prop · FX03150 · 1974-12-31 00:00:00 — är det emellerlid nödvändigt att samhället vidtaråtgärder som förhindrar att den allmänna prisnivån på bostäder blir så hög attden hindrar genomförandet av de bostadssociala intentionerna. Boende- och bostadsfinansieringsuiredningen har isitt huvudbetänkande starkt betonat atl likvärdiga bostäder skall betinga likapriser oavsett upplåtelseform och yttre omsländigheler i övrigl. En niistanenhällig remissopinion ansluter sig till utredningarnas betraktelsesätt idetta avseende. Jag återkommer till denna fråga i det följande men vill redannu slå läst atl jag betraktar en utjämning av utgifierna för olika typer avbostäder med likvärdig kvalitet som en väsentlig faktor för alt bl, a, motverkaen inte önskvärd segregation i boendel och för alt skapa goda möjligheter lörmänniskor all välja den bostad som svarar mot deras behov. Jag övergår nu till att ange min syn på deriktlinjer som bör gälla för planeringen av bostad spröd u k t i o ne n underden närmaste tioårsperioden. Det allmänt formulerade mål för bostadsförsörjningen,som statsmakterna antog och som jag förul återgav, finner jag inteanledning atl nu föreslå nägon ändring av. Detta mål bör alltså stå fasi. Under mer än två decennier har ett avbostadspolitikens huvudmål varil att öka bostadslillgången räknat i antallägenheter. Bostadsbristen har nödvändiggjori enorma ansträngningar i syfie attöka bostadsproduktionen. En sådan ökning har också skett nästan oavbrutet lid. När bostadsmarknaden nu på de fiesta håll i landet företerpåtagliga tecken på att den kvantitativa bostadsbristen i stort settavvecklats, är det naturiigt atl uppmärksamheten i ökad grad vänds mol dekvalitativa frågorna. Emellertid vill jag varna lör riskerna alt nya bristfenomenkan framträda på bostadsmarknaden, om inte nyproduktionen hålls påenlillfredsslällande nivå. Inte minst vikligl ärdei all bosladsprodukiioneninberäknal ombyggnad av bostäder lår den omlättning och inriktning som krävslör atl vi skall kunna avskaffa trångboddheten. Jag återkommer senare mednärmare beräkningar av produktionsbehovet, varvid jag även behandlar behovel avförnyelse inom del äldre bostadsbeståndet. När det gäller bostäders och boendemiljöerskvalitet anser jag del motiverat att statsmakterna anger vilken utveckling somde är villiga all främja genom samhälleliga åtgärder av olika slag. Jag finnerdel emellertid befogat alt stryka under att sådana uttalanden från statsmakternassida inte kan frila kommuner och bostadsproducenler från ansvaret alt nogsamtfölja utvecklingen av människors önskemål och från lid till annan anpassabostadsutbudets kvaliteter till den aktuella efterfrågan, utan atl för denskull ge avkall på långsiktiga bostadspolitiska mål och på bedömningar av delångsikliga behoven. Del bör också vara en uppgifi för de bostadspolitiska organenatt skaffa sig underlag för all bilda sig en någoriunda säker uppfattning omförändringar i bostadsvanor och levnadsbetingelser och om människors önskemålbelräffande bostadsbyggandets inriktning samt all ta de initiativ somutvecklingen i dessa avseenden kan påkalla. Jag skall senare något närmare utveckla min syn påbosläders och boendemiljöers kvaliteter i de senaste decenniernasbostadsproduktion samt ange önskemål för den framtida utvecklingen men vill härange hur jag allmänt ser på dessa frågor. Inom svensk bostadsproduktion har denytillkommande lägenhelerna en utrustningsstandard som väl svarar molmänniskornas behov och som befinner sig på högsta nivå vid en internationelljämförelse. Med hänsyn lill boendekostnadens betydelse för det enskildahushållets ekonomi anser jag mig inte från allmänna utgångspunkter böra uttalamig för någon ytterligare höjning av ambitionsnivån närdet gällerutrustningsstandarden. Önskemål från de boendes sida om en förändring kanemellertid ge sig till känna och de får då beaktas i den mån de är förenade meden däremot svarande belalningsvillighet. Jag anser det också angeläget att vislår vakt kring de standardkrav som redan är etablerade. 1 fråga om bostadsområdenas utformning och utrustningmed nödvändiga komplement börenligt min mening ökade insatser göras. Jag kommeri det följande att föreslå alt särskilda medel ställs till förfogande förmiljöförbättring. I delta sammanhang vill jag erinra om de beslut som fattade på grundval av i huvudsak servicekommitténs förslag. Dessabeslut innebär bl. a. att nödvändiga lokaler i bostadsområdena i väsentligaavseenden har getts samma betydelse och prioritet i samband med planering ochfinansiering som själva lägenheterna. Härigenom har ett viktigt steg tagils motdet som jag anser bör gälla som ett av samhällets mål i fråga ombostadsstandarden, nämligen alt bostadens närmiljö ägnas ökad vikt. Idéerna om boendemiljöers lämpligaste uiformninghar växlat under . Varje epok har hafi sin ideologi somfått dominera bostadsbyggandet. Detta har lett till att vi i vårt land harmånga boendemiljöer där en del kvalitetskrav är särskilt väl tillgodoseddamedan andra bara i ringa utsträckning blivit beaktade. Bristerna i boendemiljönkan därför vara av olika slag. Enligt boendeutredningen talar erfarenheternaför att bristerna i fråga om bostadens närmiljö mera gäller verksamheter än den fysiskautformningen, mängden utrustning etc. Men utredningen konstaterar också altdet finns områden som visar upp motsatsen, områden som upplevs som bristfälligatrots att de har god butiksförsörjning, väl utvecklad kollektivtrafik och övrigservice men en torftig yttre utformning. En mer målmedvetenverksamhetsplanering, främst i kommunernas och organisationernas men ävenfastighetsägarnas och de boendes egen regi, anser utredningen vara nödvändig. Flertalet remissinstanser stöder utredningen idenna uppfattning men några anser atl ulredningen redovisar en alltförbegränsad målsättning för boendemiljön. Jag anser atl erfarenheterna talar föratt man vid utformningen av boendemiljön i första hand måste söka tillgodosegrundläggande mänskliga behov av gemenskap, stimulans, omväxling, självkänslaoch möjligheter för de boende att påverka den egna omgivningen. På lång sikt mest angeläget är alt kommunen ochbyggherrar vinnlägger sig om att i utformningen av framtida bebyggelse, medutgångspunkt i bl. a. erfarenheterna från lidigare planering och produktion avbostäder, söka nå bästa möjliga överensstämmelse med människornas efterfrågan.Jag kommer i det följande att också föreslå vissa åtgärder för alt öka deboendes möjligheter att göra sin önskemål gällande vid förändringar iboendemiljön. Genom sådan aktiv medverkan från de boendes egen sida vidmiljödaningen ökas förutsättningarna atl tillgodose människornas behov i skildaavseenden. Med anledning av vissa ofta återkommande inslag iden offentliga bostadspolitiska debatten finner jag det på sin plats att, iöverensstämmelse med den ståndpunkt som statsmakterna har intagit idenna fråga, krafiigt varna för att ange nägon boendeform som den ideala. Delkan inte vara statsmakternas sak alt t, ex, söka styra människor tillenfamiljshus eller fierfamiljshus. F. n. byggs fierialet stora lägenheter i småhus,medan den större delen av de små lägenheterna byggs i fierfamiljshus.Enfamiljshuset framstår för många familjer som den lämpligaste boendeformen,medan andra familjer föredrar ett flerfamiljshusområde med den bättre servicesom ofia finns där. Bostadsvalel påverkas också av olikheter i hushållenssilualion i olika livsskeden. Enfamiljshuset kan i allmänhet inte kombinerasmed centralt läge i en större stad. I småhusområden måste därför avstånd tillkommunikationsmedel, arbetsplatser, butiker, barndaghem osv. ofta bli längreän vad som är praktiskt möjligt alt åstadkomma i områden med ett större inslagav fierfamiljshus, I småhusområden blir man således mer beroende av att ha bil.De långa restiderna blir särskilt kännbara för småbarnsföräldrar med bådeförvärvsarbete och hemarbete. Detta leder till krav på att slora lägenheter,som är lämpliga lör barnfamiljer, byggs i tillräckligt stor utslriickningiiven i flerfamiljshus, . Ävenandra skillnader mellan boendeformerna än kostnadsutfallet torde emellertidspela in vid hushållens bosiatlsval. Ägande medför en självbestämmanderätt ochi allmänhet en möjlighet atl successivt anpassa bostaden till familjens medtiden skifiande behov. Hyresgästen saknar i stort sell motsvarande möjligheterinom ramen för ell beslående hyresförhållande. Jag anser del därför ocksåangelägel med en utökad medbestämmanderätt för hyresgäster, framför allt ifrågor som rör fastighetsförvaltning, underhåll och modernisering. Genomålgärder för att åstadkomma ökad likställighet i koslnadshänseende mellan olikabesiilningsformer och genom atl främja en vidgad boendedemokrati i hyreshus skullestatsmakterna kunna lägga grunden lill en frihet för människor att välja denboendeform som passar deras familjetyp och livsmönster. Del innebär också eltväsentligt steg bort från en oönskad social segregation. Jag återkommer straxnärmare lill frågorna om boendekostnader och lörstiirkt boendedemokrati. Som framgår av min lidigare redogörelse har de målsom uppställdes i fråga om ulrymmessiandarden till väsentlig deluppnåtts. var emellertid forifarande ca 16 96 av hushållen och 27 96 avbarnfamiljerna trångbodda i den meningen, atl det bodde mer än i genomsnitttvå personer per rum sedan kök och vardagsrum räknats bort. Boende-ochbostadsfinansieringsutredningarna har uttalat sig fören ytterligare höjning avambitionsnivån när det gäller utrymmesstandarden men samlidigt medgett atlförutsättningarna är små atl förverkliga de höjda ambitionerna . Remissinstanserna delar i slort utredningarnasuppfattning. För min del anser jag att en god ulrymmesstandardhör till de väsentliga boendekvaliteterna. Med den takt i vilken trångboddhetennu avvecklas kan vi räkna med att ambitionerna kan förverkligasunder , Vi bör därför kunna räkna med en ännu högreutrymmesstandard. På lång sikl kan således en höjning av riktmärketför utrymme komma alt te sig naturlig och lämplig. Jag anser emellertid atlslatsmaklerna inte f n. bör uttala sig för någon allmän höjning avulrymmessiandarden utöver den som gäller som målsättning enligl statsmakternasbeslut , Vid detta ställningstagande har jag också beaktat att prisetför såväl nyproducerade lägenheter som för lägenheter som ställs lillbostadsmarknadens förfogande genom ombyggnads- och saneringsåtgärder inom detäldre bostadsbeståndet lorde komma atl ligga på en sådan nivå - även efier deändringar i det statliga bostadslånesysiemet som jag kommer att föreslå senare- att någon nämnvärd marginal för ytterligare allmänna standard-stegringarenligl min bedömning inte kommeratl föreligga. Som jag tidigare antytt är detemellertid av väsentlig vikt atl fördelningen av bostadsutrymmet påfierfamiljshus och enfamiljshus lar rimligare proportioner än f n. Som jagförut nämnt byggs nu flertalet stora lägenheter i småhus och flertaletsmålägenheter i flerfamiljshus. Lika väsentligt är all i samband med saneringbeakta behovet atl bryta den slora dominansen av myckel små lägenheter i äldreflerfamiljshus. Bostadenspris har självfallet stor betydelse för frågan om bo-stadsefierfrågansinriktning och därmed också för den faktiska bostadsförsörjningen. Efter denmoderna bostadspolitikens genombrott i början av 1940-lalet har .samhället söktstimulera efierfrågan på rymliga och välutrustade lägenheter genom atl avallmänna medel lämna bidrag lill bostädernas finansiering både i form av lånpå gynnsamma villkor och genom generella subventioner. De paritelslån somtillkom genom beslui av riksdag innebär en principiellt ny form föranpassning av kapitalkostnaderna, och därmed av hyror och bostadspriser, tillde sociala bosladspoliliska målen. Jag kommer senare atl gå närmare in påfrågan om vilka ändringar som, med hänsyn till vunna erfarenheter, bör genomförasi det statliga finansieringsstödets utformning. Redan nu vill jag emellertidslå fast all en fullständig anpassning av bostadens pris till dekapitalkostnader som skulle uppkomma vid lillämpning av traditionellaförräntnings- och amorleringskalkyler av nominell art är helt otänkbar förlägenheter med hyres- och bostadsrätt, vilkas innehavare inte kan tillgodogörasig de förmåner som schablonbeskattningen ger fiertalet småhusägare. En sådananpassning skulle med all sannolikhet leda till ett sammanbrott i nyproduktionenav bostäder och medföra en drastisk nedskärning av bostadsstandarden. Jag kommer i del följande att förorda att systemetmed rätt till skatteavdrag för gäldräntor inte skall vidgas till lägenheter somupplåts med hyres- eller bostadsrätt. Däremot kommer även fortsättningsvissärskilda ålgärder från samhällets sida att erfordras för atl bostadsprisel påsådana lägenheter skall kunna hållas på en från bostadssociala utgångspunktergodtagbar nivå. Enligl min mening bör fiera av de synpunkter som var vägledandeför ullormningen av paritetslånesystemel till väsentlig del bestämma formernaför statens finansiella medverkan i bostadsproduktionen även i fbrtsiittningen.En av huvudprinciperna bör sålunda vara alt hålla kapitalkostnader och därmedbosladspriser nere i början av husets livstid för all därefter successivt ökakapitalkostnaderna. Vid anlagen gradvis stegring av den allmänna prisnivån medsamtidig reell inkomstförstärkning kan della ske ulan all de boendesbeialningsbörda ökar realekonomiskt sett. Däremol bör de problem som ärförenade med skuldökningen inom det nuvarande sysleniei elimineras. Medlethärför bör vara direkta generella räntesubventioner som klart avspeglarlånlagarnas faktiska kapitalkostnader och effekterna påsialsbudgeten. 1 frågan om finansieringen av ägda småhus bör lånesyslemetutformas med beaktande av småhusägarnas skalteförmåner så att ökad ekonomiskutjämning mellan de olika besiliningsformerna inom nyproduktionen uppnås. Som en allmän uigångspunkl förfinansieringssysiemet bör gälla att bostadspriserna bör ligga på en sådan nivåall det blir möjligt för en genom-snillsfamilj att belala priset för en moderntutrustad och rymlig familjebostad. Innebörden av sistnämnda begrepp bör sesmot bakgrund av vad jag förul har anfört om den framtida bostadsstandarden. Somjag redan framhållit anser jag det särskilt angelägel att likvärdiga bostäderskall betinga likartade priser på bostadsmarknaden oavsett besitiningsform m.m. Lägenheter av olika ålder bör betinga priser som i huvudsak motsvararskillnaden i bruksvärde. All fullständig matematisk rättvisa härvidlag inte gåralt uppnå säger sig självi. Jag kommer i det följande att föreslå vissajusteringar i reglerna för hyressättning. Ändringarna syfiar lill att i möjligmån uppnå denna rättvisa och sanitidigt utgöra en prisbroms. Det är ett angeläget bostadspolitiskt mål att sökabereda bostadshushåll med olika ekonomiska villkor likartade förulsäiiningar auhålla sig med en bostad som är rymlig och välutrustad samt i fråga omutformning och miljöegenskaper uppfyller individuella önskemål. Möjligheterhärtill saknas f n. för många hushåll. Hushåll med begränsade inkomster ochstor försörjningsbörda kan på många håll ha oöverstigliga svårigheterattförverkliga önskemålet att få bo i småhus. Delvis beror detta på att utbudet avsmåhus har tenderat alt bli mer och mer exklusivt, även om endel producenter har gjort lovvärda försök att marknadsföra även s. k. lågprisalternativ, 1 vissa fall skulle möjligheterna för hushåll medlåga inkomster alt skaffa sig småhus kunna ökas genom att staten ökade sittbidrag till kapitalanskaffningen, varigenom kravel på egen kapitalinsats frånägarens sida skulle minska. Jag återkommer senare lill denna fråga. För såvälhushåll som kan prestera erforderlig kapitalinsats för att skaffa sig ett egethem som hushåll vilka saknar denna möjlighet ter del sig emellertid otillfredsställandeatl bostadsmarknaden i stort setl inle kan uppfylla önskemål om alt bo i småhusutan att äga det. Jag finner det därför angelägel alt såväl allmännyltiga somenskilda bostadsföretag och bostadsrättsföreningar i fortsättningen sökerå.siadkomma ökad variation i sill bosladsuibud så alt småhus i störreutsträckning finns att tillgå även för den som vill hyra lägenhet ellerförvärva den med bostadsrätt. De förslag jag lägger fram i syfie altåsladkomma ökad ekonomisk likställdhel mellan de skilda besiliningsformernasamt mina förslag i anslutning till byggkonkurrensutredningens arbele tordeväsentligl underlätta en sådan omställning. Ett direkt ekonomiskt stöd till hushåll med storförsörjningsbörda eller små inkomster kommer även atl varanödvändigt om en god boendestandard skall komma alla lill del. Systemet medbostadstillägg inrymmer emellertid f n, vissa ofullkomligheter. Jag skallsenare komma in på förslag till justeringar av dessa. Jagövcrgår nu till frågan om en vidgad boe n d e de m o k ra t i . Utvecklingen i präglas av en fortgåendedemokratisering inom samhällslivets skilda områden. haruppmärksamheten i hög grad inriktats på att öka de anställdas infiytande överförhållandena på sina arbetsplatser. Motsvarande uppmärksamhet har riktals påde studerandes infiytande på sina förhållanden. Viktiga ålgärder har ocksåvidtagits för atl slärka konsumenternas slällning inom handeln med varor ochtjänster. Jag har pekat på några omständigheter som talar för atl manockså bör öka människornas inflytande när det gäller bostadsproduktionen ochmiljöutformningen över huvud tagel. Vissa grupper har som jag nämnt redan nu betydandemöjligheter alt utöva elt bestämmande inflytande i fråga om bostadensuiformning, dess förvaltning och underhåll, förändringar i dess standard m.m.De som själva äger sina hus har den största handlingsfriheten härvidlag. De harfrihet att inom ramen för sina ekonomiska möjligheter och med beaktande avgällande bebyggelseplan och andra restriktioner i enlighel med bl, a. byggnadslagstifiningenforma sina boendeförhållanden i överensstämmelse med sina individuellaönskemål. En annan besiuningsform som innebär hög grad avsjälvförvalining och bestämmanderätt är bostadsrätten. Den som innehar enlägenhet med bostadsrätt har numera i regel praktiskt taget full rält altsjälv bestämma om sin lägenhet såvitt gäller dess inre. Frågor som har att göramed husets yttre och närmiljön avgörs av bostadsrättsföreningen, där varjemedlem kan föra fram sin åsikt och genom sin röst påverka föreningens beslut. Närdet gäller hyresgäster måste däremol konstateras att deras möjligheter attutöva infiytande på lägenheten och boendemiljön i sin helhel är slarkibeskurna, Visseriigen har deras ställning stärkts väsentligl genom lagsiifiningunder del senaste årtiondet, framför allt i fråga om besittningsskydd ochbytesräii. präglas emellerlid lagstifiningen av den grundsynen atlden som äger ett hus och hyr ut lägenheter har den exklusiva bestämmanderättennär del gäller åtgärder på egendomen såsom underhåll, reparationer,ombyggnadsålgärder o, d, Lagstifiningen ger visseriigen i allmänna ordalagföreskrifier om fastighetsägarens åligganden i dessa fall. Föreskrifterna gerdock inte hyresgästen något reellt infiytande på valet av åtgärder Den gällandebefogenhetsfördelningen bottnar i den traditionella synen att ägaren lill ennyttighet själv skall äga förfoga över nytlighelen och bestämma om ändringar idess egenskaper som han finner för gott. Med hänsyn till bostadensgrundläggande betydelse som livsmiljö för individer och familjer är delolillfredssiällande all brukaren av bostaden inte skall kunna utöva någotreellt infiytande på frågor som bestämmer utformningen av denna miljö. 1praktiken förekommer det naturiigivis ofia atl fastighetsägare och hy- resgästeröverlägger i frågor som rör lägenhetens vård och alt hyresgästerna åtminstonefår lillfälle alt ge uttryck för sina önskemål när det gäller standardförändringar,reparationer m, m. Hyresgästens möjligheter all göra sill infiytande gällandeär emellertid helt beroende av hyresvärdens välvilja, Ofia innebär detta atthan inte får tillfälle atl utöva något infiytande alls. Enligtmin mening är det från bostadssocial utgångspunkt nödvändigt alt ökahyresgäsiernas rättsliga och praktiska möjligheter att själva beslämma över sinlägenhet och bostadens närmaste omgivning. Boende- ochbo-stadsfinansieringsutiedningarna har enligt sina direktiv hafi till uppgifiatl behandla främst de boendes infiytande vid bostadssanering. Utredningarnahar från mera generella utgångspunkter behandlat frågan om ett ökat infiytandeför hyresgästerna och därvid framfört synpunkter på hur detla skall kunnaåstadkommas. Som framgår av remissyttrandena är det emellertid förenat medbelydande svårigheter att finna lämpliga former för en vidgad boendedemokrati.Svårigheterna består främst i att kunna förena ett väl avvägt infiylande förhyresgästerna med ell ekonomiskt ansvar. Frågan om atl utveckla mer definitiva former för envidgad boendedemokrati måsle enligt min mening ses . Det är angelägetatt gå fram stegvis så att beslut om förändringar i de rättsliga förhållandenamellan hyresgäster och fastighetsägare kan grundas på säkra erfarenheter. Delär också angelägel atl formerna för boendedemokrati kan utvecklas under väsentligtinfiytande från hyresgästernas och deras organisationers sida. Jag finner detdärför, i enlighet med statsmakternas tidigare gjorda uttalanden i denna fråga,önskvärt alt fastighetsägarnas och hyresgäsiernas organisationer tillsammansförsöker finna lämpliga former för ökad boendedemokrati i bosladsförvaltningen.Enligl vad jag har erfarit har viss försöksverksamhet i della syfie påbörjaisinom den allmännyltiga bostadssektorn. Jag räknar med atl överiäggningar isamma syfie skall komma till stånd också med enskild fastighetsförvaltning. En angelägen uppgift är all ge de boende en stärktställning i situationer när ombyggnads- och förnyelseåtgärder i det befintligabostadsbeståndet aktualiseras. Konsekvenserna av sådana ålgärder är ofiagenomgripande för de boende. Också här gäller emellertid atl del är förenat medvissa svårigheter all finna de lämpligaste formerna för sådanihyresgäsiinfiytande. De förslag på denna punkt som jag lägger fram i delföljande avser i vissa stycken en försöksverksamhet med begränsat giliighetsområde. Hyresmarknadens parier bör ges biista möjligaIbrulsätiningarall utveckla formerna för en verklig boendedemokrati. Deltalorde emellertid bli svårt om inie slatsmaklerna redan nu medverkar även ifinansiellt avseende. De ålgärder jag i det följande kommer atl föreslåbeträffande särskilt stöd för Ibrbäiiring av befintliga bostadsområden hardärför getts sådan form all de tjänar iiven syftet alt åstadkomma den önskvärdaökningen av hy-resgäslinfiytandel. Jag vill slutligen i detta sammanhang beröra fråganom den bostadspolitiska organisationen. Uppgifter av väsentlig betydelse förbosladspolitiken ankommer på bosladsstyrelsen och dess regionala organ,länsbostadsnämnderna. 1 uppgifterna ingår främst att ha hand om den statligalån- och bidragsgivningen till bostadsändamål, alt undersöka och belysautvecklingen i fråga om bostadsbyggande och bostadsmarknad samt att beräkna detframtida bostadsbehovet. Slatens planverk och på regional nivå länsstyrelsernahar viktiga uppgifler när det gäller bebyggelseplaneringen samt normer ochföreskrifter för byggande. Slutligen har kommunerna successivt tilldelals allttyngre och självständigare uppgifier och spelar numera en nyckelroll inombostadspolitiken. Nya och ändrade arbetsuppgifter har från lid tillannan gett anledning till en anpassning av samhällets organisation för denbostadspolitiska verksamheten genom ändringar i den organisatoriskauppbyggnaden eller förskjutningar i uppgiftsfördelningen mellan de iverksamheten engagerade organen. Någon samlad översyn av organisationen haremellertid inle företagits . Jag anser nu tiden vara inne för en sådanöversyn, inte minst med hänsyn till att bostadsförsörjning och bostadsmarknadnu företer en helt annan bild än när samhället började ta sig anbostadspolitiska uppgifter.