prop · FX03135 · 1974-12-31 00:00:00 — Förbandsproduktionen bör därför medge atterforderliga insatsberedda beredskapsenheter ständigt finns i fred.Omställningen från freds- tiU krigsorganisation måste kunna ske snabbt.Mobiliseringsorganisationen bör sålunda ge möjlighet att snabbt organiserakrigsförbanden. En stomme till ledningsorgan i krig bör ingå ifredsorganisationen, liksom nyckelpersonalen ide mobiliserade förbanden. Det ärvidare nödvändigt att övergången till krigsorganisation - särskilt förledningsorgan - innebär små förändringar i förhållande till organisationen ifred och att erforderliga underhållsresurser för öns försvar redan i fredfinns på . Samverkan mellanmilitärkommandochefen och är enligl FFU mycket viktig för atlGotlands totala resurser hell skall kunna utnyttjas för försvaret av ön. Dessa förhållanden oeh särskilt dehöga kraven på beredskap och förmåga lill snabb övergång till krigsorganisationsamt isolerade läge i förhållande till Östra militärområdet i övrigtframhäver enligl FFU behovet av en enhetlig ledning av den militäraverksamheten pä i såväl fred som krig. De redovisade operativasynpunkterna kan enligt utredningens mening medföra att den från ekonomisksynpunkt mest fördelaktiga fredsorganisationen inle bör väljas. FFU behandlar därefterledningsorganisationen på med uteslutande av F 13 G, eftersomorganisationsförändringar där enligt utredningens bedömning inte ger nägonvinst vare sig från ledningsmässig eller ekonomisk synpunkt. Utredningenkonstaterar i det sammanhanget att nuvarande organisation fungerar i huvudsakväl. Driftkostnaderna och då främst personalkostnaderna bör dock enligtutredningens mening kunna minskas. F. n. finns såväl i fred som krigtvå ledningsnivåer inom mUitärkommandot, militärkommandochefen och chefernaför de förband m. m. som är underställda honom. Eftersom detta stämmer välöverens med FFU:s tidigare redovisade uppfattning att freds- och krigsorganisationpå bör stämma överens har utredningen endast granskat om deansvarsområden som den militära verksamheten på ön kan indelas i nämligenoperativ verksamhet, mobilisering och förvaltning samt utbildning ärrationellt fördelade mellan nivåerna eller om någon ändring härvidlag börvidtas. Beträffande den operativaverksamheten anför FFU att frågor rörande kuppförsvar och krigsplanläggningsamt underrättelse- och säkerhetstjänst handläggs såväl vidmilitärkommandostaben som vid staben för GK. Utifrån sin principiellainslällning att freds- och krigsorganisation i görligaste mån bör stämmaöverens och att krigsorganisationen bör vara styrande, anser utredningen attdessa frågor borde handläggas inom militärkommandostaben där företrädare förberörda försvarsgrenar bör ingå i erforderlig omfattning. Från överbefälhavarenoch chefen för armén har liknande synpunkter och från chefen för marinenmotsatt uppfattning framförts lill FFU. Konsekvenserna av en sädan organisationär dock enligt utredningen inte utredda i alla detaljer oeh utredningenföreslår därför att överbefälhavaren närmare bör belysa dessa samt föreslåeventuella ändringar i organisation och arbetsuppgifter för GK. 1 avvaktanhärpå vill FFU inte föreslå någon ändririg i GK:s nuvarande ställning. Beträffande utbildningssidanerinrar FFU om att ansvaret för utbildningen av värnpliktiga f. n. är uppdelatpå fyra förbandschefer ur två försvarsgrenar. I fråga om utbUdning m. m. lyderchefen för kustarlil-leriförbandet på ön under chefen för marinen, medanarméförbanden är underställda militärkommandochefen som i sin tur lyder underchefen för armén beträffande bl. a. denna verksamhet. Utifrån sin principuppfattning om en chef för militärkommando i både krig och fred anser FFU att utbildningav förband ur såväl armén som marinen bör ledas av militärkommandochefen, som iutbildningshänseende bör lyda under chefen för armén resp. chefen för marinen.Som har framhållits har emellertid konsekvenserna av förändringar ikustartilleriets ställning i förhållande till militärkommandochefen intebelysts i erforderlig utsträckning för FFU. Utredningen föreslår därför attöverbefälhavaren ytterligare bör studera kustartilleriförbandetslydnadsförhållanden m. m. även i fråga om utbildning. 1 avvaktan på resultathärav anser utredningen att nuvarande lydnadsförhållanden beträffandeutbildningsverksamheten bör behållas. Överbefälhavaren har till FFUanmält att han från utbildningssynpunkt anser det rationellast med tvåutbildningsförband på - ett ur armén och ett ur marinen. Han har därförföreslagit att arméförbanden i slås samman till ett förband om ca I 500värnpliktiga. Utredningen delar överbefälhavarens mening härvidlag ochanseratl ett sådant förband bör vara samlokaliserat för att rationellaarbetsförhållanden skall kunna skapas och dubbel uppsättning av vissa resurser,bl. a. byggnader, skall kunna undvikas. En sådan samlokalisering i kanenligt FFU ske endast till P I8:s etablissement pä slätt. Därvidskulle A 7/Lv 2:s kasernområde och närövningsfält kunna disponeras för civilbebyggelse, vilket har framhållit som fördelaktigt för Visbysutveckling. En förutsättning härför är dock enligt FFU att det sammanslagnaarméförbandet tillförs ny mark för utbildningen. Som tidigare nämnts har P 18redan f. n. otillfredsställande marktillgängar och utredning pågår om attkomplettera tillgångarna med ett nytt pansarövningsfält vid Martille intillTofta skjutfält. FFU framhåller att depersonalminskningar som blir följden av en sammanslagning av arméförbanden intefår göras enbart med hänsyn till vad en ren fredsutbildning skulle kräva. Motbakgrund av de operativa krav som utredningen har redovisat måste militärpersonal i ledande befattningar ständigt finnas på ön i tillräckligt antal föratt tillgodose kraven pä beredskap och för alt vid krigsutbrott omedelbartkunna leda och mobilisera krigsförbanden. Denna personal måste enligt FFU inrymmasi fredsorganisationen. 1 den nuvarande organisationen ärförvaltningsansvaret delat på mililärkommando- och förbandsnivå och ledsdärutöver i många hänseenden försvarsgrensvis. Mobiliseringen leds avmilitärkommandochefen som har det territoriella ansvaret, medan denfackmässiga mobiliseringen leds på förbandsnivä och är uppdelad pä de olikamobili-seringsmyndighelerna P 18, A 7 och GK/KA 3 samt F 13 (i ). Enligt FFU:s uppfattning ärmobiliserings- och förvaltningsuppgifterna på inte mer omfattande ellerspeciella till sin karaktär än att de i och för sig kan förberedas ochgenomföras av e n myndighet. 1 denna fråga har överbefälhavaren tillutredningen framfört att militärkommandochefen bör vara mobiliseringsmyndighet,varvid dennes inflytande på de fackmässiga mobiliseringsförberedelserna skulleöka och en framtida fullständig samordning av all mobiliseringsverksamhet på önbli möjlig. Chefen för marinen har för sin del för utredningen framhållit behovetav en marin förvaltnings- och mobiliseringsorganisation på . Vid sina överväganden i denna frågahar FFU intagit den principiella ståndpunkten att ansvarsområdena mobiliseringoch förvaltning bör hållas samman för att fungera bäst. Ansvaret bör då heltföras antingen till förbandsnivån eller militärkommandonivån. Det förra alternativet innebär attmilitärkommandochefen i fred blir en chef med i huvudsak operativa ochmobiliseringsledande uppgifter. Mobilisering och förvaltning låses vid resp.försvarsgrenar, vilket försvårar en senare samordning överförsvarsgrensgränserna och minskar möjlighe- terna till rationalisering. Problem uppstår ävenbeträffande de nuvarande regionala förvaltningsorganens ställning m. m. iförhållande till de förbandsanknutna förvaltningarna. FFU finner inte attdetta alternativ principiellt innebär någon förbättring ledningsmässigt även ombesparingar kan göras. Det senare alternativet innebär att militärkommandochefenblir den enda mobiliserings- oeh förvaltningsmyndigheten på ön. Dettaalternativ tillfredsställer enligt FFU kravet på enhetlig och sammanhållenmobiliserings- och förvaltningstjänst i fred med ett klart avgränsat ansvarsområdesamt underlättar övergången till underhållstjänst under militärkommandochefensledning i krig. Det innebär vidare att de utbildningsansvarigaförbandscheferna odelat kan ägna sig åt utbildning av krigsförband och därmedsammanhängande uppgifter. omfattning blir vidare enligtFFU lämplig. Bättre samordning bör enligt utredningens mening kunna ske i frågaom t. ex. transporter, skydd, samband och visst underhåll vid förband ur olikaförsvarsgrenar och skilda truppslag. Förråden kan samordnas och personalen idessa utnyttjas effektivare. Driftkostnaderna kan därigenom sänkas.Förberedelsearbetet för mobilisering bör dessutom enligt FFU kunna bedrivas påett rationellare sätt. För utbildning direkt ansvariga chefer måste dock enligtFFU tillförsäkras ett sådant intiytande på förvaltningsverksamheten att bästamöjliga utbildningsbetingelser säkerställs. Därför måste kvalificeradförvalt-ningsutbildad personal kunna biträda förbandschefen i de förvaltningsfrågorsom direkt hänger samman med utbildningsverksamheten. FFU anser emellertid attalternativet med en för hela gemensam mobUiserings- ochförvaltningsmyndighet inte är tillräckligt utrett i vissa detaljer. Deltagäller främst personalkonsekvenserna vid kustartilleriförsvaret och däravföljande återverkningar på samhälle. Utredningen anser att myckettalar för atl det är lämpligt att åstadkomma en sådan gemensam myndighet, menatt erforderligt underlag ännu inte föreligger för att utredningen nu skallkunna föreslå detta alternativ. Utredningen anser därför att överbefälhavarenbör utreda konsekvenserna av att militärkommandochefen blir mobiliserings- ochförvaltningsmyndighet även för kustartilleriet på . 1 avvaktan på dettaföreslår utredningen att militärkommandochefen får mobiliserings-ochförvaltningsansvar för arméförbanden i och att erforderligaorganisationsförändringar härför vidtas. Beträffande organisationen m. m. för arméförbanden i Visbyoch de förändringar av olika slag som bör genomföras viddessa lägger FFU inte fram detaljerade förslag. Detta bör enligt utredningengöras av överbefälhavaren sedan ställning har tagits till utredningensförslag. För att få underlag för sina beräkningar avseende nödvändiga investeringaroch förväntade personalminskningar vid genom- förande av förslagen har utredningen arbetat med enhypotetisk organisation. FFU har tidigare angett attarméregementet liksom f. n. A 7 och Lv 2 bör vara underställtmilitärkommandochefen. 1973:75, FöU 1973:14, rskr 1973:170)har fattat beslut om bl.a. ny principorganisation i fred avförsvarsområdesstaber och förband inom armén. Beslutet innebär bl.a. att stabs-och torvaltningsresurserna i garnisonsorter med mer än ett förband så långtmöjligt bör vara gemensamma. Utredningen anser emellertid att militärkommandotssärart medför att organisationsstrukturer som är avsedda för fastlandet inte ärdirekt tillämpliga på . Utredningen har dock strävat efter attåstadkomma besparingar genom att ta till vara möjligheterna till samordning iVisbyomrädet och har mot denna bakgrund studerat arméregementets organisationi förhällande tiU militärkommandot. Det har därvid visat sig att omfattningenav de operativa och ledningsmässiga funktionerna gör det mindre lämpligt attsamordna militärkommandot med regementet. FFU har också studeratmöjligheterna att använda en struktur motsvarande den som f. n. tillämpas vidkustartilleriförsvaren. I en sådan struktur ingår nämligen organisatoriskt ettkustartilleriregemente som har egen chef och stab men med kustartUleriförsvareti övrigt gemensamma förvaltningar. Kustartilleriförsvarschefen lyder i fråga ombl. a. utbildningsverksamheten direkt under försvarsgrenschefen. Ansvaret föratt genomföra utbildningen är i huvudsak delegerat från kustartilleriförsvarschefentUl underställd truppförbandschef. Huvuddelen av planeringen sker ikustarlilleriförsvarets stab, medan förbandschefen svarar för planering ochgenomförande av utbUdning. Genom denna organisation kan ett betydande antalstöd- och servicefunktioner utnyttjas gemensamt samt dubbleringar av andra, bl.a. inom personaltjänstområdet, undvikas. En tillämpning av kustartilleriförsvarsstrukturenpä militärkommandot skulle enligt FFU kunna medföra vissa ekonomiska fördelar.Utredningen bedömer dock atl dessa fördelar kan uppnås även genom alt mansamlokaliserar mUitärkommandostabens och arméregementets ledningsorgan. Vissafunktioner kan då samutnyttjas och ett ökat informellt samarbete etableras. Utredningen har sammanfattningsvis funnit attarméregementet bör utgöra ett självständigt förband som är underställtmilitärkommandochefen. För att underlätta arbetet med fortsatt samordning inomkrigsmakten bör dess interna organisation och arbetsrutiner så långt möjligtanpassas till vad som gäller vid motsvarande enheter på fastlandet. Vid Gotlandsförbanden utbildas nufler värnpliktiga än vad krigsorganisationen på kräver. Trots detta ärantalet värnpliktiga i vissa fall för litet för att utbildningen skall kunnabedrivas helt rationellt. FFU anser därför att man vid den fortsattautformningen av utbildningsorganisationen bör överväga att eventuellt ökavärnpliktskontingenten pä något. Mot en utökning talar docknuvarande vakansläge i fråga om befäl i trupptjänst och svårigheterna altförbältra denna situation. omständigheter bör emellertid de värnpliktigas antalenligt utredningens mening inte reduceras. FFU bedömer att den studeradeorganisationsstrukturen och det skisserade organisationsförslaget medförrelativt betydande personalbesparingar. Fastän utredningen har arbetat med enhypotetisk organisation anser den sig kunna ange den möjligapers Om nuvarande verksamhet vid A 7 ochLv 2 inte omlokaliseras vid tillkomsten av arméregementet sjunker den beräknadepersonalminskningen med ca 35 personer. Personalminskningen blir då endast10-15 militära och ca 40 civila. Detla är en av anledningarna till altutredningen inte föreslår delad lokalisering. Minskningen bör enligt FFUgenomföras successivt och i den takt man hinner vidta debyggnadsåtgärder och markanskaffningar som är förutsättningen förorganisationsförändringarna. En ny organisation i - bl. a.med arméregenientet förlagt till P 18:s område - förutsätter betydandeinvesteringar och iståndsättningar för att öka ut och kompletterabyggnadsbeståndet vid P 18:s etablissement. Arméregenientet behöver ävenytterligare mark för övningar utöver vad P 18 nu förfogar över. Denna fråga börenligt FFU ses i samband med behovet att anskaffa ett pansarövningsfält förP18. Som redan har nämnts pågår utredning härom. En samlokalisering avarméregementet förutsätter en sådan utökning av markresurserna att utrymme kanskapas för tillkommande utbildningsanordningar m. m. FFU har beräknat byggnadsbehovetoch därav föranledda kostnader på kapital- och driftbudgeten för en20-årsperiod både för ett alternativ med P 18 och A7/Lv 2 lokaliserade ochorganiserade ungefär som och för det föreslagna, till P 18:s områdelokaliserade arméregementet. Beräkningarna visar att totalkostnaderna för ettsamlokaliserat arméregeniente uppgår till ca 95 milj. kr., vilket är ca 5 milj.kr. mer än de sammanslagna kostnaderna för vardera P 1 8 och A 7 med Lv 2. Omen ny stabsbyggnad för militärkommandostaben förläggs till P 18:s nuvarandeområde ökar totalkostnaden med 3-4 milj. kr. Merkostnaderna för arméregementetinfaller i huvudsak . Totalt räknar FFU med att deföreslagna organisationsförändringarna jämfört med nuvarande organisation skallmedföra besparingar som i nuvärde uppgår till ca 21 milj.kr. och i löpande priser och löner till ca 57 milj. kr. Överbefälhavaren har till FFUframfört att en viss återhållsamhet med investeringar på är nödvändigeftersom medelstillgången på kapitalbudgeten till stor del kommer att tas ianspråk för beslutade och föreslagna organisationsförändringar på fastlandet.Investeringarna bör dock enligt hans mening till viss del kunna tidigareläggasom arbetsmarknadsläget på ön skulle kräva det. En förutsättning härför är dockatl finansieringen kan ordnas tillfälligt i avvaktan på att försvarsanslagen lämnar utrymme för en slutlig finansiering. Utredningen hävdari detta sammanhang att överbefälhavaren oavsett investeringskraven på fastlandetmåste avsätta medel för och anser dessutom att det börfinnas möjligheter att tidigarelägga investeringarna genom att utnyttjaanslaget för beredskapsarbeten. Arbetena måste dock utföras i den taktarbetsmarknadsläget på kan komma att kräva. FFU finner det angeläget attmöjligheterna till besparingar tas till vara tidigt och anser därför attmålsättningen för organisationsförändringarna i Visbyområdet bör vara atl inomen femårsperiod genomföra den nya mobiliserings- och förvaltningsorganisationenoch organisera arméregementet samt att därefter och inom loppet avytterligare en femårsperiod samlokalisera arméregementet. De nya stabslokalernaför militärkommandot bör färdigställas . Med denna målsättning anser FFU attgoda förutsättningar bör finnas för att personalminskningarna i huvudsak skallkunna genomföras inom ramen för s. k. naturliga avgångar. Detla förhållandetillmäter utredningen stor betydelse. Huvuddelen av remissinstanserna ställer sig positiva tillFFU:s förslag beträffande fredsorganisationen på . Från vissa håll framförs dock avvikande meningar. Utredningens uppfaUning att arbetslösheten på ön inte har varit särskilt stor föranleder sålunda att påpeka att den procentuella andelen personer i de aktiva åldrarna som är föremål för arbetsmarknadsåtgärder för del uppgår till medan motsvarande tal för riket i sin helhet uppgår till ca 2,6. Utredningens redovisning av de regionalpolitiska förhål landena i övrigt vitsordas av de remissinstanser som har yttrat sig härvidlag liksom också utredningens uppfattning om speciella ställning från militär synpunkt. Inte heller FFU;s uppfattning om principerna för ledningsorganisationen i stort pä ön föranleder nägra avvikande meningar fränremissinstansernas sida även om chefen för marinen anser att utredningenotillräckligt har beaktat de operativa särförhållanden som råder på framhåller att strävan bör vara att på siktgöra rationaliseringar och förenklingar i organisationsstrukturen, bl. a. genomatt reducera antalet ledningsnivåer. FFU:s förslag att tilläggamilitärkommandochefen mobiliserings- och förvaltningsansvar för arméförbandenpå ön och att efter ytterligare utredning av överbefälhavaren i dels dessaavseenden, dels beträffande operativ verksamhet och fredsutbildning eventuelltunderställa honom även chefen för kustartillerikår biträds till dendel det gäller förbanden i av samtliga remissinstanser som har yttratsig i frågan utom chefen för marinen. 1 fråga om kustartilleriförbandet iFårösund delar sig dock meningarna. Chefen för armén och överbefälhavaren delar utredningens mening härvidlag; den senare anser dessutom dels att tillräckligt underlag redanföreligger för ett principbeslut, dels att detta kan genomföras utan attsysselsättningen i rubbas. Den föreslagna utredningen behöver därföravse endast vissa detaljer som kan behöva belysas ytteriigare saml förslag tilldetalj-organisation för myndigheterna på . Försvarets rationaliseringsinstitutdelar FFU-s principiella syn i dessa stycken men tvekar beträffande denicke-operaliva utbildningen och pekar härvid på förekomsten av en omfattandecentralt anordnad utbildning som är gemensam för kustartilleriets förband.Institutet ifrågasätter därför lämpligheten av att ge ett kustartilleriförbandandra lydnadsförhållanden till försvarsgrenschefen än övriga sådana förband.Liknande synpunkter framförs av de personalorganisationer inom TCO-S och SRsom berörs i sammanhanget samt av chefen för marinen. Denne avstyrker för sindel utredningens förslag beträffande dels överförande av mobiliseringsansvaretför armé-och marinförband till militärkommandochefen, delskustarlilleriförban-dets ställning. Beträffande mobiliseringsansvaretsfördelning anför marinchefen att utredningens förslag innebär attmilitärkommandochefen med stab skulle få en ändrad inriktning av arbetet i fredoch under mobilisering till förfång för övriga uppgifter. Chefen för marinenpåpekar vidare att organisationen för Gotlands kustarlilleriförsvarfastställdes och att övergången till denna organisation som innebäratt kustartillerichefen för sitt mobUiserings- och förvaltningsansvar har fåttett minimum av personal - alltjämt pågår. Han anser mot den bakgrunden attnågra rationaliseringsvinster inte kan göras vid ett eventuellt sammanförandeutan att verksamheten sannolikt skulle bli mera personalkrävande, om inte såvälambitioner som rationalitetskrav sänks. FFU.s förslag att sedanmobiliserings- och förvaltningsansvaret övertagits av militärkommandochefensamla arméförbanden i till slätt som en utbildningsmyndighet,arméregementet, stöds av bl. a. överbefälhavaren, chefen för armén, försvaretsrationaliseringsinstitut, LO och . Fortifikationsförvaltningenunderstryker i det sammanhanget att en förutsättning för samlokaliseringen äratt arméregementet tillförs ytterligare mark för utbildning utöver vad P 18 nudisponerar. Enligt verkets uppfattning kan beslut om sammanslagningen och omatt avstå A 7:s nuvarande område i inte fattas förrän frågan omnyanskaffning av mark har blivit slutligt utredd och beslut om anskaffningfattats. En liknande uppfaUning hävdas av försvarets fastighetsnämnd och depersonalorganisationer inom SR och TCO-S som berörs av förslagen. De senareställer sig även i övrigt tveksamma till förslaget med hänsyn till de negativaeffekter som stora enheter erfarenhetsmässigt får på arbetsmiljön för bådefast anställd och värnpliktig personal och anser att utredningen bör kompletterasmed en analys av bl. a. dessa förhållanden. Även överbefälhavaren tar upp denackdelar stora enheter kan ha bl. a. ur disciplinär synpunkt och anser attsärskilda åtgärder erfordras för att säkerställa personalens trivsel. anser för sin del att frågorna om sammanslagningen av arméförband ochomlokalisering av militärkommandostaben bör studeras närmare inom ramen för en mera detaljerad fysisk översiktsplaneringsom bör omfatta samtliga militära och civila intresseområden söder och sydvästom . Utredningens uppfattning att A 7 ;s nuvarande område är attraktivt för civil bebyggelse delas inte av Gotlandskommun som hänvisar till en av luftfartsverket gjord utredning om flygbullretfrån . Området kan enligt kommunen dock användas för att geVisby en bättre trafikmässig struktur genom anläggning av en nord-sydligtrafikled genom området. Liknande synpunkter framförs av länstyrelsen iGotlands län. Flygbullerproblematiken beträffandeA 7 :s område tas upp även av luftfartsverket och försvarets fastighetsnämnd.Fastighetsnämnden anser det angeläget att förhållandena i anslutning tillVisby flygplats utreds för att klarlägga vilka åtgärder som kan vidtas sä attflygbullret inte omöjliggör eller försvårar en rationell planering såväl avVisbys utveckling som av försvarels framtida utbildningsorganisation itätorten. Beträffande militärkommandostabensförhållande till arméregementet anser attden av FFU prövade och förkastade kustartilleriförsvarsstruk-luren i princip äralt föredra. Den valda strukturen bör dock enligt institutets mening dels gemilitärkommandochefen ökade möjligheter att ägna sig åt operativa frågor, delsinrymma vissa förutsättningar för att samut-nytlja resurser i och med attmilitärkommandostaben och arméregemen-lets ledningsorgan samlokaliseras.Institutet vill därför inte motsätta sig utredningens förslag härvidlag. FFU :s beräkningar avpersonalminskningarna vid genomförande av de föreslagnaorganisationsförändringarna föranleder i , somberäknar att förslagen skulle kunna medföra en befolkningsminskning förGotlands del på ca 250 personer, att framhålla att den faktiskasysselsättningsökningen till vid fortfarandeexisterande företag som har fått lokaliseringsstöd - från ansökningstillfälleträknat uppgår till 134 personer i tio företag. Enligt måsle manvid en slutlig prövning av storförbandets tillkomst ta hänsyn till den totalasysselsättningen på ön.