prot · FX0915 · 1974-12-31 00:00:00 — Förhandlingarnaleddes till en början av fru tredje vice talmannen. § 1 Meddelande ang. arbetsplenum Arbetsplenum , som enligt denpreliminära planen skulle börja kl, 10,00 eller 14,00, tar sin början kl,14,00. § 2 Allmänpolitisk debatt (forts.) har i den utgivnaSverigeboken gjort följande intressanta observation av hur han uppfattarpolitikernas situation . "Vad de flesta politiker inte tycks förståär att de församlingar av troende där de själva håller sina tal ochdiskussioner inte är representativa för hela folket. Vad folket egentligen vUl,vet man mycket sällan, eftersom de flesta är passiva och endast deltar när detgäller olika former av protest mot något som redan gjorts." Han tror sigdock "bestämt veta att avståndet mellan politikerna och folkmajoritetenökat . Det räcker inte med att en politiker sägersig gå bland människorna på gatan och motta post från okända medborgare. Det ärden passiva majoriteten som är svåråtkomlig; de verkliga gräsrötterna." Längre fram fortsätter med en tUlspetsadformulering; "I är dock ekot ganska avlägset från denna verklighet.Mycken lyx och bekvämUghet omger de valda 350 representanterna för det svenskafolket. TV-monitorer och utmärkta badrum, mjuka mattors tystnad och utsiktgenom rent glas över , frysande ungdomar i blåsten utanför,verkligheter som försvinner i underjordiska schakt." är ingalunda ensam om påståendet att avståndetväxer mellan politiker och väljare; mellan beslutsfattare i olikaorganisationer och institutioner på den ena sidan och de av besluten berörda påden andra sidan; mellan oss här inne i och dem där utanför. Ingen ledamot av kan eller vUl nonchalera ensådan här iakttagelse. Det är en för demokratins framtid avgörande fråga. Vihar upplevt protester av ohka slag. Protester har förekommit i åtskUliga mUjöfrågor exempelvis utbyggnad av kraftverk, det må gälla vattenkraft eller kärnkraft,flygfält i , , almarna i osv. Vi möter justnu en opinionsvåg - blandad av osäkerhet och motvilja inför riksdagensbehandling av det vilande grundlagsförslaget. Vad är det som har hänt? All makt skaU ju utgå frånfolket, enligt grundlagsförslagets första paragraf. Är vi sämre rustade Sverigeatt rätt kommunicera och förstå varandras behov och önskemål? Detta trots attmassmedia har i sin tjänst en alltmer avancerad kommunikationsteknik. Svaret på frågorna låter sig naturligtvis inte fångas inså lätt. Många förklarande faktorer kan anges. Där finns urbaniseringsprocessenoch den paralleUt löpande centraliseringen. Beslut fattas av aUt färre för alltfler i växande kollektiv. Självklart måste en liberal politik bjuda motståndtUl de negativa effekterna av en sådan utveckling. säger i sittprogram; "Makten utgår från medborgarna. Därför är det koncentrationen avmakten som kräver sin motivering inte spridningen av den. Det är i friamedborgares engagemang som demokratin har sin styrka. Ju mer den utvecklas ochfördjupas genom olika former av närdemokrati, desto mer frigörs fonder avenergi, vitalitet och ansvarskänsla." Jag skall, fru talman, i fortsättningen koncentrera minframställning tUl enbart en, men kanske den vUctigaste faktorn i den svenskademokratin, nämligen våra folkrörelser. Är det måhända så att de kristna ochideella organisationerna av olika omständigheter pressas så hårt attderas verksamhet blir lidande av det? Kan det i så fall förklara en del av vårdemokratis kommunikationsproblem? Det är en allvarlig fråga som tål att funderapå. Det är inte enbart ett internt problem för de olika organisationerna,frågan angår oss alla. En kort återblick på våra folkrörelser visar klart att vårdemokratis historia är dess folkrörelsers historia. Folkrörelserna har nämUgen med utlöpare i egnafolkhögskolor och studieförbund utgjort en unik utbUdningsinstitution förhundratusentals medlemmar. Folkrörelserna har därigenom också blivit kanske denfrämsta basen för rekrytering av förtroendemän i alla tänkbara positioner. Folkrörelserna har vidare utgjort den säkrasteinformationsvägen ut tUl människorna i samhället. Efter prövning isamtalsgrupper har så ett gräsrotsförankrat budskap kommit beslutsfattare tUldel. Folkrörelserna har skapat en social och kulturell mUjö somstimulerat medlemmarna och frammanat ansvar och omsorg för medmänniskor i ellerutanför organisationen. Folkrörelserna inom den fackliga sektorn, inte attförglömma, har tilltvingat sina medlemmar en bättre materiell standard, sommöjliggjort betydande framsteg i vad det gäUer den ekonomiska demokratin. Folkrörelserna har slutligen, var och en trogna sinidentitet, kämpat för livsåskådning och livshållning på ett sätt som gett vårdemokrati mångfald och djupdimension. Trots att en så här imponerande sammanfattning kan göras åtskUligt mer kan för övrigt tilläggas måste vi konstatera attfolkrörelserna har det kämpigt. Många organisationer har vikande medlemstal ochökande ekonomiska bekymmer. Man söker självklart förklaringar. En av dem kanvara att människor inte har samma materiella kampsituation. Levnadsstandardenhar nått en nivå där en bra boende- och fritidsmiljö drar mer efter enansträngande arbetsdag än vad föreningslivet kan göra, detta i synnerhet sommassmedia av olika slag tagit över så mycket av det som tidigare kunde erbjudasgenom aktivt medlemskap i en förening. Tidningar,radio och TV ger information, vidgning av erfarenhetssfären, underhållning ochminskar känslan av ensamhet och övergivenhet. SärskUt TV har egenskapen attförmedla gemenskap även om det bara är fjärrgemenskap. Visst är massmedia omistliga inslag i det modernasamhället. Men när det är sagt, låt oss då också erkänna att massmedia,speciellt TV, blivit en besvärande konkurrent i andra avseenden också enstimulerande utmaning till Folkrörelsesverige. Den intressanta frågan är hur den utmaningen kommer attmötas. Att våra folkrörelser kommer att ta upp den kastade handsken och visafighteranda, därom är jag övertygad. Helt nya perspektiv på TV kontraföreningslivet håller på att öppna sig med kabel-TV och bildtelefon. Medutveckling av mediatekniken kan tvåvägskommunikation och ett stort antalkanaler skapa en ny spännande gemenskap människor emellan. Meningarna om varten sådan ny mediateknik kan leda är delade. Intressanta erfarenheter finns atthämta från exempelvis HoUand. Det är därför viktigt att våra folkrörelser nu äraktiva och tänker framåt. , med förankring i , harstartat lovvärt och uttryckt en viktig synpunkt i detta sammanhang. Han säger: "Ju mer man betonar att den nya mediapolitUcen skall värna och förankra demokratin i det lokala föreningslivet, desto viktigare är det att upplåta utrymme åt retursändningar och att erbjuda direkt kontakt mellan olika mottagare. Returkanalerna och bUdtelefonen blir angeläg nare. ----- Så långt är det väl klart, att den sortens vitalisering av förbindelsernamellan individer kommer vi inte att få, om samhället för egen del tar monopolpå det nya kommunikationsnätet och till sig centraliserar besluten om vad därskall kommuniceras, alltså liksom hittUls självt svarar för urvalet ochsändningen." Som sagt: här kan folkrörelserna få en ny chans. Detgäller att ta vara på den. Men frågan har också ett kortare perspektiv. Inte minstgäller det kravet på en betydande resursförstärkning. De kristna och ideellaorganisationerna, idrottsrörelsen inkluderad, har fått en mycket härd ekonomiskpress genom de snabbt stigande arbetsgivaravgifterna och sociala avgifterna.Det har blivit aUt svårare att finna nya inkomster att betala exempelvispersonalkostnaderna med. Föreningar och organisationer har tvingats alltlängre ut i bingo-tombolamarknaden. Man prövar kalendrar av olika slag sominkomstgivare. Man taxerar medlemmarna till sista möjliga krona. Man anordnarmarknader och basarer. Allt prövas, men likväl sliter föreningskassörerförtvivlat för att få debet och kredit att gå ihop. Stat och kommun har insett det nödvändiga i att satsa påde ideella organisationerna och särskUt då på den barn- och ungdomsverksamhetsom organisationerna bedriver. Även i årets statsverksproposition föreslåsanslagshöjningar. Dessutom aviseras översyn av och nya bestämmelser förungdomsstödet. Jag förutsätter att detta snabbt leder till rejäla förbättringarför ungdomsverksamheten. Klart sämre ställt är det för de fria samfunden ochinvandrarkyrkorna. I och med att statkyrka-beredningens förslag lades på is kvarstår ojämUkhetenför de kyrkliga aktiviteterna. Visserligen höjs anslaget tiU de friatrossamfunden med 5 mUjoner kronor i är, men det framstår som helt otUlräckligtvid en närmare granskning. beredning om stat och kyrka har undersöktsåväl som andra trossamfunds ekonomi. redovisarutgifter på något över I , medan utgifterna för detrossamfund som innefattas i frikyrkorådets anslagsframstäUning ligger istorleksordningen . Enligt beräkningar erhåller av sina utgifter i statsstöd, eller 100 miljoner kronor.Det är angeläget att de fria trossamfunden kommer upp tUl motsvarandeproportionella nivå. föreslår därför i en motion en höjning med 7,5miljoner kronor som ett första steg detta naturligtvis utöver vad Kungl.Maj:t har föreslagit. föreslår vi också nu avdragsrätt vidinkomstbeskattning för gåvor till religiösa och ideella ändamål och befrielseför de fria samfunden från arvsskatt. Det centrala i de här organisationerna, liksom i allaandra ideellt inriktade, är dock medlemmarnas självuppoffrande insatser för attgagna de värderingar de funnit ge livet särskUda kvaliteter. Stora personligaoch ekonomiska insatser görs i övertygelsen om att idéerna och den livshållningsom kännetecknar rörelsen skaU bäras vidare och även prägla framtiden. Visstkan en folkrörelse stelna och tendera att mera finnas tUl för sin egen skull änför människors behov. Kommer inte nya friska källsprång underifrån ochnödvändiggör en rörelse i människors sinnen, ja då har den organisationen överleva. Men det förunderliga och intressanta är att notera hurofta nya uppgifter arbetar sig fram i en folkrörelse, hur nya mänskliga behovkan tUlgodoses just inom den ideologiska ram som den rörelsen har. Detta fårinte uppfattas så, att varje organisation har något evighetsvärde. De ärunderkastade det mänskliga livets lagar: att födas, blomma upp, vissna ner ochdö. Men de funktioner de fyUer i det mänskliga samhället är i allmänhet avbestående värde. Fungerar inte informationskanalerna väl från medlemmarnatiU den ansvariga ledningen och omvänt, betyder det ett hot mot rörelsensvitalitet och fortbestånd. Bland det farligaste som kan hända en organisationav vilket slag den vara må är att medlemmarna tycker sig bli toppridna av enokänslig professioneU ledning. Den må av medlemmarna kallas ombudsmannavälde,direktörsmaffla eller få någon annan negativ yrkesbenämning. Är det sedan så,att de olika riksledningarna konfronteras sinsemellan och fattar beslut överhuvudet på medlemmarna, står krisen för dörren. förslag och plädering om närdemokrati gällerinte bara beslut inom den offentliga sektorn och näringslivet. Sammademokratiska krav måste också ställas på de stora kristna, ideella och fackligaorganisationerna. Det medges att den närdemokratiska metoden är både svår ocharbetsam, men likväl är den nödvändig att tillämpa. Så , fru talman, några ord om de kristna ochideella organisationernas verksamhetsformer. Det är självfallet ting som skalldiskuteras fram och beslutas i vanlig interndemokratisk ordning i varje Och jag är fullt medveten om att den framförhållning som är nödvändigockså är i fuU gång. är väl intecknat i många organisationersverksamhetsplaner, och där finns även utblickar . Man kan i den här programdebatten märka en bestämd vUjaatt samverka med den offentliga sektorn. Där finns en uppenbar beredskap att taett ökat ansvar för exempelvis öppen verksamhet i ungdomsgårdar, barntimmar,uppsökande social omvårdnad, rena fritidsaktiviteter för såväl ung som gammal,studieaktiviteter osv. Jag frågar: Måste vi inte som politiker oftare ta tag ide utsträckta händerna och också från vårt håll visa vUlighet till en utökadsamverkan? Är det inte mängder av de mänskliga behov som vi vet finnsotillfredsstäUda i samhäUet, som bättre kan fyUas i samverkan med en ideeUorganisation än i institutionaliserad form? Vi tror i att en målmedveten inriktning på ettnära och förtroendefullt samarbete meUan statsmakterna, de ideeUa organisationernaoch de kristna samfunden är värt att pröva. Hur kan de ideella krafterna isamhäUet engageras i uppgiften att medverka tUl lösningen av deanpassningssvårigheter hos många medborgare som framstår som ett allt störreproblem för de socialvårdande myndigheterna? Hur kan frivUliga krafterstimuleras tUl sådana väsentligt ökade insatser i den förebyggandeungdomsvården att en stor del av de nu existerande ungdomsproblemen kanbemästras? Vilka sociala och ekonomiska konsekvenser skulle det medföra församhället i stort om väsentligt större summor än satsades på attåstadkomma och främja gemenskapsformer där personUgt ansvarstagande ochmedmänsklig värme utgör ett dominerande inslag? Vi är medvetna om att någon helt tUlfredsstäUande lösninginte erbjuder sig genom att enbart satsa större ekonomiska resurser på denverksamhet som bedrivs av de ideeUa organisationerna och de fria samfunden.En anpassning av verksamheten tiU nya förutsättningar upplevs också inom dessaorganisationer som ytterst angelägen. Men de starkt begränsade ekonomiskaresurser som står till deras förfogande försvårar den nödvändiganyorienteringen. Vi tror att det bästa sättet för statsmakterna att uttryckasitt förtroende för de ideella organisationerna och de kristna samfunden voreatt ställa betydande ekonomiska resurser till förfogande för en omfattandeförsöksverksamhet i syfte att finna lämpliga former för en anpassning av dessaorganisationers och samfunds verksamhetsformer till de behov av solidarisktansvarstagande i samhällsgemenskapen som aUt starkare aktualiseras. Vi föreslår att en arbetsgrupp med företrädare för depolitiska partierna, de ideeUa organisationerna och de kristna samfundentiUsätts med uppgift att dra upp riktlinjerna för en sådan försöksverksamhet,följa UtveckUngen av försöksverksamheten samt utvärdera dess resultat ochföreslå de ytterligare åtgärder som erfarenheterna kan motivera. Med en sådan här kraftigt utbyggd samverkandeaktivitet mellan ideella organisationer, stat och kommun kanske vidett nytt besök i vårt riksdagshus inte med samma rätt skulle kunnasäga, att vi bara sitter vid och tittar ut genom rena glas 8 protokoll 1974. och serhur frysande och vinddrivna ungdomar utan varm mänsklig gemenskapförsvinneri underjordiska schakt. I detta anförande instämde herrarLöfgren, i , , i , i Moraoch , fröken samt (samtliga fp). Herrförste vice talmannen (): En längre tids erfarenhet, det må gälla vUketområde som helst, ger alltid goda lärdomar åt aUa som varit med i sammanhanget.Bibelns sanna ord om att somt föll på häUeberget och somt föU i god jord gäUerdock här såväl som i andra sammanhang. I politiska avseenden lär vi givetvismycket av erfarenheten, men det är svårt för politikern att erkänna att han hargjort misstag. Med detta vUl jag inte ha sagt att det endast är den erfarnepolitikern som förstår att handha vårt lands angelägenheter; det är synnerUgenvälkommet med nya och friska initiativ, även om aUa idéer inte kan genomföras. Tron på perpetuum mobile finns kvar hos många människor,och tron på socialismen finns också kvar hos de doktrinära partierna,socialdemokrater och kommunister, trots att båda sakerna i praktiken visat siglika omöjliga. Vi har nogsamt fått lära att människan alls inte reagerar efterdoktrinära politiska planritningar utan i stället handlar efter sina egnaintressen och försöker skapa de förhållanden som han eller hon själv önskar.För flertalet svenska medborgare torde frihet och trygghet vara de främstamålen. Vi vill ha den frihet som garanteras i konventionerna om de mänskhgarättigheterna, men vi vUl också ha frihet att disponera så stor del som möjligtav vår inkomst. De flesta människor tror inte alls på, såsom man gör i de socialistiskaländerna, att en centralistisk grupp i toppen begriper bättre hur pengarnaskall användas än de själva gör. Där spelar också valfriheten in. Den somväljer sommarstugan hellre än utlandssemestern bör få göra det, och den somheUre vill lägga ner pengar på bostaden än att skaffa sig en bil - ellertvärtom bör få göra det. Att tryggheten spelar en stor roll i en människasliv är självklart. Det gäUer i första hand att ha ett arbete, att ha trygghetvid ålderdom, sjukdom, invaliditet m. m. För oss politUcer gäller det främst att efter vår förmågasöka skapa ett samhäUe som människan vill ha och inte ett samhälle på grundvalav teoretiska spekulationer. Det är därför jag vänder mig mot de doktrinärapartierna socialdemokrater och kommunister som mer eller mindre handlarefter sina dammiga program och inte efter vad människan önskar av sitt liv. Regeringen har ständigt inriktat bebyggelsen påflerfamiljshus helst så stora som möjligt. Man har påstått att det blirbilligare, att servicen blir bättre och att folk gärna bor i sådana hus. Alltdetta är ju fel! De allra flesta människor vUl bo i småhus. Det äregnahemsvillan som hägrar för de flesta. Varför skall vi inte i största möjligautsträckning sträva efter att ordna det trivsamt för människorna? I stället harsocialdemokraterna ständigt varit njugga och aviga mot den formen avbebyggelse. Låt oss klart inse att människan vUl bo jordnära och låt ossinrikta vårt handlande efter det! kommer människor av oUka skäl att boi stora flerfamUjshus i en koncentrerad bebyggelse, men detta kan tUl viss delkompenseras genom att familjen äger en fritidsstuga som kan användas bådevinter och sommar. Där lever man i en frisk miljö, och där kan skaparglädjenkomma tUl uttryck i form av förbättringar på stugan och annat händernas arbete.Omigen håUer vi på att göra ett misstag även på det området. De storakollektiva fritidsbyarna har väl sina fördelar, men de gynnas särskilt genomAMS-åtgärderna. Mot den enskilt ägda fritidsstugan har man inte visat någonstörre välvilja. Enligt min uppfattning bör vi ge också individuellt byggdafritidsstugor förmånliga lån tiU en viss gräns och även subvention. Det skullevara en utmärkt hälsofrämjande åtgärd, och den skulle säkerligen inverkagynnsamt på turistnettot. Vi är mycket oroade över underskotten på turistnettot ca 2,5 mUjarder. Låt oss då främja fritidsvistelsen i vårt eget land genomatt visa välvUja mot fritidsstugorna. Då stannar pengarna inom landet, ochbättre kontakt skapas mellan tätorternas folk och det fåtal som fortfarande borkvar på landsbygden. När jag nu sagt några ord om bostaden både denpermanenta bostaden och fritidsbostaden - vUl jag framhåUa att detta problemnaturligtvis löses mycket bättre om man decentraliserar både näringslivet ochbebyggelsen. Detta problem kommer att ytterligare accentueras på grund av attdrivmedlen blir betydUgt dyrare. Ju mer koncentrerad bebyggelse vi har, destodyrare bUr transporterna. har i ett avseende kommit så långt i sinadecentraliseringssträvanden att socialdemokratin i varje fall accepterar attvissa åtgärder vidtas för att decentralisera. Det är dock ingen helhjärtaduppslutning. Vad svarade socialdemokraterna på starka framställningari valrörelsen i fråga om decentralisering? Jo, man svarade egentUgen bara genomatt attackera jordbrukets ekonomiska föreningsrörelse på ett högst osakligtsätt. Det var det enda svaret! Denna för vårt land så oerhört betydelsefullafråga ville man inte alls ta upp tUl någon översiktlig behandling, och man harännu inte gjort det. Det behövs tydligen ytterligare ett eller annatordentligt valnederlag för att man skall lära sig betydelsen av decentraliseringi vårt land. har den alltför stora arbetslösheten i vårtland och frågan om vilka åtgärder vi skall vidta för att få ett bättresysselsättningsläge diskuterats. Vore det inte lämpUgt att fråga en sådankommun som i småindustribygder? Där har man elva arbetslösa och118 lediga platser. I bor sju personer av tio i småhus, och där finnsSveriges största biltäthet. Konflikter meUan arbetsgivare och anställda harinte hörts av. Jag tar detta såsom exempel på småindustrins mycket storavärde för vårt land. Där bygger man på enskild företagsamhet och enskiltinitiativ, något som vi måste förlita oss till även på andra håll i vårt land. I den nuvarande situationen är det särskilt viktigt attskapa ett expansivt näringsliv, som kan trygga sysselsättningen åt aUa. Detersätts inte av statliga företag. Vi har inga goda erfarenheter av statligaföretag i detta land och ännu mindre i de socialistiska länderna, som inte allskan hävda sig i världskonkurrensen. Arbetslösheten har nära nog varit permanentunder , vUket givetvis inte kan accepteras. Skall vi kunna nåfram tUl fuU sysselsättning, måste nya arbetstillfällen skapas inomnäringslivet. Den viktigaste uppgiften för näringslivet måste vara att främjaett effektivt och expansivt näringsliv. Självfallet bör näringslivet varaunderordnat samhällets välfärds- och jämlikhetsmål. En ökad ekonomisk tUlväxtmåste komma alla till del. Näringslivet har alltid ett samhällsansvar, sommåste vara ett av de viktigaste syftena med dess verksamhet. Den främsta drivkraften tUl näringslivets framsteg ochframåtskridande måste vara de enskUda människornas vilja till initiativ,verksamhet och ansvar. Det är såväl individens eget intresse som viljan tiUsamarbete och solidaritet som är drivkraften för verksamheten. För att man skaUkunna tUlvarata de enskUda människornas insatser måste näringslivet vara i storutsträckning decentraliserat. Erfarenheten visar att enskUda eller kooperativaägandeformer är de mest effektiva. Näringslivet måste bygga på ett frittkonsumtionsval. Den socialdemokratiska regeringspolitUsen har inte satsat pådessa drivkrafter i vårt näringsliv utan mer strävat efter att följa doktrinäraprinciper och utvidga det statliga inflytandet. I fortsättningen måste man låtabli att driva näringsUvet efter förlegade doktrinära principer och i ställetsatsa på realiteter som kan ge vårt lands invånare en god levnadsstandard. Vad är den främsta orsaken till den svaga utvecklingen påhemmamarknaden? Jag tror att den främsta orsaken inte är prisnivåer och sådanating, utan huvudorsaken är att människorna känner osäkerhet. Arbetslösheten, energUcrisen, stigande priser och annat inverkar starktpå människornas vUja att köpa. Kan vi vidta åtgärder så att människorna tror påpolitikernas vilja att göra någonting, åtgärder som ger större tUlförsUct förframtiden, kommer också köplusten att stiga och många av våra problem attlösas. har i motioner framfört en rad förslag som avseratt främja köplusten, öka investeringarna och förbättra tilltron tUl framtiden.Några dagar senare har vi nu fått ett förslag från regeringen,som efter vad man kan se syftar tiU ungefär samma saker. Senast i radioekot harstatsministern varit mycket villig att diskutera vad som kan göras. Regeringenshelt ändrade attityd från konfrontationspolitik till samarbetsvUja är verkligenvärd att notera. Det är tydligen mycket hälsosamt för socialdemokraterna att fåett ordentligt valnederlag så att de lär sig att ta hänsyn till den hälft avsvenska folket som inte delar deras uppfattningar men som socialdemokraternamed hjälp av kommunisterna med knapp majoritet tidigare i stor utsträckninghar nonchalerat. Om och förslag om en femprocentigsänkning av mervärdeskatten genomförs, får svenska folket vara med om enverklig skattesänkning till skillnad från de s. k. skattesänkningar somregeringen ibland genomfört men som i realiteten ofta bara varit enomfördelning av skatten. Energikrisen har det talats sä mycket om i denna debattatt jag i detta sammanhang endast viU nämna den utrikespolitiska synpunkt, somvore värd att betänka för arabländerna, om den till äventyrs skulle nå fram tiUdem. Eftersom tUl är självförsörjande med oljeprodukteroch dessutom kan få tUlförsel från andra håll, t. ex. från , drabbas inteden stormakten särskilt hårt av oljeländernas åtgärder. Inte heller den andrasupermakten, , drabbas av oljeåtgärderna.