prop · FX03146 · 1974-12-31 00:00:00 — Förslagetsbestämmelser om fredade områden, dvs, områden inom vilka arbete inte alls ellerendast efter särskilt medgivande får bedrivas, lämnas i huvudsak utan erinran av flertalet remissorgan, påpekar att nugällande regler i stenkolslagen medger att underjordsbrytning får bedrivas ändafram till tomt- eller trädgårdsgränser. Utredningens förslag innebär att inteheller sådan brytning får ske närmare än från tomt eller trädgårdkring bostadsbyggnad. Enligt bolagets mening är denna regel, som synes hatillkommit främst i enhetlighetens intresse, en drastisk skärpning somsvårligen låter sig motiveras utifrån överväganden om risker och olägenhetertill följd av underjordsbrytningar. Bolaget föreslår därför att nu gällanderegler bibehålls i den nya lagen. Bolagetkonstaterar vidare att det är av avgörande vikt för den som erhåller enbearbetningskoncession att senare tillkomna hinder- inte omöjliggörför honom att tillgodogöra sig den fyndighet, för vilken koncessionenbeviljats. Utredningens förslag i 4 § sista stycket, att hinder som uppräknas iförsta stycket samma paragraf ej skall gälla gentemot bearbetningskoncession,om hindret uppkommit efter koncessions beviljande, är ägnat att skapa visstrygghet för koncessionsinnehavaren i detta avseende. Regelns värde förringasemellertid avsevärt därav, att annan lagstiftning än den gruvrättsligaspeciallagstiftningen innehåller regler av förfoganderättsinskränkande ochexpro-priativ art, vilka kan på ett avgörande sätt påverka koncessionshavarensställning, även om rättsläget i detta avseende ännu framstår som oklart. Detfinns särskilt skäl att beakta betydelsen av det alltmera omfattande fysiskaplanläggningsarbetet och bolaget vill kraftigt understryka vikten av att vidplanarbetets bedrivande länsstyrelser och övriga planmyndigheter tarerforderlig hänsyn till existerande koncessionsrättigheter, så att brytningenav förekommande fyndigheter ej motverkas eller hindras. Att så sker synessärskilt motiverat med hänsyn till koncessionshavarens mycket begränsademöjligheter att enligt gällande byggnadslagstiftning erhålla gottgörelse fördet intrång, som han kan åsamkas genom att han till följd av ny plan förhindrasbearbeta fyndigheter inom det område på vilket han fått bearbetningskoncession. Attvisst område kring allmän väg enligt utredningens förslag generellt skall varafredat från undersökning och bearbetning kritiseras av bl. , , IVA och AB Atomenergi.Flera av dessa remissinstanser betonar därvid att det i vart fall är angelägetatt dispensgivningen kommer att bli Uberal, särskilt vad gäller mindre vägarmed obetydlig trafik, framhåller i detta sammanhang att vägnätetinom bolagets huvudsakliga koncessionsområde är rikt förgrenat samt attåtskilliga av de där befintliga vägama har karaktären av allmänna utan att dedärför behöver vara trafikerade i någon större omfattning. Bolaget erinrarockså om att ifrågavarande hinder kommer att få allt större betydelse i taktmed den accelererande utbyggnaden av vägnätet. Denna utbyggnad leder endast iundantagsfall till nedläggning av sådana redan befintliga vägar vilkasamtidigt förlorar större delen av sin betydelse som kommunikationsled. erinrar om att förevarande bestämmelser bör anpassas tillbyggnadsförbudsbestämmelsema i den kommande nya lagen om allmänna vägar. Såvittangår "område som upptages av elektrisk kraftstation eller industriellanläggning" finner IVA behov av att anläggningsbegreppet blir närmarepreciserat i lagtexten. föratsätter i detta sammanhang att ledningarför överförande av elektrisk kraft inte skall anses ingå i sådant område. Denföreslagna reservregeln som ger Kungl. Maj:t befogenhet att förordna omfredande av visst område när det kan antas att undersökning eller bearbetningav där belägen fyndighet kan komma att hindra eller avsevärt försvåra sådanförekommande eller planerad användning av marken som är av väsentlig betydelsefrån allmän synpunkt kritiseras av några remissinstanser. finneratt ifrågavarande regel gör det möjligt att på administrativ väg försätta dennya lagen ur kraft på betydelsefulla områden och avstyrker därför förslaget. Hovrättenöver och ifrågasätter behovet av den föreslagna reservregeln.Hovrätten finner därvid att de skäl som anfördes för motsvarande regel igruvlagsförslaget inte är särdeles bärkraftiga. Än mindre skulle i så fallreservregeln fylla något egentligt behov i minerallagen där koncession tillskillnad från inmutning är beroende av diskretionär prövning och inte kanerhållas såsom en rätt för var och en. Hovrätten avstyrker därför att denföreslagna reservregeln upptas i minerallagen. Även om regeln anses fylla ettvisst behov och därför bör fumas, förmenar hovrätten att den givits en alltförvag utformning. Maj:t skulle därigenom få praktiskt taget fria händeratt meddela sådant förordnande. Hovrätten anser därför att ordalagen ibestämmelsen bör skärpas så att det t. ex. skall krävas att det är av särskildvikt från aUmän synpunkt att undersökning eller bearbetnuig ej sker. Likandenegativa synpunkter angående behovet av en särskild reservregel framförSvenska gruvföreningen. finner liksom tidigare beträffande motsvarande regel iförslaget till ny gravlag, att reservregeln tyder på framsynthet hos utredarnaoch ger möjlighet att anpassa lagen till en snabb teknisk och samhälleligutveckling. Föreningen uppfattar det dock som stötande för rättskänslan attreservregeln också ger möjlighet att sätta lagen om vissa mineralfyndigheterur spel. Föreningen vill därför föreslå att reservregeln utformas så att Kungl.Maj:t kan förordna om fredande av visst område av högst två åroch att det skall framläggas proposition om ändring i lagen fördet aktuella fallet. Tiden medger gott utrymme för utredning ochremissbehandling av en så pass enkel fråga som att komplettera listan överfredade områden i lagen om vissa mineralfyndigheter. hänvisar i denna del till sitt remissyttrande över förslagettill ny gruvlag och ifrågasätter på där ingivna skäl om det är principielltriktigt att ge Kungl. Maj:t befogenhet att utan hörande utvidgakretsen av fredade områden. Enklart positiv inställning till den föreslagna reservregeln redovisar fortifikationsförvaltningenmed instämmande från ÖB. 5.5Avgifter till jordägare m. m. Förslagetom avskaffande av jordägareavgifter för fyndigheter av olja, gas och saltlämnas utan erinran av flertalet remissinstanser och tillstyrks av bl. Negativaeller kritiska synpunkter på förslaget framför bergmästarna i södra, västra ochöstra distrikten, i län samt hovrätten över ochBlekinge. Sistnämnda remissinstans anser att ett bibehållande av avgiftsrättenäven för olja, gas och salt kan ha sin psykologiska betydelse och görajordägaren mer positivt inställd till bearbetning av fyndighet på hans mark.Därtill kommer att de områden där olja eller gas kan väntas förekomma redanomfattas av meddelade undersökningskoncessioner vari upptagits rätt förkoncessionsinnehavaren att även få bearbetningskoncession. Det voredärför enligt hovrättens mening i viss mån olyckligt att nu slopa den rätttill avgift som jordägarna på dessa områden enligt gällande lagstiftningkunnat räkna med för det fall olja eller gas påträffas. Med hänsyn också tilldet tämligen ringa belopp det rör sig om i förhållande till det värde utvinningenav olja eller gas skulle få anser hovrätten att någon ber gränsning i fråga omtyp av fyndighet inte bör göras när det gäller jordägares rätt tUI avgift. LRFkan i och för sig acceptera utredningens påstående om det svaga sambandetmellan ifrågavarande djupt liggande fyndigheter och de för jordäganderättentypiska befogenheterna men hyser likväl den uppfattningen, att åtminstoneskälighetssynpunkten talar för att avgifterna bibehålls. Förbundet erinrarhärvid om att jordägarna dock rent principiellt tillhandahåller marken även omutnyttjandet av fyndigheten sker utan insats från deras sida. Beträffandeövriga jordägareavgifter framhåller att det ihuvudssak torde vara riktigt att tillämpa samma reglering som i gravlagen sålänge det gäller underjordsbrytning och av sådan karaktär som uran. Detter sig däremot enligt samfundets mening mindre tilltalande att brytning avhögklassiga leror i dagbrott skall kunna ske mot en ringa och tidsbegränsadavgift till jordägaren, medan andra jordägare med mindre högklassiga leror kantill fullo utnyttja dessas ekonomiska värde. Det kan därför enligt samfundetsmening ifrågasättas om inte hela principen för jordägaravgift på leror bör tasupp till ny och föratsättnuigslös prövning. Utredningensställningstagande i fråga om fynd.anmälan och ersättning åt upptäckare har intemött några erinringar vid remissbehandlingen. Förslagetatt den nya lagen i princip skall göras tillämplig på koncessioner samt, ifråga om stenkol och lera, på privilegier och utmål. somexisterar vid lagens ikraftträdande, godtas allmänt av remissinstanserna. konstaterar i detta sammanhang att den föreslagna lösningenonekligen möjliggör en enklare reglering och undanröjer osäkerhet om vad somgäller beträffande äldre rättigheter. del de föreslagna övergångsbestämmelserna innebär att jordägare förlorarrätt till avgift för bearbetningskoncession avseende olja, gas eller salt ävennär koncession beviljats på gmnd av en med äldre undersökningskoncessionförenad rätt till bearbetningskoncession, ansluter sig JK, kommerskollegium,SGU, länsstyrelserna i och län. ,av LRF, OPAB, och Sverigesadvokatsamfund till den reservation som ledamöterna . 6 Departementschefen 6.1 AUmänna synpunkter Ifråga om rätten att utvinna i jorden förekommande mineraltillgångar kan man imodem gruvlagstiftning i huvudsak urskilja tre olika system, nämligenjordäganderättssystemet, koncessionssystemet och inmutningssystemet.Grandtanken i jordäganderättssystemet är att mineralen tillkommer ägaren avden mark där de anträffas. Koncessionssystemet innebär att rätten att sökaefter och bearbeta mineralfyndighet förutsätter tillstånd (koncession) avstaten, som därvid har fri prövningsrätt i fråga om vem som skall fåkoncession. Enligt inmutningssystemet slutligen får i princip den som iföreskriven ordning först anmäler att han vill utnyttja en fyndighet ensamrätttill detta. Isvensk rätt tillämpas samthga dessa system. Inmutningssystemet kan sägas hablivit accepterat i svensk gruvrätt under förra och harsedan dess tillämpats beträffande vissa särskilt betydelsefulla mineral.Enligt gruvlagen (1938: 314) gäller detta system i fråga om s, k,inmutningsbara , bl. a. de som bildar järn-, koppar-, bly-och zinkmalm.Koncessionssystemet tillämpas enligt den s. k. gruvrättsligaspeciallagstiftningen i fråga om vissa mineraliska ämnen där särskilda skälansetts motivera en annan reglering än enligt inmutnmgs systemet. Dennalagstiftning utgörs av lagen (1886: 46 s. 1) angående stenkolsfyndigheter m. (stenkolslagen), som är tillämplig på stenkol, salt, olja, gas ochalunskiffer, samt uranlagen (1960: 679), som gäller för uran och torium. Tillkoncessionslagstiftningen får också räknas lagen (1966: 314) omkontinentalsockeln. Enligt denna tillkommer rätten att utforska sockeln ochexploatera dess tillgångar staten, som kan upplåta tillstånd härtill åt annan.Mineral som inte omfattas av nu nämnda lagar tillkommer jordägaren. Bland deinte särskilt reg- lerademineraliska ämnena kan nämnas kalksten, kvarts, fältspat, grus och sand. Angåendeinnebörden av begreppen , mineraliskt ämne m. m. får jag hänvisa tillavsnittet 3.1. Denår 1963 tillsatta gruvrättsutredningen har i enlighet med sitt uppdragföretagit en samlad översyn av hela vårt gravrättsliga system, sådant dettafinns upptaget i gravlagen, stenkolslagen och uranlagen. Utredningen avgavvåren 1969 sitt huvudbetänkande (SOU 1969:10) Ny gruvlag och redovisadeåterstoden av sitt arbete i betänkandet (SOU 1970: 45) Gruvrättsligspeciallagstiftnuig. På grund av utredningens förslag och remissyttrandenaöver detta har inom industridepartementet utarbetats förslag till ny gruvlag,vilket genom prop. 1974: 32 förelagts . Förslaget byggerliksom gällande gruvlag på inmutningssystemet, vilket dock i skilda hänseendenjämkats till förmån för samhällsintressena. Gruvrättsutredningensförslag till gravrättslig speciallagstiftning omfattar de mineraliska ämnensom f. n. är föremål för reglering i stenkolslagen och uranlagen. Innan jagtar upp detta förslag till närmare behandling vill jag kort redogöra förtillkomsten av gällande koncessionslagstiftning. Vårnuvarande koncessionslagstiftning har väsentligen byggts upp inom ramen föreller genom utbrytning års stenkolslag. Genom denna infördes ett koncessionssystemi fråga om stenkol, som varit inmutningsbart. Bakgrunden till dettavar följande. På grund av stenkolsflötsernas vidsträckta utbredning och ringamäktighet måste ojämförligt mycket större vidder tas i anspråk för stenkolsbrytningän för annan gruvdrift. Marken i de ifrågavarande områdena hade i allmänhethögre värde än marken i malmtrakter. Efter 1800-talets mitt hade utfärdats enmycket stor mängd mutsedlar och spekulation hade förekommit till förfång förfastighetsägarna och stenkolsindustrin. Att i det läget ersättainmutningssystemet med frivilliga uppgörelser med fastighetsägarna skulle kunnahindra uppkomsten av nya stenkolsanläggningar, eftersom sådana krävde storasammanhängande markområden. Genom ett koncessionssystem ansåg man sig däremottillgodose såväl fastighetsägarens som industrins skäliga anspråk. Koncessionskulle medges endast om ett verkligt industriellt behov fanns. Därigenom blevfastighetsägarna fredade mot det intrång som det dittills tillämpadeinmutningssystemet medfört. Syftet med stenkolslagen var sålunda främst attgenomföra en tillfredsställande reglering av förhållandet mellanstenkolsindustrin och fastighetsägarna. Genomlagändring fördes även saltfyndigheter in under stenkolslagen. Man hänvisadehärvid till att salt av geologiska orsaker endast kunde finnas inom traktersom i fråga om markanvändning liknade dem, där stenkol förekom, och till attde skäl som föranlett koncessionsförfarandet beträffande stenkol vartillämpliga även beträffande saltfyndigheter. År1933 utsträcktes stenkolslagen till att gälla även olje- och gasfyndigheter.De skäl som medfört att stenkols- och saltfyndigheterna fördes in underkoncessionssystemet ansågs föreligga även beträffande olje- och gasfyndigheter.År 1942 gjordes genom ett nytt tillägg till stenkolslagen också rätten att förutvinnande av olja eftersöka och bearbeta alunskifferfyndigheter beroende avkoncession. Departementschefen hänvisade härvid (prop. 1942: 330) till bl. a. oljansbetydelse och de möjligheter ett koncessionsförfarande gav att tillgodoseallmänna intressen. Uttalandet innebar en viss förskjutning i fråga om motivenför koncessionslagstiftning jämfört med tidigare. År1945 infogades i stenkolslagen bestämmelser om rätt att söka efter och bearbetafyndigheter av uranhaltigt m. m. Departementschefen framhöll därvid(prop. 1945: 372) den utomordentliga och säregna betydelse som uran ochuranföreningar redan hade och kunde få inte minst från försvars- ochutrikespolitisk synpunkt. Med hänsyn härtill framstod som uppenbart attavsevärda olägenheter och vådor var förbundna med en ordning enligt vilken vemsom helst ägde fritt förfoga över dessa naturtillgångar och det var därför angelägetatt snabbt vidta åtgärder varigenom utnyttjandet av sådana tillgångar ställdesunder statiig kontroll. Eftersom uranhaltigt av beskaffenhet att kunnapraktiskt tillgodogöras i vårt land huvudsakligen förekom inomalunskifferfyndigheter, ansågs bestämmelserna om sådana fyndigheter i stortsett kunna ges motsvarande tillämpning på fyndigheter av uranhaltigt . År1956 överfördes de bestämmelser i stenkolslagen som avsåg rätt tUl bl. a.bearbetning och utförsel av uran till en ny lag, atomenergilagen (1956: 306).Enligt denna lag krävs tillstånd av Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl.Maj:t bestämmer för att bl. a. ta befattning med uran eller annat atombränsle.Stenkolslagens återstående bestämmelser angående fyndigheter av uranhaltigtmineral m. m. ersattes av uranlagen, som också bygger påkoncessionssystemet. Vid tillkomsten av uranlagen framhöll departementschefen(prop. 1960: 160) att uranfyndigheterna sannolikt skullekomma att spela en betydande roll för folkhushållet och att med hänsyn därtillstarka skäl måste föreligga för att samhället skulle avhända sig de möjligheteratt befordra och kontrollera tillgodogörandet av uranfyndigheter som entillämpning av koncessionssystemet beträffande sådana fyndigheter innebär. Jagåtergår nu till gruvrättsutredningens förslag till gravrättslig speciallagstiftning.Utredningen har funnit att för de mineraliska ämnen som f. n. omfattas avstenkolslagen och uranlagen också i fortsättningen bör gälla ettkoncessionssystem. Utredningen föreslår också vissa begränsade utvidgningar avkoncessionsplikten till vilka jag återkommer. bör reglema om de koncessionspliktiga mineral- fyndigheternaföras samman i en ny lag, som ersätter stenkolslagen och uranlagen. Den nyalagen föreslås innehålla vissa för samtiiga sådana fyndigheter gemensammaregler om koncessionsgivning, koncessionsvillkor, ianspråktagande av mark m.m. Närmare detaljer om ansökningsförfarande m. m, avses däremot bli reglerade itillämpningsföreskrifter. Som benämning på den nya lagen föreslås "lag omvissa mineralfyndigheter". I fråga om möjligheten att förena koncessionmed villkor innebär förslaget, som i denna del har kontinentalsockellagen somförebild, ökade möjligheter att i olika avseenden tillgodose allmännaintressen. Bestämmdsema om ianspråktagande av mark och ersättning härför ärutformade i nära överensstämmelse med utredningens förslag till ny gruvlag.Utredningens förslag till lag om vissa mineralfyndigheter förutsätter pååtskilliga punkter att en ny gruvlag införs. Förslaget innehåller i sak intenågra större ändringar i förhållande till gällande rätt utan innebär närmastatt det nuvarande regelsystemet, som är uppsplittrat och delvis ålderdomUgt,förenklas som det anpassas till nyare förhållanden. Yttrandenöver utredningens förslag har avgetts av ett 30-tal remissinstanser, bl. a.JK, hovrätten över och , kommerskollegium, geologiskaundersökning (SGU), tre länsstyrelser, AB Atomenergi, ,(), . (), i (LO),gruvindustriarbetareförbundet, () ochLantbrakarnas riksförbund (LRF). Utredningens förslag har över lag fått ettpositivt bemötande. Även jag anser att det i sina huvuddrag är väl ägnat attläggas till grund för ny lagstiftning. Enligt min mening innebär de förordadereformerna en behövlig förenkling och samordning av koncessionslagstiftningen.Jag finner också att förslaget på ett tillfredsställande sätt tillgodoser deallmänna intressena. Jag övergår härmed till att behandla vissa viktigareavsnitt i den föreslagna minerallagen. Kretsenav koncessionspliktiga mineraliska ämnen har successivt vidgats under årenslopp. Till denna hör olika mineraliska ämnen som på grund av sällsynthet,speciellt förekomstsätt eller särskild betydelse ansetts böra varaunderkastade koncessionslagstiftning. Enligt utredningen kan frånsamhällsekonomiska eller allmänpohtiska synpunkter anföras skäl för attytterligare vidga denna krets. Utredningen har dock inte ansett det falla inomuppdraget att överväga frågan om en sådan utvidgning. Utredningsarbetet hardärför främst inriktats på de mineraliska ämnen som redan omfattas avkoncessionslagstiftning. Som nämnts innebär utredningsförslaget i förhållandetill gällande rätt en- Bland nyheterna i förslaget märks att självständigkoncession skall kunna meddelas i fråga om sådana eldfasta eller klinkrandeleror som förekommer i sammanhang med stenkol. Dessa leror bryts f. n. med stödav koncession för stenkol som biprodukt till kolet. är det i praktikenbrytningen av sådana leror som är ekonomiskt betydelsefull vid utnyttjande avstenkolskoncessioner medan stenkol bryts närmast som en biprodukt tilllerorna. De fyndigheter det här är fråga om är i huvudsak lokaliserade tillett begränsat område i , där en betydelsefull keramisk industri uppståttpå grundval av dessa leror. Här framställs sålunda bl. a. eldfast tegel avstor betydelse för järn- och stålindustrin. Isydligaste förekommer även utanför stenkolsformationen industriellt betydelsefullaleror. I trakten av i nordöstra bryts högeldfasta kaolinleror av iNordeuropa sällsynt slag, som är av stor vikt för framställningen av eldfasttegel. upptäckta kaolinfyndigheter i denna trakt kan troligen också fåbetydelse för pappersindustrin, vars behov av kaolin nu så gott somuteslutande täcks genom import. Eftersom dessa leror inte förekommer isammanhang med stenkol, kan de enligt nuvarande regler brytas endast efteröverenskommelse med vederbörande fastighetsägare. Enligt utredningen kanbeträffande kaolinleror utanför stenkolsformationen anföras delvis samma skälför koncessionslagstiftning som åberopats i fråga om lerorna i stenkolsformationen.Utredningen förordar dock inte att de skall omfattas av den nya lagstiftningenutan hänvisar till att frågan bör tas upp i ett vidare sammanhang. Ifråga om de övriga mineraliska ämnen som f. n. omfattas av koncessionslagstiftningenframhåller uttedningen att särskilt fynd av olja och gas kan få stor betydelseför den svenska samhällsekonomin och menar att det därför är angeläget att detallmänna förbehåller sig ett avgörande inflytande över såväl undersökning somexploatering. Utredningen tar också upp frågan om uran som föreslagits frånnågra håll bör göras inmutningsbart. Utredningen finner dock att de skäl somvid uranlagens tillkomst fällde utslag till förmån för ett koncessionssystemalltjämt har giltighet. Någon utvinning av olja ur alunskiffer äger f. n. interum eftersom sådan visat sig olönsam. Utredningen anser trots detta attkoncessionsplikten bör behållas i fråga om alunskiffer, då det inte äruteslutet att utvinning av olja eller gas kan komma i fråga i ett framtidaberedskapsläge eller om de ekonomiska förutsättningarna för utvinningförbättras. Självständig koncession skall kunna meddelas även när det gällerutnyttjande av skiffern för gasutvinning. I stenkolslagen behandlas gas uralunskiffer som en biprodukt som får tillgodoräknas om skiffern bearbetas påannat sätt än genom brytning. Utredningensförslag att behålla kretsen av koncessionspliktiga mine-5 1974.1samL Nr 146 raliskaämnen i stort sett oförändrad har godtagits eller lämnats utan erinran avflertalet remissinstanser. Avvikande meningar framförs dock från några håll.Särskilt gäller detta frågan vilka leror som bör omfattas av den föreslagnaminerallagen. En grupp instanser bland vilka märks hovrätten över ochBlekinge, LRF och finner den förordade utvidgningen avkoncessionsplikten alltför långtgående. Bakom detta ställningstagande ligger ihuvudsak inställningen att koncessionslagstiftningen bör utvidgas endast omstarka skäl finns och att utredningen inte påvisat tillräckligt starka skäl idenna del. Positiva till förslaget att göra de eldfasta och klinkrande lerornakoncessionspliktiga är . och handelskammare, som finner det betydelsefullt attden keramiska industrins råvaruförsörjning tryggas. Några remissinstanser anseratt inte bara eldfasta och klinkrande leror i stenkolsformationen utan ävenkaolinleror utanför stenkolsformationen bör omfattas av den nya lagstiftningen.Till dessa hör bergmästarna i västra, östra och södra distrikten, IVA, och , som därvid framför allt pekar på kaolinlerornassällsynthet och betydelse. IVA menar att dessa leror lätt skulle kunna föras inbland de koncessionspliktiga mineralen, eftersom de utan svårighet kan avgränsasfrån andra lertyper. Ifråga om övriga mineraliska ämnen framhålls från flera remissinstanser attskäl finns som talar för att uran görs inmutningsbart. Så gott som samtiigagodtar dock utredningens bedömning. Några remissinstanser finner det tveksamtom rätten till stenkol och alunskiffer behöver regleras genomkoncessionslagstiftning. De allra flesta remissinstanserna ansluter sigemellertid till utredningens förslag också på dessa punkter. Föregen del vill jag framhålla följande.