prot · FX0954 · 1974-12-31 00:00:00 — Men möjligen är det så detta är , herr talman, bara engissning av det enklaste slaget att ehuru propositionen ligger väl i linjemed flera av ställningstagandena i motionerna och uppföUande reservationer eUer,om man så vill, tvärtom har det inte ansetts att den lagstiftandeförsamlingen ännu skulle vara mogen och beredd till så radikala grepp som t.ex. avskaffandet av isolering såsom disciplinstraff. Kanske ligger något avdetta i justitieministerns ord inledningsvis här , då han nämnde attförslaget dock icke får ses som en "slutgiltig lösning". Självfallet talar vissa praktiska skäl för attradikalismen något dämpas. Men en vettig kriminalpolitik, som i varje fallunder överskådlig tid måste acceptera vissa typer av frihetsberövande, måsteutformas så att ytterligare frihetsinskränkningar i form av isolering görs tillabsoluta undantagsfall - under inga förhållanden, förstås, som ett resultat avbristande resurser. När jag säger "vettig kriminalpolitik" menar jagatt de brottspreventiva synpunkterna i rimlig utsträckning fär tillgodosesgenom huvudpåföUden, dvs. genom själva intagningen på anstalt med deinskränkningar som den innebär i olika avseenden, medan ordningsstörningar ochdisciplinbrott måste mötas med andra åtgärder än isolering. Däremot kansäkerligen isolering som en yttersta skyddsåtgärd svårligen undvaras. raUerade i går över att ett statsråd hadeuttalat att ingen känner sympati för isolering som disciplinstraff och att handärför borde medverkat till att den avskaffades. Statsrådets uttalande harnaturligtvis pressats alltför hårt. Uttalandet ger väl helt enkelt uttryck förden breda uppfattningen att isoleringen är ett nödvändigt ont som inte Kriminalvård i anstalt m. m. Kriminalvård i anstalt m. m. Men som andra med mig har befarat gör man troligen det onda än värreont med isoleringsstraffet, och vi borde tvingas att söka andra, merkonstruktiva eUer i varje fall mindre skadliga alternativ. De föreslagnautredningarna om isoleringsinstitutet kommer, det är jag förvissad om, att geoss helt nya perspektiv på den här frågan. TUl utredningsbilden hör också ett spörsmål som utskottetganska självfallet inte närmare har berört men som är allmängiltigt för allareformer, dvs. uppföljningen av fattade riksdagsbeslut. Kriminalvårdsstyrelsenär i den situationen att den har en särskild planerings- och utvecklingsenhet.Det bör förutsättas att såväl denna enhet på som detbrottsförebyggande rådet nu verkligen tar vara på möjligheten att föUa upp dennya lagstiftningen. Det bör väl också förutsättas att justitieministern pålämpligt sätt t. ex. i anslutning till behandlingen av anslagsäskandena underkommande år ger sin uppfattning till känna om gjorda erfarenheter. får förhoppningsvis inom en intealltför avlägsen framtid möjlighet att ta ställning till de förslag somföreslagna utredningar kan ge anledning till. Sammanfattningsvis finns det kanske anledning, herrtalman, att göra den reflexionen att handläggningen av behandlingslagen ganskaväl bekräftar resultatet av redovisade undersökningar som visar attpolitikerna ofta är radikalare än sina väUare och uppdragsgivare. Det är nog enallmän iakttagelse i inte minst kriminal- och socialpolitiska frågor, då degrovt tillyxade, spontana och ofta ganska primitiva argumenten får vika för denövergripande hänsynen till sociala och psykologiska reaUteter. Dettaförhållande förpliktar självfallet envar av oss att noga redovisa skäl ochståndpunkter, att på ett lättfattligt och i övrigt lämpligt sätt visa att t.ex. den negativa inställningen tiU isoleringsinstitutet inte beror på en slapplåt-gå-filosofi utan på en väl underbyggd uppfattning att isoleringen i variefall inte tjänar ett konstruktivt kriminalpolitiskt syfte utan närmast är att betecknasom en desperat nödfaUsåtgärd. Såavslutningsvis något om häktningsinstitutet. Utskottet har på ett glädjande sätt slutit upp kringförslaget att ny häkteslag skaU tas fram utan onödig tidsutdräkt. Jag kanemellertid inte avhålla mig från att fråga justitieministern hur det kommer sigatt den viktiga frågan om häktads ställning och behandling, som i för i det närmaste och som första lagutskottet1966 ansåg borde göras till föremål för översyn - en uppfattning som delades avriksdagen , inte har kunnat lyftas fram i samband med den nyabehandlingslagen. Argumentet att man velat samordna denna fråga med en översynav häktningsrekvisiten enligt är verkligen inte särskUtövertygande. Det verkar vara något av en efterhandskonstruktion, särskilt somdet inte står ett ord i propositionen om att avsikten är att återkomma isärskild ordning. Ni kunde ju ha sagt atl Ni beträffande ny häkteslag osv., somKAIK och förberedande utredningar sysslat en del med, avser att återkomma isärskild ordning. Är det kanske på det sättet att Ni av för mig okänd anledningråkat i tidsnöd och helt enkelt inte hunnit med en revision av häkteslagensamtidigt med förslaget till ny lagstiftning om kriminalvård i anstalt?Det tycker jag att Ni i och för sig kan medge utan att på något sätt förloraansiktet. Annars är ju beröringspunkterna uppenbara. Det ligger tveklöstnärmare till hands att behandla de här två lagkomplexen med bl. a.den gemensamma cellproblematiken än att behandla häkteslagstiftningen i sambandmed en översyn av de formella förutsättningarna för häktning. Glädjande noguttalade justitieministern såsom också framhållits avutskottets ordförande att departementet nu arbetar med att tafram förslag till en ny häkteslag. Ehuru något sent påkommet var det likvälpåpassligt gjort, och bättre sent än aldrig! I sammanhanget är det emellertid uppenbart att behandlingenav häktade och även av anhållna personer i stor utsträckning blir beroendeav den standard på lokaler och den tillgång på kurativ och arbetsledandepersonal som är för handen. Jag vill därför, herr talman, sluta med att delsuttrycka förhoppningen att förslaget om ny häkteslag inte låter vänta på sig,dels uttala min tillfredsställelse över den upprustning av häkteslokaler som ärpå gång och de värdefulla förstärkningar, som gjorts och som också i åretsstatsverksproposition föreslås, av den kurativa verksamheten samt avutbUdnings- och kontaktverksamheten bland de häktade för att bl. a. minska denegativa verkningarna av isoleringstiden. Kriminalvård i anstalt m. m. Vi behandlar här frågan om kriminalvård ianstalt, och egentligen förstår jag inte varför vi i det sammanhanget skulle taupp en längre diskussion om häkteslagstiftningen. Situationen är ju den att mansedan lång tid tillbaka, särskilt från advokathåU, framhåUer som sinuppfattning att de nuvarande reglerna för häktning tillämpas av domstolarna ialltför stor utsträckning. Man har ansett att det finns många situationer dåhäktning inte behöver tillgripas häktning är en så pass ingripande åtgärd attden endast bör komma i fråga när det föreligger starka skäl. Detta har föranlett överläggningar och diskussioner inomdepartementet med företrädare för såväl åklagarsidan som advokater. Vid dessaöverläggningar har man kommit fram till att det finns anledning att göra enöversyn av häkteslagstiftningen. Dessa förberedande diskussioner pågick underförra hösten. När man kommit fram till att det är lämpligt att göra enöversyn av häkteslagstiftningen och för resten även av de långa häktestidernaförefaller det naturligt att man även tar upp frågan om förhållandena i häktenamed hänsyn till den speciella situation som här föreligger med de intressen somåklagarsidan har och som inte alltid sammanfaller med intressena inomkriminalvården, där man kanske vUl göra förhållandena mereller mindre fria. När vi nu arbetar med detta förefaller det mig som om manbör göra en översyn av hela detta komplex. Men detta har som sagt inte någotsamband i och för sig med att denna fråga kommit upp i utskottet och föranlettönskemål från utskottets sida. Som framgått av vad jag har sagt har vi föravsikt att göra en översyn av förhåUandena som utskottetuttalat önskemål om. Kriminalvård i anstalt m. m. FruKRISTENSSON (m) kort genmäle: Med anledning av vad justitieministern nusade beträffande häkteslagstiftningen vUl jag ändå peka på att utskottet försin del menar att frågan om en ny häkteslagstiftning, som avser behandlingen avhäktade, bör föreläggas . Vi delar inte den uppfattningjustitieministern nu gav uttryck åt, nämligen att man kunde baka in den frågani det större sammanhanget om en översyn av häktningsgrunderna, vilket skullegöra att frågan fick en ytterligare fördröjning. Om antar utskottelsförslag, kommer detta att innebära en hemställan hos Konungen om att med förturta upp frågan om behandlingen av häktade och att komma till med ettsärskilt förslag. HerrLUNDGREN (s): "Intagen skall behandlas med aktning förhans människovärde." Så står det i 2 kap. 9 § i förslaget till lag omkriminalvård i anstalt. "Intagen skaU behandlas med aktning för hansmänniskovärde." Formuleringen är naturligtvis riktig. Den enskildeindividens värde måste stå i centrum i en demokratisk kulturstat. Människovärdetfår inte sättas i fråga. Men ändå är formuleringen ytterligt sårbar. AUa formerav frihetsberövanden är humarustiskt och etiskt diskutabla. Det är alltså medvarsamhet vi skall närma oss kriminalvårdens problematik. De allmänna värderingar som jag nu känner behov av att ikorthet få ge uttryck för är personliga. De slutsatser som utskottetssocialdemokratiska ledamöter står bakom delar jag emellertid helt. Intresset för kriminalvårdsfrågor är i växande, inte minstbland unga människor. Inom den organisation där jag är speciellt engagerad, dekristna socialdemokraternas förbund , märks dettapåtagligt. Orsaken är troligen frågornas djupt medmänskliga karaktär. Enkompletterande orsak kan vara att kriminalvårdsdebatten delvis kraftigt harpolariserats. Å ena sidan en hård och av vedergällning präglad inställning, enobarmhärtig kläm-åt-dem-attityd. Å andra sidan en imkompetensförklaring av helasamhället och stolta deklarationer om att alla fängelser omgående måste rivasoch att inga påföUder alls skall få komma i fråga. I detta polariserade debattklimat har jag medtillfredsställelse kunnat konstatera att arbetet i justitieutskottet i ganskastor utsträckning har präglats av en balanserad syn. Visserligen har jag iblandönskat att vi kunnat ta några steg ytterligare i riktning mot verklig vård istället för som bestraffning. Trots allt är utskottets betänkande och Kungl.Maj ts proposition nr 20 steg på humaniseringens väg inom kriminalvården. Inomparentes kan sägas att inte så sällan används ordet liberalisering i ställetför humanisering. Liberalisering är emeUertid ett ord som kan föra tankarna ifel riktning. Ordet sammanhänger ju med en viss politisk ideologi som intealltid står för värderingar som passar in i den eftersträvansvärdafärdriktningen. Alltnog: Kampen mot brottsligheten måste föras på enmycket bred front. De förebyggande åtgärderna är de viktigaste. sade att den förebyggandeverksamheten främst bedrivs av polisen. Det är verkligen ett snävt synsätt.Förebyggande åtgärder innebär främst en politik som vill ta bort de orättvisorsom sociala, ekonomiska och kulturella skillnader innebär. Ökade kontaktmöjlighetermellan människor är ovärderliga. Folkrörelserna, religiösa och ideella, har hären central roll. Bättre utbildningsmöjligheter, bättre boendemiUöer, bättrearbetsmiUöer och bättre social service är exempel på förändringar som kanbegränsa social missanpassning och därmed risken för kriminalitet. I storutsträckning är det alltså fråga om åtgärder som ligger utanför vad som vanUgenkallas kriminalpolitik. Det gäller i inte oväsentlig grad tUlväxten av vad somkaUas den offentliga sektorn. Om det kan uppnås politisk enighet om den typenav förebyggande åtgärder återstår sannerligen att se. Den "nyaindividualismens" förespråkare oroar, ty de talar ju med den gamlaegoismens tonfall. Egoism är ingen god grund för minskad missanpassning. När emellertid den förebyggande verksamhetenmisslyckas eller är otillräcklig och lagöverträdelser sker, då är följandefrågeställningar centrala: Från vUken situation skall påföljdssystemet utgå?Kommer lagöverträdaren eller lagöverträdelsen i förgrunden? AUt fler börjar inseatt påföljden bör utgå från lagöverträdarens situation. VUka åtgärder är bästför att undvika nya lagöverträdelser och vUka åtgärder är bäst för att klara utlagöverträdarens personliga och sociala problem? För mig är det uppenbart att frihetsberövande åtgärdermåste undvikas så långt det över huvud taget är möjligt. FrivUliga organisationer fackföreningar, kristna samfund,ideella organisationer, kanske speciellt ungdomsorganisationer, m. fl. bordekunna göra alltmer medvetna insatser. Men, tyvärr, vissa lagöverträdelser är så allvarliga attstörre ingrepp måste göras. Vårdsynpunkten får då ge vika av skyddshänsyn.Detta är tragiskt. Anstaltsvistelse ger ofta skadliga effekter. Humaniseringenav fängelsevistelsen måste därför successivt och medvetet fortsätta. Siktetmåste vara inställt på frigivningen och den intagnes möjligheter att klara sig.Kriminalvårdens åtgärder måste samordnas med andra myndigheters. Kontakter medanhöriga är ofta betydelsefuUa. Besök bör underlättas. Föreningsverksamhetmåste också stimuleras. Möjligheter till religionsutövning och personlig,andlig rådgivning fär inte saknas. Isoleringsstraffet är den del av den nya lagstiftningensom stått mest i debattens centrum, och det är ganska naturligt. Kritiken harvarit stark, ibland onyanserad. Utskottet inser till fullo att isoleringinnebär "betydande risker för skadliga verkningar för den intagne".Det är därför viktigt att finna alternativa åtgärder. Jag hälsar den föreslagnautredningen med tillfredsställelse. Isolering är i princip ovärdigt enprogressiv fångvård. TUl sist, herr talman, vill jag återknyta tiU mittkonstaterande inledningsvis, att intresset för kriminalvårdsfrågor är iväxande. Debatten om dessa frågor behöver också humaniseras. Den borde i störreutsträckning gäUa mänskliga relationer. Negativa attityder till dömda är den 3 aprU 1974 Kriminalvård i anstalt m. m. Kriminalvård I anstalt m. m. emellertidmycket vanliga, och vedergällningstänkandet är utbrett. Dessa negativaattityder gör det sannerligen inte lättare för lagöverträdare att återanpassasig. Risken för återfall blir stor. Sensationshungriga kriminalreportage ökarnaturligtvis också de negativa attityderna. Journalister borde här liksom ien rad andra frågor inse sitt ansvar. Vårt ansvar som politiker är emellertidprimärt. Skall den riktiga men sårbara formuleringen i 2 kap. 9 § i förslagettill lag om kriminalvård i anstalt "Intagen skall behandlas med aktningför hans människovärde." få reell innebörd krävs det en fortsatt ochingående prövning av olika vägar för en ytterligare humanisering med inriktningpå vård. I tidningen läste jag i en ledarkommentarom vår fångvård bl. a.: "kan en religiös väckelse eller en djupkärlek ändra en människas personlighet från till en annan. En tjuv kanbli hederlig, en alkoholist kan bli nykter, en narkoman kan slänga tabletteroch sprutor. Men vilken omvändelse eller vUken kärlek garanteras maninom fängelsemurarna? " Vilken omvändelse eller vUken kärlek garanteras man inomfängelsemurarna? Den frågan får inte vara retorisk. Utskottets majoritetsförslag har brister menär ändock ett betydelsefullt steg i rätt riktning. Jag instämmer därför i detyrkande som utskottets vice ordförande fröken har stäUt. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tiU dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 1 av i , och förklaradesden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan iLjusdal begärt votering upplästes och godkändes föUande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller justitieutskottets hemställan i betänkandetnr 2 punkten A röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 1 av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav föUande resultat: Propositioner gavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels reservationen nr 2 av , och förklarades den förra propositionenvara med övervägande ja besvarad. Sedan begärt voteringupplästes och godkändes föUande voteringsproposition: Den som vUl att kammaren bifaller justitieutskottets hemställan i betänkandetnr 2 punkten B röstar ja, den det ejviU röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 2 av , den 3 aprU 1974 Kriminalvård i anstalt m. m. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr Lövenborg begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 311 Nej - 17 Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Propositioner gavs pä bifall tiU dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 3 av och , ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan fruKristensson begärt votering upplästes och godkändes föUande voteringsproposition: Den som viU att kammaren bifaller justitieutskottets hemställan i betänkandetnr 2 punkten O röstar ja, den det ejviU röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 3 av Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåfru begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 283 Nej - 45 Kammarenbiföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 5 av m. fl., och förklaradesden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: 5 protokoll 1974. Kriminalvård i anstalt m. m. Den som viU att kammaren bifaller justitieutskottets hemställan i betänkandetnr 2 punkten V röstar ja, den det ejvUl röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 5 av Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåfru begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav föUande resultat: Propositioner gavs på bifall tiU 1 :o) utskottetshemställan, 2:o) reservationen nr 6 av samt 3:o) reservationennr 7 av i , och förklarades den förstnämnda propositionenvara med övervägande ja besvarad. Då i begärde voteringupptogs för bestämmande av kontrapropositionen ånyo de båda återståendepropositionerna, av vUka den under 3:o) angivna förklarades ha flertaletsmening för sig. Sedan begärt votering beträffandekontrapropositionen upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren tiU kontraproposition ihuvudvoteringen angåendejustitieutskottets hemställan i betänkandet nr 2 punkten X antarreservationen nr 7 av i röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nej har kammaren till kontraproposition i nämnda votering antagitreservationen nr 6 av . Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr Lövenborg begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: I enlighet härmed blev föUande voteringspropositionuppläst och godkänd: Den som vUl att kammaren bifaller justitieutskottets hemställan i betänkandetnr 2 punkten Xröstar ja, den det ejviU röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 7 av i Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då i Ljusdalbegärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Dennaomröstning gav följande resultat: den 3 aprU 1974 Kriminalvård i anstalt m. m. Utskottets hemställan bifölls. Propositioner gavs på bifall tiU dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 9 av i , och förklaradesden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan iLjusdal begärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vUl att kammaren bifaUerjustitieutskottets hemställan i betänkandetnr 2 punkten Z röstar ja, den det ejvUl röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 9 av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i begärde rösträkning verkstäUdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Propositioner gavs på bifall tUldels utskottets hemställan, dels reservationen nr 13 av ochherr Schött, och förklarades den förra propositionen vara med övervägande jabesvarad. Sedan begärt votering upplästes och godkändesföljande voteringsproposition: Den som viU att kammaren bifaller justitieutskottets hemstäUan i betänkandetnr 2 punkten AC röstar ja, den det ejvUl röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifaUit reservationen nr 13 av Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då begärderösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gavföljande resultat: Ja - 283Nej - 45 Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. § 10 Anslag till kriminalvården Föredrogs justitieutskottetsbetänkande nr 5 i anledning av Kungl. Maj:ts i propositionen 1974:1 gjordaframställningar om anslag för /75 tUl kriminalvården jämtemotioner I fråga om detta betänkande hålles gemensam överläggningför samtliga punkter. Under den gemensamma överläggningen får yrkandenframställas beträffande samtliga punkter i betänkandet. I det följande redovisas endast depunkter, vid vUka under överläggningen framställts särskilda yrkanden. Punkten 2 (Fångvårdsanstalterna) Kungl, Maj:t hade i propositionen 1974:1 bUaga 4() under punkten F2 (s. 101 104) föreslagit riksdagenatt dels bemyndiga Kungl. Maj:t att inrätta två extra ordinarie tjänster somöverläkare i SKBe 3, dels till Fångvårdsanstalterna för /75anvisa ett förslagsanslag av . I detta sammanhang hade behandlats motionerna 1974:19 avherr i m. fl. (m), 1974:641 av m. fl. (vpk) vari, såvitt nuvar i fråga, hemställts att till kriminalvården för förstärkning avde kurativa åtgärderna och den sociala servicen inom anstaltsvården ochfrivården anvisade de medel som Kungl. Maj:t i statsverkspropositionen bUaga 4begärt för 402 nya polistiänster i den lokala polisorganisationen (yrkande 2delvis) samt 1974:968 av m. fl. (m) vari hemställts attriksdagen hos Kungl. Maj:t begärde förslag om inrättande av två frigångshem förkvinnliga intagna, ett i närheten av och ett i närheten av . A. att bemyndigade Kungl. Maj:t att inrätta två extra ordinarie tiänster som överläkare i SKBe 3, B. attriksdagen beträffande medelsberäkningen med bifall tUl Kungl. Maj:tsförslag och avslag på motionen 1974:641, yrkande 2 i denna del, tillFångvårdsanstalterna för /75 anvisade ett förslagsanslag av , C. att beträffande den andliga vården inomkriminalvårdens anstalter skulle avslå motionen 1974:19, D. att beträffande inrättandet av frigångshemför kvinnliga intagna i anledning av motionen 1974:968 gav Kungl. Maj.t till känna vad utskottet anfört i detta hänseende. Punkten 3 (Frivården) Maj:t hade under punkten (s. 104106)föreslagit att tUl Frivården för budgetåret 197.4/75 anvisa ettförslagsanslag av . I detta sammanhang hade behandlats motionerna 1974:275av (), 1974:381 av i m. fl. (s) varihemställts att som sin mening uttalade att Kungl. Maj:t skyndsamtborde pröva möjligheterna att, enligt i huvudsak de riktlinjer som angetts imotionen, inrätta ett för frivårdens behov avsett inackorderingshem iJönköping, avsett att tas i bruk under /75, 1974:384av m. fl. (m), 1974:635av m. fl. (fp, c, m) samt 1974:641 av m. (vpk) vari, såvitt nu var i fråga, hemställts att till kriminalvårdenför förstärkning av de kurativa åtgärderna och den sociala servicen inomanstaltsvården och frivården anvisade de medel som Kungl.