prop · FX031 · 1974-12-31 00:00:00 — har allt kraftigareunderstrukit sina krav på att de ekonomiska relationerna mellan alla länderskall grundas på likaberättigande och respekt för det nationella oberoendet.Senast vid de alliansfria staternas möte i begärde de ökatinflytande och större hänsynstagande till sina intressen i de internationellaförhandlingarna på bl. a. de handelspolitiska och monetära områdena. Defattiga länderna slår fast att de måste förlita sig främst på egna krafter iutvecklingsarbetet. De avvisar inte bistånd från den rika delen av världen,men de skärper kraven på att detta skall utgå från mottagarnas önskemål ochplaner. De fordrar att själva få bestämma över hur deras naturtillgångar ochandra resurser skall utnyttjas. Den ser en sådan utveckling som ettnödvändigt led i de fattiga ländernas strävanden till frigörelse och socialaförbättringar för de egna folken. Utvecklingen ligger helt i linje med den uttalademålsättningen för utvecklingssamarbete med den tredje världen. På dehandelspolitiska och monetära områdena ställs inför delvis nya krav.Även i dessa avseenden söker emellertid , tillsammans med andra i-ländersom har en besläktad syn på samarbetet med att fortsätta sinaansträngningar att främja dessa länders intressen. Med svenskt stöd har frågorav intresse för kommit att slås fast som en av huvudpunkterna vid depågående förhandlingarna inom det allmänna tull- och handelsavtalet (), ivilka nästan samtliga deltar. Jämfört med flertalet i-länder har Sverigeredan gjort betydande insatser för att underlätta export inte minstgenom utformningen av det allmänna systemet för tullpreferenser som även omfattarvissa jordbruksprodukter av intresse för . Inom ramen för demultilaterala handelsförhandlingarna kommer att aktivt verka föråtgärder som är ägnade att öka exportintäkter. är det landsom lämnar det relativt sett största bidraget till stöd för u-ländernasexportfrämjande verksamhet. F. n. övervägs att utvidga detta stöd genomupprättandet av ett särskilt organ för främjande av u-landsexporten tillSverige. deltar genom sitt medlemsskap i den s. k.20-kommittén inom () i arbetet på att förbättradet internationella valutasystemet. föreligger ett samlatu-landskrav på förändringar av detta system som leder till en ökad överföringav resurser till . De nordiska länderna anser att frågan omförhållandet mellan de s. k. särskilda dragningsrätterna (SDR) ochutvecklingsbistånd bör studeras i positiv anda. 1974:1 Bilaga 5 14 ningenär att de särskilda dragningsrätterna skall utgöra den huvudsakligareservtillgången i det internationella betalningssystemet och att deraseventuella användning i utvecklingssyfte inte får äventyra detta monetära mål.Den gemensamma nordiska uppfattningen är att det nu borde vara möjligt attfinna en lösning där de monetära aspekterna på de särskilda dragningsrätternakan kombineras med ett system som gynnar . Inom det internationella utvecklingssamarbetetfullföljs den svenska politiken till förmån för ett ökat u-landsinflytande.Detta gäller såväl politik i mellanstatliga organisationer som i vårtdirekta samarbete med enskilda . stöder u-ländernasuppfattning att varje stat har rätt att fritt förfoga över de egnanaturresurserna. Med skärpa har vänt sig mot att internationelltutvecklingsbistånd, i synnerhet sådant som förmedlats av de multilateralaorganisationerna, undanhålls länder som sökt uppnå ett minskat beroende avutländska ekonomiska intressen. Det har länge varit ett viktigt u-landsönskemål attutvecklingskrediter inte skall bindas till upphandling i det land somfinansierar krediten. För egen del tillämpar denna princip och har bl.a. i () arbetat för att få den allmänt godtagen.Diskussionerna i DAC, som avbröts i samband med den internationellavalutakrisen, har återupptagits. verkar för att den fortsattabehandlingen skall leda till en överenskommelse om avbindning avutvecklingskrediterna. Det direkta svenska samarbetet med enskilda u-länderutformas så att mottagarländerna får ett vidgat reellt inflytande över deresurser som ställs till förfogande. Genom länderprogrammeringen har samarbetsformerutvecklats med sikte på att möjliggöra för mottagarlandet att ange inriktningenav samarbetet inom givna finansiella ramar. Härigenom tillgodoses det avriksdagen fastlagda målet att biståndet skall grundas på mottagarlandets egnaprioriteringar. "Om orättmätiga privilegier, extrem rikedom ochsociala orättvisor består omintetgörs utvecklingens väsentligaste syfte. "Detta uttalande i följs av krav på en rättvisarefördelning av inkomster och förmögenheter i i syfte att främjasåväl social rättvisa som effektiv produktion. ställningstaganden, som gjordesmot bakgrunden av föregående decenniums erfarenheter, har bekräftats av utvecklingenhittills . Utveckling måste vara liktydigt med förbättringarför de stora, fattiga och underprivilegierade folkgrupperna. Men sådanaförbättringar förutsätter genomgripande reformer av de ekonomiska och socialastmkturerna i de flesta u-landssamhällen. Ekonomisk tillväxt leder inte i sigtill utveckling i frånvaro av sådana refor- Prop.1974:1 Bilaga 5 15 mer;dess resultat blir då i stället växande inkomstskillnader och social orättvisa.Därför är åtgärderna för social och ekonomisk utjämning avgörande föru-ländernas framsteg. I olika länder liksom i den internationellautvecklingsdebatten understryks att en långsiktig strategi för ökat ekonomisktoberoende måste förankras i en bred social och ekonomisk utveckling. De storafolkgrupperna måste engageras i produktionen och bli delaktiga av dessresultat. En förbättrad sysselsättning ger en jämnare inkomstfördelning ochökar den inhemska efterfrågan. I länder som har små möjligheter att pä annatsätt t. ex. genom beskattning påverka inkomstfördelningen, är det endastgenom att direkt inrikta varu- och tjänsteproduktionen på de storafolkgmppernas behov som en utveckling mot social rättvisa kan åstadkommas. Sådana utvecklingsansträngningar ställer emellertid defattiga staterna inför stora problem. Även i länder där folkmajoritetens kravpå förbättringar är grundvalen för utvecklingspolitiken saknar regeringen oftaden makt och de effektiva instrument som den behöver för att genomförafastställda utvecklingsplaner. Den inhemska överklassen som vanligen motsättersig åtgärder för en resursomfördelning har ofta en intressegemenskap medutländska kapitalintressen och ser oberoendesträvandena som ett hot mot sinaprivilegier. Militärkuppen i hade sin utgångspunkt i kapitalintressenaskamp mot den folkvalda regeringens reformsträvanden. Även i en rad andrau-länder baserar små inhemska minoriteter sin maktutövning på stöd av utländskaintressen, medan folkmajoriteten förvägras sina politiska, sociala ochekonomiska rättigheter. De förhållanden som jag här redogjort för har framträttmycket tydligt under arbetet med att följa upp fördet andra utvecklingsårtiondet. I en av FN:s ekonomiska kommission förLatinamerika utarbetad rapport pekar man på de stora svårigheter, som möter dereformaktiva . Strukturförändringarna frigör en tidigare uppdämdefterfrågan, som de inhemska resurserna har svårt att tillfredsställa.Situationen förvärras om länderna därtill möts av fientlighet och ekonomiskaggression från utlandet. Detta är, säger rapporten, särskilt allvarligteftersom länder som söker genomföra strukturreformer i enlighet medFN-strategins åtaganden borde få internationellt stöd för dessa reformer. Det är mot denna bakgrund som den svenskabiståndspolitikens innehåll preciserats . I sittbilaterala utvecklingsprogram inriktar sig i enlighet med dennapolitik i första hand på ett samarbete med enskilda länder vilkasutvecklingsansträngningar är inriktade på oberoende och social och ekonomiskrättvisa. I det multilaterala arbetet verkar för att FN-strategin påmotsvarande sätt skall få praktiska uttryck i de internationellaorganisationernas bistånd. 1974:1 Bilaga 5 16 Stödtill de afrikanska befrielserörelserna I delar av kämpar folken fortfarande för att nåsitt politiska oberoende. I , och söker Portugalupprätthålla sin kolonialmakt, trots FN:s upprepade och alltmer omfattandeställningstaganden mot denna politik. I , och Namibiaråder omänskliga förhållanden för folkmajoriteten till följd av det ekonomiskaförtrycket och raspolitiken, vilka likaså fördömts i upprepade FN-resolutioner. De nationella befrielserörelser, som aktivt verkar föroberoende och majoritetsstyre i dessa länder, betonar i sina programnödvändigheten av att skapa såväl ett reellt ekonomiskt oberoende som ettpolitiskt. Deras kritik vänder sig både mot förtryckarregimen i de egnaländerna och mot utländska investeringar, som direkt eller indirekt stödjerdessa regimers maktställning. En översyn har inletts av svenska företagsinvesteringari bl. a. dessa länder. Det är positivt att kunna konstatera att intresset ochengagemanget för de speciella problemen i södra nu växer både internationelltoch i . FN och Afrikanska enhetsorganisationen (OAU) arrangerade våren1973 en konferens i angående problemen i södra . Behandlingen avkonferensens rekommendationer i flera FN-organ har bekräftat de afrikanskabefrielserörelsernas ställning som talesmän för sina förtryckta folk.Befrielserörelserna har numera fått observatörsstatus med yttranderätt i fleraorgan inom FN. Det är värdefullt att de på detta sätt kan göra sin röst hörd ivärldsorganisationen. har kraftigt ökat sitt direkta stöd tillbefrielserörelserna. har aktivt arbetat på en vidgning avFN-organens bistånd till dem. I har Sverigeställt i utsikt särskilda bidrag för att möjliggöra för FN-familjen att ökasitt bistånd till dessa. Den ekonomiska och sociala utvecklingen, främst i denindustrialiserade delen av världen, bygger i väsentlig utsträckning påframsteg på vetenskapens och teknikens område. som sådana framstegkan få avgörande betydelse även för de fattiga ländernas utveckling tenderarde att vidga klyftorna såväl gentemot i-länderna som inom de fattigaländerna. Dessa problem har uppmärksammats alltmer i deinternationella organisationerna. I t. ex. ECOSOC:s nyupprättade kommitté förvetenskap och teknik och i samband med översynen av FN:s utvecklingsstrategihar både i- och uttalat sig för att de totala forskningsresurserna ihögre grad borde inriktas på problem av intresse för . Ett förstärktinflytande över forskningen från sida måste ses Prop.1974:1 Bilaga 5 17 somen förutsättning för att dessas egna behov och prioriteringar skall kunna styraforskningens inriktning. Under /73 beräknas ca 50 milj. kr.,eller av de svenska biståndsutbetalningarna, ha avsettforskningsändamål. Som jag närmare berör senare lämnar vi ett betydande stödtill den forskning om den mänskliga fortplantningen som organiserats avVärldshälsovårdsorganisationen (WHO). Vidare utgår bidrag till internationelljordbruksforskning inom ramen för den rådgivande grupp för samordning avinsatser för jordbruksforskning, som upprättats av FN:s livsmedels- ochjordbruksorganisationen (FAO), UNDP och . Forskning påsamhällsvetenskapliga områden stöds bl. a. genom bidrag till FN:s utbildnings-och forskningsinstitut (UNITAR) och till för socialutveckling (UNRISD). Betydelsen av ekonomisk och social forskning har ocksåuppmärksammats genom bidrag till den forskning som bedrivs inom ramen förInternationella arbetsorganisationens () världssysselsättningsprogram. Stödlämnas till ett till för undervisning, vetenskap och kultur() knutet institut som sysslar med forskning på utbildningsområdet liksomtill för vetenskap (IFS), vars syfte är att lämnastöd till enskilda forskare i . Inom det bilaterala utvecklingssamarbetet gårforskningsstöd till institutioner såväl i som i och andrai-länder. Forskning som stöds i i-länder genomförs vanligen i samarbete medu-landsinstitu-tioner. Huvuddelen av forskningsstödet avser insatser inommedicin, jordbruk och nutrition. Bland pågående insatser kan nämnas ett institutför näringsfrågor i , ett insektsforskningsinstitut i och ettregionalt institut i för bekämpning av gräshoppor. Bidrag har lämnatstill en FAO-utredning om åtgärder för att förhindra den fortgående utbredningenav öknen i södra gränsområden. Bland insatser som förbereds kan nämnasstöd till ett laboratorium för forskning om vattenföroreningar i Östafrikasamt några arbetsmarknadsprojekt. Utöver dylika insatser förekommer inslag avforskningsverksamhet inom åtskilliga av de utvecklingsprojekt som stöds avSverige. presenterade hösten 1973ett betänkande om inriktningen och organisationen av det svenska stödet tillforskning med anknytning till u-1 andsförhållanden (Forskning för utveckling,SOU 1973: 41). Betänkandet, som redovisar förslag till förstärkta insatser förutvecklingsforskningen, remissbehandlas f. n. Befolkningen i tredje världen har ökat mycket snabbtunder hela efterkrigstiden. 'Med nuvarande tillväxttakt fördubblar mångau-länder sin befolkning . Detta skapar problem av flera slag. Efterfråganpå samhälleliga tjänster såsom hälsovård, utbildning och kommu- 2 1974.1 saml. Prop.1974:1 Bilaga 5 18 nikationerökar sålunda betydligt snabbare än möjligheterna att bygga ut dessa. Nyaarbetstillfällen kan ej heller skapas i takt med de allt större årskullarna. Endast i ett fåtal har livsmedelsproduktionenökat märkbart snabbare än befolkningen. En minskning av befolkningstillväxtenframstår därför som väsentlig även av detta skäl. Tillgång till familjeplaneringsserviceär dessutom väsentlig ur bl. a. hälsovårdssynpunkt och har i FN fastslagits somen mänsklig rättighet. Erfarenheten visar emellertid att en sänkning avfödelsetalen sällan kan uppnås isolerat utan måste normalt föregås av enförbättring av människornas sociala situation. Befolkningsfrågan aktualiserardärför behovet av såväl sociala reformer som ökad resursöverföring till u-ländernamed sikte på en förbättring av folkflertalets levnadsnivå. har varit pådrivande när det gällt att gefamiljeplaneringen en framträdande roll både inom det bilateralautvecklingssamarbetet och i internationella organ. Drygt hälften av det svenskabiståndet inom befolkningssektorn lämnas numera genom internationellaorganisationer. Det största enskilda bidraget lämnas till forskning inomfortplantningsområdet. Stödet till familjeplaneringsverksamhet har ökatkraftigt och uppgår för innevarande budgetår till ca 95 milj. kr. /75 beräknar jag att det sammanlagda familjeplaneringsbiståndetkommer att uppgå till 105 milj. kr. kommer en befolkningskonferens i FN:sregi att äga rum i . Avsikten är att konferensen skall rekommendera ettantal åtgärder på nationell och internationell nivå, vilka skall sammanfattasi en aktionsplan för världens befolkningsutveckling. har tagit enmycket aktiv del i konferensens förberedelsearbete. Från svensk sida har därvidbl. a. framförts att befolkningsfrågan även bör sättas i relation till enskildaländers resursförbrukning och de globala energi- och miljöproblemen, varförkonferensen bör uppmärksamma också de industrialiserade ländernasbefolkningssituation. Denna uppfattning har fått stöd bl. a. i rapporten frånett förberedande vetenskapligt FN-symposium om sambandet mellan befolkning,resurser och miljö som på inbjudan av ägde rum i iseptember 1973. Undersökningar av FAO visar att försörjningsläget i ettstort antal försämrades och av1970-talet. För perioden 19611971 översteg befolkningstillväxten jordbruksproduktionensökning i inte mindre än 42 , däribland några av de mest folkrika. Underår 1972 minskade spannmålsproduktion inte endast räknat perinvånare utan även totalt. På grund av dåliga skördar i bl. a. Sovjetunionenökade efterfrågan på världs- Prop.1974:1 Bilaga 5 19 Världens överskottslager av vete sjönk till sin lägsta nivå på 20år, och världsmarknadspriset fördubblades. möjligheter att täckasitt spannmålsbehov genom import minskade därigenom ytterligare.Internationella hjälpaktioner genomfördes till förmån främst förde av torka eller andra naturkatastrofer drabbade länderna i ochSydasien. Stagnationen i jordbruksproduktion hargjort dem starkt beroende av en osäker världsmarknad. Det står klart att de pålång sikt kan trygga sin livsmedelsförsörjning endast genom att öka sin egenproduktion. Därigenom stärks också deras ekonomiska oberoende. Med anledning av det rådande livsmedelsläget och denlåga nivån på världens spannmålslager uppmanade FAO:s generaldirektör ländermed spannmålsöverskott att reservera en del därav för mest angelägnabehov. Han har vidare framlagt förslag om att såväl i-länder som skallöka sina spannmålslager med sikte på en för världen som helhet önskvärdlagervolym. I enlighet med den deklaration som antogs vid de alliansfriastaternas möte i saml ett amerikanskt initiativ i FN;s generalförsamling kommer en förvärldens livsmedelsproblem att äga rum . Konferensen kommer i förstahand att efter förberedelser i ECOSOC:s regi behandla åtgärder för att ökau-ländernas egen livsmedelsproduktion och livsmedelsbiståndets framtida roll.Genom att skörden synes ha blivit väsentligt bättre än under tidigareår i de flesta liksom i i-Iän-derna bör denna konferens kunnamöjliggöra en mer långsiktig planering av utvecklingssamarbetet på detta föru-länderna väsentliga område. bör aktivt medverka i denna konferens. I det svenska utvecklingssamarbetet spelar insatser föratt trygga försörjning med livsmedel på såväl kort som lång sikt enväsentlig roll. I det bilaterala biståndsprogrammet användes budgetåret1972/73 ca 140 milj. kr. för insatser inom jordbrukssektorn, vilket motsvarar24 % av utbetalningarna. Exempel på enskilda insatser som bl. a. syftar tillatt öka produktiviteten i jordbruket är integrerade projekt förlandsbygdsutveckling i och , konstbevattningsprojekt iBangladesh, boskapsprojekt i , och samt stöd tilllantbruksinstitut i och . Genom betydande bidrag till Internationellautvecklingsfonden () och UNDP stöder en rad långsiktiga insatser förjordbruks-och landsbygdsutveckling i de fattiga länderna. Direktlivsmedelshjälp ges inom ramen konvention om livsmedelshjälp (FAC)och Internationella livsmedelsprogrammet (WFP). Ett växande stöd lämnas tilljordbruksforskning vid internationella forskningsinstitut i . Med anledning av den tidigare nämnda vädjan från FAO:sgeneraldirektör har av innevarande budgetårs katastrofreserv 60 milj. kr.ställts 1974:1 Bilaga 5 20 till SIDA:s disposition för upphandling av svenskt vete. Beloppet skall, utöverde medel som tidigare ställts till SIDA:s förfogande för ändamålet, i förstahand utnyttjas för att fullgöra leverans enligt FAC av vete somfördyrats genom de stigande världsmarknadspriserna. Återstående medel ca 42milj. har utnyttjats för upphandling och lagring av svenskt vete till enkvantitet av ca att användas iinternationella aktioner samt för direkta svenska katastrofinsatser i u-ländermed livsmedelsbrist. Tillsammans med det ordinarie svenska varubidraget till WFP, proteinberikning av svensktvete m. m. kan kostnaden försvenska livsmedelsprodukter som under innevarande budgetår disponerasför att bistå uppskattas till totalt ca 100 milj. kr. /73 fattades beslut om katastrofinsatser för ett sammanlagtbelopp om 48,9 milj. kr. Bland de mest omfattande insatserna märktes direkt bistånd till Provisoriska RevolutionäraRegeringens (PRR) områden i med 11 milj. kr. Enskildaorganisationer erhöll bidrag för verksamhet i med 9 milj. kr.Humanitära insatser på den stöddes med bidrag på sammanlagt 11,5milj. Bidrag till FN-insatser för flyktingar och hemlösa i södraSudan uppgick till 7 milj-, kr., medan 8 milj. kr. lämnades genomFAO och enskilda organisationer till det av torka och hungersnöddrabbade . har /74 följande större insatser för katastrofbistånd och för extrabistånd till programländerna beslutats. Ett belopp på 20 milj. kr. har använts för utökning av biståndet till Demokratiska Republiken (DRV) av hänsyntill de omfattande återuppbyggnadsbehoven.Biståndet till har ökats med10 milj. kr. med anledning avlivsmedelsbristen i landet. , som fick sin försörjningssituationhotad genom att gränsen till stängdes, erhöll extra bistånd tillsamma belopp. För bistånd till PRRhar ur katastrofreserven avsatts 20milj. kr., medan det statliga bidraget till i till 10 milj. kr. Medanledning av en översvämning erhöll katastrofhjälp för 6 milj. kr.,medan 5 milj. kr utnyttjades för hjälp till torkdrabbade områden i . En väsentligdel av det svenska katastrofbiståndet har lämnats till av FN-organsamordnade internationella aktioner. Enskilda svenska organisationer har ocksåerhållit betydande statligt stöd till sin verksamhet. Vidare harkatastrofresurserna utnyttjats för direkt katastrofbistånd genom SIDA tillenskilda mottagarländer eller för en utökning av det reguljärautvecklingssamarbetet med programländer. För framtiden kommer samma kanaler attstå till buds för svenskt katastrofbistånd och för extra bistånd medutnyttjande av katastrofreserven. Den grupp som inrättades inom.utrikesdeparteriientetmed före- Prop.1974:1 Bilaga 5 21 trädareför departementet, SIDA och Röda korset har visat sig vara ett ändamålsenligtforum för samråd i katastrofärenden oberoende av om besluten sedan fattas avregeringen eller SIDA. Gruppen har till uppgift att ge förslag om svenskakatastrofinsatser och bedöma deras utformning och kanalisering. Därtill börden utnyttjas för samråd även i frågor som rör riktlinjerna för det svenskakatastrofbiståndet. Den redovisade utvecklingen visarpå angelägenheten av betydande resurser på biståndsanslagen för insatser sominte i förväg kunnat planeras eller förutses och som kan vidtas utan attmedföra långsiktiga förpliktelser för svensk del. Vanligen rör det sig omåtgärder för att lindra akut nöd orsakad av krigshändelser eller naturkatastrofer.I länder med vilka har utvecklingssamarbete bör medel urkatastrofreserven kunna disponeras också när försörjningen och planeringenhotas till följd av den politiska och ekonomiska utvecklingen. I sådana lägenställs katastrofmedlen till förfogande inom ramen för det reguljärasamarbetet. Ett sådant stöd kan underiätta för u-landets regering att fullföljasitt långsiktiga utvecklingsarbete. Ett exempel härpå är det ovan nämndabiståndet till . Hjälpbehoven i och livsmedelsbristen i Sydasienoch vissa kan likaså komma att ställa anspråk på det kommandebudgetårets katastrofreserv. För /75 beräknas en katastrofreserv på150 milj. kr. Härav upptas 30 milj. kr. under anslaget C 1. Bidrag tillinternationella biståndsprogram. Återstoden beräknas kunna tas i anspråk underanslaget C 2. överlämnadeindustribiståndsutredningen sitt betänkande (SOU 1972: 90) Industriutvecklingoch utvecklingssamarbete, vilket därefter remissbehandlats. Utredningen har framlagt flera förslag om en utbyggnadav bistånd på industriområdet både i vad avser det direkta samarbetetmed och genom ökat deltagande i de multilaterala organensverksamhet. Denna utbyggnad bör enligt utredningens uppfattning kunna ske inomramen för den pågående biståndsverksamheten. Samtliga remissinstanser somtagit ställning har tillstyrkt utredningens uppfattning på denna punkt. De förslag från industribiståndsutredningen som berördet bilaterala utvecklingssamarbetet innebär i väsentliga avseenden en ökadsatsning på en redan tidigare påbörjad verksamhet. Som svar på mottagarländernasönskemål om överföring av kunnande och finansiella resurser förindustriutveckling har dessa verksamheter fått ett större utrymme i det svenskabiståndsprogrammet. Det sker bl. a. genom en ökad satsning på småindustri.Verksamhet pågår i , och , medan Prop.1974:1 Bilaga 5 22 nyasådana insatser förbereds i bl. a. och . kapacitetatt kombinera industriinsatser med forskning och produktutveckling byggs utoch inriktas bl. a. på försök att utveckla s. k. u-lands-anpassad teknologi.Stöd till ansträngningar att öka sin export av industrivarorlämnas genom bidrag till /GATT:sInternationella handelscentrum (ITC). För /75 föreslås enfortsatt ökad medelsanvisning för detta ändamål. Även samarbetet med FN:sindustriorgan (UNIDO) byggs ut successivt. Den ökning av SIDA:s personal som jag kommer attföreslå tar bl. a. sikte på att vidga verkets möjligheter att lämna bistånd påindustriområdet.