prop · FX0395 · 1974-12-31 00:00:00 — Fördragsslutande stat kan enligt art. 16 andra stycket och art.17 andra stycket förklara att tillstånd inte behövs för där avseddbevisupptagning. Bevisupptagning enligt art. 15-17 sker ulan användande avtvångsmedel. Prop,1974r95 78 Enligl art. 18 kan fördragsslulande stal förklara alt densom upptar beviset får ansöka hos behörig myndighet om att tvångsmedel ställstill hans förfogande. När tillståndtill bevisupptagning meddelas eller ansökan om tvångsmedel bifalls fårmyndigheten ställa upp sådana villkor som den anser behövliga (art. 19). I art.20 föreskrivs att den som berörs av bevisupptagning utom rätta har rätt attanlita juridiskt biträde och art. 21 innehåller vissa beslämmelser som syftartill att bereda den som skall höras rättsskydd. Enligt art. 22 fårframställning om bevisupptagning vid domstol göras, om ulomrättsligbevisupptagning inte kunnat genomföras. Detavslutande kapitlet i konventionen innehåller allmänna bestämmelser. Enligt an.23 kan fördragsslutande stat senast vid anslutningen förklara all den inleefterkommer sådan framstäUning om bevisupptagning som avser det i commonlaw-stater tillämpade förfarandet pre-lrial discovery of documents. Därmedavses ell förfarande enligl vilket en part före rättegångens inledande kan fåtillgång till handlingar som innehas av motparten. Art. 27och 28 reglerar möjligheterna till avvikelse från konventionsbestämmelserna.Art. 27 a) tillåter fördragsslulande stat att ulan hinder av dessa förklara allframställning får sändas till dess judiciella myndigheter på annat sätt än somföreskrivs i art. 2. 1 art. 27 b), som redan berörts, anges attfördragsslulande stat på grund av lagstiftning eller sedvänja får tillåta, attav konventionen omfattad åtgärd vidtas på mindre restriktiva viUkor. Art. 27 c)slutligen möjliggör att bevisupptagning får på grund av lag eller praxis ske påannat sätt än vad som anges i konventionen. Art. 28 anger de avvvikelser frånkonventionen som får avtalas mellan två eller flera fördraggslutande staterinbördes. Art. 29 reglerar förhällandet tillbevisupptagningsavsnitten i 1905 och konventioner (art. 8-16 i dessa).Art. 23 resp. 24 i dessa äldre konventioner, vilka artiklar innehållerbestämmelser om kostnaderna vid bevisupptagning när rättshjälp meddelats imålet, skall enligl art. 30 inle påverkas. Art. 31 föreskriver alt tUläggsöverenskommelser till 1905och konventioner som konventionsslater ingått skall tillämpas också pådenna konvention, om staterna inte överenskommer annat. Med undantag för vad som föreskrivs i art. 29 och 31 görsgenom förevarande konvention inte någon inskränkning i andra överenskommelserangående frågor som regleras i konventionen, till vilka fördragsslulande statär eller kan komma alt bli ansluten (art. 32). Enligl art. 33 kan andra förbehåll än de som tidigarenämnts inte göras. Förbehåll kan när som helst . Delsamma gäller enliglart. 34 om förklaring. Har en stal gjort förbehåll får fördragsslulande stal somberörs av det tillämpa samma regel i förhållande till den staten. Art.35 anger vilka underrättelser som aktualiseras i samband med ratifikation elleranslutning eller . Enligl art. 36 skallmeningsskiljaktigheter som uppstår mellan fördragsslulande stater vidtillämpningen av konventionen utjämnas på diplomatisk väg. Art.37-42 innehåller sedvanliga slutbestämmelser. För signalärmakl som ratificerarkonventionen träder denna i kraft den sextionde dagen efter deponerandet avratifikationsinstrumenlel. Om uppsägning intesker, anses konventionen förlängd med i sänder. Uppsägning skalltillkännages hos det nederländska utrikesministeriet föreden löpande femårsperiodens utgång. 8.3Frågan om svensk anslutning till bevisupptagningskonventionen Ipromemorian anförs att konventionen särskilt i två hänseenden innebär ennyordning i förhållande till 1905 och konventioner. Del ena är altkonventionsstaterna åläggs att på samma sätt som enligt delgivningskonvenlionenutse centralorgan för mottagande av framställningar om bevisupptagning ellerannan till rättegången hörande åtgärd direkt ifrån myndighet i annankonvenlionsstal. Det andra är att frågan om bevisupptagning genom diplomatiskoch konsulär personal eller särskilt utsedd person har gjorts till föremål förnärmare reglering i konventionen. Även i övrigt innefattar konventionen fleranyheter i sakligt hänseende. Genom den föreslagna konventionen görsbevisupptagningen till föremål för en utförligare reglering än vad som hittillsvarit fallet. Konventionens utformning möjliggör anslutning från bl.a. somstått utanför och konventioner. Enligtpromemorian är bevisupplagningskonventionen liksom delgivningskonventionen ettsteg i riktning mot en närmare och mera direkt kontakt mellan domstolar ochandra myndigheter i olika länder. En anslutning till bevisupptagningskonventioneninnebär vidare att en närmare reglering av bevisupptagningsfrågorna erhålls iförhållande till vissa stater som inte är anslutna till konvention. Systemetmed ett centralorgan som mottagare av framställning om bevisupptagning har somnämnts sin motsvarighet när det gäller delgivning. Från UD har upplysts all detförekommit att domstolar begärt bistånd från UD beträffandedelgivningsframställningar genom centralorganet i , då delgivningen dragitut . Om praktiska olägenheter förekommit vid delgivningsframställninggenom centralorgan är i övrigt inte känt. Erfarenheterna av konventionenspraktiska tillämpning är begränsade som följd av att relativt fåstater har anslutit sig till konventionen. Avgörande för ställningstagandettill en svenskanslutning till bevisupplagningskonventionen bör enligl promemorian vara vilkapraktiska fördelar för de svenska domstolarna som kan följa därav. Samtligaremissinstanser är i huvudsak positiva till en anslutning. betonarlikheterna i regelsystemet med delgivningskonventionen och framhåller att ensvensk anslutning i vissa avseenden synes medföra ett förenklat förfarande iförhållande till vad som f.n. gäller. Det finns därför ingen anledning förSverige att stå utanför denna konvention. Även hovrätten för att en anslutning för domstolarnas del skulle innebära en viss förenklingi förhållande till gällande ordning. Det väsentiiga skälet för anslutning äremellertid enligt hovrättens mening önskvärdheten av att så många stater sommöjligt förenar sig om ett gemensamt system. Hovrätten vill därför förordaanslutning till konventionen. Kommerskollegiumoch handelskamrarna i och finner förslaget praktiskt ochändamålsenligt från näringslivets synpunkt och förordar en anslutning tillkonventionen. Handelskammaren i tillstyrker förslagel och framhållerall det måste anses vara ett allmänt intresse att möjligheter ges tillbevisupptagning i utiandet. Inle minst för de många svenska företag, som driverhandel med utlandet, är det betydelsefullt att vid tvister personer bosalla iutlandet kan höras som vittnen. Det har uppståttsvårigheter från bevissynpunkt genom att möjligheterna till dylika förhör varitbegränsade. Förhören måste för att få någon betydelse vid svensk domstol hållasinför utländsk domstol eller inför annan godkänd myndighet. Även för svenskaföretag, som är inblandade i processer i utlandet, måste det anses vara av storvikt, att vittnesförhör med i bosatta personer kan företas i Sverige.Man kan visserligen göra gällande att med nuvarande kommunikationsmedelavstånden inle spelar så stor roll, men kostnaderna för att höra t.ex. en iAmerika bosalt person som vittne vid svensk domstol är så betydande att maninte kan bortse därifrån. Det torde vidare vara omöjligt att mot en i utlandetbosatt persons vilja tvinga honom till inställelse vid svensk domstol. Stockholmstingsrätt anför all nuvarande ordning för upptagande av bevis vid respektive åtutiändsk domstol enligl tingsrättens erfarenhet har fungerat i stort setttillfredsställande. Den nu avslutade konventionen synes emellertid vara ägnadatt främja det uttalade önskemålet att underlätta översändande och efterkommandeav framställningar om bevisupptagning, verka för en anpassning mellan de olikametoder som staterna använder härför saml förbättra det ömsesidiga rättsligasamarbetet i avsedda mål och ärenden. Det kan förväntas, att en svensk anslutning till konventionen kommer att medföra praktiskafördelar i olika hänseenden för de svenska domstolarna. förhållande måstehälsas med desto större tillfredsställelse som man lorde kunna räkna med alltflera ärenden av ifrågavarande natur i och med den fortgående utvecklingen avden internationella samfärdseln och det mellanstatliga samarbetet på detkommersiella området. Tingsrätten, som inte kan finna alt det från svensk sidaär något att erinra mot konventionsbestämmelsernas innehåll eller utformning,förordar all ansluter sig till konventionen. anser goda skäl tala för en anslutning menframhåller att fördelarna, som slår att vinna med införandet av ettcentralorgan, endast uppnås i den mån vart och ett konventionsanslutet landscentrala organ förmår att smidigt samarbeta med det egna landels domstolar ochmyndigheter. Det är sålunda inle säkert alt de interna reglerna om dettasamarbete kan garantera snabbare handläggning än vad som åsladkommes pådiplomatisk väg. För tingsrättens vidkommande pekar erfarenheter avdelgivningskonventionen på att ell dylikt system kan fungera långsamt ochosäkert. Tingsrätten vågar emellertid anta, att det här varit fråga omövergångssvårigheter och att man från de centrala myndigheternas sida meduppmärksamhet kommer att följa lillämpningen av bevisupplagningskonventionen,så att ölägenheter av nu antydd art inte uppkommer även vid tillämpning avdenna. , , Föreningen och tillstyrker förslaget eller lämnar det ulan 8.4 Förbehåll, förklaringar m.m. vid ett tillträde tillbevisupptagningskonventionen Vid en anslutning till konventionen bör närmare övervägasi vad mån förbehåll eller förklaringar bör göras i de avseenden därkonventionen öppnar möjlighet därtill. Vidare skall centralmyndighet utses. Enligt art. 33 kan fördragsslutande stat vidundertecknande eller ratificering göra förbehåll om att helt eller delvis uteslutatillämpningen av art. 4 andra stycket, som innebär skyldighet att mottaframställningar på engelska och franska. Genom förbehåll kan fördragsslutandestat på samma sätt utesluta lillämpningen av konventionens andra kapitel ombevisupptagning genom konsulär eller diplomatisk tjänsteman eller särskiltutsedd person. Förbehåll kan när som helst . Enligl art. 35 skallfördragsslutande stat i samband med ratificeringen eller senare lämnaunderrättelser i vissa avseenden. 1 de frågor som berörs i artiklarna Prop, 1974r95 82 33och 35 synes enligt promemorian följande ordning böra gälla. Enligl art. 35 förstastycket skall underrättelse lämnas om bl.a. vilken myndighet som utses tillcentralorgan för den anslutande staten. Utländska framställningar ombevisupptagning med undantag för direkta framställningar från danska ochnorska myndigheter överlämnas i i allmänhet på diplomatisk väg. I UDhandläggs dessa ärenden inom rätlsavdelningen. UD har tidigare utsetts tUlcentralorgan enligl delgivningskonvenlionen. Övervägande skäl talar därför föratt också de uppgifter som enligt bevisupptagningskonventionen ankommer påcentralorganet fullgörs inom UDrs rällsavdelning. UD bör därför utses tillsvenskt centralorgan för mottagande av utländska framställningar enligtförevarande konvention. 1 samband med godkännandeav delgivningskonventionen anförde föredragande departementschefen attkonventionen visserligen syftade till direkt skriftväxling mellan myndighet ien stat och centralorganet i en annan ansluten stat, men all konventionen inlehindrade svensk domstol från alt i stället vända sig till UD med begäran omdelgivning i konventionsstat. Vad som då anfördes har samma giltighet i frågaom framställningar om bevisupptagning efter svenskt tillträde tUl bevisupplagningskonventionen.UD blir i sådant fall avsändande myndighet i konventionens mening. 1 promemorian framhållsatt frågan om tillämpligt språk är av särskilt intresse. Skyldigheten att mottaframställningar på engelska och franska innebär som tidigare framgått en nyhet.Den medför både nackdelar och fördelar. Kostnaderna för bevisupptagning här ilandet ökar. Å andra sidan lorde del inte sällan vara fördelaktigt all vidframställningar till andra stater kunna använda ett världsspråk i stället förett mindre frekvent språk. Ett svenskt förbehåll skulle sannolikt leda till attmotsvarande regel kom att tillämpas gentemot (art. 33 tredje stycket).Det torde därför inle vara lämpligl att helt utesluta art. 4 andra stycket.Däremot saknas enligl promemorian anledning att godta framställningar på mer änett världsspråk. Medhänsyn härtill förordas all framställningar på engelska språket mottas ochförbehåll enl. art. 33 första stycket görs mot framställningar pä franskaspråket. Fördragsslulandestat kan enligl art. 4 fjärde stycket avge förklaring att framställning fårgöras även på annat än de i artikeln nämnda språken. Det är naturligt allframställningar på danska eller norska godtas inom . Förklaring av dettainnehåll bör därför avges och underrättelse härom lämnas enligl art. 35 andrastycket c). Mottagandetav framställningar på engelska språket aktualiserar frågan huruvida protokolloch andra till bevisupptagningen hörande handlingar skall tillslällas denbegärande staten på engelska språket. 1 den till konventionen hörande rapportenanförs, all godtagandet av en fram- Prop, 1974r95 83 ställning på engelska eller franska språket medför enpresumtion för att svarshandlingarna utfärdas på samma språk. Ullalandet är ioch för sig inte förpliktande. En sådan skyldighet bör heller inte accepteras.Från svensk sida bör därför i samband med ratificeringen uttryckligenförklaras, att genom att godta framställningar på annat språk än svenskainte förbinder sig all utfärda bevisupptagningshandlingarna på annat språk änsvenska. Bestämmelsernaom bevisupptagning genom diplomatisk eller konsulär tjänsteman eller särskiltutsedd person kräver enligl promemorian vissa ställningstaganden från svensksida. Redan nu förekommer i viss utsträckning att bevisupptagning sker förannan stats domstolar genom den statens härvarande konsul. Vanligen underrättasUD innan bevisupptagning sker. Det finns mot denna bakgrund ingen anledning förSverige all göra förbehåll mol andra kapitlet i konventionen. Enligl art. 15 får diplomatisk eller konsulär tjänstemanhos fördragsslutande stat med vissa begränsningar uppta bevis på annanfördragsslulande stats område, om åtgärden rör medborgare i stat som hanföreträder och avser mål eller ärende som är anhängigt vid domstol i sådanstat. Enligt andra stycket kan fördragsslulande stat avge förklaring all sådanbevisupptagning fär ske endast om behörig myndighet i staten lämnat tillstånddärtill. bör avge sådan förklaring. Därigenom möjliggörs en visskontroll över att bevisupptagningen inle sker på ett sätt som är stridande molsvensk rättsuppfattning. Äv art. 19 följer att myndigheten i samband medtillståndsgivningen kan uppställa de villkor den anser lämpliga och attföreträdare för myndigheten får närvara vid bevisupptagningen. Art. 16 och art. 17 är så konstruerade, attbevisupptagning genom diplomatisk eller konsulär tjänsteman som rör annan statsmedborgare och bevisupptagning genom commissioner inte får ske ulan särskilttillstånd. Fördragsslutande stat kan förklara all tillstånd inte behövs i dessafall. bör inte avge någon sådan förklaring. Enligt art. 35 andra stycket a) och b) skall underrättelselämnas om myndighet som utsetts att lämna tillstånd enligt art. 15, 16 och 17.UD bör utses härtill och underrättelse lämnas härom. Enligt art. 18 kan fördragsslulande stat förklara, att densom enligt art. 15-17 får uppta bevis får ansöka hos viss utsedd myndighet omall tvångsmedel ställs till hans förfogande. Inte heller sådan förklaring böravges. Kan ulomrättslig bevisupptagning inle genomföras ulan tvångsmedel, fårbevisupptagningen efter framställning ske vid domstol. Vid sidan av de nu angivna frågorna aktualiserasytterligare några av mindre räckvidd. Enligl art. 8 kan fördragsslulande statavge förklaring, att domare vid sökande myndighet i annan stat får närvara närbevisupptagning eller annan begärd åtgärd äger rum. Som villkor härför kanföreskrivas tillstånd av viss myndighet. Enligl 5 § lagen (1946r8l6) om bevisupptagning ål utländsk domstol skall bestämmelsernaom bevisupptagning utom huvudförhandling med visst undanlag tillämpas vidbevisupptagningen. Denna är offentiig i samma utsträckning som annandomstolsförhandling. Mol denna bakgrund bör avge förklaring enligt art.8. Särskilt tillstånd bör inte krävas. Enligt art. 35 andra stycket c) skallunderrättelse lämnas om förklaringen. 23 kan fördragsslutande stat förklara, att den inle efterkommer sådanframställning om bevisupptagning som avser pre-trial discovery of documents.Sverige bör avge sådan förklaring, eftersom förfarandet är främmande för svenskrätt. Underrättelse härom skall lämnas enligt art. 35 andra stycket c). Remissinstanserna godtar i huvudsak promemorians förslag idessa delar även om viss kritik förekommer. Reservalionslöst tillstyrksförslaget eller lämnas utan erinran av kommerskollegium, , Göteborgsoch tingsrätter, . Vad förstgäller frågan om centralorgan framhåller att UD utsetts härtillför framställningar enligl delgivningskonventionen. På grund härav och då UDredan enligt gällande svensk lag slår som mottagare av utländskaframställningar om bevisupptagning bör detsamma gälla även för ifrågavarandekonvention. Hovrätten för intar samma ståndpunkt. anser att det tidigare knappast funnits nägotrealistiskt alternativ till UD som centralorgan, eftersom en centralmyndighetför domstolsväsendet saknats. Statsmakterna har emellertid beslutat atten central myndighet i administrativt hänseende skall inrättas fördomstolsväsendet. utför redan en del administrativacenlralmyndig-hetsfunktioner pä området. Vissa skäl talar för att det anförtrosåt centralmyndigheten för domstolsväsendet att vara centralorgan. Centralmyndighetenmåste exempelvis vara bäst ägnad att avgöra på vilken domstol det skall ankommaatt göra bevisupptagning. Å andra sidan har självfallet UD den naturligastekontaktytan i förhållande till utiandet. Inom UD finns också andra resurser föröversättningsarbete än vad ett blivande domstolsverk kan beräknas få. När detbehövs, kan departementet samråda med i frågor som uppkommer.Mot denna bakgrund finner övervägande skäl tala för alt UD utses tillcentralorgan. Promemorians förslag att förbehåll bör göras enligl art.33 första stycket mol franska språket men inle mol engelska språket har möttviss kritik. Med tanke på det förstnämnda språkets ställning ifrågasätter Sveahovrätt, orn en sådan uppdelning bör göras. Ett tänkbart alternativ är ocksåalt endast godta framställningar på svenska, danska ellernorska språket. Man skulle då slippa ifrån tidsödande och kostnadskrävandeöversättningar av protokoll m.m. rörande bevisupptagningen. Det synes nämligenenligt hovrättens mening naturligast all svarshandlingarna är avfattade påsamma språk som framstäUningen. Då det kan vara svårt att alltid erhållafullgoda översättningar utomlands till och från svenska språket vill hovrättenförorda att förbehåll inle görs vare sig mot engelska eller franska språket. Hovrätten för finner inle ett förbehåll motfranska språket sakligt motiverat. Framställning enligl konventionen riktar sigtill det svenska centrala organet, som disponerar förstklassiga översättare föralla kulturspräk. Ätt under sådana förhållanden göra ett förbehåll somutesluter framställningar på det klassiska språket i diplomatiska sammanhangskulle kunna göra ett egendomligt intryck. Härtill kommer att man säkert kanräkna med att det alldeles övervägande antalet framställningar kommer att varaavfattade på engelska. Såsom nu sker bör givetvis framställningar på norskaeller danska språket godlas ulan översättning. Även handelskammaren i Göteborgifrågasätter, om förbehållet är nödvändigt. Översättningen här i av enframställning på franska språket lorde i allmänhet inle medföra så storasvårigheter, all del motiverar den 'prickning' av franska språket, sompromemorians förslag i denna del innebär, och som av olika skäl ler sig mindreönskvärd. förutsätter att skyldigheten att mottaframställning på engelska språket gäller UD som centralorgan och inle svenskdomstol saml alt UD kommer alt tillstäUa domstolen framstäUningen med bUagor isvensk översättning. Vad gäller promemorians förslag att ävenreserverar sig mol alt utfärda handling över bevisupptagningen på annat språkän svenska anser hovrätten för att man kanske därvid någotöverskattat möjligheten att erhålla goda översättare hos alla signalärmakterna.Hovrätten kan inte finna nägon anledning till en reservation i detta hänseende.Bevisupptagningshandlingarna bör därför på begäran utfärdas på engelska ellerfranska språken. Handelskammaren i menar däremot alt en sådanreservation med hänsyn till bevisupplagningshand-lingarnas normalt störreomfång och skäligheten av att översättningsarbetet då betalas av den sombegärt bevisupptagningen förefaller mer befogad än del föreslagna förbehålletmot franska språket. Med hänsyn till konventionens bestämmelser ombevisupptagning utom rätta förordar på i promemorian anförda skälalt UD erhåller viss kontroll över alla former av sådant förfarande. Eventuelltskulle genom förbehåll art. 16 kunna uteslutas såvitt avser svenska medborgare.Såsom angetts i promemorian anser hovrätten att tvångsmedel vid bevisupptagningutom rätta inte bör komma i fråga. Hovrätten för tillstyrker detförslag promemorian innehåller och anför att syftet Prop,1974r95 86 med angivna begränsningar är att skapa garantier för attsådan bevisupptagning inte sker på ett sätt som är stridande mot svenskrättsuppfattning och att bevisupplagningsmyndigheten betas möjligheten attanvända tvångsmedel. Av promemorian framgår emellertid inte klart huruvidaoffentiighetsprincipen skall gälla även vid förhör inför diplomatisk ellerkonsulär tjänsteman. Om dylika förhör inte är offentliga, torde de flestabestämmelserna till skydd för rättssäkerheten bli mer eller mindre illusoriska. Vad gäller bestämmelsen i art. 8 om viss närvarorätt förutländsk domare framhåller alt enligl svensk lag all förhandlingvid domstol i regel är offentiig. Således även bevisupptagning utomhuvudförhandling. bör därför såsom föreslagits i promemorian avgeförklaring enligl nämnda artikel. Hovrätten för tillägger attsådan förklaring i tydlighetens intresse bör kompletteras med den upplysningenall vederbörande domare endast äger närvara som observatör. En anslutning till konventionen föranleder enliglpromemorian vissa ändringar i lagen (1946r817) om bevisupptagning vid utländskdomstol och lagen (I946r816) om bevisupptagning åt utländsk domstol.Ändringarna bhr emellertid förhållandevis obetydliga. Den svenskalagstiftningen om bevisupptagning ål utländsk domstol innehåller redan ibetydande omfattning regler som svarar mot bestämmelserna i den nyakonventionen. Lagen om bevisupptagning vid utländsk domstol inleds meden bestämmelse om rätt för svensk domstol att i mål eller ärende vid domstolenförordna om bevisupptagning vid utländsk domstol. 1 2 § finns regler omskyldighet för part all ställa säkerhet för kostnader. Utformningen av dessaparagrafer berörs inte av en anslutning till konventionen. 1 3 § finnsbestämmelser om innehållet i framställning om bevisupptagning. Där anges ävenall framställningen skall sändas till UD för vidare åtgärd, utom i de fall dåomedelbar skriftväxling får förekomma med den utiändska domstolen. I sådantfall sänds framställningen i stället dU. Konventionen innehåller i art. 3 en utförlig uppräkning avvad en framställning enligl konventionen skall innehålla. 1 sak omfattaruppräkningen också vad som anges i 3 § med undanlag för begäran omunderrättelse angående tiden för bevisupptagningen. Konventionen förutsätteremellertid att sådan begäran kan framställas (art. 7). De utförligarekonventionsbestämmelserna är av den art, att de bör gälla vid