prot · FX09116 · 1974-12-31 00:00:00 — Kanske beror det på att de genom tradition har mergemensamt med den västliga världen än med den kommunistiska. Idenna tid, när så många frihetsrörelser uppmuntras, när den ena utbrytarslatenefter den andra erkänns i den heliga frihetens namn, när vår statsministerhävdar de små staternas roll i vår värld, har jag velat erinra om de baltiskastaterna. De här små nationerna, som ligger sä nära oss och som visar en sådanvilja att vårda ett nationellt arv, borde vi aldrig tillåta oss att glömma. Menall Inte glömma är inte nog - vi måste aktivt arbeta för alt friheten, dendyrbara friheten, skall komma också till dem. Jag hade egentligen inte tänkt begära ordet i den här debatten, men delhar inträffat en del saker som jag anser vara såallvarliga alt jag - eftersom vi inte kommer all ha någon ordentligutrikesdebatt - nu vill något närmare beröra. Förnärvarande pågår i , och där har en del synnerligenoroväckande händelser inträffat om vilka de svenska tidningarna märkligt nognästan inte alls rapporterat. ägde röstning ruiii omländer som hade begärt att få tillhöra ;s europeiska region. UNESCOarbetar nämligen i mycket stor utsträckning på regioner för olika världsdelar.Del var främst , och som begärde au få ansluta sig till deneuropeiska regionen, utöver den medverkan som och har isin region. och ansökan beviljades, men Israelsansökan avslogs med 35 nej-röster mot 23 ja-röster och 26 nedlagda. Sverigeliksom övriga stödde förslaget, underdel alt främst arabländerna ochÖsteuropa röstade emot. Härigenom är nu det enda landet i sominte får tillhöra någon region och som sålunda förhindras alt göra en mer aktivinsats i den verksamhet som är satt att sköta. Betydligtallvarligare är alt del pågår diskussion om ett resolutionsförslagsom har framlagts från arabisk sida. Enligt detta skall man först i två punkterfördöma skötsel av kulturella tillgångar och historiska minnesmärken,under del att man i en tredje punkt uppmanar att bryta allt samarbetemed . För den som något känner till den internationella tekniken på dettaområde är detta det näst sista steget mot förslag om uteslutning av urUNESCO. Det sägs att vid delröslningen kommer att lägga ned sin röstvid punkterna 1 och 2, dvs. de som bara innehåller ett fördömande, och röstanej vid punkten 3, dvs. den där man föreslår att samarbete med UNESCOskall upphöra, men därefter avstå vid röstningen om resolutionen i sin helhet. Dettaförfarande belyser fiera principiellt allvarliga problem både för Sverigesvidkommande och för internationellt fredsarbete i FN:s anda. Innan jag går inpå de frågorna skulle jag inom parentes vilja nämna att jag sedan minaverksamhetsår i är väl förtrogen med de anmärkningar som riktalsmot beträffande arkeologiska och andra liknande frågor. De är desamma årefter år. Arabländerna har år framlagt förslag om resolutioner motIsraels påstådda förstörande av minnesmärken och mot arkeologiskautgrävningar i det gamla Palestinaområdet. Jag hade pä sin tid tillfälle altgöra närmare undersökningar av alla dessa anmärkningar och fann att de för attanvända ett försiktigt uttryck var totalt obefogade. Inte desto mindre återkom deår . Det är självklart alt arabernas syfte med dessa ständigt upprepadeanklagelser inte gäller omtanken om arkeologiska utgrävningar, utan de harenrent politisk bakgrund och måste därför också bedömas från den synpunkten. Sedanåtskilliga år tillbaka finns det knappast en internationell konferens, varesig den rör flygsäkerheten, Rödakorsverksamhelen, de mänskliga rättigheternaeller det interparlamenlariska arbetet ulan att arabländerna ägnar en betydandedel av konferenstiden ät all hälla en serie brandtal mot uppträdande,allmänna politik, rätt till medlemskap i berörda organisationer eller dessrätt att över huvud laget existera. Dessa tal brukar normalt även följas uppav förslag till resolutioner vari anklagelserna skulle fä något slags stöd ochbekräftelse. Alladessa förfaringssätt är egentligen endast ett sabotage mot internationelltsamarbete och de syften konferenserna sammankallats för all tjäna. Man får välhoppas att världen icke kommer att medge att existens och fortsattaöverlevande förhindras genom resolulionsförfaran-del. Från tid till annan hörman uttalanden av olika arabledare, i all synnerhet inför utländsk publik menmera sällan i tal av intern natur, om att man nu äntligen skulle vara beredd pånågot slags fredlig avveckling av krigstillståndet i . Manskulle sålunda vara beredd alt frångå besluten från Kharium om alt aldrigsluta fred med , aldrig erkänna och aldrig förhandla med Israel.Någon deklaration om ett sådant avståndstagande har emellertid ännu inte synistill. ISverige och många andra länder har man haft stor benägenhet att troarabländerna på deras ord. Jag är rädd att vi får vänta i realiteten innan några seriösaförhandlingar kommer till stånd, i eller annorstädes. Del är klart allvi alla hoppas all så skall ske. Men jag iror au man bör hysa något mindreoptimism än vad man ibland ger ullryck för i svensk och annan press. Om viljanhos arabländerna lill en fredlig utveckling verkligen finns, så vore det dockett rninimikrav att de avstod från den politik som dessa försök tillresolutioner utgör. De skapar sannerligen inte en rimlig atmosfär för fredligauppgörelser, och som jag förut nämnt utgör de en hänsynslös belastning av deinternationella konferenserna. Påen punkt vill jag ytterligare belysa den teknik och taktik som till-lämpas vidresolutionsförfailandet. Jag har redan nämnt dagens läge i . Jag bordekanske tillägga att det lär pågå vissa försök från kloka delegationers sida alttona ner det utkast som föreligger, men hur förhandlingarna går vet viingenting om. Från den interparlamenlariska konferensen i kanjag dra fram ett annat exempel av samma natur. Det gällde ett resolulionsutkastmed fördömande av apartheidpolitiken i . I det utkastet hade man, omjag är rätt underrättad, från arabisk sida trollat in ett beklagande av delfaktum att hade diplomatiska förbindelser med - ettförhållande som ju inte är alldeles främmande för heller, men det fannsinget resolulionsutkast med samma innehåll beträffande våra förbindelser medSydafrika - och vidare ett skarpt fördömande av illegala politik; delrörde tortyr och annat som man anklagade för i de områden som slårunder israelisk administration. Delär klart att de svenska parlamentarikerna önskade medverka i fördömandet avapartheid, men då stod de i en svår situation. Reso-luiionsutkastet innehöllsålunda ett par punkter som de svenska delegaterna inte var beredda allansluta sig till. Tekniken blev densamma som beträffande UNESCO-konferensen.Många svenskar tog avstånd från eti par av de enskilda punkterna i-iien stöddeförslaget i dess helhet. Man brukar i sådana här sammanhang först rösta omvarje punkt i förslaget, och sedan röster man om förslaget som helhet. Hurskall man nu ur svensk synpunkt bedöma och ta ställning lill resolutionsförslagav den här typen? I myckel stor utsträckning har vi avstått från all rösta påresolutioner där parter i en dispyt haft diametralt olika uppfattningar. Så vari särskilt hög grad fallet i Mellanösternkon-fiikten under de år då ambassadörJarring fungerade som medlare. Skälen var uppenbara, även om deras konsekvenserofta kunde diskuteras. Vihar kanske en tendens att säga alt för ett land som , vilket önskar ståutanför de stora konflikterna, kan den naturliga utvägen vara just all avståvid vissa känsliga omrösiningar. Del har nästan utarbetats en avslåendetsfilosofi. Del är emellertid långt ifrån säkert att en sådan metod alltid kanbetraktas soni neutral och oengagerad. Dessutom har vi andra målsättningar förden svenska utrikespolitiken. Vi vill efter kraften av vår förmåga bidra lilllösningen av olika konflikter. Det kan därvid ofta vara rimligt -ja nödvändigt- att göra klart för ena parlen i en konflikt att hansagerande eller hans önskemål enligt vår uppfattning är olillböriiga ellerskadliga för konfliktens lösning. Specielltgäller detta när en part sätter in för oss hell oacceptabla villkor ellerspecialullalanden. Vår teknik brukar då vara all avstå eller i allvarliga fallrösta mot en viss punkt för att därefter godkänna resolutionen som helheteller, om man anser situationen så kräva, att avslå resolutionen i dess helhet. Delvore en rimlig åtgärd, när det rör sig om resolutioner där vi inte har någotmycket starkt intresse av all stödja hela resolutionsförslaget, att från svensksida en gång för alla förklara att vi i framliden inte kommer alt stödjaresolutioner där det stoppats in meningar som vi inte vill acceptera. Destater som lägger fram resolutionsförslagen och inte är beredda att dratillbaka sådana punkter får då finna sig i all vi inte stöder dem. Vikom i en liknande situation när del gällde PLO:s uppträdande inför FN. Fråganhar förut diskuterats i denna kammare. Tyvärr var diskussionen inte allmänulan förbehållen de två ledamöter som hade ställt frågor i ämnet. Där var enpunkt inryckt som i realiteten betydde att del var PLO som var företrädaren förPalestinaaraberna. Som alla här i minns röslade man från svensk sidaja till resolutionen i dess helhet, men man uttalade i en röstförklaring attSverige inte lar ställning lill frågan om PLO ensamt företräderPalesiinaaraberna. sådan situation borde man från svensk sida på förhand ha klargjort att omnämnda uttalande inte togs bort skulle man komma att rösta nej lillresolutionen. Genom ett sådant förfarande skulle man i fortsättningen kanskeinte slippa alla resolutioner av denna typ men det skulle måhända bli någotmindre av detta okynne. Detiiiärkliga med PLO-resoluiionen var nu all inteavstod från alt rösta i en känslig fråga. Här förelåg en situation därparternas intressen i eminent grad slod emol varandra. Och ändå beslöl man frånsvensk sida - jag förstår att del skedde efter mycken tvekan - all stödjaresolutionen. Jag har inte begärt ordet nu för att kritisera regeringen i dennafråga. Jag vill bara notera att det var en avvikelse - och en myckel beklagligsådan - från normala förfarande att inte stödja en grupps önskemål pådel sätt som man här gjorde. Jag tror alt regeringen kommeratt finna au det var ett myckel olyckligt ställningstagande, som ingalundabefordrade några fredliga uppgörelser. Motivet kan vara vackert, nämligen skall låta varje part komma till tals - men vem har sagt au PLO är parten?Vi vet all del finns många andra företrädare för palestinierna. All höra enpart som officiellt inte har deklarerat annat än all man har för avsikt allförinta är inte delsamma som all höra en annan pari vid förhandlingar -det är all höra en part som inte vill förhandla. Här har man alltså följt enhelt ny linje i ett som jag tycker myckel oträngi mål. Jaggillar emellertid inte hell allmänt filosofin all man skall avstå från altrösta i ett fall som detta. Det vore mycket rimligt alt man från svensk sida intog denslåndpunkten att om en viss fredspolilik bäst tjänas av att man säger nej tillett förslag så skulle man göra det. Vi kan ju länka oss följderna om allaländer skulle handla som gjorde. tillskrivs ju del kategoriskaimperativel att man skall handla så som man önskar alt alla människor skullehandla och all man således skall kunna upphöja sitt eget handlande till allmänmorallag. Anlag nu att flertalet länder i världen för att inte bråka i en frågadär de inte har något speciellt intresse att bevaka, även om de ogillar denuppfattning som kommer fram i ett resolutionsförslag, avstår från au rösta.Resultatet skulle kunna bli att ett fåtal länder - kanske några enagången och några östeuropeiska stater den andra - får igenom ett förslag somstöds av endast 10-15 stater därför all ett hundratal länder avslår från altrösta. Det har förekommit åtskilliga gånger i FN och även i andraorganisationer alt en minoritet har röstat för och en ännu mindre minoritet harröstat emol ett förslag medan det stora flertalet stater har avstått från attrösta. Det är en feghetens och ansvarslöshetens politik, och det är i hög gradtvivelaktigt om den tjänar några fredliga syften. Jagtror alltså att det är motiverat att man från svensk sida allvarligt övervägerhur man skall uppträda i sådana fall och alt inte utveckla ett avslåendetsfilosofi utan en filosofi om hur man genom sin röstning kan förhindra delsabotage av internationella konferenser som florerar -och del inte bara frånarabsidan utan även från andra länder. Om sådana förslag framställs bör manpröva dem mot bakgrund av våra egna bedömningar av vilka åtgärder som kangagna en fredlig utveckling. Därvid bör vi fästa större avseende vid vår frihetalt ta ställning. Vi har aldrig sagt au vår neutralitetspolitik skulle gå ut påatt inte ta ställning. Vi har vår åsiktsfrihet, och det är, som många gångersagts, vi själva som bestämmer innehållet i vår politik. Detta borde viutnyttja för att främja en fredlig utveckling. Om vi i större utsträckninganvänder våra möjligheter att aktivt verka i sådana här situationer ochförsöker förhindra resolutioner av denna typ skulle vi kanske ge ett ännumycket väsentligare bidrag lill en fredlig utveckling i väriden. Jag har begärt ordet för all i likhet med säga några ordom Mellanösternfrågan, men jag vill börja med alt tacka för alt honaktualiserade den baltiska frågan. Den får inte glömmas bort. HerrSiegbahn framförde en utföriig kritik av den avståndets politik när del gällerröstning i FN i frågor om , som den hartillämpat . Del var värdefulla och klargörande synpunkter, somjag i huvudsak instämmer i. Jag kanske miss-förslod honom, men jag fickintrycket att han sade att han inte hade begärt ordet för alt kritiseraregeringens röstning, när den stödde resolutionen att ge PLO tillfälle atttala i generalförsamlingen. Jag uppfattade del ändå så att han tar avståndfrån den röstningen. kommer till den frågan. Mankan naturligtvis säga att del kan vara uppfriskande med ett klartställningstagande, efter allt avstående, men det får då inte vara vilketställningstagande som helst. Jagvill fästa uppmärksamheten på ett anförande som statsrådet höll i går iFN:s generalförsamlings tredje utskott, där han bl. a. kom in påMellanösternfrågan. Till att börja med sade statsrådet följande, enligtdet referat som jag har fåll: "Närdet gäller framstår klart att ingen lösning är möjlig som intesamtidigt tillgodoser såväl existensberättigande som det palestinskafolkels legitima rättigheter. Detär uppenbart alt en lösning på konflikten i måsle garanteraIsrael rätt au existera inom 'säkra' och 'erkända' gränser. Del sägerresolution 242 uttryckligen." Desista två meningarna har jag läst in till protokollet därför att jag anser altde är ett i och för sig självklart men - för att komma från densvenska regeringen - ovanligt klart uttryck för en av de grundläggandeprinciperna för vår bedömning av konflikten i . Del är värdefulltalt detta har sagts så klart, och det vore önskvärt om del kunde ske oftare ochmed större eftertryck. Därefterfortsatte statsrådet och pekade på just den fråga som jag tänkt beröramed några ord, nämligen frågan om PLO;s möjlighet alt tala igeneralförsamlingen. På den punkten säger att den svenskaregeringen har stött del beslutet i övertygelse om att ingen rättvis ochvaraktig lösning är möjlig ulan en dialog där alla berörda parter får kommalill tals. Delär klart att det här kan låta sympatiskt: alt alla får komma till tals, alt manhar en dialog. Men del är då en smula ologiskt att ge sitt stöd åt just denpart som förkunnat sig inte vilja ha en dialog. PLO bygger hela sitthandlande på att motparten skall utplånas, att inte har någotexistensberättigande. Man accepterar inte heller de FN-resolulioner som enligtvår uppfattning skall ligga till grund för en lösning. Nuär det ju inte så att PLO saknar möjlighet att få fram sina synpunkter, ävenom organisalionen inte får tillfälle alt framträda i generalförsamlingen. Delfår normalt inte organisationer av PLO:s typ göra. Del är i själva verket ettunikt beslut. Effekten av detta beslut är ju inte bara all PLO får yttra sig,ulan framför allt all man ger ett stöd åt PLO:s strävan alt bli erkänd somnågot slags exilregering för palestinierna. Närman frågar vad del finns för anledning att ge ett sådant stöd får man delmycket märkliga beskedet från den , lämnat av utrikesministernhär i kammaren , att PLO är mest representativt förpalestinierna därför att PLO har alla arabstater bakom sig. Enligtden svenska utrikesministern skall alltså ett antal diktaturstater av olikapolitisk färg få bestämma vem som representerar palestinierna. Del är onekligen en någotförvånande synpunkt för att komma från en svensk socialdemokrat. Det rimligavore väl att man verkar för en lösning som innebär att de människor som detgäller skulle få bestämma vilka som skall företräda dem. Det finns ju intenågon dokumentation för alt PLO skulle ha rätt alt företräda de grupper som gårunder den sammanfattande benämningen palestinier. Delär också märkligt all ger delta stöd till den organisation vars helainställning och vars handlande från början till slut har baserats på alt statenIsrael skall förgöras och att de judar som har kommit lill efter 1917inte skall ha rätt all fortsätta alt leva i detta område. Del är ju självagrunden för PLO:s verksamhet. Som man har kunnat notera har ocksåFN-beslutet av PLO inkasserats som ett stöd för den linjen och för PLO:s vägranalt acceptera FN;s resolutioner. Överhuvud tagel kännetecknas den uppfattning och handlande iMellanösternfrågan under det år som gått sedan ok-toberkrigel av en successivanpassning lill de synpunkter som har framförts av arabsidan, och av de mestextrema företrädarna för den. Det började med att dåvarande utrikesministernWickman vägrade att la ställning lill och ta avstånd från och Egyptensangrepp , Del fortsatte med och den libyskepremiärministerns gemensamma uttalande om helhjärtat stöd för"befrielserörelser", 1 slutet av våren kunde vi notera att densvenska utrikesministern först efter en uttrycklig fråga tog avstånd från defruktansvärda terrordåden i 'alot och i Kiryal Shmona, Han kunde inte göradelta utan att också angripa för att denna stal försökeroskadliggöra terrororganisationerna. har alltså den svenska regeringentagit ytterligare ett steg genom stödet ål PLO i FN, och man frågar sig med enviss beklämning: Vad kommer härnäst? Ilikhet med anser jag att det vore en naturlig följd av deallmänna principer som gäller för svensk utrikespolitik alt den svenskaregeringen tog avstånd från arabstaternas ständiga försök alt i alla möjligaoch omöjliga sammanhang få in angrepp och trakasserier mot av del slagsom han gav exempel på. Det borde vara helt självfallet för , med deambitioner vi har att tala klarspråk i utrikespolitiska frågor, alt också göraupp med den typ av politik som arabstaterna bedriver, i stället för all lassa ifilttofflor, på ett sätt som är myckel svårt att inte uppfatta som eneftergivenhet för oljeintressena. Jagvill bara notera, i anslutning till det exempel som gav frånInterparlamenlariska unionens sammanträde i , all folkparlielsförelrädare där, Per , talade och röslade emot de resolutioner somriktades mot . I fråga om den resolution mot som utförligt gick in på talade Per emol de inslag i den som riktadesmot , och när del gällde resolutionen i dess helhet avstod han från altrösta med hänvisning till de inslagen och avgav en röstförklaring. Den härdebatten närmar sig sitt slut. Den har i huvudsak varit inrikespolitisk, ochjag har bara velat framföra de här synpunkterna med hänsyn till det som hänt påsenaste liden i . Liksom anser jag att dehändelserna inte bör få passera obemärkta när vi har en allmänpolitisk debait iden svenska . Idetta anförande instämde (). HerrTURESSON (m): Jag vill bara till protokoll få noterat alt jag delar herrRomanus' uppfattning att PLO inte bort tillerkännas den exklusiva rätten atttala inför generalförsamling. PLO skulle ändå ha haft rikamöjligheter all i vederbörande utskott i få framföra sinasynpunkter och krav. Jaghar velat göra den här anteckningen lill protokoll därför att jag,när jag som svensk delegat i hadeatt la ställning till denna fråga på det planet, liksom folkpartietsrepresentant anmälde avvikande mening. Eftersom det inte förs något protokolldär flnns della inte noterat på annat sätt än vad som kan göras i riksdagensprotokoll. Överläggningenvar härmed slutad. §11 Ansvar för ekonomiskt förtal Föredrogs jusiilieutskottets belänkande nr 21 ianledning av motion om ansvar för ekonomiskt förtal. I detta betänkande behandlades motionen 1974:196 avherrar Fridolfs-son (m) och () vari yrkats all hos Kungl.Maj:l skulle anhålla om utredning och förslag lill lagstiftning rörande s. k.ekonomiskt förtal. attriksdagen i anledning av motionen 1974:196 gav Kungl. Maj:i till känna vadutskottet uttalat om utredning av frågan om lagstiftning rörande ekonomisktförtal. Reservation hade avgivits av fröken (),(), (), herrar i (s) och Lövenborg(vpk), i Kumla (s) samt () som ansett auutskottet bort hemställa, auriksdagen skulle avslå motionen 1974:196. HerrNYGREN (s); Den fråga om ansvar för ekonomiskt förtal som har tagits 6 protokoll 1974. Ansvar för ekonomiskt förtal upp i motionen 196 av demoderata riksdagsmännen herrar och är ingen ny fråga förriksdagen. Den har kommit lika punktligt som stalsverksproposilionen iriksdagarna sedan den gamla tvåkammarriksdagens tid. Ärendet har också likapunktligt burits fram av moderata riksdagsmän, tidigare högermän. Motionenskrav har även med betydande majoritet avvisats av . Men detfinns ett undanlag i behandlingen av ärendet vid årets riksdag. Förförsta gången har man nu i justitieutskottet lyckats fä en majoritet för bifalltill motionen. Där har moderater, folkpartister och centerpartister slutit sigsamman och bildal majoritet. Vi som vill avvisa tanken på en lagstiftning motekonomiskt förtal har hamnat i minoritet. Härstår nu två intressen mot varandra. Del ena är att utreda en lagstiftning ombestämmelser mot ekonomiskt förtal som skydd mot skadeverkningar som företagkan åsamkas genom sådant förtal. Del andra intresset är att bevara de nuvarandevida gränserna för yttrande- och tryckfrihet. Kravetpå vakthållning mot en lagstiftning som kan hämma och t. o. m. omintetgöra enfri och öppen debait i bl. a. konsumenlupplys-ningsfrågor präglar också deremissyttranden över motionen som utskottet har inhämtat från löntagarnasoch pressens organisationer. - TCO - har sagt ifrån att man tar bestämt avstånd frånmotionärernas förslag. Man anser att nuvarande skydd mot ekonomiskt förtal ärtillräckligt, och man uttalar rädsla för att en lagstiftning skulle inverkahämmande på bl. a. arbetstagarorganisationernas företagsupplysning. , som är en sammanslutning av , Svenskajournalislförbundei och Svenska tidningsuigivareför-eningen, ställer sigbestämt avvisande lill motionärernas yrkande. Hov-rätlen över ochBlekinge avstyrker också. finns en organisation som med stor entusiasm kräver en lagstiftning pådelta område. Del är , som kräver effektiva bestämmelser mots. k. ekonomiskt förtal. Förbundet ser del väsentliga vara alt förebyggapubliciletsskador, och man kräver effektiva preventiva åtgärder. Med en någotmera tveksam motivering instämmer , akademikerscentralorganisation, i motionärernas uppfattning att frågan bör bli föremål förutredning. behandling har krav vunnit förståelse blandsamtliga borgerliga ledamöter. Jag är inte förvånad över au hargivit motionens och krav sitt stöd. Särskilt förvånad ärjag inte heller över all centerpartisterna har lyssnat mera tillIndustriförbundet än till löntagarnas och pressens uppfattning i denna fråga.Men jag vill deklarera au jag har svårt all förstå alt folk-parlisten herrWesiberg i har anslutit sig till den borgerliga majoriteten. Jag hadeväntat mig att i denna fråga skulle ha lyssnat mera lill pressensoch TCO;s mening än lill företagarnas. Nukan man kanske inom majoriteten finna litet tröst i några myndighetersremissvar över molionskravet. Men särskilt entusiastisk är inte heller derasuttalade mening.