prop · FX03149 · 1974-12-31 00:00:00 — Den nuvarande bestämmelsen i 2 kap.I § RB måste ses mot bakgrund av de allmänna underrätternas organisation ochslällning vid tiden för tillkomsten av nya . Bestämmelsen i RBtorde med hänsyn till sin placering inte avse annat än tillsyn över den dömandeverksamheten vid tingsrätterna. Domstolarnas självständighet innebär emellertidäven att domstolarna är självständiga i den dömande verksamheten gentemotvarandra. Hovrätts möjlighet att utöva tillsyn över lingsrätt måste därför tillsitt innehåll vara så till vida begränsad att hovrätten inte har rätt alt ingripa i avgörandet avenskilda mål. Hovrätt kan ej heller med stöd av bestämmelsen i 2 kap. 1 § RBlämna bindande anvisningar till tingsrätt för dess rättstillämpning. Enligt min uppfattning skulle ett bibehållande avifrågavarande bestämmelse i RB, särskilt med hänsyn till den uppmärksamhetfrågan fått under remissbehandlingen, kunna uppfattas som ett uttryck för attdet föreligger missförhållanden vid tingsrätterna vad gäller den dömandeverksamheten och etl behov av att vidta ålgärder mot sädana missförhållanden.Detta skulle vara olyckligt. Det är i stället min uppfattning att landetstingsrätter vad gäller den dömande verksamheten står på en hög kvalitativ nivå.Den tillsyn över den dömande verksamheten som är möjlig med hänsyn till varjetingsrätts självständighet i den dömande verksamheten är därför av begränsadbetydelse. Däremot är den tillsyn över den administrativa verksamheten som bådehovrätt och centralmyndighet har att utöva pä grund av de olika uppgifernarörande tingsrätternas adrainislration av stor betydelse. För atl t.ex. kunnabedöraa en tingsrätts behov av personal kan både hovrätt och centralmyndighetbehöva informera sig om arbetsläget, handläggningsrutiner, ärendebalanser m.m.Införskaffande av ifrågavarande information kan enligt min uppfattning ske ulanstöd av nuvarande bestämmelse i RB. Av vad jag anfört tidigare framgår atthovrätterna avses skola behålla vissa uppgifter rörande tingsrätternasadministration. Detta innebär att hovrätternas roll i sammanhanget är av storbetydelse för centralmyndigheten som har det yttersta ansvaret föradministrationen av tingsrätterna. Del är därför av stor betydelse att godasamarbetsformer utbildas mellan hovrätterna och centralmyndigheten. För attfullgöra sina uppgifter i sammanhanget behöver emellertid hovrätterna inle sökastöd i lag. Bestämmelsen i 2 kap. I § RB bör därför upphävas. Det kan däremotvara lämpligt att i instruktioner för hovrätterna och centralmyndighetenmeddela beslämmelser som syftar till att samordna hovrätternas och centralmyndighetenstillsynsuppgifter avseende tingsrätterna samt till att ge centralmyndighetenmöjlighet att genom hovrätternas medverkan få tillgång till den informalionrörande tingsrätterna som centralmyndigheten behöver. När det gäller tillsynen över verksamheten vid arrende-och hyresnämnder är silualionen delvis en annan. Den tillsyn som hovrätternaf.n. utövar är reglerad uteslutande i administrativ ordning. Det ytterstatillsynsansvaret för dessa nämnder bör i fortsättningen ligga på centralmyndigheten.Hovrätterna bör emellerlid i huvudsak i lillämpliga delar ha samma uppgifterför ifrågavarande nämnder som för tingsrätterna. Vad jag har anförlbeträffande samverkan i administrativa frågor mellan hovrätterna ochcentralmyndigheten rörande administrationen av tingsrätterna gällernaturligtvis även administrationen av arrende- och hyresnämnderna. Prop,1974:149 32 Utredningen föreslår vidare attbestämmelserna om s. k. tingsordning i 1 kap. 6§ RB las bort. Tingsordningarnasaknar enligl ulredningen för de flesta tingsrätters vidkommande praktiskbetydelse. Bestämmelsen om dem bör enligt förslaget ersättas med en föreskrifti tingsrättsinstruklionen (1970:108) av innehåll alt tingsrätt, om det behövs,i förväg skall tillkännage när sammanträden för huvudförhandling skall hållaspä viss ort. Utredningens förslag innebär också att begreppen 'allmänt ting'och 'särskilt sammanträde för huvudförhandling' försvinner ur RB och ersätts avbegreppet 'sammanträde för huvudförhandling'. Det sakliga innehållet iuiredningens förslag har biträtts eller lämnats utan erinran av flertaletremissinstanser, medan flera vänt sig mot att begreppet 'allmänt ting'utmönstras ur RB. Jag delar utredningens uppfattningatt det numera inte är motiverat med en obligatorisk bestämmelse omtingsordning. Denna bör därför upphävas och ersättas av ett fakultativtstadgande i tingsrättsinstruklionen. Ändringen innebär att det inte längrefinns anledning skilja mellan 'allmänt ting' och 'särskilt sammanträde förhuvudförhandling'. Dessa begrepp bör därför som utredningen föreslagil utgå urlagtexten (1 kap. 6 och 7§§ RB) och ersättas av begreppet 'samraanträde förhuvudförhandling'. 1 samband härmed kan det vara lämpligt att redaktionelltföra samman bestämmelserna i 1 kap. 6 och 7 §§ RB till en paragraf avseendebåde sammanträde för huvudförhandling och annat sammanträde. Bestämmelser omdomstolarnas organisation som inte avser betydelsefullare frågor meddelas avregeringen (jfr 11 kap. 4 § nya RF). I sammanhanget bör därför 1 kap. 10 § och2 kap. 7 § RB upphävas. Däremot är det enligt min mening inte nödvändigt att idetta sammanhang göra ändring i 1 kap. 5 S RB. Förslaget atl begreppei 'allmäntting' skall utmönstras ur RB syftar inte till någon ändring i valet av platsför tingsrätternas sammanträden. Med 'tingsställe' bör sålunda även fortsättningsvisförstås ort där tingsrätten regelbundet skall hålla sararaan-iräde förhuvudförhandling, låt vara atl samraanträdesordningen inte alltid fastställts iförväg pä samma formella sätt som f.n. Utredningen föreslår slutligen idetla sammanhang att uppgiften att bestämma antalet nämndemän i tingsrätt försöver frän hovrätt till centralmyndigheten. Förslaget har i allmänhet lämnaisulan erinran av remissinstanserna. Jag biträder utredningens ståndpunkt pä deskäl sora anförts. Föreskriften i I kap. 4 § första stycket RB bör i enlighethärmed ändras på sätt utredningen föreslagit. 1 konsekvens härmed bör ocksåantalet nämndemän i fastighetsdomstol bestäramas av centralmyndigheten istället för av vederbörande hovrätt. 1 denna del behöver dock inle någonändring i lag göras (jfr 6 § lagen om fastighetsdomstol). De föreslagna ändringarna i 1 kap.4 och 6 §§ RB påkallar vidare en jämkning av 22 S lagen (1946:804) om införandeav nya RB. Enligl detta lagrum gäller bl.a. atl lalan inle får föras mothovrätts beslut angående Prop, 1974:149 33 fråga om antalet nämndemän i domsaga och om tingsordning.Förbudet mot fullföljd bör i stället avse centralmyndighetens beslut angåendeantalet nämndemän. Beslämmelser härom bör lämpligen införas i 1 kap. 4 S RB. Av22 S lagen om införande av nya RB följer vidare alt lalan mol tingsrätts besluti vissa ärenden angående nämndemän skall föras i hovrätten. Frägan om denangivna besvärsordningen skall bibehållas även efter inrättandet av den nyacentralmyndigheten bör inte tas upp i detta sammanhang ulan i samband med andraspörsmål rörande sättet för utseende av nämndemän. Avslutningsvis kan anmärkas all bestämmelserna i nya RF omfördelningen av normgivningskompetensen mellan och regeringen tordemotivera ändringar även på åtskilliga andra ställen i RB än som föreslagitshär. Frågan om en översyn av RB från dessa utgångspunkter kan dock inte tasupp i delta sammanhang. När det gäller fördelningen av deekonomiadrainistrativa uppgifterna ansluter jag mig i huvudsak tillutredningens förslag, som biträtts eller lämnats utan erinran av flertaletremissinstanser. bör alltså leda budgetarbetet påmyndighetsnivå för förvaltningsområdet och därvid avge förslag tillanslagsframställning för samlliga myndigheier inom området samt svara förverksamhetsplanering och långtidsprognoser. bör vidare avgeförslag lill anslagsframställning för vissa särskilda ändamål som upptas underjustitiehuvudtiteln. Anslagen inom förvaltningsområdet bör givetvis ställastill centralmyndighetens förfogande med rätt och skyldighet i viss utsträckningall delegera dispositionsrätten till underlydande myndigheter. Vidare börcentralmyndigheten ta över de ekonomiadministrativa uppgifter som f.n. åvilarDON, bl.a. uppgifter rörande de allmänna advokatbyråerna, arbete som ankommer påredovisningscentral, revisionsverksamhet samt ekonomi-administrativtutvecklingsarbete. Utredningen föreslår attcentralmyndigheten skall svara för ett antal till sin art olika uppgifter, somsamraanförls under beteckningen organisationsfrågoi- och som i storutsträckning f.n. åvilar . Jag kan i allt väsentligl ansluta mig tillförslaget i denna del. bör sålunda ansvara för utvecklingoch drift av flertalet inom förvaltningsområdet förekommande ADB-system. förstatistik, blanketter, tekniska hjälpmedel och beredskapsplanering samt förbyggnads-, lokal-och utrustningsfrägor. Myndigheten bör vidare svara för frågorom rationalisering av de underlydande myndigheternas verksamhei, både den administrativa och, sä långl det är förenligt meddomstolarnas självständighet, den dömande. Inte minst det sistnämnda bör varaen viktig och omfattande uppgift med tanke pä centralmyndighetens skyldighetatt verka för att tilldelade resurser inom förvaltningsområdet kommer tilleffektivast möjliga användning. 1 fråga om depersonaladrainistraliva uppgifterna delar jag utredningens uppfattning attcentralrayndigheten bör svara för personalpolitiska frågor förförvaltningsområdet. Inom ramen för regeringens bemyndigande skallcentralmyndigheten vidare ha det yttersta ansvaret för dispositionen avbefintlig personal mellan olika myndigheter inom verksamhetsområdet samt övertaDON:s uppgift att svara för utbildnings- och informationsverksamheten inomområdet. När del gällertillsällningsförfarandet för de ordinarie domartjänslerna delar jagutredningens uppfattning att alla sådana tjänster även eftercentralmyndighetens tillkomst bör tillsättas av regeringen, att gränsen mellande tjänster sora kungörs lediga och de tjänster som tillsätts ulankungörelseförfarande inte f.n. bör ändras och all alla tjänster som kungörslediga bör tillsättas efter förslag. Härom har i slort sett enighet rått vid remissbehandlingen. Utredningen föreslår alt denuvarande förslagsorganen (det s.k. presidentkollegiet, hovrättsplenum ochkammarrällskollegium) ersätts med ett enda organ, en tjänsteförslagsnämnd, sombör vara knuten till centralmyndigheten och avge förord i dess styrelsesställe. I nämnden föreslås ingå myndighetens chef som ordförande samt sexdomare av olika kategorier. Många remissinstanser har förklarat sig biträdaförslaget om ell enhetligt förslagsorgan och den föreslagna sammansättningen istort. Andra har däremot menat att presidentkollegiet, som sägs besitta störrepersonkännedom än den föreslagna nämnden, bör fä avge förord i sammautsträckning som . 1 fråga om nämndens slällning och sammansättninghar en rad olika synpunkter lämnats. Åtskilliga remissinstanser vill ge nämndenen friare ställning gentemot centralrayndigheten än enligl förslaget. För egen del anser jag starka skältala för att förslagsförfarandet i fråga ora de ordinarie domartjänsterna görsmer enhetligt än f.n. Sålunda måste det vara ett allmänt iniresse att förslagengrundar sig på bedömningsgrunder som är enhetliga för samtliga domstolar inomförvaltningsområdet. Det är vidare en fördel om förslag avges av ettofficiellt organ, över vars beslut besvär kan anföras. Som utredningen anförtär skillnaderna mellan de olika domartjänsterna inte av den naturen att demotiverar skilda förslagsorgan. Jag anser alltså att man nu bör övergå till ellsystem med elt enda förslagsorgan, vars beslut kan överklagas. Prop, 1974:149 35 Ett centralt förslagsorgan börenligt min mening byggas upp med utgångspunkt i kravet på att de förslag somorganet avger skall grundas på objektivitet, sakkunskap och erfarenhet.Tillsättningsförfarandet beträffande de ordinarie domartjänsterna är en frågaav allmänt intresse. Förslagsorganet bör omfattas med förtroende även av demsom är direkt berörda av dess arbete. Förslagsorganet bör ha en sådan sammansättningatt där samlas kunskaper om domarpersonalen inom olika grenar avdomstolsväsendet. Självklart bör i förslagsorganet finnas företrädare fördomarkåren. Jag delar den uppfattning somkommit fram under remissbehandlingen av DSU:s förslag och som går ut pä att denavgörande synpunkten vid valet av lillsättningsordning bör vara all varjetillsättningsärende tillförs etl allsidigt och på sakkunskap och erfarenhetgrundat material. Det är därvid av underordnad belydelse om förslag avges avett särskilt organ som formellt ingår i centralmyndigheten eller av ett frånmyndigheten frislående organ. De uppgifter som åvilar ett förslagsorgan ärenligt min raening av beskaffenhel att de naturligen bör fullgöras av encentralmyndighet. Det finns enligt rain raening inga principiella ellerpraktiska skäl som hindrar att uppgifterna när det gäller domstolsväsendetläggs pä centralmyndigheten. är dock inte etllämpligt förslagsorgan. Inle heller det nuvarande presidenlkollegiet, som bl.a.saknar företrädare för de allmänna förvaltningsdomstolarna och för de berördadomarna, kan anses vara ett lämpligt förslagsorgan. Valet bör därför enligt minmening slå raellan ell ändrat presidentkollegium och ett nylt särskiltsammansatt organ. Under hänvisning till vad jag anfört om de krav sora börställas på etl förslagsorgan anser jag helt övervägande skäl tala för att detinora centralrayndigheten tillskapas ett nytt organ, en särskildijänsteförslagsnärand, sora avger förslag i styrelsens ställe. DSU har föreslagit atltjänsleförslagsnäranden skall bestå av centralmyndighetens chef soraordförande och av ett justitieråd eller regeringsråd, en hovrättspresident, enkammarrätlspresident samt ytterligare tre domare, varav en utsedd på förslag och två på förslag av . Den av DSU föreslagnasararaansätlningen fyller enligt min mening i stort de anspråk som jag i detföregående ställt upp. Särskilt som beredningen av de ärenden sora skall tasupp i nämnden skall ske inom centralmyndigheten under ledning av dess chef,anser jag del vara självklart att centralmyndighetens chef bör vara ordförandei tjänsteförslagsnämnden. För all näranden skall få ytterligare bredd bör utöver en hovrättspresident, en kammarrättspresident och ytterligare tredomare, utsedda på förslag av och som föreslagils av flera reraissinstanser både ell justitierådoch ell regeringsråd ingå i nämnden. Prop, 1974:149 36 När del gäller fiskaler ochfiskalsaspiranter föreslår utredningen att den nuvarande ordningen förantagning och förordnande skall bestå, dvs. att de skall antas resp. förordnasav hovrätt och kammarrätt. Förslaget har vunnit allraän anslutning underremissbehandlingen. Inte heller jag anser del motiverat atl f. n. genomföranågra ändringar i dessa hänseenden. Kungl.Maj:t tillsätter f.n. tjänst som assessor i hovrätt och kammarrätt,revisionssekreterare och regeringsrättssekreterare. Regler härom finns iifrågavarande domstolars instruktioner utom såvitt avser revisionssekreterare,för vilka beslämmelser meddelats även i 4 kap. 2§ RB. Ulredningen föreslär attdessa åligganden förs över lill centralmyndigheten. Enligt utredningen är deten naturlig uppgift för en central förvaltningsmyndighet att tillsätta tjänsterpå dessa nivåer. När det gäller assessorerna menar nägra remissinstanser underhänvisning till att assessorsförordnandet innebär det slutliga godkännandet fördomarbanan, att centralmyndigheten av principiella skäl bör uteslutas frånbeslutanderätt. Detta resonemang är enligt min mening inte bärande. Denraateriella prövningen av vederbörandes lämplighet för doraarbanan kommer attåvila ifrågavarande domstol som efter sådan prövning har atl framlägga förslagom assessorsförordnande. Jag kan inte finna några skäl som talar emot att denforraella beslutanderätten rörande assessorsförordnanden tilläggscentralmyndigheten. Motsvarande gäller belräffande revisionssekreterare ochregeringsrätlssekreterare. Jag biträder alltså utredningens förslag även idenna del. Det lorde i denna del ankomma på regeringen att vidta erforderligaändringar i instruktionerna för resp. domstolar. Eftersora grundläggandebestämraelser om tjänstetillsättning meddelats redan i grundlag (se II kap. 9§ nya RF), kan i detlasammanhang föreskriften om revisionssekreterare i 4 kap. 2 § RB tas bort. Äveni fråga om antagningsförfarandet m.m. rörande notarietjänster biträder jagutredningens förslag. Jag förordar alltså att notarienämnden organisatorisktinlemmas i centralmyndigheten och att nämndens uppgifter begränsas tillsamordning och avgörande av principiella frågor rörande tillsättning avnotarietjänster och notarietjänstgöring. Närdet gäller tillsättning avbiträdestjänster vid tingsrätter och arrende- och hyresnämndskanslier samt avtjänster vid rättshjälpsnämnder och allmänna advokatbyråer bör enkompetensfördelning göras i huvudsak i enlighet raed utredningens förslag. 1likhei med ulredningen anser jag också att centralmyndigheten bör beviljavissa typer av tjänstledighet för personalen inom förvaltningsområdet, handhafrågor rörande personalregistrering och malrikelföring samt utföralönerapporteringsgöromål. Vidare bör, sora utredningen föreslagit,centralmyndigheten i princip pröva besvär över underlydande myndighets besluti administrativt ärende. I alla de hänseenden som nämnts nu ankommer det påregeringen att besluta genom bl. a. ändringar i myndigheternas instruktioner. Prop, 1974:149 37 Som utredningen anför kommerregeringen att kunna lägga en hel del uppgifter med juridisk anknytning påcentralmyndigheten. Som exempel kan nämnas utredningar i författningsfrågor ochutarbetande av följdföreskrifter och anvisningar för verkställigheten av olikaförfattningar. Myndigheten komraer vidare givetvis att behöva göra utredningari olika juridiska frågor. Vidare kan del antas att arbetet med besvarande avremisser av olika slag kommer att bli av stor omfattning. Utredningen föreslår också att centralmyndigheten skallbesluta i ärenden om disciplinstraff, åtalsanmälan och flytlningsskyldighetsamt andra ärenden enligt 23 §, 26 § andra stycket och 27 S andra stycketstatstjänstemannalagen (1965:274) rörande all personal inom förvaltningsområdet.Förslaget har i denna del bemötts negativt vid remissbehandlingen. Del hardärvid bl.a. sagts att denna verksamhet skulle kunna komma i konflikt medkravet på domstolarnas oberoende i den dömande verksamheten och att domstolarnaär väl skickade alt själva handha dessa uppgifler. För egen del anser jag detpå domstolsväsendets område liksom på andra områden vara en naturlig uppgiftför en administrativ chefsmyndighet att handlägga ärenden om disciplinstraff,åtalsanmälan och flytlningsskyldighet. Sålunda avgör hovrätt f.n. i egenskapav administrativ chefsmyndighet disciplin- och åtalsärenden rörande personalvid tingsrätterna. Ingen dömande personal är f.n. underkastad disciplinärtansvar. Fråga om avstängning av domare prövas av Kungl. Det kan underdessa förhållanden inte gärna komraa i konflikt med kravet på domstolarnassjälvständighet i den dömande verksamheten om uppgifien alt beslula i deärenden om vilka nu är fråga läggs på centralmyndigheten. Ärenden av detta slagär mycket sällsynta. Önskvärdheten av en enhetlig bedömning av dessabetydelsefulla ärenden talar också för att beslutanderätten centraliseras. Jagansluter mig alltså till utredningens förslag såvitt nu är ifråga. Det ankommerpå regeringen att meddela bestämmelser härom i myndigheternas instruktioner. I samband med rättshjälpsreformenhar det uppdragils ål alt vara centralmyndighet för rättshjälpen. Dennauppgift bör överläs av den nya centralmyndigheten. Utredningen föreslår vidare attKungl. Maj:t till centralmyndigheten delegerar beslutanderätten i vissatillständsärenden inom familjelagstiftningens område. Enligt min mening ärdessa ärenden av beskaffenhet att väl kunna avgöras av den nyacentralmyndigheten. För att delegation skall kunna ske av beslut enligt 4 kap 1§ och 5 kap 1 § lagen (1904:26 s.l) om vissa internationella rättsförhållandenrörande äktenskap och förmynderskap krävs en ändring i dessa paragrafer. Dennafråga kan lämpligen tas upp i samband med andraändringar i lagen. Prop,1974:149 38 4,3 organisation och personalbehov DSU har utgått från att centralmyndighetenskall ledas av en styrelse med inslag av lekmän. I styrelsen bör enligt DSUingå centralmyndighetens chef som ordförande samt ytterligare sju ledamöter,nämligen två representanter för domarkåren, två ledamöter med erfarenhet avriksdagsarbele, en advokat saml två representanter för de anställda inomförvaltningsområdet, företrädande och . I likhet raed utredningen förordarjag atl centralmyndigheten skall ledas av en styrelse raed inslag av lekraän.Någon erinran häremot har inle framförts vid remissbehandlingen av DSU:sförslag. Styrelsens sammansättning fastställs av regeringen. I styrelsen böringå centralmyndighetens chef som ordförande. Bland övriga styrelseledamöterbör finnas bl.a. personer med erfarenhet av riksdagsarbete och personer mederfarenhet av den verksamhet som bedrivs inom myndighetens förvaltningsområde.I fråga om personalrepresentation i styrelsen reserverade sig DSU för vad soraskulle kunna bli resultatet av del dä pågående arbetet med enförfattningsreglering av frågan om personalförelrädare i myndigheternas högstabeslutande organ. Frågan om personalrepresentation regleras numera ikungörelsen (1974:224) om personalförelrädare i statlig myndighets styrelsem.m. Eventuell representation i myndighetens styrelse för de anställda hosmyndigheten bör åstadkommas med tillämpning av reglerna i denna kungörelse. Inom myndigheten bör finnas entjänsteförslagsnämnd och en notarienämnd med i huvudsak de uppgifter jagförordat i del föregående. Vidare bör centralmyndighetens uppgift att prövabesvär enligt 49 § första stycket rältshjälpslagen (1972:429) fullgöras av ensärskild besvärsnämnd inom myndigheten. Det får förutsättas att nämndernassammanträden i stor utsträckning kommer att förläggas till . Tjänsteförslags-nämndenssammansättning har jag behandlat i det föregående. Nolarienämndenssaramansättning torde inte behöva ändras med anledning av förslaget. När delgäller besvärsnämnden kan det visa sig nödvändigt att revidera den av raig isaraband med rättshjälpsreformens genomförande förordade sammansättningen(prop. 1972:4 s. 298). Jag anförde då att tre av besvärsnämndens ledamöterborde ha erfarenhet av riksdagsarbete. Det har visat sig att besvärsnämndenbehöver sammanträda betydligt oftare än som kunde förutses vid reformensgenomförande. Om nämndens sammanträden förläggs till , kan deluppkomma svårigheter atl finna personer med erfarenhet av riksdagsarbete somkan ingå i besvärsnämnden. Jag anser därför att man i detta sammanhang mederfarenhet av riksdagsarbete bör kunna jämställa Prop, 1974:149 39 erfarenhet från arbete i kommuner eller organisationer. För centralmyndighetens chef börinrättas en ordinarie tjänst med beteckningen p. Utredningen föreslår attcentralmyndigheten indelas i förutom ett revisionskontor fyra enheter,varav en för ekonomiadministrativa uppgifter, en för personaladministrativauppgifter, en för organisationsfrågor och en för juridiska ärenden.Utredningen föreslår vidare att det vid centralmyndigheten skall finnas 115tjänster med viss fördelning raellan enheterna. Jag ansluter raig tillutredningens nyssnäranda förslag beträffande uppdelningen på enheter och kanäven i huvudsak dela uiredningens bedömning av personalbehovet, Enligt DVU borde den centralaförvaltningsmyndigheten för domstolsväsendet kallas . Idirektiven till DSU uttalade jag att myndigheten enligt gängse mönster tordeböra benämnas domstols-styrelsen. Sistnämnda utredning har funnit att det kanfinnas skäl att föredra benämningen domstolsverk om det skulle vara en utbredduppfattning att benämningen domstolsstyrelse kan ge ett intryck av atlmyndigheten skulle kunna fatta beslut som innebär ingrepp i domstolarnassjälvständighet när det gäller den dömande verksamheten.