall bestämma? Något internationellt facit, därman kan slå upp olika länders jämlikhetsinriktning, finns ju knappast atttillgå. Nej, , verkligheten är den att på UD:s u-avdelning ägnar sig åt det som själv intevill ta ansvaret för, nämligen att värdera olika regimers politiskaönskvärdhet. Det är en ganska märklig betygsättning det är fråga om. De s. k.progressiva regimer som anses värda svenskt stöd är med förbluffanderegelbundenhet liktydiga med sociaUstiska diktaturer. Hur är det egentligenmed jämlikheten på , ? Enligt artikel itidskriften har kubanerna nu medvetet slagit in på vägenmot ökade inkomstklyftor. Här kommer ett citat: "Helt naturligt har denkubanska fackföreningsrörelsen av ungefär samma arbetsuppgiftersom fackliga organisationer. omkring påen arbetsplats, ser man här och var små röda vimplar. De utmärker att här finnsen elitarbetare, en som lyckats överträffa produktionsnormen. 1 arbetettillämpas 'socialistisk tävlan'. Detta är egentligen ett hårt och obarmhärtigtkonkurrenssystem som premierar de unga, friska och högproduktiva pä de äldresoch utsUtnas bekostnad." "------ antingen fanns det inga egentliga meningsskUjaktigheter (på fackliga möten) eUer också höU de mera oppositioneUa tyst. sistnämndavore ganska naturligt i ett samhälle där man premieras om man visar den sannarevolutionära andan." Regeringens linje, att i första hand skallsamarbeta med länder vUkas utvecklingsansträngningar är inriktade på oberoendeoch på social och ekonomisk rättvisa, förefaUer vacker på papperet men blirganska absurd när den skall omsättas i praktiken. Den innebär att en värderingav ländernas regeringar måste göras. Den innebär att när ett regimskifteinträffar som inte är i svenska ögon gynnsamt skall den svenska hjälpenupphöra. Den innebär att fattiga människor som tyngs av en dålig regeringdessutom skall straffas med ett uteblivet internationellt bistånd. Om regeringens nya linje för svensk biståndspolitik skullegenomföras inom all internationell och nationell biståndsgivning skulleklyftorna och ojämlikheten i världen snabbt öka; vi skulle få ett proletariatav , utomordentligt fattiga men utan bistånd därför att de harolämpliga regimer. Framstegstakten skulle naturligtvis vara desto större i deländer som hade godkända regeringar till vilka allt internationellt biståndkunde samlas. resonerar man tack och lov inte inom internationelltbiståndsarbete - och inte heUer på SIDA såvitt jag vet på samma sätt som påUD:s u-avdelning, FN, och andra internationella och enskildaorganisationer menar att biståndsinsatser kan göras effektiva och utvecklingsfrämjandeockså i där regimerna lämnar mycket övrigt att önska. VUka principer bör då ha för ländervalet? Jo, jagtycker att koalitionsregeringen i arbetar med en bra urvalsprincip. FruInga Thorsson har för övrigt hänvisat till den i en tidningsintervju. Deholländska kriterierna är följande: för det första landets fattigdom i vidmening, för det andra landets behov av finansiellt bistånd och för det tredjebiståndets förutsättningar att stödja en förändring av mottagarlandetssamhällsstruktur till folkflertalets bästa. Med de principerna för ländervalettror jag att vi skuUe få den breda uppslutning kring u-hjälpen som såväl fruSigurdsen som jag önskar. påstår att moderata samlingspartiet sägeratt sviker de verkligt fattiga människorna i tredje världen. Låt mig fåfråga ; Hjälper vi verkligen de länder och de människor sombäst behöver vårt stöd? den 24 aprU 1974 Ang. principerna för svensk biståndspolitik Under detta anförande övertog herr förste vice talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. Först ber jag att få beklaga att fru afUgglas har fått enbart det korta interpellationssvaret; det var meningen attfru skuUe ha fått de delar av mitt tal som behandlade justprinciperna för vår biståndspolitik. berörde frågan om vad som är progressivaregimer. Jag försökte förklara att uttrycket progressiva regimer såvitt jag vetinte finns i något statligt tryck från vare sig departementet eller . Sedantycker jag att fru hemfaller något åt den vulgär- den 24 aprU 1974 Ang. principerna för svensk biståndspolitik diskussionsom säger att den biståndspolitik som förs här i landet är utformad av UD:s u-avdelning.Jag har försökt förklara i mitt anförande att den biståndspolitik som bedrivsstår en stor majoritet av bakom. Och har också stäUt sigbakom valet av de länder som skaU få direkt svenskt bistånd. tar upp frågan om . Hon har läst en delartiklar i bl. Fackföreningsrörelsen om den fackliga rörelsens kamp och desslönepolitik på . Vad man där är på väg med när det gäUer lönepolitiken äratt i större utsträckning genomföra prestationslöner. Det borde i så faU göramoderata samUngspartiet mer benäget att ge bistånd tiU , eftersom det ärett lönesystem som man i många stycken redan har i kapitalistiska länder - istor utsträckning också i . Så ställer fru frågan om hjälpen verkligen går tUlde fattiga folken. Jag har sagt och det har även redovisats iutrikesutskottets betänkande att av det direkta biståndetgår tiU de fattiga folkgrupperna. Dessutom ger vi bistånd via . () kort genmäle: vUl inte använda uttrycket"progressiva regimer", trots att det används mycket i debatten. Menlåt mig då ta hennes eget uttryck "länder som har en egen vilja tUlutveckling". Man kan också fråga : Vilka av de somvi hjälper har en egen vilja tUl utveckling som svarar mot våra krav? Ärdet bara som inte har den vUjan? Nej, herr talman, det enda objektiva rättesnöre som finnsför ländervalet är hjälpbehovet. Låt oss se på ett av de nya mottagarländernaför svenskt bistånd som nämnde i sin replik till mig, Cuba.Enligt färsk statistik är per invånare så hög som - attjämföras med , och 490kronor. sockerinkomster har mångdubblats under de senaste tolv månaderna.Råsockerpriset har ökat med inte . får miUarder ibistånd från och, herr talman, anser sig ha råd att självtbedriva biståndsverksamhet, nämligen i . Är detta i u-landssammanhang välbärgade land ett land ditsvenska biståndspengar bör gå, som människor bokstavligen svälterihjäl i andra länder? Och hur är det med det jättelika och riskfyllda skogsindustriprojekteti ? Är det en riktig användning av svenska biståndskronor? Man kanfå väldigt mycket utsäde, boskap, skolor och sjukhus för en halv tiU en miljardsvenska biståndskronor. Min och många andramänniskors oro består med den nya inriktningen av svensk biståndspolitik.Försummar vi inte att hjälpa människor i nöd för att få tiUfredsställa egnapolitiska värderingar? De nya riktlinjer som fru talar omär förmodligen nya för fru , som debuterar här i kammaren. Mendessa riktlinjer antogs av en så gott som enhällig riksdag . Närdet gäller det svenska biståndet tUl vUl jag säga att det i fråga omriktlinjerna för vårt länderval inte någonstans har sagts attfattigdomskriteriet skall vara det enda som styr inriktningen av biståndet. Vadsom skedde 1970 var att godkände regeringens förslag om enförskjutning av biståndet just till de länder vilkas regeringar i sinekonomiska och sociala politik strävar efter att genomföra sådanastrukturförändringar som skapar förutsättningar för en utveckling präglad avekonomisk och social utjämning. DessutomviU jag tUlägga att är ett land som verkligen har ett stort behov avutländsk valuta för att man skall kunna genomföra sina utvecklingsprogram. Vadvi stöder när det gäller är utbildning, sjukvård och prioriterade områdenför den kubanska utvecklingen. De erfarenheter vi har av vårtutvecklingssamarbete med är mycket positiva. Fruaf sade också några ord om skogsindustriprojektet i , och honifrågasatte om det är en riktig användning av svenska biståndspengar. Om fru afUgglas hade lyssnat på debatten hade det klart framgått för henne att det ärmottagarländernas egna prioriteringar som är avgörande för vårbiståndsverksamhet. Vi faststäUer en ram för de medel som ges tUlprogramländerna, och sedan får dessa ange vUken typ av hjälp de vUl ha fördessa pengar. I detta sammanhang har det alltså varit ett uttryckt önskemålfrån DRV att få hjälp med detta projekt och även andra projekt. Onsdagenden 24 aprU 1974 Ang.principerna för svensk biståndspolitik FruAF () kort genmäle: bekräftade i sitt senaste inlägg att det sker enförskjutning av biståndet tUl länder vilkas regeringar kan beskrivas på detsätt gjorde. Det görs aUtså en värdering. Ävenom jag är ny i har jag läst riksdagsprotokollen ochskrivit riksdagsmotioner. Jag vet alltså vUka besvärliga sammanskrivningar somgjorts i utskottet för att i någon mån täcka den verkliga förskjutning somskett av den svenska biståndspolitikens inriktning. Det har varit svårahoppusslingar för att så att säga få utskottsskrivningarna att täckaverkligheten när det gäUer ländervalet. Jag förstår att inte vUl hålla med omde påståenden som ligger i mina frågor. Men och jag är heltöverens om att intresset för u-hjälpen lämnar en hel del övrigt att önska ochatt uppskattningen av u-hjälpen hos de svenska skattebetalarna kanske inte ärden vi behöver när vi skall fortsätta med den utveckling av den svenskau-hjälpen som så väl behövs . Vi behöver en aUmän uppslutning kring densvenska u-hjälpen, och den tror jag att vi bäst får, om medborgarna känner sigövertygade om att vi hjälper där hjälpen bäst behövs. Biståndsdebatteni dag utmärks främst av att den äger rum i en för förhållandet mellan rUca ochfattiga länder avgörande situation. Flera omständigheter gör att debatten haren egendomlig karaktär. Den är en mellandebatt i fråga om kvantiteten svensktbistånd i 4Riksdagens protokoll 1974. den 24 aprU 1974 awaktan påregeringens kompletteringsproposition. Den äger rum under ett meUanår i frågaom dess kvalitet och inriktning i awaktan på den biståndspolitiska utredningen.Den äger rum i som jag hoppas kommer att i historiens ljus framstå somen vattendelare mellan en gammal och en ny period i det internationellasamarbetet meUan rika och fattiga. Jag viU uttrycka min tillfredsställelse överatt utrikesutskottet så klart har understrukit den extraordinära situation, ivUken jordens länder och folk just nu befinner sig. I detta läge, i och i världen, finner jag det fögameningsfuUt att använda dyrbara minuter till utläggningar om enprocentsmål,länderin-riktning eUer andra omdebatterade aspekter av svenskt bistånd.Viktigare är enUgt min mening att i denna situation ställa in det svenskabiståndet i det större sammanhanget av våra totala relationer med världensfattiga och se det mot bakgrunden av händelseförloppet i världen som vi nu lever i, och detta har ju på ett glädjande sätt understrukitsav flera talare tidigare här . Jag skulle därför vUja få fört tiUkammarens protokoll en om än ytterst summarisk bild av hur jag uppfattar dennatid. Medan vi blir alltmer medvetna, herr talman, i vårrationalistiska tankevärld om att vi alla, oavsett nationalitet ochlevnadsvUlkor, lever på en och samma jord och delar ett och samma framtida öde,verkar vi vara märkligt oförmögna att dra de politiska konsekvenserna av dettaoch handla så rationellt och i det upplysta egenintresse som våra kunskaperborde motivera. Med "vi" avser jag i detta sammanhang den rikavärlden med sina koncentrerade resurser av teknologiskt vetande, ekonomisköverlägsenhet och politisk makt. Sedan höU sin förra biståndsdebatt 1973 har u-ländernahaft anledning att med kraft och skärpa påtala detta förhållande införvärldsopinionen i samband med den första översynen av förverkligandet av deninternationella biståndsstrategin för FN:s andra utvecklingsårtionde.Strategin var fortfarande enligt deras mening mera en åstundan än en politiskhandlingslinje, och satsningen på utvecklingen hade mist sin inneboende kraft.Bakom dessa anklagelser låg medvetandet om att de rika länderna visat ytterstobetydlig vUja första år att i handling ådagalägga sinberedvillighet att medverka till en utveckling mot mer människovärdigalevnadsförhåUanden för fattigvärldens hundratals mUjoner människor i form av engenomgripande omfördelning av den ekonomiska och politiska makten, aUt i syfteatt leda till ekonomisk utveckling och social rättvisa för den storafolkmajoriteten i världen. För det är ju detta det gäller, herr talman, underden som jag alltså tror avgörande period för världens gemensamma framtid som vinu är inne i. Vad som händer eUer inte händer av nyinriktning i de rikaländernas samlade politik gentemot under detta och , det kankomma att avgöra utvecklingen för långa tider framåt i världen. Den pågående särskilda sessionen med får härigenom sin historiska betydelse. Visst kommer vi attför länga tider framåt behöva bedriva katastrofhjälp och biståndsverksamhet imer traditionella former. Men det dominerande problemet i relationerna meUanden rika och den fattiga världen är och förblir hur vi rika skall bedriva eninternationell och nationell ekonomisk politik som effektivt medverkar tUl attbygga upp en ny ekonomisk världsordning, som är inriktad på klok hushållningmed och rättvis fördelning av världens begränsade resurser i direkt uttalatsyfte att trygga de fundamentala behoven för mänskligt liv varhelst på jorden. Detta innebär att vi, de rika, helhjärtat måste accepteraoch själva förverkliga en reorganisering av världsekonomin och världshandeln,att vi måste medverka till att kan bygga upp en självbärande ekonomioch därmed skapa sig ekonomisk och poUtisk självständighet, att vi måste lämnadem fria att bygga upp sina egna stmkturer, sina institutioneUa och administrativaresurser, i stället för att påverka dem att ta efter våra, att vi kraftigtmåste öka de finansiella resursflödena tiU de fattiga för attmöjliggöra en direkt satsning på massfattigdomen i aUa dess yttringar, meddess förödande effekt på mest dyrbara tUlgångar: de mänskligaresurserna. Detta innebär, herr talman, krav på en fuUständigomställning av vårt eget tänkande och handlande, vår egen livsföring, därföratt detta har en direkt effekt på de mänskliga existensvillkoren i den fattigavärlden. En öppenhet och en beredviUighet av sådant slag måste komma tUluttryck i alla de viktiga begivenheter som äger rum och inom detintemationeUa samfundet generalförsamlingens nu pågående särskUda session,havsrättskonferensen som börjar i ,världsbefolkningskonferensen i ,världslivs-medelskonferensen i och slutligen omprövningen avFN:s utvecklingsstrategi med kulmen i generalförsamlingens särskUdasession . Denna öppenhet och beredviUighet kan inte få stanna vidvackra tal, den måste omsättas i praktisk handling med allt vaddetta kommer att innebära av uppgivande av tidigare och existerandeprivUegier och maktpositioner för världens rika minoritet.