prop · FX0328 · 1974-12-31 00:00:00 — De har efter enomorganisation i regel en sammansättning som är likartadFolkbUdningsförbundets. Inomkulturområdet finns även lokalhållande organisationer. De föreningar,organisationer och andra som bland sina uppgifter har att äga och förvaltaallmänna samlmgslokaler och liknande anläggningar finns samlade i fyrariksorganisationer. Dessa är Folkets husföreningaraas riksorganisation,Folkparkernas centralorganisation. för lokalägandeföreningar inom samt . Prop.1974: 28 15 Arbetstagarnasfackliga organisationer har på olika sätt engagerat sig inom kulturområdet. LO,TCO, och deras medlemsförbund har i olika grad tagit upp kulturfrågorna isui verksaihhet. LO:s största förbund inom kulturområdet är . Bland återfinns och . Samarbetsorganmellan kulturarbetarorganisationerna är Klys som består av 16 organisationer. Arbetsgivarintressenainom kulturområdet företräds av ett flertal organisationer. Inom den offentligasektorn är statens avtals-verk, , Svenska kommunförbundetoch avtalsslutande parter. Inomkulturområdet finns ett antal producent- och förmedlingsorgan.Artistförmedlingsverksamhet på kulturområdet bedrivs med tillstånd av AMS avtvå arbetstagarorganisationer och sex arbetsgivarorganisationer genom s. k.organisationsförmedlingar. Vissakulturarbetargrupper har med sanUiäUsstöd startat en egen verksamhet medproducent- och förmedlingsorgan, de s. k. centrumbUdning-arna. F.n. finnsFörfattarcentrum, FUmcentrum, Fotocentmm, Teater-centmm. Konstnärscentrum,Musikcentrum, Danscentmm och Illustratörscentrum. Vissa centrumbildningar ärförmedlingsorgan för fria grupper. Inomkulturområdet finns i övrigt vissa organisationer av rikskaraktär. Påteater- och dansområdet finns organisationer för icke yrkesmässigkulturverksamhet, t. ex. Svenska ungdomsringen för bygdekultur folkdansverksamhet och Teaterforum som är en sammanslagning av teatergrupper. Påmusikområdet finns två större som inte arbetaryrkesmässigt, nämligen ochRiksförbundet . De olika körförbunden har bildat ettsamarbetsorgan för körer (KÖRSAM). Andra organisationer inommusikområdet är Musik för Ungdom, och . Inombildkonstens område har Konstfrämjandet, konst ochFöreningen i skolan till uppgift att främja konstintresset. är centralorganisation för landets hemslöjdsföreningar. Ilandet finns en rad musei-, hembygds- och fornminnesföreningar. Länsföreningarinom detta område är vanligen huvudmän för länsmuseerna. På riksplanet finnsbl. Samfundet för hembygdsvård. är det samlande organet inom biblioteksområdet medrepresentanter för både kommunala förtroendemän och biblioteksanställda.Bibliotek i samhälle är en organisation för biblioteksarbetareoch biblioteksutnyttjare som verkar på socialistisk grund. På litteraturensområde finns i övrigt bl. a. Litteraturfrämjandet. smalfilmsförbundetoch fotografi fotoklubbar är riksorganisationerinom film- och fotoomrädet. förenade filmstudios sysslar främst med studietav spelfilm. Prop.1974: 28 17 3 Internationell samverkan inom kulturområdet År1970 anordnade i den första internationella kulturministerkonferensenmed ett nittiotal stater representerade. Som en följd av konferensensrekommendationer har program på det kulturpohtiska området förstärkts.Den första regionala kulturministerkonferensen hölls i meddeltagande av europeiska medlemsstater. för kulturellt samarbete har tagit upp kulturpolitiska projekt i sittverksamhetsprogram. Projekt i vilka deltar avser kulturstatistiskametoder, en studie av kulturatgifterna i ett antal länder och en studie avkulturpolitiken i ett antal europeiska städer. Vidarebehadlar den i pågående konferensen om säkerhet och samarbete i Europabl. a. frågor om vidgat utbyte och samarbete inom kulturområdet. träffade denordiska regeringarna ett avtal för kultursamarbetet i (prop. 1971: 54,KrU 1971: 13, rskr 1971: 188), omfattande såväl utbildning och forskning somallmän kulturell verksamhet. Samarbetet skaU enligt avtalet bl. a. inriktas påmålen för den allmänna kulturpohtiken, dess innehåU och metoder, kulturlivetsinstitutionella, organisatoriska och finansiella förhållanden. Under detnordiska ministerrådet finns en ämbetsmannakommitté och ett sekretariat förnordiskt kultureUt samarbete. Det sistnämnda är förlagt till beslutar bl. a. om medel för vissa gemensamma nordiska ändamål. Nordiskakulturfonden, som upprättades , ger stöd tUl gemensamma nordiska projektbl. a. inom kulturområdet. Den i många avseendenlikartade utvecklingen i de nordiska länderna inom kulturpolitiken utgör enbakgrund till det i det nordiska kulturavtalet berörda samarbetet. I Danmarkpublicerade kulturministeriet en kulturpolitisk redogörelse(Betasnkning nr 517) som underlag för en kulturpolitisk debatt. 1 laderegeringen fram en »Stortingsmelding om organisering og finansiering avkultur-arbeid» (ru* 8) med förslag tUl riktlinjer för den framtida kulturpolitiken.I början :av detta år läggs en »tUleggsmelding» fram. Det allmänna kulturutbytetoch kultursamarbetet över gränserna i övrigt sker i första hand genom direktakontakter mellan berörda kulturinstitutioner och enskilda kulturarbetare iresp. De nämnda internationella organisationerna främjar på olika sättett sådant kulturutbyte. Flera icke-statliga organisationer främjar samarbetetinom sina sektorer. Kontaktförmedlande och informationsspridande verksamhetbedrivs av utrikesförvaltningen och av , som är en Inom utrikesförvaltningen finns också f. n. kulturattachéeri fyra länder (, , och ). Vid sidan om sinauppgifter på kultursamarbetets område skall de, enligt utfärdadeföreskrifter, rapportera om den kulturpolitiska utvecklingen i resp. länder. Prop.1974: 28 19 4 Allmänna synpunkter på betänkande De flesta remissinstanser avger allmänna omdömen omkulturrådets betänkande. Det övervägande flertalet av dem som redovisar sådanaomdömen anser att betänkandet utgör ett värdefullt underlag för den fortsattautvecklingen av samhällsinsatserna på kulturområdet. , Folkets husföreningarnasriksorganisation och tillhör de remissinstanser som gör enhelhetsbedömning av förslag. anser sig i huvudsakkunna acceptera de slutsatser som dragit. Förbundet understrykerdock att staten måste ta ställning till sitt övergripande ansvar och förklarasig vara beredd att göra de satsningar och prioriteringar som rådet har uttalatsig för. En fördelning av samhällsansvaret för kulturområdet torde kunna drasupp enligt de rikthnjer och intentioner, som rådet redovisar. Förbundet anservidare att rådets förslag till en ny kulturpolitik är ett reformarbete pålängre sikt, vilket genomförs stegvis för att om möjligt vara fullt utvecklatvid . Folkets husföreningarnas riksorganisation instämmer iväsentliga delar av synpunkter och förslag. Även socialstyrelseninstämmer i stort med de framlagda förslagen. finner det värdefullt att förförsta gången i vårt land en övergripande kulturutredning har kommit tillstånd. anser att det framlagda materialet bidrar tUl en merasamlad och fördjupad syn på den mångskiftande verksamhet som normalt hänförstill begreppet kulturpolitik. Betänkandet bör betraktas som en långsiktigutvecklingsplan, vars successiva förverkligande till stor del blir beroende avdet samhällsekonomiska utrymmet. LO konstaterar att den av samhället bedrivnakulturpolitiken uppnått begränsade effekter för att åstadkomma rättvisa ochjämlikhet i fråga om de kulturella värdena. En av orsakerna är attkulturpolitiken tidigare inte blivit föremål för en samlad kartiäggning ochanalys. LO anser att betänkandet utgör en första systematiserad diskussion ochen arsenal av praktiska förslag när det gäller ansvarsfördelning, uppgifter ochmetoder för olika samhälleliga organ. Genom betänkandet har en viktig grundlagts för en ny kulturpolitik. LO redovisar sin egen kultursyn och framhåller att denojämlikhet och de brister som råder inom kulturlivet och som i hög graddrabbar de grupper som LO företräder endast till en del kan undanröjas genomkulturpolitiska åtgärder i snäv mening. Enligt LO har de nämligen sin rot iförhållanden inom arbetslivet och samhäUslivet i övrigt och kräver därförinsatser inom en mycket bredare sektor. Åtgärder inom alla olikasamhällsområden måste utgå från samma grundläggande poli- Prop.1974: 28 20 tiskavärderingar om jämlikhet och solidaritet. Det fackligt-politiska vardagsarbetesom bedrivs inom arbetarrörelsens organisationer är en grundläggandefömtsättning för kulturella framsteg. Folkbildningsförbundetfiimer att utfört ett betydelsefullt arbete och anser att detpresenterade materialet utgör ett värdefullt underlag för en fortsattkulturdebatt. Förbundet hälsar med tillfredsställelse de framlagda förslagen ideras huvudlinjer och delar rådets syn på folkbUdningsorganisationernasframtida roll. EiUigtKlys utgör betänkandet generellt en politisk, värdeladdad handling väl isamklang med en allmänt omfattad men i betänkandet odefinierad kritisk-politiskuppfattnhig om människans väsen, behov och grundläggandeutvecklingsmöjligheter. Uppfattningen som sådan grundar sig enhgt Klys inte påverklig kunskap utan är uttryck för värderingar med stor genomslagskraft i vårtsamhälle. Flera remissinstanser,däribland SÖ, betonar att genom arbete har en helhetssyn påkulturpolitiken presenterats . SÖ finner kulturrådetsinventering av kulturverksamheten synnerligen värdefull liksom diskussionenbeträffande den framtida kulturpolitikens utformning. Å andra sidanifrågasätter SÖ rådets resonemang och förslag på vissa centrala punkter,framför allt avsaknaden av en klar definition av kulturbegreppet och förslagettill avgränsning av det kulturpolitiska området. ochstatens historiska museum anser att klara markering avkulturområdets anknytning till andra samhällsområden och behovet av samarbetemed dessa är av stor betydelse för 1970-talets kulturpolitiska reformer. Statskontoret anserkulturrådets beskrivnuig av rollerna för de institutioner som har att svaraför samhällets insatser vara värdefull. RRV finner kartläggningoch idédiskussion vara ett värdefullt underlag för ställningstagandena tiU denframtida politiken inom kulturområdet. Särskilt förtjänstfullt fmner RRV detvara att rådet så starkt understrukit den centrala roll som formulering av målsamt planering och utvärdering bör ha. Ettfåtal remisshistanser är kritiska mot betänkandet som helhet. Bibliotek isamhälle anser att betänkandet präglas av en vagt formulerad, konventionelloch slentrianmässig syn på kultur och kulturpolitik. Teatercentrumbeklagar att utredningen är så vagt skriven att man endast med ytterstasvårighet kan begripa vilka förslag och tankegångar som rådet slutiigen stårfast vid. förakt för alla de mitiativ till egen aktivitet somtagits såväl av kulturarbetare som i andra grupper är slående. Den kultur sommänniskor skapar sig själva, utifrån behovet av gemenskap och aktivitet, bryrsig inte om. Fleraremissinstanser framhåUer att värdet av övergripande analys avkulturområdet begränsas genom att flera delsektorer endast har kunnat behandlasöversiktiigt framför allt med hänvisning Prop.1974: 28 21 tillandra pågående utredningar. a. beklagar man att betänkandet inte innehållerförslag i fråga om invandrarkulturen, de handikappades kulturella verksamhetoch barnkulturen. I många remissvar efterlyses konkreta förslag rörandeinsatser inom den kommersiellt drivna delen av kulturområdet. Teater- och musikrådetanser att rubriken är alltför omfattande och övergripandeom man ser till betänkandets begränsade innehåU. Enligt rådet är det särskUtolyckligt att har varit tvingad att utelämna de sektorer där denfria marknaden dominerar kulturen dvs. litteraturen, bildkonsten, filmen ochfonogrammen. En samhällelig kulturpolitik som avstår från att direkt påverkadet kommersiella kulturutbudet riskerar enligt teater- och musikrådet att blirent margineU. Svenska filminstitutetframför den principiella invändningen att organisatoriska lösningar avseendehela kulturområdet inte bör utformas enbart på grundval av detaljerade analyserav begränsade delar av området. Prop.1974: 28 22 5 Målen för samhällets kulturpolitik 5.1 kulturpolitiska handlingsprogram ochkommunal måldiskussion 1961:56 (SU 1961: 121, rskr 1961:304) om anslagtUl stöd ät konstnärlig, litterär och musikalisk verksamhet presenterades etthandlingsprogram för statens insatser inom kulturområdet. Detta är det endasamlade kulturpolitiska program som statsmakterna har bundit sig för. Efter allmänna synpunkter på formerna för statens stödanförde departementschefen att de statliga insatserna skulle avse följande punkter(s. 22): y>Den första punkten gäller stöd i skilda former åtblivande utövare av konstnärliga yrken under deras utbildning. Den andra punkten avser ett förstärkt stöd åt utövare avkonstnärliga yrken dels genom ökning av antalet stipendier, i första handarbetsstipendier, dels genom en sådan avvägning av stipendiebelopp och villkoratt stipendierna i tiUfredsställande grad kan fylla uppgiften att främjainnehavares önskan om samling inför en uppgift, studier, resor etc. Den tredje punkten gäller insatser för att öka denoffentliga konsumtionen av konstnärlig produktion av olika slag, i första handgenom förstärkning av inköps- och beställningsanslag. Som en ytterligare central punkt i ett mera långsiktigthandlings program på detta område ser jag naturhgtvis en förstärkning av de krafter, som syftar tUl en breddning av kulturmiljön och en effektiv kulturdistribution över huvud taget. I blickfältet kommer härvid sko lans, det högre utbildningsväsendets och det fria bildningsarbetets ut veckling, särskUt i fråga om initiativ för främjande av den estetiska fostran. Givetvis är också strävanden att förbättra de instmment för kulturdistributionen som utgöres av våra teatrar, bibliotek, museer och liknande institutioner med kulturförmedlande uppgifter, ett viktigt led i detta samhäUsarbete på lång sikt. och anser sigav principiella skäl inte kunna ta på sig att formulera bindande mål förkommuner och lands ting. I enstaka kommuner och landsting har mål lagts fastför de kulturpohtiska insatserna. Den allmänna inriktningen av insatsema hardock behandlats i kulturutredningar som genomförts. Målfrågorna har i dettaarbete blivit föremål för ett ökande intresse. Prop.1974: 28 23 Med kulturpolitik avses en samlad struktur församhällsåtgärder på kulturområdet. Det kan gälla statens, kommunernas,landstingens eller hela samhällets insatser. En fuUt utformad kulturpolitikfömtsätter mer eller mindre definierade mål som möjliggör långsiktigaplaneringar och planmässiga reformer. För att de uppsatta målen skall uppnåskrävs resurser, metoder och organ såväl för planering som för verkställighet.Området för de kulturpolitiska åtgärderna måste avgränsas och dess ställning iförhållande till närstående områden för samhällets insatser klargöras. analys avser i första hand den statligakulturpolitiken. Denna förutsätts dock ha indirekt betydelse för kommunernasoch landstingens kulturpolitik. redogör, efter en översikt av tidigakulturpolitiska insatser, utifrån olika utgångspunkter för de statligainsatserna på kulturområdet . Denstatliga kulturpolitiken aktiverades . Det kulturpolitiskahandlingsprogrammet i prop. 1961:56 angav riktlinjer för reformarbetet.Programmet avsåg främst att ge vissa riktlinjer för de statliga åtgärdernarörande kulturarbetarna . De långsiktiga statliga insatsernahänsköts tUl ett inte närmare preciserat utvecklingsarbete. 1968: 45angående inrättandet av redovisades allmänt vissasyften med de kulturpolitiska insatserna. Samspelet mellan stat, landsting ochkommuner på kulturområdet uppmärksammades som en viktig olöst fråga. Krav på utredning av kulturpolitikens långsiktigainriktning fördes motionsvägen fram i under en följd av år. Ingen avmotionerna ledde till någon direkt åtgärd. Kulturutgifternas andel av statsutgifterna ökade under1960-talet från tUl . Utgifterna ökade räknat i fasta priser med ca80 %. De stora utgifterna och de största anslagsökningarna gick tillproduktions- ooh disCributionsfrämjande åtgärder. Bland de reformer som nämner som viktiga ärfilm-reformen , beslutet om radio- och TV-verksamhetens organisation år1966 (prop. 1966: 136, SU 1966: 163, rskr 1966: 388), inrättandet av Institutetför rikskonserter är 1968 (prop. 1968:45, SU 1968:114, rskr 1968: 263) efterförslag av den tillsatta konsertbyråutredningen samt inrättandet avregionmusiken (prop. 1970: 31, SU 1970: 121, rskr 1970: 282). Under1960-talet igångsattes vidare ett sek-torsavgränsat utredningsarbete genomtillsättandet av musei- 1974: 28 24 och utställningssakkunniga, litteraturutredningen ochfilmutredningen. Försöksverksamhet av stor omfattning förekom i anslutning tiUvissa utredningars arbete. I fråga om konsertbyråutredningen och musei- ochutställningssakkunniga angavs i direktiven att det gällde behovet av attförbättra olika kulturarbetargruppers sysselsättningsmöjligheter, för de senareutredningarna gäUde det mottagarnas möjligheter till kulturella aktiviteter. Vissa förändringar i den statliga kulturorganisationenskedde . Genom departementsreform blev kulturområdetett av sakområden. fick det år 1964inrättade teater- och orkesterrådet ansvaret för hela musikområdet och blevteater- och musikrådet. Den kulturpolitiska debatten under den första hälften av1960-talet handlade tiU stor del om hur institutionernas verksamhetsresurserskulle förbättras samt hur marknaden för konstnärliga produkter skullebreddas. Debatten under den senare delen av decenniet präglades bl. a. avkravet på jämlikhet i kulturen och behovet av ett vidare kulturbegrepp medkontakt och gemenskap som grund för insatsema. Kulturarbetarnas möjligheter att påverka fördelningen avstatliga stipendier och ersättningar förstärktes. Kulturarbetarorganisationernasfackliga agerande präglades av författarnaskrav på högre ersättning för biblioteksutlåningen och bildkonstnärernas krav påökade stipendiemedel. Författarna krävde även förhandlingsrätt om ersättningen. Kulturpolitiska programförklaringar av varierandeomfattning har formulerats av de politiska partierna och vissa organisationer.Betydande samstämmighet föreligger i flera fall såsom i fråga om vikten av attbryta ekonomiska, sociala och geografiska barriärer på det kulturella området,ett ökat stöd till folkbildningsorganisationerna, stöd till fri skapandeverksamhet samt en ökad lokal och regional förankring av kulturlivet. 5.2,3 Behovet av en ny kulturpolitik betonar vikten av att den kulturpolitiskaplaneringen sker med hänsyn tUl vissa bakgrundsfakta såsom uppgifter om hurmänniskor disponerar sin fritid på olika aktiviteter, olika gruppers kulturellasituation samt aUmänna socio-ekonomiska förhållanden. Vissa gmndläggande dataredovisas. anser att för 1970-talet är en kulturpolitikav 1960-talets typ klart otillräcklig. En ny kulturpolitik som uppfyller detidigare angivna kriterierna är nödvändig. Skälen för detta sammanfattar rådetpå följande sätt. Det saknas definierade mål för samhälletskulturpolitiska insatser. 1961ärs statliga handlingsprogram har förlorat sin betydelse som vägledning förkulturpolitiskt handlande. Därmed saknas i realiteten mål för den statligakulturpolitiken. Det är nödvändigt med preciserade mål för att det skall blimöjligt att bedriva ett konstmktivt utvecklingsarbete inom kulturområdet. Målbehövs för att tillgängliga resurser skall utnyttjas rätt. Staten bör inteisolerat bestämma målen för den statliga kulturpolitiken. Varje kommun ochlandsting måste bestämma mål för dc egna insatserna. Som utgångspunkt behövs målför samhällets kulturpolitik. Detsaknas metoder för att få till stånd en bred folklig k ulturverksamhet. Denstatliga kulturpolitiken kan i fortsättningen inte som hUtills vara inriktad påstöd till institutionerna och i synnerhet de centrala producerandeinstitutionerna. Stödet till det fria skapandet har haft en underordnadbetydelse. Kulturpolitiken har i alltför hög grad byggt på kulturdistributioni stället för kulturell aktivering. En genomgripande förändring måste ske isyfte att få till stånd en breddad folklig kulturverksamhet som når flermänniskor och som ger möjligheter till en ökad egen aktivitet. Detsaknas en klar fördelning av ansvaret mellan de statliga och kommunala insatserna och det saknas också riktlinjer för samhälls organens samverkan med organisationslivet. Frånvaronav principer för samspelet mellan statkommunorganisationsliv är en storbrist som försämrar möjlighetema till en breddning av verksamheten.Organisationema har en mer framträdande roll inom kulturområdet än inom andrasamhällsområden. Staten har ett ansvar för att samverkan fungerar mellan deegna samt kommunernas, landstingens och organisationemas insatser. Samverkanmellan organ på kulturområdet och organ inom skolområdet, det sociala områdetsamt andra områden fungerar dåligt. Den statliga kulturorganisationen är motbakgrand av samverkansbehovet splittrad. Insynen i beslutsfattandet från allaberörda parter är bristfällig. Den kommunala kulturorganisationen fungerarinte tillfredsställande. Deekonomiska resurserna för kulturpolitiska insatser är otillräckliga och metoderna att prioritera bristfälliga. Deekonomiska insatserna måste öka väsenthgt om det skall bli möjligt attåstadkomma en breddad kulturverksamhet som når fler människor. Kulturområdethar varit eftersatt. Bättre metoder krävs för att prioritera mellankrav på reformer både inom kulturområdet och i förhållande till andra områden.Nuvarande metoder ger inga garantier för att resurserna utnyttjas på bästamöjliga sätt. 5.2.4Krav på en målformulering Kulturrådetföreslår att statsmaktema fastställer aUmänna mål för Prop.1974: 28 26 Vissa allmänna krav böruppställas på denna målformulering. Målen bör avse hela samhällets (stat, landsting ochkommuner) kulturpolitiska insatser. De allmänna linjerna i fråga om såväl den statliga som denkommunala kulturpolitiken bör vara gemensamma. Riktlinjema måste fastställasav statsmakterna. Målen blir bindande för statliga organ. Bestämmelser som görmålen helt bindande för annat än det statliga området bör inte utfärdas. Målenkan bli bindande för kommunerna endast på enskilda punkter genomstatsbidragsvillkor. Målen bör kunna vara vägledande för kommunerna när deformulerar egna kulturpolitiska mål. Målen bör omfatta kulturområdet i dess helhet. Statsmaktema har ett ansvar för utvecklingen inom kulturområdet i Målen bör därför även avse de delar avkulturområdet som f. n. inte är föremål för direkta samhälleliga insatser. Inomdessa delar bör målen tjäna som allmän bedömningsgrund för avgöranden huruvidadirekta samhälleliga insatser är påkallade. Målen bör inrymma alla de viktigare motiven församhällsinsatser. Förutom de riktningsförändrande åtgärderna bör målen kodifiera de allmänna motiv för insatser som redan gäller och som börfortsätta att gälla. Målen bör gälla både de kortsiktiga och långsiktigainsatserna. Målen bör vara så formulerade så allmänna och vida och så pass högt stäUda att de är giltiga . Dekulturpolitiska målen måste kontinuerligt prövas mot bakgmnd av föreliggandeerfarenheter och förändras utifrån de ändrade förutsättningarna. Målen bör formuleras så att det är möjhgt att följaupp i vad mån de förverkligas. 5.2.5 Det kulturpolitiska området anser att det vida sociologiskakulturbegreppet är omöjligt att använda som utgångspunkt för en konkretkulturpolitisk reformverksamhet. Det är nödvändigt att utskilja ett specielltområde för de kulturpolitiska insatserna för att kulturpolitikens mål och medelpå ett meningsfullt sätt skall kunna diskuteras. Avgränsningen är nödvändigbl. a. för att man skall kunna ange på vilka organ ansvaret hgger församhällets åtgärder. De kulturpolitiska insatserna måste samordnas med insatserinom andra områden. Kulturpolitiken bör ses som en del av samhäUets miljöpolitiskaåtaganden i stort till vilka bl. a. förs fysisk planering, samhällsservice,landskapsvård, utbUdning samt frågor rörande arbetsmiljö och fritidsmiljö.Miljöpolitik och kulturpolitik är dock inte synonyma be- Prop.1974: 28 27