prop · FX0373 · 1974-12-31 00:00:00 — Maj:tsproposition nr 1974 Prop. Kungl.Maj:ts proposition med förslag till lag om bevarande av bokskog, m. m.; givenden . Kungl.Majrt vUl härmed, under åberopande av bUagda utdrag av statsrådsprotokolletöver jordbruksärenden, föreslå att bifalla de förslag om varsavlåtande till föredragande departementschefen hemstäUt. Ipropositionen läggs fram förslag till lag om bevarande av bokskog. Bokskogarnahar avverkats i snabb takt, och på de avverkade områdenaplanleras i stor utsträckning i stället barrskog. Förslagel går ul på altskydda och bevara bokskogarna. Samhället får möjlighet att kontrolleraavverkningarna och hindra all bokskog omförs till barrskog. Enligl förslagetfår bokskog inte avverkas utan särskilt tillstånd. Inte heller får åtgärderför ålerväxt av annat trädslag än bok vidtas i bokskog utan särskilttillstånd. Tillståndsfrågorna föreslås bli prövade av , som vidprövningen skall beakta att bokskog som är av värde från naturvårdssynpunktbevaras så långt möjligt. ErsättningtUl markägare föreslås utgå, om tillstånd lUl avverkning av avverkningsmogenbokskog vägras och detta medför att rationellt bokskogsbruk avsevärt försvåras.Vägras däremot tUlstånd att planlera annat trädslag än bok på bokskogsmark,utgår ingen ersättning. Vidareföreslås i propositionen att ett statiigt bidrag införs till kostnader förföryngring och vård av bokskog. Avsiktenär således all genom en kombination av lagstiftningsåtgärder och ekonomiskaåtgärder skapa ell effektivt skydd för bokskogarna. Lagenföreslås träda i kraft . 1 1974.1 saml. Lagom bevarande av bokskog Härigenomförordnas som följer. 1 §Med bokskog förstås i denna lag trädbestånd vars virkesförråd till utgöres av bok och vars yta upptar minst ell halvt hektar. 2 § I bokskog får bokträd ej avverkas utan särskilt tillstånd. Tillstånd enligt första stycket fordras dock ej för röjning eller gaUring somär ändamålsenlig för skogens utveckling. Ulanhinder av första stycket får mark användas i enlighet med stadsplan eller byggnadsplaneller för fiiretag vars lillåtiighet prövas i särskild ordning. 3 § I bokskog eller, efteravverkning av bokskog, på det avverkade området får åtgärd för ålerväxt avannat trädslag än bok vidtagas endast efler särskilt tillstånd. 4 § Fråga om tillstånd enligl2 eUer 3 § prövas av . Vidprövningen skall iakttagas att bokskog som är av värde från naturvårdssynpunktbevaras så långt möjligt. 5 §Länsstyrelsen får förelägga den som söker tillstånd enligl 2 § att lägga fram erforderlig avverkntrigsplan vid påföljd att hans lalan annars ej upptages liU prövning. Isamband med att tillstånd ges enligt 2 eller 3 § kan föreskrivaåtgärder för att begränsa eller motverka olägenhet och trygga ålerväxt av etttillfredsställande bokbestånd. Uppkommer olägenhet som ej förutsågs när tUlståndetgavs, kan meddela föreskrift för att avhjälpa olägenheten. Somvillkor för tillstånd enligt 2 eller 3 § kan krävas att säkerhet ställes förfullgörandet av föreskrisna åtgärder. Visar sig sådan säkerhet OtiUräcklig,kan föreskriva att tillståndet skall gälla endast om ytterligaresäkerhet ställes;. 6 §Vägras tillstånd till avverkning av icke utvecklingsbar bokskog och föranleder della alt rationellt bokskogsbruk avsevärt försvåras, är ägaren av fastigheten och innehavare av särskild rätt tUl fastigheten berättigade till ersättning av staten för den skada de härigenom lider. Vägrasi annat faU tUlstånd enligl denna lag, utgår ej ersättning. Med utvecklingsbarskog avses skog som anses utvecklingsbar enligt skogsvårdslagen (1948r 237). 7 § I fråga om ersättning enligt6 § första stycket gäller i tillämpliga delar bestämmelserna om ersättning inaturvårdslagen (1964 r 822). 8 § Meddelas föreskrift om åtgärdför att trygga ålerväxt enligl 5 § andra stycket, utgår bidrag av allmännamedel till kostnaderna för ål-gärden. Prop.1974: 73 3 9 § Den som uppsåtiigen eller av oaktsamhet bryter mol 2eller 3 § eller mol föreskrift som meddelats med stöd av 5 § andra stycket dömes till böter eller fängelse . 10 § Har någon brutit mot 2 eller 3 § eller mot föreskriftsom med delats enligl 5 § andra stycket, får vid vite förelägga honom att vidtaga rättelse. Efterkommes ej föreläggandet, får låtavidtaga åtgärden på den försumliges bekostnad. 11 § Talan mot beslut av länsstyrelse enligt denna lagföres hos Kungl. Majrt genom besvär. får föra lalan mol sådant beslut. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i naturvårdslagen (1964: 822) Härigenom förordnas att 25 § naturvårdslagen skall hanedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse- Föreslagen lydelse Ägare av fastighet och innehavare av särskUd rätt tillfastighet äro berättigade till ersättning av kronan i den ulslräckning somanges i 26, 28 och 30 §§. Att i vissa fall även borgenär, som har panträtt ifastigheten, är berättigad lUl ersättning framgår av 34 § andra stycket. Ominlösen av fastighet stadgas i 27 §. I fråga om ersättning och inlösen skallexpropriationslagen (1972r 719) i tillämpliga delar lända till efterrättelse iden mån avvikande bestämmelser ej meddelas i denna lag. 4 kap. 3 §expropriationslagen skall äga tillämpning i fråga om värdeökning som ägt rumunder tiden före det talan väcktes vid domstol. / fråga om ersättning med anledning av att avverkningeller återväxtåtgärd som avses i lagen (1974: ) om bevarande av bokskogförbjudits eller att tillstånd till sådan avverkning eller åtgärd vägrats ellerförenats med föreskrifter gäller bestämmelserna i nämnda lag. Denna lag träder i kraft . Talan om ersättning med anledning av alt avverkning eller återväxtåtgärdsom avses i 25 § Iredje stycket förbjudits enligt 8 § prövas 1 Lagen omtryckt 1972r 779. - Senaste lydelse 1973 r 311. It 1974.1 saml. 1974: 73 4 enligläldre beslämmelser, om talan väckts före ikraftträdandet av denna lag. Talanom ersättning med anledning av all tillstånd som avses i 19 § eller 26 § andrastycket till avverkning eller åtgärd som sagts vägrats eller förenats medföreskrifter prövas enligt äldre beslämmelser, om ansökan om sådant tillståndkommit in till före . Utdragav protokollet över jordbruksärenden hållet inför Hans Kungl. Höghet Regenten,Hertigen av , i statsrådet . Närvarande:statsministern , ministern för utrikes ärendena , statsrådenSTRÄNG, , , , , , , , ,, , , . Chefenför , statsrådet , anmäler efler gemensamberedning med statsrådets övriga ledamöter fråga om lagstiftning om bevarandeav bokskog, m. m. och anför. 1964års riksdag begärde utredning av frågan om lämpliga åtgärder för bokensbevarande i önskvärd utsträckning i den svenska skogsflo-ran (mol. 1964r Ir240, 1964r 45, rskr 1964r 374). Med anledning härav uppdrog Kungl, Majrtsamma år ål alt i samråd med dåvarande statens naturvårdsnämndutreda frågan. avlämnade i samråd med iaugusti 1971 betänkandet (SOU 1971 r 71) Bokskogens bevarande. Ämbetsverkensutredning kallas i fortsättningen bokskogsutredningen. Efter remiss har yttrandenöver belänkandet avgetts av , , universitetskanslersämbetet,lantbruksstyrelsen, statens planverk, domänverket, stiftsnämnderna i Lunds ochGöteborgs stift, statens naturvetenskapliga forskningsråd, skogsvårdsstyrelsernai , , , , , ,, , och och , skogshögskolan,statens råd för skogs- och jordbruksforskning, länsstyrelserna i ,, , , , , ,, och och , nalurvårdskommitlén,, Inslilulel för skogsförbätlring, Skogs- ochlantbruksakademien. , Svenska kommunförbundet.Samverkande Träfac- 1I ärendets slutliga handläggning deltog frän generaldirektören , förbundssekreteraren , disponenten ,skogsdirektören och hovrättslagmannen samtfrån generaldirektören och byråchefen . 1974: 73 6 ken,, , , , , . Samfundet för hembygdsvård och . Universitetskanslersämbetethar bifogat yttranden av universiteten i , och samt avtekniska högskolan i . Några länsstyrelser har bifogat yttranden avkommuner. har i skrivelse framhållit all frågan ombokskogens b';varande nu är så överhängande alt särskilda åtgärder bör vidtasskyndsamt. har i skrivelsen lagt fram riktlinjer förlagstiftning i frågan. Eflerremiss har yttranden över skrivelsen avgetls av hovrätten över ochBlekinge, , domänverket, länsstyrelserna i ,, och , , och . 2 Gällande bestämmelser m. m. Medstöd av naturvårdslagen (1964r 822, omtryckt 1972 r 779, ändrad senast 1973r311) (NVL) kan samhället säkerstäUa och ål framliden bevara naturområden somär vetens;kapligt eller kulturellt värdefulla eller som behövs för alltillgodose behovet av mark för rekreation och friluftsliv. Isyfte att bevara större sammanhängande område av viss landskapstyp i dessnaturliga tillstånd eller i väsentligen oförändrat skick kan Kungl. Majrt eftermedgivande av besluta att kronan tUlhörig mark skall avsättas liUnationalpark (4 §). Beslutet innebär alt kronan som markägare inte utanriksdagens samtycke får utnyttja mark eller inom på eltsätt som strider mol dess ändamål. Områdesom bör särskilt skyddas eller vårdas på grund av sin betydelse för kännedomom landets natur, sin skönhet eller märkliga beskaffenhet samt område som ärav väsentlig betydelse för allmänhetens frUuflsliv kan enligl 7 § avlänsstyrelsen förklaras som naturreservat. gäller oberoende av om markentillhör enskild eller kronan. Enligt 8 § skall i beslut om bildande avnaturreservat föreskrivas de inskränkningar i rätlen all förfoga över fastighetsom är nödvändiga för att trygga ändamålet med reservatet. Som exempel påföreskrifter enligt 8 § anges förutom förbud mot bl. a. bebyggelse och täktverksamhetäven förbud mot avverkning och plantering. enligt 8 § kan utformassom ett förbud alt vidta viss åtgärd utan tillstånd. Prop.1974: 73 7 Enligt 18 § gäller lUl skydd för landskapsbUden allmänltillstånds-tvång för täktverksamhet. Således får läkt av sten, grus, sand ellerlera för annat ändamål än markinnehavares husbehov inte ske utan tUlstånd avlänsstyrelsen. kan förelägga den som söker läkt-tillstånd attlägga fram s. k. täktplan. I samband med tUlstånd kan meddelaföreskrifter för att begränsa eller motverka förelagels menliga inverkan på landskapsbUden. Enligt 19 § kan meddela landskapsskyddsförordnande,vilket innebär att lokalt förbehåller sig rätten att pröva omvissa slag av arbelsförelag skall få ulföras eller ej. Om del finns anledninganta all nybyggnad, upplag eller annat arbetsföretag av visst slag, som ejomfattas av tillståndslvång enligl 18 §, skulle inom visst område komma att iväsentlig mån skada landskapsbUden, kan således förordna attföretag av det slaget inle får ulföras inom området utan länsstyrelsenstillstånd. TUl arbetsförelag som avses i 19 § kan hänföras förutom grävnings-och andra förberedelsearbeten även avverkning och plantering av skog. I sambandmed tillstånd kan meddela föreskrifter för all begränsa ellermotverka företagets menliga inverkan på landskapsbUden. 19 § är intetillämplig på bebyggelse inom område som ingår i fastställd generalplan,stadsplan eller byggnadsplan och inle heller på förelag vars tillåtlighetprövas enligl vattenlagen (1918r 523) eller mUjöskyddslagen (1969r 387). Ersättningsbestämmelserna i har nyhgen ändrats. Delskedde utom såvitt avser bestämmelserna om ersättningsskyldighet för statenvid vägrat tillstånd till täktverksamhet enligl 18 § med verkan från den 1januari 1973 (prop. 1972r 111 bU. 2 och 3, CU 1972r 35, rskr 1972r 348, SFS 1972r779). I fråga om naturreservat gäller enligt 26 § första stycket all ersättningutgår för den skada som uppkommer, om föreskrifter enligt 8 eller 9 § medföralt pågående markanvändning avsevärt försvåras eller alt mark tas i anspråk.Innebär föreskrift enligt 8 § förbud alt vidta viss åtgärd utan tUlstånd,utgår ersättning med anledning av sådan föreskrift först sedan tillståndvägrats eller förenats med särskilda villkor (26 § andra stycket).Bestämmelserna i 26 § hade års lagändring motsvarighet i 25 §. Enligtde äldre bestäminelserna skulle ersättning utgå, om föreskrifter enligt 8 eller9 § medförde sådan inskränkning i rätten all bebygga mark all ägaren kundeanvända marken enbart på sätt som stod i uppenbart missförhållande tiU desstidigare värde eller om han eljest genom sådana föreskrifter tillskyndadesavsevärt men. I fråga om landskapsskyddsförordnanden enligt 19 § gäUer enligl28 § följande ersättningsregel. Har tUlstånd som avses i 19 § vägrats ellerförenats med vUlkor och medför delta alt pågående markanvändning avsevärtförsvåras, är fastighetens ägare och innehavare av särskild rätt tillfastigheten berättigade till ersättning för den skada de lider. årslagändring utgick i della fall Prop.1974: 73 8 ilikhet med vad som gällde i fråga om ersättning i anledning av nalur-reservatsföreskrifterersättning, om marken efter förordnandet kunde användas enbart på sätt som stodi uppenbart missförhållande lUl markens värde vid tiden för förordne.ndet. Denya ersättningsreglerna i 26 och 28 §§ innebär till skUlnad från tidigareregler att ersättning inle utgår för värden som beror enbart på förväntningarom ändring i pågående markanvändning. Innebörden av den nyaprincipen alt ersättning skall utgå endast om pågående markanvändning avsevärtförsvåras diskuterades närmare i proposUion 1972r 111 bU. 2 och 3 s. 334. Ipågående markanvändning inräknas vad fastighetsägaren enligt delaljplanebeslämmelser,byggnadslov och tillstånd enligl NVL får använda marken till, under förutsättningatt ändringen i markens användning framstår som aktuell. I propositionen tasockså upp frågan huruvida åtgärder som kalavverkning eller plantering avgranskog där det växer bokskog skall anses utgöra ändring i pågåendemarkanvändning. Departementschefen anför bl. a. att det inle går alt lämnanågot entydigt svar på frågor av denna art. Bedömningen måste ske från fall tUlfaU och med utgångspunkt i vad som framstår som en naturligfortsättning av den pågående markanvändningen. Härvid är att beakta bl. a.samhällets syn på lämpliga bruknings- och rationaUseringsmetoder sådan dennakommer till ullryck i bl. a. den jord- och skogsbmkspolitiska lagstiftningeneller på annat sätt. Om ett förfarande är genereUt tUlståndsplikligt, kan manemellertid utgå från att det innebär ändring i pågående markanvändning och attsåledes, om förfarandet förbjuds med stöd av exempelvis NVL, ersättning inteskall utgå till följd härav. Alt kalawerka eller alt planlera granskog där detväxer bokskog torde enligt departementschefen med detta synsätt, i vart faUför det dåvarande, i allmänhet bli att betrakta som normala drUlts- ellerrationaliseringsmetoder, och hinder mot dem skaU i princip ersättas. Bestämmelsema om statens ersiittningsskyldighetvid vägrat tUlstånd till täktverksamhet enligt 18 § har upphävts med verkanfrån (prop. 1973r 101, CU 1973r 21, rskr 1973r 219, SFS 1973r311). Er-sällningsrätlens upphävande står enligl propositionen iöverensstämmelse med den i samband med ändringar i NVL infördaprincipen alt ersättnmg inte skall utgå för värden som beror enbart påförväntningar om ändring i pågående markanvändning. Bokskogsutredningenpåpekar uiledningsvis att den svenska bokskogen är en nordlig utpost av deneuropeiska sommargröna lövskogen. Boken nådde sin största utbrednmg omkring år500 e. Dess naturUga nordgräns har därefter förskjutits mot söder ochsydväst tUl följd Prop.1974: 73 9 avgranskogens expansion och människans åtgärder. Arealen rena bokskogar, dvs.trädbestånd vars virkesförråd tUl utgörs av bok, uppgick i slutet av1960-talet tiU ca 60 000 ha, varav ca 37 000 ha bestod huvudsakligen av skogarmed en ytvidd av minst 5 ha. Av bokskogsarealen är belägen iKristianstads län och i . Enligt riksskogstaxeringarnaminskade bokskogsärealen med eller ca 15 000 ha meUan åren 1945 och1966. ErUigt en enkät som bokskogsutredningen utfört avverkades under åren19571970 ca 12 000 ha bokskog. Av denna areal försågs med nybokskog. Enkäten omfattar också en bedömning för åren 19711980. Enligt dennakommer ca 11 000 ha bokskog att avverkas medanenbart av arealen kommer att föryngras med bok. Utredningen framhåller attmed denna utveckling kommer det om några få decennier att finnas endastrelikter kvar av bokskog. Anledningen till attbokskogsarealen numera minskar är att bokskogsbruk bedöms vara avsevärt mindrelönsamt än granskogsbruk. Enligl en särskild undersökning om bokens ochgranens, volym- och värdeproduktion som skogshögskolan har utfört förutredningens räkning är lönsamheten genomgående lägre för bok; på de bästamarkerna mycket lägre, särskUl om en låg kalkylräntefot tiUämpas. Utredningenpåpekar att avsättningsmöjligheterna har ökat för bokmassaved liksom för annanlövmassaved som priserna för lövmassaved kommit i paritet med tallmassaved.Detta har emellertid inte varit tillräckligt för alt göra bok-skogsdriftenkonkurrenskraftig. Utredningens betänkandeinnehåller en utförlig redogörelse för de skäl som enligt utredningen talar,för all bokskogen bevaras (belänkandet s. 6068). Utredningen delar in skäleni tre huvudgmpperr vetenskapliga och kulturhistoriska, sociala-rekreativa samtskogliga. Från vetenskaplig synpunkt åberopas bl. a. att den svenska bokskogen ochdess flora är särpräglad genom del nordliga lägel inom bokens naturligautbredningsområde. Bokskogen är också en viktig biotop för vissa insekter,fåglar och däggdjur. Kulturhistoriskt är boken nära förknippad med desydligaste landskapens utveckling. De sociala-rekreati-V a skälenväger enligt utredningen särskilt tungt i de tätbefolkade områdena i södraSverige, där tillgången till rekreationsområden är liten. Som rekreationsmiljö är bokskogen mycket uppskattad avallmänheten. Den erbjuder stora skönhels-värden och tål som regel intensivtutnyttjande. Därtill kommer enhgt ulr redningen all det från skoglig synpunktvore oklokt alt låta ett trädslag med värdefullt virke och andra goda egenskapei-utgå ur landets skogsproduktion. Utredningenframhåller sammanfattningsvis att den anser det vara ett riksintresse all inomden egentiiga bokskogsregionen, dvs. 1974: 73 10 ochen stor del av och , bevara bokskogen i sådan omfattning attden även i framliden starkt präglar landskapet. Vid en prioritering börhuvudparten av bokskogarna i och stora delar av länha en särställning. Beträffandefrågan i vilken omfattning bokskogen bör bevaras föreslår utredningen att sommål uppställs ell säkerställande av minst 35 000 ha. Enligl vissa inventeringarsom utredningen låtit göra talar starka vetenskapliga motiv för bevarandet avvissa särskUt angivna bokskogsområden med en sammanlagd areal av ca 4 600 ha.Områdena finns redovisade i utredningens betänkande (s. 70 och 71). Dessaområden bör enligt utredningen förvärvas eller avsällas som naturreservat. Debör kunna fungera som sociala reservat. Därutöver finns enliglutredningen behov av mera renodlat sociala reservat inom närströvområden lUlde tätbefolkade delarna i . Ansvaret för att sådana reservatavsätts bör erUigl utredningen i första hand vila på kommunerna. Hur storaområden som behövs kan enligt utredningen inle närmare preciseras. I fråga omde statliga bokskogar som står under domänverkets förvaltning föreslår utredningenall de bevaras i största möjliga ulslräckning. Åtminstone av dessa skogareller 2 600 ha bör säkerställas. bör kompenseras för den belastningpå driftsresullatet som bevarandet av bokskogar under dess förvaltning innebär.Huvuddelen av övriga bokskogar i allmän ägo bör garanteras för fortsattbokskogsdrift genom administrativa beslut. Detta gäller områden som ägs avkyrkan, primär- och sekundärkommuner eller kommundominerade stiftelser. Genomnu nämnda åtgärder beräknar utredningen att ca 9 000 ha bokskog kan bevaras. Ifråga om återstoden av den enligt utredningen skyddsvärda bokskogsarealen, 26000 ha som är i privat ägo, föreslår utredningeii att statiigt ekonomiskt stödskall utgå till föryngringsålgär-der och ungskogsvård för att stimulera markägarnaatt bevara och förnya sina bokskogar. Bidrag föreslås utgå till kostnader förmaskinell markberedning, gräsrensning, hjälpplantering, en plantröjning och enungskogsröjning. Vid nyanläggning av bokbestånd föreslås bidrag kunna utgåäven till kostnader för plantering. I övrigt förutsätter utredningen attnaturliga föryngringsmetoder används. De föreslagna åtgärderna fördelar sigöver en period framåt i tiden, varefter bokbeståndet bedöms varasäkrat. Bidrag bör enligt utredningen kunna utgå även till kostnader for plant-och ungskogsröjning i bestånd som anlagts innan bidragsreglerna antas.Kostnaderna för de nämnda åtgärderna har beräknats till . per havarav staten föreslås svara för och markägaren för . Om 600700 haårligen blir föremål för statliga stimulansåtgärder, kommer kostnaderna förstaten all uppgå till ca . under den första femårsperiodenoch tUl ca . under den andra femårsperio- den.Medlen föreslås anvisade över elt särskilt anslag. Mot bakgrund av kommunernasintresse för alt salsa på bokskogsskölsel kan del enligt utredningen varabefogat att bidrag utgår till dessa först sedan övriga markägare tUlgodosetts.Utredningen föreslår all bidrag skall kunna utgå först sedan en enkel skogsvårdsplanupprättats av och markägaren slutit ell avtal med staten ivilkel han garanterar bokskogsdrift för av . Enligl utredningen börskogsstyrelsen svara för att anvisningar för bidragsgivning utarbetas, menskogsvårdsstyrelserna bör svara för den direkta bidragsgivningen tillmarkägarna. Utredningenfömtsätter alt naturvårdslagens regler och de möjligheter till ersättningaroch bidrag som finns i samband med nalurvårdsför-ordnanden tillämpas på de mestskyddsvärda områdena och all de nämnda ekonomiska stödåtgärderna tillämpaspå övriga områden. mån osäkerhet råder humvida de ekonomiska stödåtgärderna är tillräckligaför alt bromsa avveckling av bokskog bör det enligt utredningen finnasmöjligheter att kombinera della stöd med begränsade förordnanden om skydd förlandskapsbilden. Utredningen understryker alt ett nära samarbete mellan skogsvårdsorganisalionen,naturvårds-myndigheterna och skogsägarna blir nödvändigt, om de föreslagna åtgärderna,som i hög grad bygger på frivUliga åtaganden, skall leda till avsett resultat. Naturvårdsverketframhåller att frågan om bokskogens bevarande är så överhängande att särskildaåtgärder bör vidtas med stor skyndsamhet. Sedan bokskogsutredningen gjorde sininventering har bokskogsarealen ytterligare minskal och länsstyrelserna iBlekinge, , och har ansett sig tvungna attgenom provisoriska landskapsskyddsförordnanden enligt 19 § NVL utöka den arealsom har skydd genom förordnanden enligt NVL. De områden som i november 1973åtnjuter skydd enligt NVL uppgår till sammanlagt närmare 30 000 ha. Deprovisoriska förordnandena har utfärdats för av högst . Skyddenligt NVL har sålunda i stort sett kommit alt ersätta de avbokskogsutredningen förutsatta frivilliga stimulansåtgärderna. Naturvårdsverketanser att detta förhållande får stor betydelse bl. a. för bedömningen avstorleken av anslaget Ersättningar vid bUdande av naturreservat m. m. som /74 uppgår till 9 milj. kr. (se prop. 1973r 1 bil. H 5, JoU1973r 1, rskr 1973r 86). Enligl 28 § NVL kan ersättning utgå vid avslag påansökan om dispens från landskapsskyddsförordnande "om pågående markanvändningavsevärt försvåras". Ett tillfälligt landskapsskyddsförordnande med t. ex.högst sex månaders gUtighet torde enligl mening endastundantagsvis kunna innebära sådant avsevärt försvårande av 1974: 73 12 pågåendemarkanvändning som medför rätt till ersättning. Vid avslag på ansökan omdispens från ett shilligt förordnande kan däremot ersättning komma i fråga.Som exemjsd på ersättningsanspråk från ägare av bokskog nämner naturvårdsverketatt vid domstol yrkats ersättning med ca . per ha för förbud att kalawerkaca 6 ha bokskog. Enligl sakkunnigutlåtande från bedömsersättningen i detta fall böra uppgå tUl . Mol dennabakgrund anser del inle vara osannolikt alt skyddet för de ca30 000 ha bokskog som cmfallas av förordnanden enligt NVL kan komma attföranleda ersättningsskyldighet för staten med belopp som uppgår tUl sammanlagtca 100 milj. kr. belopp bör enligt ställas i relationtill del nämnda anslaget Ersättningar vid bildande av naturreservat m. m.Nämnda ersättningskrav skulle enligl komma alt aktualiserassuccessivt under en relativt lång tidrymd.