prop · FX0333 · 1974-12-31 00:00:00 — Vid svenskainrikes transporter torde frågeställningen sakna praktisk betydelse eftersomomständigheterna i regel är sådana att transporten som helhet framstår som envägtransport. Denna paragraf anger i vilken utsträckning lagensbestämmelser är av tvingande karaktär. Paragrafen motsvarar 5 §utredningsförslaget. CMR är tvingande gentemot såväl fraktförare som lastägare(art. 41). Varje avtalsvillkor som direkt eller indirekt avviker frånkonventionens bestämmelser är därför ogiltigt, oavsett om avvikelsen är tillfraktförarens eller lastägarens förmån. Denna reglering innebär att fraktförareinte kan erbjuda sina kunder förmånligare avtalsvillkor än konventionen anger.Som jag redan framhållit i ett tidigare avsnitt (6.4) bör motsvarande integälla vid inrikes befordran. Inte heller bör lagen vara dispositiv, vilketnågra remissinstanser föreslagit. 1 stället bör gälla att lagens bestämmelser inte fåråsidosättas genom avtal till nackdel för varuhavaren men att fraktföraren skallha rätt, om han så önskar, att påta sig ett större ansvar än vad lagen anger.Denna reglering överensstämmer med vad som gäller enligt andratransporträlts-Uga regelsystem. Lagens tillämpningsområde är vidsträckt. Det kan därförförutses att ett system med helt tvingande lagregler i vissa fall kan komma attlägga en alltför tung börda på fraktföraren. Med hänsyn härtill har det ansettsnödvändigt att i speciella fall tillerkänna giltighet åt sådana avtalsvUlkorsom bereder fraktföraren en förmånligare ställning än som följer av denföreslagna lagen. Detta gäller t. ex. befordringar som medför särskilda problemgenom godsets ovanhga storlek eller svårhanterlighet i övrigt (t. ex. flyttningav hus eller lyftkranar) eller genom att det är sällan som transport avifrågavarande slag av gods förekommer (t. ex. transport av känslig tekniskutrustning). Vidare bör det finnas visst utrymme för överenskommelser omlindring i fraktförarens ansvarighet vid befordran som, trots att visstvederlag utgår, till väsentlig del har benefik karaktär. Den som för en godväns räkning åtar sig att transportera gods mot ersättning enbart förbensinkostnaden bör i och för sig ha möjlighet att avtala att lagens tvingandeansvarsregler inte skall gälla. Paragrafen har utformats i enlighet med dessaöverväganden. Den har viss motsvarighet i den lydelse av 168 § första stycketsjölagen som föreslås i prop. Lagens tvingande bestämmelser gäller inte bara till förmänför avsändare och mottagare utan även till förmån för den som träder i derasställe, t. ex. avsändarens försäkringsgivare. 1 lagtexten anges emellertid endastatt lagens bestämmelser ej får åsidosättas till nackdel för "avsändareeller mottagare". Detta uttryck skall sålunda ges den tolkningen att ävenden som träder i någon av dessas ställe omfattas av det skydd den tvinganderegleringen är avsedd att ge. Departementsförslaget innehåller i likhet medutredningsförslaget regler om befordran som utförs av flera fraktförare eftervarandra. 1 dessa regler ges bl. a. föreskrifter om hur fraktförarnas inbördesansvar skall fördelas. Dessa regler är enligt uttrycklig bestämmelse i 45 §tredje stycket dispositiva. Utredningens förslag till lagtext innehåller -efter förebild i CMR - i 5 § en särskild erinran härom. Dennaerinran är med hänsyn tiU den utformning av 5 § som departementsförslaget innehåUeronödig och har därför inte tagits med. Personer för vilka fraktföraren ansvarar Denna paragraf innehåller regler om fraktförarens ansvargentemot varuhavaren för skada som orsakats av fraktförarens anställda ochandra som han anlitar för befordringen. Paragrafen motsvarar 6 § utredningsförslaget. Enligt CMR (art. 3) ansvarar fraktföraren för vad någon avhans anställda eller annan, som han anlitar för befordringen, företager ellerunderlåter i tjänsten eller för uppdragets fullgörande. Detta ansvar bestämssom om handlingen eller underlåtenheten varit fraktförarens egen. I enhghet medutredningens förslag har en motsvarande bestämmelse tagits in i lagen. Bestämmelsen innebär bl. a. att varuhavaren, i stället föratt på utomobligatorisk grund vända sig med sitt ersättningskrav mot medhjälparen,kan göra anspråket gällande mot fraktföraren. Stadgandets tillämpning är intebegränsad till de fall där medhjälparen har gjort sig skyldig till vårdslöshetoch således enligt allmänna skadeståndsregler kan bli skadeståndsskyldiggentemot varuhavaren. Varje form av handling eller underlåtenhet frånmedhjälparens sida omfattas av bestämmelsen och .skall bedömas som omfraktföraren själv begått handlingen eller underlåtenheten. Fraktförarens ansvar avser emellertid endast sådanaåtgärder som medhjälparen vidtagit eller bort vidtaga som ett led i sinverksamhet att främja fraktförarens åtagande. Detta har i utredningsförslagetangivits med uttrycket "handling eller underlätenhet i tjänsten".Såsom utredningen själv framhållit kan mot denna formulering invändas attuttrycket "i tjänsten" inte är helt träffande när det gäller sådanamedhjälpare som inte lämnar sin medverkan på grund av tjänsteavtal medfraktföraren. 1 överensstämmelse med art. 3 CMR och den svenska översättningenav denna artikel har uttrycket i departementsförslaget preciserats till attavse handling eller underlåtenhet som någon av fraktförarens anställda ellerannan, som han anlitar för befordringen, utför "i tjänsten eller föruppdragets fullgörande". Att avgöra huruvida en viss handling företagits i tjänsteneller för uppdragets fullgörande kan i vissa fall vara svårt. Frågan torde dockmera sällan ställas på sin spets, eftersom fraktföraren i åtskilliga fallsvarar oberoende av vållande och sålunda också för skada som orsakats avutomstående tredje man. Vad gäller de situationer i vilka fraktföraren endastbär ett culpaansvar torde det i praktiken inte sällan inträffa att skada somkan hänföras till en medhjälpare beror av omständighet som kan läggasfraktföraren till last såsom oaktsamhet. nämnas att om sådana dokument förkommer, som överlämnatstill fraktföraren enligt bestämmelserna i 16 §, detta ofta torde ha sin grund iatt fraktföraren brustit i omsorg beträffande dokumentens förvaring. Förevarande paragraf tillämpas endast i de fall då denskadehdandes ersättningskrav grundas pä fraktavtalet. Om den skadelidandedäremot åberopar allmänna skadeståndsrättsliga regler som grund för sitt skadeståndsanspråktillämpas allmänna regler om principalansvar. Bekräftande och fullgörande av fraktavtal Denna paragraf innehåller regler om i vUka fall fraktsedelskall upprättas. Paragrafen motsvarar 7 § andra stycket och 8 § sista stycketutredningsförslaget. Enligt CMR(art. 4) skall fraktavtalet bekräftas genom att fraktsedel upprättas. Vidinternationella transporter torde parterna också praktiskt taget alltid habehov av en fraktsedel. Inrikes transporter är emellertid ofta av betydligtenklare slag och i många fall föreligger inte något praktiskt behov av enfraktsedel. Såsom anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 6.5) har detdärför ansetts lämpligt att överlåta åt parterna själva att bestämma omfraktsedel skall upprättas. I förstastycket föreskrivs i enlighet härmed att fraktsedel skall upprättas om en avparterna begär det. Undantag gäller emellertid om användandet av fraktsedelmedför beaktansvärd olägenhet för motparten eller om det strider mot vedertagetbruk vid det slag av befordran som är i fråga att fraktsedel upprättas. Fraktsedel skall ge upplysning om vissa förhållanden vidden tidpunkt då godset tas emot till befordran. Part kan därför inte kräva attfraktsedel skall upprättas . Däremot kan fraktavtaletnaturligtvis ha träffats . Attfraktsedel inte upprättas innebär inte att fraktavtalet faller utanför lagenstillämpningsområde. Vissa betydelsefulla rättsverkningar anknyter dock tillfraktsedeln. Upprättas inte fraktsedel medför detta från avsändarens synpunktfrämst att han på annat sätt måste säkra erforderlig bevisning om att hanöverlämnat visst gods till fraktföraren och om godsets tillstånd närfraktföraren tog emot det. Som regeltorde endast en fraktsedel utfärdas för allt gods som överlämnas till fraktförarenför transport till en och samma mottagare. kan emellertid avsändareneller fraktföraren ha intresse av att skUda fraktsedlar utfärdas för skildadelar av sändningen. 1 andra stycket föreskrivs därför att såväl avsändaren somfraktföraren kan fordra att särskild fraktsedel upprättas för varjefordonslast, om godset skall lastas på skilda fordon, eller för varje godsslageller parti, om befordringen avser olika slag av gods eller skilda partier.Detta överensstämmer med vad som gäller enligt CMR (art. 5 andra stycket). Denna paragraf innehåller bestämmelser om antaletfraktsedelsexemplar och om fraktsedelns undertecknande. Paragrafens förstastycke har ingen direkt motsvarighet i utredningsförslaget. Andra stycket motsvarar8 § fjärde stycket utredningsförslaget. Enligt CMR (art. 5 första stycket) skall fraktsedelupprättas i tre originalexemplar. Det första exemplaret överlämnas tillavsändaren, det andra åtföljer godset och det tredje behåUs av fraktföraren.Dessa regler skaU ses mot bakgrund av att fraktsedeln vid internationellbefordran har tillagts vissa funktioner när det gäller avsändarens resp.mottagarens rätt att förfoga över godset. Som jag redan utvecklat i etttidigare avsnitt (6.5) bör emellertid fraktsedeln vid inrikes befordran endasttilläggas bevisfunktioner. Det saknas därför anledning att överföra CMRsreglering om antalet fraktsedelsexemplar till lagstiftningen om inrikesbefordran och det bör i stället överlämnas åt parterna själva att bestämma antaletfraktsedelsexemplar. I första stycket föreskrivs därför att fraktsedeln skallupprättas i flera exemplar om fraktföraren eller avsändaren begär det. Den omständigheten att den föreslagna lagen inteinnehåller några bestämmelser om fraktsedel som har legitimationsfunktionerinnebär inte att parterna är förhindrade att vid inrikes befordran upprättafraktsedeln så att den kan tjäna dessa ändamål. Det står sålunda parterna frittatt komma överens om att för en viss inrikes befordran fraktsedeln skall fyllasamma funktioner som vid internationell befordran och att utforma fraktsedeln ienlighet härmed. 1 andra stycket föreskrivs att fraktsedeln skallunderskrivas av fraktföraren. På samma sätt som gäller enligt CMR kanunderskriften vara tryckt eller ersättas med stämpel. Bestämmelsen att fraktföraren skall skriva underfraktsedeln hänger samman med att fraktsedeln tillagts en viss bevisverkan (jfr13 §). För att fraktsedeln skall kunna ha denna verkan måste den varaundertecknad åv fraktföraren. En handling som åberopas som fraktsedel men somsaknar vederbörlig underskrift kan därför inte tillerkännas den särskilda bevisverkansom avses med förslaget. I denna paragraf anges vilka uppgifter fraktsedeln måsteinnehålla. 1 enlighet med vad som förut anförts (avsnitt 6.5) har deobligatoriska uppgifterna i fraktsedeln begränsats avsevärt i förhållande tillvad som gäller enligl CMR (art. 6). Bestämmelsen kompletteras emellertid avreglerna i 10 § som anger vilka ytterhgare uppgifter part har rätt att föra ineller få införda i fraktsedeln. Paragrafen motsvarar 9 § första stycketutredningsförslaget. Fraktsedelnskall innehålla uppgift om avsändarens och fraktförarens namn och adress. Denskall vidare innehålla uppgift om ort och dag för godsets mottagande tillbefordran samt bestämmelseorten. dagen för godsets mottagande är nödvändig bl. a. förberäkning av leveransfrist och preskriptionstid. Uppgiften har också betydelseför bestämningen av skadeståndets storlek vid sakskada. Skadeståndet skaUnämligen beräknas på grundval av det värde godset hade på mottagningsorten dendag det mottogs för befordran. Mottagarens namn och adress bör självfalletframgå av fraktsedeln. Vidare skall fraktsedeln innehålla en beskrivning avgodset, i regel genom angivande av antalet samt deras särskilda märkenoch nummer. Slutligen skall fraktsedeln vid befordran av gods av farligbeskaffenhet innehåUa uppgift om godsets allmänt vedertagna benämning och, omså krävs, om de försiktighetsmått som skall vidtas. Den omständigheten att någon av de nämnda uppgifternasaknas berövar inte handlingen dess karaktär av fraktsedel. Den särskildabevisverkan fraktsedeln har, t. ex. beträffande godsets mängd och synligatillstånd, går således inte förlorad genom att fraktsedeln i andra avseendenär ofullständig. En mottagare som fått ta emot endast två , fastän ifraktsedeln angivits att tre överlämnats till befordran, har alltsåförebringat ett i och för sig tUlräckligt bevis, om han åberopar fraktsedeln,även om denna saknar uppgift om avsändarens namn och adress eller ort och dagför godsets mottagande till befordran. En ovUlkorlig förutsättning för atthandlingen skall kunna betraktas som fraktsedel är emellertid att den ärförsedd med fraktförarens underskrift i enlighet med föreskrifterna i 8 § andrastycket. Föreskriften att vid befordran av farligt gods fraktsedelnskall innehålla uppgift om godsets allmänt vedertagna benämning och, om såkrävs, om de försiktighetsmått som skall vidtas bör inte ges den tolkningen attalla dessa uppgifter skall tas in i själva blanketten. Ett sådant förfarandekan medföra att fraktsedeln blir svårhanterlig och oöverskådlig. Hinder möterej att i en bilaga ta in de uppgifter som ej ryms på blanketten. Självklartmåste i så .fall blanketten innehålla en hänvisning till denna bilaga. Ett ovillkoriigt krav på att fraktsedeln skall innehållauppgift om de försiktighetsmått som skall vidtas skulle leda alltför längt.Detta gäller t. ex. om transportören specialiserat sig på vissa slag av farligatransporter eller om han fortlöpande utför sådana transporter för en och sammakunds räkning och av denne underrättas om de försiktiglietsmått som krävs. Ilagtexten anges därför att fraktsedeln skall innehålla uppgift i dettahänseende bara när så krävs. Denna paragraf innehåller föreskrifter om i vilkenutsträckning part kan kräva att i fraktsedeln förs in uppgifter utöver dem somanges i 9 §. Paragrafen motsvarar 9 § tredje stycket utredningsförslaget. Enligt CMR (art. 6) skall fraktsedeln vid internationellbefordran innehålla ett stort antal obligatoriska uppgifter. Som anförts under9 § har emellertid de obligatoriska uppgifterna i den inrikesvägfraktsedeln begränsats avsevärt. För den händelse någon av parterna ansersig ha behov av en fraktsedel med utförligare uppgifter har han emellertidenligt första stycket i förevarande paragraf rätt att få dessa uppgifterintagna i fraktsedeln, under förutsättning att uppgiften är av sådant slag soihvid internationell befordran är obligatorisk. De uppgifter som part alltid harrätt att få införda i fraktsedeln har särskilt uppräknats i bestämmelsen.Bortsett från några mindre redaktionella ändringar överensstämmer uppräkningenmed motsvarande uppräkning i CMR (art. 6 första och andra stycket), dockgivelvis med undantag för de uppgifter som enligt 9 § är obligatoriska. Enligt andra stycket kan part dessutom, om motpartenmedger det, få även andra uppgifter än dem som avses i 9 § och 10 § förstastycket införda i fraktsedeln. 1 överensstämmelse med motsvarande formulering iCMR (art. 6 tredje stycket) har detta i lagtexten uttryckts så att ifraktsedeln får föras in de ytterligare uppgifter som "parterna anserpåkallade". Denna paragraf innehåller en bestämmelse om avsändarensansvarighet för fraktsedelns innehåll. Paragrafen motsvarar 11 § första ochandra styckena utredningsförslaget. Enligt CMR (art. 7 första stycket) ankommer detbeträffande de flesta uppgifterna i fraktsedeln på avsändaren att kontrolleraatt uppgifterna är riktiga. Har någon av dessa uppgifter blivit oriktig ellerofuUsländig och har detta föranlett kostnad eller skada för fraktföraren, äravsändaren skyldig att ersätta denne härför. Denna ersättningsskyldighetföreligger oberoende av om avsändaren förfarit oaktsamt eller ej när hanlämnade den oriktiga eller ofuUständiga uppgiften. Bestämmelsen i förevarandeparagraf överensstämmer i sak med regleringen i CMR. I redaktionellt avseende har bestämmelsen fått en enklareutformning än i utredningens förslag. Det har inte ansetts nödvändigt att, somutredningen föreslagit, utforma bestämmelsen sä att det motsättningsvis framgåratt avsändaren inte svarar för uppgift om ort och dag för fraktsedelnsupprättande, om fraktförarens namn och adress samt om kostnader hänförliga tillbefordringen. Dessa uppgifter lämnas inte av avsändaren och ansvar för dem ärdärför uteslutet även enligt departementsförslaget. Även om avsändarenundantagsvis skulle ha fyllt i dessa uppgifter i fraktsedeln innan han lämnadeden till fraktföraren för underskrift, är det under alla förhållanden uppenbartatt uppgifterna inte lämnas för avsändarens räkning och att fraktföraren harett eget ansvar för att de blir riktiga. 1 lagtexten anges att ansvarigheten omfattar uppgift somär oriktig eller ofullständig. Härmed avses inte bara oriktiga ochofullständiga uppgifter i egentlig mening utan också otydlighet tUl följd avslarvig utskrift eller genom att fraktsedeln smutsats ner eUer på annat sätt behandlats olämpligt innan den avlämnats tillfraktföraren. CMR (art. 7 andra stycket) innehåller en särskildbestämmelse fördel fall att uppgifterna i fraktsedeln fylls i av fraktförareneller av någon för vilken han svarar. Bestämmelsen innebär att fraktföraren, omannat inte visas, därvid skall anses ha handlat för avsändarens räkning. Ensärskild bestämmelse härom hade tagits med i utredningens förslag (11 § andrastycket) men har utgått i departementsförslaget. Huvudregeln om avsändarensansvar har nämligen utformats så att den omfattar även uppgifter som avsändarenlämnar för att "intagas" i fraktsedeln. Härav följer också attavsändarens ansvar inte avser mer än att de uppgifter han lämnar tiUfraktföraren är riktiga och fullständiga. 1 motsats till vad utredningenuttalat anser jag sålunda inte att en avsändare, som lämnat i och för sigriktiga uppgifter, skall ansvara för skada och kostnad som uppkommer till följdav att fraktförarens medhjälpare av vårdslöshet i fraktsedeln återgivit dessa uppgifterpå ett oriktigt eller ofullständigt sätt. Bevisbördan för att uppgifterna ifraktsedeln inte stämmer med de uppgifter avsändaren lämnat får dock givetvisanses åvila denne. Konventionstexten ger inte heller vid handen att man avsettatt lägga ett så långtgående ansvar på avsändaren som utredningen antagit. Denna paragraf innehåller bestämmelser om fraktförarensskyldighet att kontrollera vissa i fraktsedeln intagna uppgifter om godset samtatt undersöka godsets och förpackningens synliga tillstånd. Bestämmelsernaöverensstämmer nära med vad som gäller enligt CMR art. 8. De föreslagnareglerna utgör grundvalen för bestämmelserna i 13 § andra stycket omfraktsedelns bevisverkan. Paragrafen motsvarar 12 § utredningsförslaget. 1 första stycket föreskrivs att fraktföraren skallundersöka att fraktsedelns uppgifter om antalet samt deras märken ochnummer är riktiga. Denna undersökningsskyldighet skall fullgöras dåfraktföraren tar emot godset till befordran och utgör grundvalen för den i 13 §andra stycket angivna bevisregeln att fraktsedelns uppgifter i dessa hänseendennormalt skall tillerkännas vitsord. En undantagslös skyldighet för fraktföraren attkontrollera de nu nämnda fraktsedelsuppgifterna skulle i vissa fall innebära enaUtför tung börda för honom. Undersökningsskyldigheten sträcker sig därför intelängre än som motsvarar vad fraktföraren kan utföra med ett rimligt uppbåd avresurser. Finner fraktföraren att en kontroll av uppgifterna skulle bli alltförbetungande är han emellertid skyldig att ge detta tillkänna genom att ifraktsedeln föra in ett förbehåll därom tillsammans med en kort motivering förförbehåUet. Sådant förbehåll fär i princip den verkan att någon presumtion förde avsedda fraktsedelsuppgifternas riktighet inte uppkommer. Förbehåll skallockså göras om fraktföraren vid sin undersökning finner att uppgifterna ifraktsedeln är felaktiga. Någon motsvarande föreskrift om detta finns inte iCMR förmodligen beroende på att man ansett det överflödigt att uttryckligen reglerafrågan. För inrikestransporternas del har det emellertid ansetts önskvärt meden uttrycklig bestämmelse. Omavsändaren underlåtit att i fraktsedeln ta in uppgifter om kollinas antal,märken och nummer kan fraktföraren låta bero vid detta. Han är alltså inteskyldig att medverka till att uppgifterna tas in och han behöver inte heUer tanågot förbehåU. Det torde emellertid oftast vara fördelaktigast för honom attsjälv se till att bevisning säkras om det gods som han har mottagit. Fraktförarensskyldighet att undersöka antalet och deras märken och nummer avserendast de fall då fraktsedel används för befordringen. Någon skyldighet förfraktföraren att på annat sätt medverka till att säkerställa bevisning om dessauppgifter föreskrivs inte. Sker befordran utan fraktsedel får det såledesankomma på avsändaren ensam att med andra medel skaffa bevisning om det godssom han har överlämnat till fraktföraren. Denundersökning fraktföraren skall göra, när han tar emot godset till befordran,omfattar enligt andra stycket första punkten också granskning av godset ochdess förpackning. Granskningen har till syfte att fastställa godsets ochförpackningens "synliga tillstånd" eller med andra ord att klargöraom godset eller förpackningen företer skada som kan iakttas vid en utvändigundersökning av inte alltför omfattande slag. Också i fråga om godsets ochförpackningens synliga tiUstånd bildar undersökningsskyldigheten grundval fören bevispresumtion, nämhgen den att godset och förpackningen skall anses havarit i gott synligt tillstånd när fraktföraren tog emot godset, om han integjort förbehåll. FörbehåUet skall också innehåUa kortfattad uppgift om i vilketkonkret avseende godsets eller förpackningens synliga tillstånd inte är gott.Med godsets "synliga" tillstånd avses inte bara vad som kan iakttasmed synen. Också skador som ger sig tillkänna genom lukt eller ljud skallanmärkas. Undersökningsskyldighetbeträffande godsets och förpackningens synliga tillstånd föreligger enligtförslaget även vid befordran som sker utan fraktsedel, eftersom det också viddessa transporter kan finnas behov av att säkra bevisning om godsets tillståndnär det överlämnades till fraktföraren. Där transporten sker utan fraktsedel ärsituationen ofta sådan att det rimligtvis inte kan begäras att någon närmareundersökning av godset sker. Detta gäller t. ex. vid transport av en havereradbil och i det av utredningen nämnda fallet att gods överlämnas till befordranmed buss i linjetrafik medan bussen gör ett kort uppehåll på en hållplats. Omnågon för en mindre ersättning hjälper en god vän att transportera virke tilldennes villabygge torde överhuvudtaget inte kunna begäras att han undersökergodset. 1 nu nämnda och liknande situationer bör fraktförarens undersökningsplikt,alltefter omständigheterna i det enskUda fallet, mUdras eller helt bortfalla. 1andra stycket andra punkten föreskrivs därför att fraktföraren vid befordranutan fraktsedel skall undersöka godsets och förpackningens synliga tillstånd iden utsträckning omständigheterna inte föranleder till annat. Äromständigheterna sådana att fraktföraren är skyldig att undersöka godsets tillstånd och vUl han göraförbehåll, skall han underrätta avsändaren om de förbehåll han anser sig böragöra. Något särskilt krav uppställs inte beträffande formen för förbehållet.Det är emellertid i fraktförarens eget intresse att förbehållet görs på sådantsätt att han kan bevisa att det tagits. 1 tredje stycket regleras verkan av att avsändaren godkäntförbehåU som fraktföraren gjort enligt bestämmelserna i första och andrastyckena. Harfraktföraren tagit emot godset utan att göra förbehåU skall enligt 13 § andrastycket fraktsedelns uppgifter om antalet koUin och deras märken och nummeranses riktiga. Vidare skall godset och förpackningen anses ha varit i gottsynligt tUlstånd. Denna presumtion kullkastas av förbehållet.