prot · FX09145 · 1974-12-31 00:00:00 — Dessa olika intressen går emellertid bra att förena.Det framgårockså av de förslag lill ändringar som vi skall la ställning till här . Detär detta förhållande som majoriteten i utskottet har velal framhålla. Eneffektiv skogsvård innebär bl. a. att avverkning sker i sådan utsträckning atlvärdet av vårt lands skogsmark inte försämras och att tillräckligaålerväxtåtgärder vidtas. Dessa frågor skall ju behandlas av den sittandeskogsulredningen. De åtgärder som behövs i dessa hänseenden får las upp i delsammanhanget. Inomvissa avgränsade områden kan skogsbruket behöva ta särskild hänsyn lill denbofasta befolkningen och till speciella naturvårdsintressen. Jag tänker då påområden i närheten av tätorter och i anslutning till bebyggelse. Sådan hänsynskall normalt rymmas inom ramen för ell rationellt skogsbruk. Detta synsätthar fält sitt uttryck i förslaget till tillägg i I § skogsvärdslagen. Iförhållandet mellan skogsbruket och naturvården innebär de föreslagnaändringarna i skogsvårdslagen inte någon motsatsställning. Det är självklartall hänsyn skall las till naturvården. Den anmälningsskyldighet som föreslåsbli införd är till nytta både för skogsbruket och för naturvården. På dettasätt kan ju tillgodoses skogsvårdsstyrelsernas behov av information om allnödvändiga skogsvärdsåtgärder skall vidtas lika väl somnaturvärdsmyndighelernas intresse av atl påverka i första hand trakihuggningen,dvs. Atl som sker i vissa sammanhang generellt utdömakalhuggning som avverkningsmetod är inte försvarbart. Men å andra sidan skallju allting brukas med måtta. Det är också fallet med kalhuggning. Samma sakgäller markberedning genom hyggesplöjning. Utskottets skrivning är ett uttryckför detta. i m. fl. har i sin moiion uttalat farhågor för alt skogsägarnaskulle underlåta alt skogsodla i de fall enstaka trädgrupper eller trädridåerlämnas kvar av naturvårdshänsyn. Så får naluriigtvis inte Mot bakgrundav vad jag lidigare sagl är det angelägel att skogsvården intensifierasytleriigare. Av slor betydelse i detta sammanhang är del statliga stöd lillintensifierad skogsvård i norra som vi beslutade om i våras.Skogsvårdsstyretsernas ansvar är stort även på detta område. De senasteälerväxltaxeringarna visar t. ex. all rådgivning i dessa frågor måste sättas inpä ett mycket tidigt stadium och effektivare än . Genomde föreslagna ändringarna i skogsvärdslagen blir de olika intressenatillgodosedda i rimligaste mån. Härtill kommer de möjligheter somnaturvärdslagen skall kunna ge genom bestämmelserna om naiurvårdsområde ochsamrådsskyldighet. De nya reglerna förutsätter samarbete mellanskogsvårdsslyrelserna och länsstyrelserna. Närdet gäller naturvårdslagen är det viktigt all betona skyldigheten att visahänsyn i sitt umgänge med naturen. Det gäller både markägare och allmänhet. Möjligheternaatl färdas fritt inom den ram som allemansrätten ger är en omistlig tillgäng.Det är därför bra atl en erinran om allemansrätten har tagits in inaturvårdslagen. Tillgångentill våra stränder är en myckel viktig fråga. Efter hand har synsättet därskärpts. Del är enligt utskotismajoritetens sätt alt se väsentligt attallmänhetens tillträde lill landets kuster och stränder inte hindras avokontrollerad bebyggelse. Erfarenheterna har visat att en skärpning avbestämmelserna är motiverad. Man skall då komma ihåg alt del generellaslrandskyddet normalt skall omfatta endast en sträcka av fränstrandlinjen. Dessutom är avsikten all skatt göra inventeringaroch på grundval av dessa bestämma vilka områden som inte skall omfattas avstrandskyddet. På det sättet kan man göra de avvägningar som måste göras. Jaghar förståelse för de synpunkter som framförts i moiionen av iHuskvarna m. fl. om utvidgning av strandskyddet i vattnet. Enligt utskottetsmening är det ändå mest praktiskt att behålla nuvarande avståndsregler. Ireservaiionen 4 har de borgerliga reserverat sig mot atl jordbruketsekonomibyggnader skall omfattas av strandskyddsregle-ringen. Jag kan inte finnaalt bestämmelsen innebär något hinder mot alt bedriva jord- och skogsbruk inormal omfattning. Enfråga som har tagits upp i en moiion av i m. fi. rördet ökande antal fritidshus som las i anspråk som per-manentbosiäder. Det ärgivet all delta förhällande frän flera synpunkter kan medföra besvärligheter,inte minst för den kommunala planeringen. Bestämmelserna i naturvårdslagen pådenna punkt har dock till syfte alt trygga allemansrätten. Detta går atl klaramed gällande bestämmelser. Detär viktigt all de olika skyddsformer som vi behöver för att skydda naturenanpassas till nya behov.. Förstaget om naiurvårdsområde är ett led i dennautveckling. De uttalanden som departemenischefen har gjort i proposilionen börunderstrykas i sammanhanget. Möjligheten att utfärda föreskrifter somförutsätter tillståndsprövning av gör att de avgörande beslutenom inskränkningar inte behöver träffas Ändringari naturvärdslagen och skogsvärdslagen, m. m. 10 protokoll 1974. Ändringari naturvärdslagen och skogsvärdslagen, m. m. förrän de aktualiseras.Först vid denna prövning blir del möjligt alt definitivt avgöra hur betydandeinskränkningarna blir för markägaren atl förfoga över sin faslighet.Departementschefen har också uttalat, atl om tillstånd vägras gäller sammabegränsning i fråga om intrång i pågående markanvändning som om ett absolutförbud utfärdats redan från början. Detta har också understrukits i utskottetsbetänkande. Denändring i fråga om omfattningen av begreppei pågående markanvändning somföreslås i reservaiionen 6 b av i m. fi. skulle, somutskottet uttalar, innebära ett principiellt avsteg från den grundsals som 1972års riksdag antog i fråga om rätten till ersättning enligtnaturvårdslagstiftningen. Ensak som jag lycker är väsentlig är att samråd sker med markinnehavaren, närell naturvårdsområde skall inrättas. Delta understryks av departementschefen, imotionen av i m. fi. och i utskottets betänkande. Delär i sådan anda naturvården i första hand skall verka. Ireservaiionen 7 föreslås att talan mot beslut om inrättande avnaturvårdsområde skall föras hos kammarrätten. Ulskoltet har här gått pädepartementschefens linje och menar att besvär skall anföras hos regeringen.Naiurvårdsområde får inle förbindas med föreskrifter som avsevärt försvårarpågående markanvändning. Någon rätt till ersättning skall dä inte heller kommai fråga. I de allra flesta fall måste överklagandena komma all gälla ändamåletoch lämpligheten när del gäller beslut i fråga omnalurvårdsomräden. Här måste regeringen vara den rätta instansen att gä till.Är rättsfrågan i något fall dominerande finns ju, som utskotiet säger, alllidmöjligheten alt inhämta regeringsrättens yttrande. Närdel sedan gäller den föreslagna utvidgningen av samrådsskytdig-heten i 20 §naturvårdstagen bör det vara möjligt all åstadkomma en smidig handläggning. Påså sätt bör i god lid kunna ta ställning lill vilka åtgärder somkan behöva vidtas för atl skydda naturmiljön. Sålunda kommer bl. a., enliglvad departemenischefen uttalar, obligatoriskt samråd alt föreskrivas i fråga ommarkberedning genom hyggesplöjning. Dessuiom kan husbehovsläkler regleras genomsamråds-föreskrifter. kan i många fatt vara värdefullt. Delär angelägel atl länsstyrelserna och skogsvårdsslyrelserna samarbetar i defall som gäller samråd i fråga om åtgärder inom skogsbruket. I propositionengör också departementschefen uttalanden som pekar i denna riktning. Härigenomkan man få en praktisk tillämpning av bestämmelsen om samråd. Idetta sammanhang har utskottet också behandlat ett av kammaren återförvisatärende, som bl. a. gäller ett motionsyrkande av i m.fl. om atl obligatorisk förprövning skall ske enligl miljöskyddslagens reglernär det gäller vägar och flygplatser. Som utskottet anfört har denna frågavaril uppe sedan miljöskyddslagen kom till 1969. har varjeär avvisat förslaget med hänvisning lill de möjligheter somredan finns alt bevaka miljösynpunkterna i samband med dessatrafikanläggningar. Del enda som inträffat sedan frågan var uppe senast iriksdagen är alt den nu föreliggande propositionen, som ger ytterligaremöjligheter att bevaka miljöfrågorna, har framlagts. Jag länker på denobligatoriska samrädsplikten enligl 20 § naturvårdslagen. Ett bifall lillreservaiionen 8 skulle såviii jag förslår endast leda lill en dubbelprövningeller kanske t.o. m. en tredubbel prövning av ärendena. Jag kan inle insevärdet av en sådan byråkratisk omgång. Avslutningsvisvill jag understryka alt värden och skyddet av vår natur är en angelägenhet somangår oss alla. De ändringar i naturvärdstagen och skogsvårdslagen som vi nuhar all la ställning till är ett uttryck för detta. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan på samtliga punkter. Ändringari naturvärdslagen och skogsvårdslagen, m. m. Även om del finns tio reservationer fogade till jordbruksutskottetsförevarande betänkande vill jag ändå redan frän början deklarera alt jag ochdel parti som jag representerar med tillfredsställelse hälsar alt del har sketten överarbetning av naturvärdslagen, som har pä nacken. Denöverarbetningen var nödvändig. De erfarenheter vi gjort av den utveckling somskett har motiverat delta. Efiersom jag kommer alt framföra en delkritik vill jag nu också uttala ett beröm till jordbruksministern för alt hanhar lagt fram ell förslag som på väsentliga punkter är bättre än det som på sintid framlades av na-lurvårdskommiilén. Jag tänker då närmast pä kommitténsförslag att man också skulle införa lillståndsplikl för husbehovstäkl, vilketskulle ha medfört etl myckel omfattande administrativt merarbete för myndigheterna.Jag hälsar med tillfredsställelse att jordbruksministern här har haft en merarealistisk-syn pä frågorna. Jag hoppas alt de problem som kan vara förenade medkonfiikter mellan husbehovstäkl och naturvärd skall kunna lösas på annat sätt. Mendet är beklagligt att proposilionen har avlämnats så sent att behandlingen ijordbruksutskottet och här i kammaren har fått forceras så som skett. Jagbeklagar atl debatten måste föras så nära slutet på kammarens arbetsårall vi inte kan diskutera frågorna så ingående som vore önskvärt. Förslaget,som jag ser del, har ju som grundton att man i stor utsträckning lar parti fördet rörliga friluftslivet gentemot det fasta friluftslivet. Del är tvä slag avfritidsaktiviteter av vilka samhället inte bör prioritera del ena eller delandra. Vi vet inte vad människorna vill ha. Vi vet att många människor villidka ell rörligt friluftsliv, och vi tror - åtminstone gör jag det - att alltfier människor vill ha ett fast friluftsliv. Man kan väl säga att det förslagsom nu ligger på bord icke är ägnat att underlätta möjligheterna förmänniskorna all skaffa sig fritidsbostäder och disponera markområden i naturen. Ändringari naturvårdslagen och skogsvårdslagen, m. m. Jagvet inte om herr jordbruksministern har den uppfattningen att markägare i ochför sig ofta är ointresserade och ansvarslösa. Jag vill hävda atl del är deinle. All den naturvärd som vi har haft i vårt land under århundraden har islor utsträckning bedrivits av enskilda markägare. Detkulturiandskap som vi är så glada över alt vi har är skapat av privatamarkägare. Det finns ingen anledning atl ifrågasätta deras ansvarskänsla ochderas ambitioner. Avtidsskäl skall jag, herr talman, bara summariskt ta upp några problem. Närdet gäller slrandskyddet kan jag i stora delar inslämma i vad utskottetsordförande har sagt. Här föreslår man ett generellt strand-skydd ochall länsstyrelserna sedan skall kunna ge dispens. Vi vill hävda att det finnsstora strandområden som icke är lämpliga för del rörliga friluftslivet men somkanske i vissa fall kan användas för fast fritidsbebyggelse. Därför menar viall nuvarande strandlag är lill fyllest, i all synnerhet som man i de olikalänen har gjort slrandinventeringar. Del bör vara ganska enkelt förlänsstyrelsen att inom mycket kort lid utfärda strandskyddsförordning för deområden som är angelägna för allmänheten. Jag vill bara deklarera all även jagär myckel angelägen om all människor skall ha tillfälle att disponeratillräckliga markområden och tillräckliga strandområden för det rörligafriluftslivet. Men jag tycker det är alt välja en administrativt krånglig vägoch etl onödigt stort ingrepp all göra strandlagsliflningen generell. Närdel gäller 19 § accepterar vi inom moderata samlingspartiet icke del nyainstitut om nalurvårdsomräden som propositionen innebär. Jag har vissafunderingar om motiven till atl man vill införa ett sådani institut. Igällande lag finns det beträffande naturreservat en bestämmelse om ersäitningtill markägare. Vi vet att man från regeringens sida egentligen inle villbeiala ut sådan ersättning. En rad lagar som antagits harinneburit att markägares rätt att förfoga över sin egendom successivt harinskränkts, och i de fall där samhällel har kommit i konflikt med den enskildesintressen har den enskilde fäll ge vika och är icke längre berättigad lillekonomisk ersättning. Misstanken ligger nära att det föreslagna institutetnaiurvårdsområde kommer all kunna användas som ett substitut för naturreservatför alt samhällel skall slippa ifrån att betala den intrångsersältning som kanutgå i vissa fall. Jag har den uppfaitningen att del nya institutet icke ärnödvändigt. Somjag sade förut har jag en stark tilltro till markägarnas vilja alt bedrivaaktiv naturvård. Jag är övertygad om alt del i flertalet fall finns möjligheterför samhällel att genom frivilliga avtal uppnå precis samma syfte somregeringen avser med sitt lagförslag. I många fall tror jag också att det finnsmarkägare som icke kräver någon ersättning. Därför föreslår vi från vårt partissida all man inför ett frivilligt institut, och vi benämner det naiurvårdsområde.Det innebär i praktiken atl en sådan överenskommelse blir registrerad hosmyndighet, lämpligen , och därigenom fär nära nogserviiutskaraktär och blir bindande för fasligheten. Vi tror att del vore enlämplig väg, och vi lycker i varje fall alt man skall pröva den möjligheten ochse vad resultatet blir innan man går fram tvångsvis som regeringen nu villgöra. Om - vilket är sannolikt - fattar beslut om 19 § enliglpropositionens förslag vill jag instämma i vad utskottels ordförande sagl,nämligen atl det bör vara domstolsprövning i detta slag av ärenden liksombeträffande ärenden som behandlas enligl en rad andra av naturvårdslagensparagrafer. Vi måste verkligen slå vakt om rättssäkerheten. sadealt regeringen i fall som är rättsligt komplicerade alltid har möjlighet attinhämta regeringsrättens uppfallning. Vi lycker det är fel. Del skall intefinnas någon specialbestämmetse utan ärenden enligt 19 § naturvårdslagen skallbehandlas precis efter samma mönster som andra besvärsärenden. Miljöskyddslagentas upp i reservationen 8. I det ärendet, som återremitterades för ett parveckor sedan från kammaren titt utskottet, har del inle skett någon som helständring, och ärendet har knappast sak-behandlats i utskottet. Den endaskillnaden är atl majoritet och minoritet har växlat plats. Med hänvisning tillden argumentering som jag förde i kammaren för tvä veckor sedan vill jag yrkabifall till reservaiionen i del stycket. Sedanhar vi den stora och intressanta frågan angående ändringar i skogsvårdstagens §8 a. Där föreslås obligatorisk förhandsanmälan av skogsavverkningar. I detfallet har jag klart för mig - det har väl alla i den här kammaren och överhuvud tagel alla människor i del här landet som länker - atl det är nödvändigtall aktivera skogsvården ytterligare. Skogsvärden sköts i det här landetav det absoluta flertalet skogsägare bra, men det behövs ökade resurser.Inomhela skogsnäringen finns en medvetenhet om skogsvårdens betydelse. Deprognoser som finns i fråga om virkesbalans gör att förslåelsen blandskogsägarna för betydelsen av skogsvårdande åtgärder har blivit ännu större äntidigare. Den policyförklaring som avlämnats av skogsbrukels företrädare närdel gäller skogsvärd, hyggesbruk osv. ligger helt och hållet i linje med vadjordbruksministern har föreslagit. Det finns ingen som helst skillnad i denprincipiella uppfattningen. Därför finner vi atl det föreliggande förslaget äronödigt administrativt betungande. Vi tror inte att det finns reellamöjligheter att åstadkomma så mycket resultat, och i viss män tror jag att delhela blir ett slag i luften. Jagvill hänvisa lill förslaget till ny 20 § i naturvårdslagen. Där föreslåssamrådsområden, dvs. att man i de områden som är av alldeles speciellt intresseskall ha anmälningsplikt och samråd. Tillämpar man samråd ochanmälningsskyldighet inom ett visst begränsat område finns det också möjlighetför myndigheterna att administrativt klara av det hela. Man töser inte problemgenom att öka byråkratin. Vi vet att del tas upp 150 000 hyggesytor idet här landet, och ingen kan vät hävda all skogsvårdsslyrelserna - som delsägs i handlingarna - skall klara av de tillkommande uppgifterna utan ökaderesurser utan alt del påverkar deras Ändringari naturvårdslagen och skogsvårdslagen, m. m. Ändringari naturvårdslagen och skogsvårdslagen, m. m. Det är orimligt,och skogsvårdsslyrelserna kommer antingen alt kräva ökade resurser eller ocksåtvingas eftersätta andra angelägna uppgifter. 1ell läge när skogsvårdsutredningen arbetar med just dessa problem och, förmodarjag, avser att lägga fram förslag inom inle alltför avlägsen tid, kan vi intefinna något skäl till alt föregå ulredningens arbete. Därför tycker jag all denlinje som finns utföriigl motiverad i reservationen 10 frånoppositionspartierna är väl dokumenterad. Vi tycker att vårt förslag är lillfyllest. Slutresultatet blir i stort sett detsamma vare sig man följer denlinje som propositionen och utskottsmajoriteten förordat eller man väljer den linjesom reservanterna föreiräder. Skillnaden blir närmast pä det administrativaplanet - pä krängelplanel. I praktiken kommer det inte all innebära så storaändringar. Med detta ber jag att få yrka bifall lill reservationerna 2, 4, 5, 6 a,7, 8 och 10 saml i övrigt till utskottels hemställan. 1detta anförande instämde herrar i , i Vrångebäck ochNisser (samtliga m). betänkande nr 52 gäller ändringar i två lagar -naturvårdstagen och skogsvårdslagen. I båda fallen är syftet alt åstadkomma ettstarkare skydd för naturen och landskapsbilden än vad tagarna för närvarandemedger och atl förbättra allmänhetens möjligheter alt vistas i naturen. Föratt göra mitt anförande så kort som möjligt skall jag i huvudsak uppehålla migvid de avsnitt i betänkandet, där det råder delade meningar inom utskottet. Menjag vill ändå först av allt konstatera att del inom utskottet finns en gemensamgrundsyn på hur människan bör vårda, utnyttja och röra sig i naturen. Jag villsärskilt stryka under några rader i utskottets belänkande, som jag förrestentror är tagna ur departementschefens skrivning. Del talas där om atl naturen ivårt land sedan urminnes tider varil tillgänglig för alla. Där står: "Idella ligger etl stort värde men också ett stort ansvar, i första hand för densom äger marken alt värda och sköta den på ett sådant sätt atl den kanutnyttjas både av nuvarande och kommande generationer. Men det åvilar också densom utnyttjar marken för rekreation och friluftsliv atl visa omsorg och hänsyntill markens känslighet." Detär värdefullt atl del blir fastslaget både att den som äger och ekonomisktutnyttjar marken skall ta hänsyn lill miljöeffekterna av sin verksamhet och auden som under fritid för rekreation rör sig i naturen är skyldig atl visahänsyn och inle göra skada. Jag tror alt man beträffande båda dessaintressegrupper kan komma ganska långt genom upplysning och information,särskilt i en lid då människorna blivit alltmer miljömedvetna, mer och mervaksamma mot skador i naturen. Detta gäller kanske i särskilt hög gradungdomen. Detär bra att allemansrätten nu föres in i naturvärdslagen genom ett tillägg i 1§. Del är också bra all skogsvårdslagens I S kompletteras med krav pä hänsyntill naturvårdens intressen. Beträffande dessa två punkter är utskottet i stortsett enigt. Vadbeträffar Slrandskyddet ärdet värdefullt alt naturvårdskommilténs arbete ochönskemål nu följs upp genom en lagändring som bättre skyddar strandområden motoreglerad bebyggelse och ingrepp som kan påverka mark och vattenförhållanden.Vi stöder här propositionens och utskoiis-majoriietens förslag utom på enpunkt, den som beröres i reservationen 4 och som gäller anläggningar förjordbruk, fiske, skogsbruk och renskötsel. Från strandskyddet bör undaniasanläggningar fördessa näringar såvida det inte är fråga om bostadsändamål. Genomändringar i 19 S naturvärdslagen skapas ett nytt institut, naturvårdsområde.När det gäller innehållet i de bestämmelser som skall gälla förnaiurvårdsområde har två reservationer fogats till ulskottsbetänkandet. Ireservationen 6 a av utskottets moderata ledamöter har föreslagits enutformning av 19 § naturvårdslagen, som ur naturvårdssynpunkl knappast ger ellbättre skydd än paragrafens nuvarande text. I reservationen 6 b avcenierledamöterna föreslås, som i redan har sagl, en litenjustering i lagtexten, som jag inte tror har någon större betydelse.Folkpartiets representant i utskottet, , har följt utskottsmajoritetennär del gäller utformningen av 19 § naturvårdslagen. I den motion som herrWirlén och jag har väckt framhåller vi, atl det ibland kan vara svårt altfastställa i vilken grad ett naturvårdsförordnande försvårar pågåendemarkanvändning. Vi har understrukit atl föreskrifterna bör få den utformningsom naturvårdskommiltén har avsett, dvs. atl begreppet naturvärdsområde skalltillämpas på område där skyddsbehovet är mindre intensivt och kan tillgodosesgenom sådana värd- och kontrollåtgärder som kan förenas med etl normall jord-och skogsbruk. Jagkan för min del ansluta mig lill utskotismajoritetens skrivning på den härpunkten. Men jag tycker inte alt man skall slicka under stol med att konfiiktermänga gånger kan uppstå mellan å ena sidan intresset för ell rationelltskogsbruk och ä andra sidan naturvårdsinlresset och atl del ofta kan bli svårtatl avgöra om en vård- och kontrollbe-slämmelse låter sig förena med ettnormall jord- eller skogsbruk. Jag anser atl utskottet i sin skrivning harlåtit båda dessa intressen komma till sin rätt, bl. a. genom att citera 1972års riksdagsbeslut, som gällde rätt till ersättningar med anledning avdisposilionsinskränkningar enligl byggnads- och naturvårdslagen. Där sägs bl.a. all irakthyggesbruk måste betraktas som en normal driftsmetod i skogsbruket,men del sägs också all man bör kunna genomföra begränsningar i kalhyggenas storlekeller jämkningar i hyggenas förläggning och rum. Jag tror alt vi inom deområden det här kan bli fråga om från skogsbrukels sida måste ta de hänsyn somhär beskrivs. När del gäller talan motbeslut om bildande av naiurvårdsområde fö- Ändringari naturvårdslagen och skogsvärdslagen, m. m. Ändringar i naturvärdslagen och skogsvårdslagen, m. m. religger en gemensamreservation - nr 7 - från , moderata samlingspartiels och folkpartietsföreträdare i utskottet. Reservationen har redan berörts i debatten, och jagnöjer mig med atl påminna om att den utgör en uppföljning av den reservaiion somsamma partiers företrädare avlämnade i naturvärdskommittén, där folkpartietföreträddes av . Reservaiionen8 har också kommenterats i ebatten, och det är länkbart all herr senare under diskussionen lar upp de problem som där behandlas. Jaggår därför förbi den reservationen. Vadslutligen, herr lalman, gäller ändringarna i skogsvårdslagen har utskottet inlekunnat enas. Jag vill ytterst kortfattat motivera varför vi från folkpartietssida inte kan tillstyrka uiskoitsmajoriietens förslag utan anslutit oss tillreservationen 10. Det är kalhyggena som ur naturvårds-synpunkt kommit iblickpunklen på senare lid. Vi vet atl kalhyggen inle kan undvaras. Gammalgranskog t. ex. kan inte glesas ut och successivt föryngras. När den är mogenmåste den lolalavverkas. Vad vi här kan göra är alt genom hyggenas begränsningi storlek och placering och rum ta så stor hänsyn som möjligt till växt-och djurliv och nalurligtvis även lill allmänhetens önskemål.