prot · FX0938 · 1974-12-31 00:00:00 — Den generella konjunkturstimulans som föreslåskommer givetvis att ha en viss inverkan på sysselsättningen, men jag tror detfinns skäl att inte överskatta den. Generella påspädningar av ekonomin betyderenligt min uppfattning inte så mycket för den industriella sysselsättningen, dåorderböckerna är relativt välfyllda. Finansministern har tidigare medsiffror på ett målande sätt redogjort för hur välfyllda dessa orderböcker är. De industriföretagare jag då och då haft kontakt med menaratt det snarare föreligger brist på industriarbetare än tvärtom. Det kanalltså ifrågasättas om inte en momssänkning skulle ha gjort större nytta , exempelvis , då en säsongmässig avmattning sker ochdå våra avnämarländers inflationsbekämpande och restriktiva politik kommer attslå igenom för svensk exportindustri. Jag tror inte så mycket på dentidsinställning som finansutskottets ordförande här har talat för, attjust nu behövs stimulansåtgärder för att de skall vara av nytta till hösten.Huvuddelen av dagens arbetslöshet är enligt min uppfattning av sådan art attden knappast går att nå med generella metoder. Jag tror att den bara kanavhjälpas med selektiva insatser från samhället. Den stora underbalanseringenav statens affärer kommer dock att undergräva möjUgheterna för samhälletsinsatser. Vad jag nu har sagt borde logiskt leda framtill att jag skulle yrka avslag på delar av det stimulanspaket som i dagföreligger för avgörande. Jag kommer dock inte att göra detta, då jag vet attdet framlagda stimulanspaketet tillkommit efter en politisk kompromiss i enparlamentariskt mycket besvärlig situation. Men jag har inte kunnat underlåtaatt ge uttryck för den oro jag känner inför utvecklingen på ett par punkter. Det gäller först den stora statliga upplåningen, som förinnevarande budgetår kommer att ligga på - kanske t. o.m, över II miljarder kronor och åtskilligt högre för nästa budgetår, hurmycket kan inte nu bedömas. Jag tror att denna kraftiga underbalanseringkommer att leda, inte som finansutskottets ordförande sade till enstabiliseringspolitik, utan till en accentuerad inflationistisk utveckling ochett svagare samhälle. Vidare är jag orolig för att en kraftig underbalanseringkan leda till ett minskat förtroende för den svenska kronan. Tendenser i denriktningen kan spåras i kursutvecklingen och om man inte kan bevara förtroendetför den svenska kronan kommer detta snabbt att leda till stora avtappningar avden svenska valutareserven, avtappningar med mycket större belopp än de siffrorsom finansministern nämnde med ty åtföljande försvarsåtgärder som ärnödvändiga på ränteområdet och övriga penningpolitiska områden och somförmodligen måste bli så hårda att de ställer åtgärderna 19691970 i skuggan. Det framgår av finansutskottets betänkande att man gjortavvägningar på de punkter som jag hyst oro för - avvägningar mellan risker och Men jag tycker ändå att det behöver sägas, att riksdag lever rätt farligt. I detta anförande instämde (). i (m) kort genmäle: Det är helt självklart att den svenska statenmåste svara för de förbindelser som den åtar sig om den nu går ut och lånarpengar: Det borde väl inte råda något som helst tvivel om det. Jag är förvånadöver att över huvud taget ställer frågan. Men jag blir ännu mer förvånad när jag hör att en så klokman som skatteutskottets ordförande tror att de statsutgifter som samhället har är statiskt fastställda. Så är det ingalunda. Här är ju fråga om vilkenpolitik man är beredd att föra. En annan politik kommer att innebära att t. ex.en hel del av de bidrag som man i olika sammanhang måste betala ut inte behövs.Om man driver en skattepolitik som i sig själv är stimulerande, ökararbetsintensiteten och ökar näringslivets aktivitet så leder det ocksåomedelbart tUl en ökad tUlväxttakt, och därmed får yi större möjligheter attklara framtidens problem. Felet med socialdemokratin är att man så självsäkerttror att alla poster är liksom fastlåsta . Det är ingalunda pådet sättet. En ändrad politik har möjligheter att skapa en helt annansituation. Jag tror därför inte att skall bekymra sig över vadsom skall hända. Jag tror att vi klarar dessa problem. () kort genmäle: Det är naturligt att ordföranden iskatteutskottet visar omsorg om allmänhetens förtroende för skattepolitiken. Nutror jag inte att själva skattesystemet skulle röna mindre förtroende ommomssänkningen inte skulle ge utslag i priserna. Det minskade förtroendetskulle snarare drabba handeln. Vi som har en annan uppfattning inomskatteutskottet säger att man bör kunna räkna med en betydande lojalitet frånhandeln vid en sänkning av mervärdeskatten. Vi säger också att det är angelägetatt prisövervakningen inriktas så att skattesänkningen kommer konsumenternatill godo. Det finns ju metoder för att markera momssänkningen så attallmänheten kan avläsa effekterna av den. Därför kan vi använda metoden attsänka momsen med ett bevarat förtroende för vår skattepolitik. Jag delaruppfattningen att det skall krävas starka skäl för att ändra momsen, men sådanaskäl finns nu: en betydande arbetslöshet och ett betydande behov av stimulans isvensk ekonomi. Slutligen en liten kommentar till den personliga reflexionsom parentetiskt framförde rörande den effekt som en tillfälligmomssänkning kan få på alkoholpriserna. Det finns, som vet, ivart fall inom mitt parti en beredskap för att justera dessa effekter. HerrJOSEFSON (c) kort genmäle: säger att det är risk för attmomssänkningen kommer att försvinna i den allmänna prisstegringen. Jag anserdet inte riktigt att koppla samman en prisstegring som har helt andra orsakermed den förändring av momsen som föreslagits. Jag har den uppfattningen atthandeln är lojal. Därjämte finns konkurrens inom handeln bl. a. mellan olikaföretagsformer, och det finns en prisövervakning från samhällets sida. Därförhar jag den uppfattningen att mervärdeskattesänkningen också prismässigt kommerkonsumenterna till godo. Prisstegringen är en sak för sig, men priserna kommerändå i stort sett att vara så mycket lägre som motsvarar momssänkningen. Det har i dagens debatt talats om att den 3-procentigamomssänkningen inte betyder något. Det har också hävdats att återgången tillnuvarande momsnivå kommer att få en chockverkan. Dessa uttalanden ger ettganska gott besked om de överdrifter som gjorts i båda riktningarna i dagensdebatt. HerrÄSLING (c) kort genmäle: Det var ett intressant anförande somskatteutskottets värderade ordförande höll. Jag ställer mig dockfrågande inför den skepsis mot den aktiva konjunkturpolitiken som det prägladesav. Det var kanske också något märkligt att notera denna skepsis mot bakgrundav vad tidigare talare från socialdemokratiskt håll hävdat, nämligen atten väsentlig del eller, som någon sade, den största delen av stimulanspaketetär uttryck för regeringens och socialdemokratins intentioner. Så är inte falletmed yttrande, det vittnar om att diskussionen inom detsocialdemokratiska partiet inför denna uppgörelse varit mycket intensiv. Jag vill något beröra de huvudinvändningar som herrWärnberg hade, t. ex. beträffande stimulanspaketets anpassning i tiden. Jagvill erinra om att vi under de tidigare åren av den konjunkturcykel som liggerbakom oss ständigt har fått notera hur konjunkturpolitiken varit för sent ute.Det avspeglade sig bl. a. i att vårt land 1971 hade den lägsta tillväxten avalla industrinationer i . Det är väl ett memento i detta sammanhang och kan inte urpolitisk synpunkt vara tillfredsställande. Man måste dimensionera ochtidsanpassa de konjunkturpolitiska åtgärderna med hänsyn till utvecklingen ochjag tror obetingat att det stimulanspaket vi nu diskuterar kommeri rätt tid.Med hänsyn till den avmattning vi kan notera i våra avnämarländer kommer vi attbehöva denna konjunkturstimulans , när vissa delar av exportindustrin kanfå problem. Jag vill också påpeka att den inflation vi nu har attarbeta under är en kostnadsinflation och inte en efterfrågeinflation. Det ärdessutom en inflation som till väsentlig del är importerad. Här i landet finnsdock ledig kapacitet. Jag tycker att inte i tillräcklig omfattninghar beaktat dessa faktorer. Sammanfattningsvis menar jag att man inte bör vara såpessimistisk. När vi har konjunkturpolitiska och stabiliseringspolitiskainstrument att ta till måste vi också använda dem, men det ställer stora kravpå uppföljning och på den ekonomiska politiken över huvud taget. Så långt ärjag beredd att ge rätt. HerrWÄRNBERG (s) kort genmäle: Det är naturligtvis omöjligt att på treminuter föra en stor debatt med om konjunkturens ställning i dagoch hurdan den kommer att vara , och jag skall inte göra det. Jag vUlbara konstatera att vi av finansministern hörde hur orderingången förnärvarande har ökat och vilken ganska lång orderlista det finns hos de svenskaföretagen. Det är alltså enligt min uppfattning för tidigt att sätta in enkonjunkturstimulans när orderingången är sä pass stor som den är . Vad denkommer att bli vet vi inte ännu, och det är möjligt att stimulansenskulle behövas bättre då. Den här tidsinställningen som man är så säker på -att man skall sätta in stimulansen nu för att den skall slå igenom -tror jag är väldigt svår att göra. Jag vill erinra i om att på det gamlahögerpartiets tid hade man också ständiga krav på skattesänkningar, men dåredovisade man besparingar och inte en stor underbalansering avstatens affärer. förklarar man att man är beredd att underbalanserastatens budget mycket kraftigt för att genomföra skattesänkningar. Visserligensäger man i allmänna ordalag att det finns en massa bidrag som kan dras in, menman talar egentligen inte om vilka; man har nämnt bostadssubventionerna i dagoch man har möjligen nämnt subventioneringen av maten, men för övrigt har manmig veterligt inte framlagt något konkret besparingspaket som ligger ens inärheten av den underbalansering av budgeten som man föreslår. Det är det somjag menar är ganska allvariigt, och det är därför jag har ställt frågan om närman egentligen är beredd att betala den stora underbalansering som sker. Till vill jag säga att vi kanske har litetolika uppfattningar om huruvida det föreligger starka skäl eller inte för enmomssänkning, men det har skatteutskottet som sådant inte tagit ställning till.Personligen är jag ganska skeptisk till de skälen. Jag tror inte att det i någon anledning att göra en momssänkning, utan det skall vara iallvarligare situationer än så här. Det var faktiskt en nyhet för mig, , att nitänkte föreslå några ändringar i alkoholbeskattningen, för dem har jag intesett till. Om de åtgärderna skall kunna hinna verka den , är jag mycket,mycket intresserad av att få veta hur de ser ut. HerrÄSLING (c) kort genmäle: Det var mycket riktigt optimistiska data omexport- och orderutvecklingen i industrin som finansministern redovisade, mendet var siffror som gäller den aktuella situationen. Om man anlägger ett annatperspektiv och i stället studerar konjunkturprognoserna i våra avnämarländerblir läsningen väsentligt mycket dystrare, och det är det perspektivet som härhar sitt stora intresse. Vi måste handla konjunkturpolitiskt med en betydandeframförhållning och vara beredda på den utveckling som möter . Ekonomiskaåtgärder av den här karaktären har dock en avsevärt fördröjd effekt urarbetsmarknadspolitisk synpunkt. HerrMAGNUSSON i (m) kort genmäle: Jag beklagar att jag måste återkomma. Jag villbara tala om för att aUa är överens om att det behövs stimulansåtgärder,och det är ur den synpunkten jag menar att man i dagens situation harmöjligheter att underbalansera. Men vi har också lagt fram en del förslag pålång sikt, och vi har ställt krav på besparingsutredningar. Som jag tidigare antytt har också den politik, somsocialdemokraterna fört , lett fram till att det har erfordratsmiljardbelopp för att rätta till de allvarliga verkningarna av den. Det är detsom vi har kritiserat. Vi menar att det går att åstadkomma en annan politik, enpolitik med rimligare och riktigare beskattning, som skapar sysselsättning ochstörre effektivitet i näringslivet och som öppnar möjligheter förmänniskorna att öka sin arbetsintensitet. HerrFÅGELSBO (c): Vi har en balansrubbning i vårsamhällsekonomi. Jag tänkte begränsa mig tUl detta i mitt anförande här ;jag tycker att det verkUgen hör hemma i en finansdebatt. Inflationsvågen rullar oavbrutet vidare, och den tycksvara svår att tona ner. Många anser den vara det mest pålitliga och progressivasom vi har i vår ekonomiska vardag. Även om prisstoppet nu utvidgats tiU några nyavarugrupper, har vi att motse omfattande prisstegringar. Inflationen hör enligtmin uppfattning tUl det mest negativa i vår ekonomi. Lönehöjningarna blir nuenhgt avtalen . Vidare leder de stigande oljepriserna liksomprishöjningarna på råvarusidan till betydande prishöjningseffekter. Vi måstesålunda räkna med att inflationen blir ännu mer svårartad än den varitunder . råder en omfattande arbetslöshet, även om vihär har hört att siffrorna något ändrats till det bättre. Det ärnaturligt att denna kombination av stor penningvärdeförsämring ocharbetslöshet ger upphov tUl oro. Blir det några reallönehöjningar trots den13-procentiga lönekostnadsökningen? Ja, det är en fråga som mänga ställer sig. Genom höjda marginalskatter och de prishöjningar som bl,a, lönehöjningarna för med sig, blir det för många ingen löneförbättring, Ivissa fall kan det t, o. m. bli minus jämfört med föregående år. Vi måste pånågot sätt försöka bryta o.ss ur denna onda cirkel. Läget börjar ju närma sigden gräns då det är ohållbart att fortsätta. Exportföretagen, som det också har talats om , har goda konjunkturer och ser rätt optimistiskt påinnevarande år, i varje faU . Men många små och medelstoraföretag för en verkligt hård kamp för att kunna överleva. Och dessa företag ärnödvändiga för att sysselsättningen skall kunna upprätthållas och när detgäller att försöka skapa nya arbetstillfällen. Vi måste se till att balansenåterställs efter den rubbning som den inflationistiska utvecklingen har fört medsig. Trots att många har goda inkomster och inkomster som de för ett ellerannat årtionde sedan inte drömde om att få - så säger de att pengarna interäcker tUl. Kostnadsspiralen bara fortsätter. Vad skall man då göra åt detta? Är alla överens om att inflationen inte kan få 8 protokoll 1974. fortsättai den takt som den nu har, borde man också kunna bli överens om åtgärder föratt försöka hejda densamma. Jag vUl minnas att finansminister för någraår sedan sade att vi borde kunna acceptera en årlig 3-procentig inflation. Jagundrar var procentsatsen kommer att stanna . Som sagt: Många människor är oroliga för hur de skall fådebet och kredit att gå ihop, hur pengarna skall räcka till. Många ställer sigockså oroligt frågan om de skall få behålla sitt arbete, för det finns faktisktmånga företag - det har vi ju kunnat läsa om i tidningarna inte minst desenaste dagarna - som har stora svårigheter. Men det finns också en annan oro oron hos dem som ärfärdiga med sin utbildning. De frågar sig om de över huvud taget skall kunna fåett arbete. De flesta är väl överens om att grunden för all den häroron är inflationsproblemet. Det är ju ingenting nytt, men skadeverkningarnablir bara större och större. Åtgärder av olika slag har tidigare föreslagitsför att man skulle komma tUl rätta med problemet. Jag vet att vid någontidigare finansdebatt har föreslagits rundabordskonferens, och här har ju- liksom tidigare - tanken framkastats att det skulle anordnas enstabiliseringskonferens. Men vt har även hört finansminister säga att det inte är någon lämplig åtgärd. Vore det inte då lämpligt att försöka anlita obundnaekonomer av facket som fick utarbeta olika åtgärdsmodeller? Det skulle alltsåbli de alternativa prognoser som det också har talats om här , och sedanvore det politikernas sak att utvärdera de olika modellerna. Vi kan väl inte ilängden fortsätta med den strutsmentalitet som har kommit till uttryck under såmånga år. För att vi skall få behålla de arbetstillfällen som vi hari dag och få fram nya arbetstillfällen - arbetstUlfäUen i dendirekt värdeskapande produktionen, vilket til syvende og sidst är förutsättningenför att vi skall få behålla vårt välstånd - är det enligt min bestämdauppfattning nödvändigt att det vidtas kraftåtgärder mot inflationen. Jag ber att få yrka bifall tillfinansutskottets hemställan i betänkandet nr 1. HerrSÖDERSTRÖM (m): När jag kommit hem frånriksdagsarbetet har jag påfallande ofta ställts inför frågan: Vad är det nihåller på med i egentligen? Och det är inte bara partikamrater somfrågar, utan man ställer sig undrande inom alla läger. Jag har funderat på varför man är så där undrande ochkommit fram till att det egentligen inte är särskilt förvånande. 1 och med attde olika partierna lagt fram sina motioner om den ekonomiska politiken och såsmåningom även regeringen presterat sitt förslag i propositionen 25 harallmänheten via våra massmedia fått veta att de borgerliga partierna enats om attgå fram med ett gemensamt förslag om sänkning av mervärdeskatten med 5procent, vUket bl. innebar att frångick sitt förstahandskrav på en sänkning av den direkta skatten och som framhöllsi partimotion - satsade på att åstadkomma en enig borgerlig front.Med nuvarande styrkeförhållanden i och med borgerlig majoritet ifinansutskottet kunde massmedia vidare meddela svenska folket att nu skuUelotten få avgöra vem som skulle vinna och vidare att i händelseregeringsförslaget förlorade i lottningen var regeringen tvungen att avgå. De händelser som inträffat sedan finansutskottet haft sittsammanträde och fram till måndagskvällen harinte svenska folket kunnat följa och sätta sig in i. Man har inte kunnat följavare sig hur O procents sänkning av momsen först blev 2, sedan 2,5 och tUl eller hur det gemensamma borgerliga förslaget om 5 procents momssänkningkom bort och blev 4 och slutligen . Vi har i stället för de tvåalternativen fått ett selektivt regeringspaket värt 2 800 mUjoner kronor, vUketplussats på med en generell åtgärd i form av momssänkning värd 1 200 mUjoner. När detta resultat blev känt gjorde uttalande för pressen, där han angav uppfattning så här: "Moderata samlingspartiet har inget intresse av attkompromissa med socialdemokraterna för att undvika ett nyval. Vi står fast vidden huvudlinje för den ekonomiska politiken, som de borgerliga partiernatidigare var ense om. Vi kräver en momssänkning på . För att enmomssänkning skall ha någon mening som stimulans för ekonomin ochsysselsättningen måste den vara någorlunda rejält tilltagen. Momssänkningar på2 ä är i detta läge att plottra bort en riktig tanke. En momssänkning sänker alla priser. Förlivsmedelsprisernas del innebär vårt förslag en större prissänkning ände andra partiernas kompromissförslag. Utöver det stöd som momssänkningen innebär börbarnfamiljerna och pensionärerna få ett extra stöd. Dessutom bör enligt vårmening löneskatten sänkas i stödområdet." De positiva kommentarerna tUl kompromissförslaget är intemånga, men desto fler är de negativa. a. hade tidningen enledare i nr 9, med , varav följande ' förtjänaratt återges. "Det finns två klara alternativ det borgerliga ochdet socialdemokratiska. Men eftersom regeringen inte är intresserad av ettnyval så sattes kompromissarbetet igång. Om dettas förlopp citeras lämpligenRunebergs ord i Älgskyttarna; 'Mycket prutades ej, dock hälften prutadesgenast.' Socialdemokraterna har alltså efter mycken vånda gått medpå mittenpartiernas slutbud på , men har i gengäld fått stöd för detaUra mesta av sitt eget program. Dragkampen om den halva procenten momssänkningkan knappast kallas kohandel på sin höjd rör det sig om smågrisar. Från handelns sida spelar det i och för sig ingen roll ommomsen sänks - en ändring av momsen betyder samma arbeteoavsett procenten. HärtUl kommer ett faktum som politikerna tycks ha bemödatsig att hålla tyst om, men som handeln säkert kommer att få all möda i världenatt förklara efter en momssänkning - lägre momsbetyder ju inte att alla varor blir billigare än . Ijanuari steg prisnivån , främst beroende på kraftigaprishöjningar på olja och bensin. Härtill kommer prishöjningargenom 'avtalsmässig' kompensation till handeln för lönehöjningarna. Det säger sig självt att en moinssänkning med 3 procentinte ens räcker för att återstäUa priserna till status quo före oljekrisen.Från den synpunkten är partiernas taktiska kompromissmanipulationer medmomsprocenten oförsvarliga." Den aUmänpolitiska debatten fångade säkerligen- stortintresse bland allmänheten, inte minst därför att stora delar av dendirektsändes i TV. Men även kvällsplenumet tilldrog sig uppmärksamhet genom attfinansministern då uppträdde. Han talade , och en stor del avhans tal gick ut på att förklara hur orimligt det från hans och regeringenssynpunkt var att använda momsen som ett stimulansmedel. Han staplade uppargument på argument, vUket åtminstone borde ha övertygat varje rättrogensocialdemokrat om att regeringen aldrig skulle nedlåta sig till att lägga framett förslag om att sänka momsen. Han sade t. o. m. att "en momssänkning ären politisk åtgärd, som kan få antisociala verkningar". Med den starka ställning som har i regeringenoch med den naturliga pondus han besitter är det begripligt om även de, somförut varit tveksamma tUl hur finansutskottets betänkande nr 1 skulle komma attse ut, nu kunde känna sig ganska säkra på att det skulle bli ett enigtborgerligt majoritetsförslag jämte en socialdemokratisk reservation. Utom har även statsminister klartuttalat att "att sänka momsen är att sprätta ut pengar tUl företag, somredan förut går med god vinst". Anmärkningsvärt är även det uttalande somskatteutskottet gjort i sitt yttrande tUl finansutskottet. I avsnittetGenerell sänkning sägs att utskottet anser sig "oförhindrat att påpeka att beskattningsändringarav här angivet slag inte kan betraktas enbart som enrent teknisk fråga. Om man tillgriper sådana åtgärder utan verkligt tvingandeskäl och i ett läge då det är osäkert om resultatet blir några förkonsumenterna påtagliga prissänkningar föreligger enligt utskottets meninguppenbara risker för att allmänhetens förtroende för skattepolitiken kanrubbas." Dessa risker har inte minskats av det som hänt: i ettläge, där praktiskt taget alla utanför är helt inställda på tväklara alternativ, utbasuneras plötsligt att det nu i stället blir ett tredje. För socialdemokraterna måste sänkningen av momsen framståsom en reträtt från en hörnsten i den Strängska skatte- ochfördelningspolitiken. Motståndet mot en sänkning har alltså även haft enideologisk motivering, och den socialdemokratiska eftergiften måste därför avmånga socialdemokrater upplevas som ett idépolitiskt nederlag. Socialdemokraterna har tillsammans med ochfolkpartiet distanserat sig tillräckligt långt från sina ursprungligasynpunkter för att skapa just det tvivel på att det blir några påtagligaprissänkningar som skatteutskottet befarade. Uppgörelsen har fått merapartipolitiska än konjunkturpolitiska verkningar och resulterar troligen ocksåi ett ytteriigare minskat förtroende från allmänhetens sida, inte bara för skattepolitikenutan för politik över huvud taget. har på ett enligt min mening utmärktsätt motiverat reservation nr 1 till utskottsbetänkandet. Jag kan därför nöjamig med att helt instämma i hans argumentering. I stället vUl jag i korthetberöra de övriga moderatreservationerna. Förslag om energibesparande åtgärder har framförts såvälav som i mittenmotionerna, medan regeringen nöjer sig med attmeddela att förslag skall komma . Vi anser att åtgärder i detta syfte hörsamman med ett stimulanspaket och har därför tUlstyrkt motion 1192. Jag ärförvånad över att inte kompromissförslaget kunde innehålla förslag i sammariktning. Då hade bl. a. mittenpartierna sluppit att rösta emot sin egenpartimotion i denna fråga. Av betydligt större vikt för näringslivet i landet är dockde frågor som berör arbetsgivaravgiften. Samtliga borgeriiga partier har ipartimotioner belyst arbetsgivaravgiftens betydelse ur regionalpolitisksynpunkt, och även enskilda motioner har väckts i samma syfte.