prop · FX03159 · 1974-12-31 00:00:00 — mandeskatt, som skaU betalas med ö-skatt som innehållits i avvaktan på debitering avden tiUkommande skatten. På samma sätt som vid beräkning av kvarskatteräntaskall i slutlig skatt ej inräknas skattetUlägg och förseningsavgift. En beräkning av räntorna på kvarskatt och ö-skattefter rena kreditsynpunkter bör enligt utredningen leda till att räntorna iprincip beräknas på ett och sainma imderlag. Inte heUer beräkningen avö-skatteränta bör därför begränsas av en 1 000-kronorsregel. Iöverensstänunelse med vad som föreslagits angående räntan på kvarskatt börö-skatteränta utgå på belopp om . Bestämmelsen att viss tUlkommande skatt vidränteberäkningen skaU likställas med slutlig skatt kan enligt utredningen utgåom det förslag för omräkning av räntan som den föreslår enligt det följandegenomförs. Utredningen föreslår ingen ändring av nuvaranderegel som sätter en övre gräns för rätten till ö-skatteränta, dvs. bestämmelseni 69 § 1 mom. UF att räntebelopp inte får överstiga . Däremotföreslås att ny beräkning av ränta skall ske i ökad utsträckning. Enligt utredningens förslag angående räntan påkvarskatt skall denna ränta aUtid omräknas vid omdebitering. Denna regelföreslås gälla också ö-skatteräntoma. Ny ränteberäkning bör sålunda göras ävennär fråga är om taxeringshöjning o. d. Alla taxeringsbeslut m. ra. kommer därmedatt i räntehänseende få samma effekt oberoende av när de meddelas oohoberoende av om preliminär skatt innehåUits eller ej i avvaktan på debiteringav tUlkommande skatt. Utredningens förslag angående räntorna påkvarskatt och ö-skatt bygger på grandtanken att reglerna för räntorna skaUutformas med hänsyn till allmänna kreditsynpunkter. Detta innebär att en anknytninggörs tUl det allmänna ränteläget och att större hänsyn än f. n. tas tillberäkning av räntetiden. Samraa utgångspunkt bör enligt uttedningen varaavgörande även i fråga om övriga räntor enligt UF, dvs. restitutionsränta ochränta i samband med anstånd. För dessa räntor föreslås en del ändringarangående räntesats och tidpunkter för ränteberäkningen. Beträffande restitutionsräntanföreslår ulredningen endast smärre justeringar. Nuvarande bestämraelse attrestitutionsränta på preliminärt betald skatt skall beräknas från utgången avtaxeringsåret föreslås oförändrad. Däremot bör restitutionsränta ifortsättningen inte beräknas på ö-skatteränta som utgår på gmnd avomdebitering, något som beror på utformningen av de nya reglerna förö-skatteräntan. Vidare föreslås mer nyanserade beräkningsgmnder förrestitutionsränta. De nuvarande schablonartade bestämmelsema för räntetideraaföreslås ändradepå så sätt, att ränta skaU beräknas från utgången av den månad tmder vilkenskattebeloppet erlagts och t. o. ra. den månad under vilken beloppet utbetalts.Detta bör gälla även vid återbetalning av skattebelopp, sora arbetsgivareeriagt för arbetstagares räkning men äger återfå enligt 75 § femte st. UF. Utredningen föreslår att restitutionsränta skallutgå även vid återbetalning av kvarskatteränta och kvarskatteavgift. Detsammaföreslås gälla vid återbetalning av ränta som beräknats på tUlkommande skattenligt utredningens förslag (respittänta). I fråga om räntorna på kvarskatt och ö-skatt gällerbåde nu och enligt utredningens förslag att det belopp på vUket ränta beräknasskall avmndas till närmast lägre hundratal kronor. Man anser det lämpligt attdenna bestämmelse får gäUa även restitutionsräntan och alltså ersätta nuvarande5-kronorsregel. Om öretal uppkommer vid ränteberäkningen skall räntebeloppetliksom nu jämnas tUl närmast högre hela krontal. Vidare föreslås att den räntesats som RSV årUgen idecember skall faststäUa för ränta i fråga om överskjutande preliminär skatt,som inbetalts under taxeringsåret, skall gälla även vidberäkning av restitutionsränta för . Med tUlkommande skatt menas inte baraskatt som tUlkommer för ett beskattningsår på grund av höjd taxering utan ävenskatt för vilken betalningsskyldighet föreligger på gmnd av att slutiig ellerkvarstående skatt blivit för lågt debiterad genom fel vid skatteuträkningeneller genom att preliminär skatt tillgodoräknats raed för högt belopp. Dentillkommande skatten förfaller till betalning under en uppbördstermin ellertvå uppbördsterminer som den lokala skattemyndigheten bestämmer. Uttedningen framhåller att den föreslagna räntan påkvarskatt är ränta, som beräknas , nämligen fr. o. m.taxeringsårets början tUl den 1 aprU nästföljande år. Räntan skall enligtförslaget vara en avgift för den kredit skattskyldig har haft under denna tidoch räntesatsen avvägas med hänsyn härtUl. Befrielse från den föreslagna kvarskatteräntanskall därför inte kunna medges. Ny beräkmng av kvarskatteränta skall enligtförslaget göras bl. a. när taxering höjs eller när av annan anledning skattskall erläggas utöver vad som påförts vid debiteringen av slutlig skatt.Därigenom blir skattskyldig alltid debiterad den ränta, som skulle ha utgåttför den angivna tiden om ändringsbeslutet kunnat beaktas redan vid den urspmngligadebiteringen. De föreslagna reglema om beräkning av ränta på kvarskatt kandärför sägas medföra ränta på tillkommande skatt för den tid, kvarskattenavser. Inte endast reglerna om ränta på kvarskatt utanäven bestämmelsema ora ränta vid restitution anknyts enligt utredningensförslag tUI rena kreditsynpunkter, ö-skatteräntan bUr en del av denrestitutionsränta som skattskyldigskaU tUlgodoräknas vid återbetalning av skatt. På sararaa sätt har man tänktsig räntan på kvarskatt som en del av en ränta som skattskyldig skaU erlägganär han för ett beskattningsår har att betala skatt utöver tidigare eriagd. Enligt utredningen bör debitering av ränta enligtUF ses som en del av förordningens avräkningsförfarande mellan det aUmänna ochden skattskyldige som på liknande sätt sora gäller i fråga om vanligaskuldförhållanden i princip kan anses slutreglerat först då ett definitivtavgörande föreligger. Skattskyldig kan enligt utredningens mening inte anses hanågot berättigat krav på att just den avräkning, som görs vid debiteringen avslutiig skatt, skall slutiigt bestämma skyldigheten att utge ränta. Utredningen föreslår därför att en särskild ränta respitränta skall beräknas på tiUkommande skatt för tid efter den 31 marsunder året näst efter taxeringsåret. På samma sätt sora i fråga orarestitutionsräntan skall respitränta beräknas t. o. m. den uppbördsmånad undervUken den tillkommande skatten förfaller tUl betalning. Om skatten skallerläggas under flera uppbördsterminer bör ränta för enkelhetens skull utgåendast t. o. m. den månad under vUken den första terminen infaller. I den måndet belopp, som den tillkommande skatten avser, svarar mot skatt sorarätteligen skulle ha debiterats som kvarskatt, kommer den skattskyldige därmedatt påföras ränta dels, på gmnd av om-räkningsregeln angående ränta påkvarskatt, fr. o. m. taxeringsårets början till nästföljande år,dels fr. o. ra. nämnda 1 aprU t. o. m. den månad under vUken någon del avskatten förfaUer till betalning. En generell tidsgräns föreslås för räntan bl. a.därför att taxeringsprocessen inte sällan drar långt ut , många gångerpå grund av förhållanden som den skattskyldige inte har förorsakat eller kunnatpåverka. Respitränta på tillkommande skatt skall enligt förslaget utgå för entid av högst . Det föreslås att respiträntan beräknas efter sammaräntesats som restitutionsränta. Reglema beträffande anståndsräntaföreslås ändrade på samma sätt som reglema för restitutionsräntan. Utredningenanser sålunda att anståndsränta skaU beräknas från den månad då skatten borterläggas om anstånd inte m.eddelats t. o. m. den månad under vUken anståndetupphört, och att räntesatsen anknyts tUl det aUmänna ränteläget på samma sättsom restitutions- och respittäntoma. Det belopp som ränta beräknas på böravmndas tUl närmast lägre hundratal kronor. Om skattskyldigs taxeringsbesvärsenare bifalls skall eriagd ränta liksom nu är fallet återbetalas. Räntorenligt vissa andra författningar, m. m. De ränteregler som utredningen föreslagit för UF:sskatter har föreslagits så långt möjligt bli tUlämpliga på skatter ochavgifter enligt andra författningar. a. förordas generellt en anknytningtill ränteläget. Här skall tas upp endast de nu aktuella förslagen. Såvitt gäUer AGF innebär utredningens förslag bl.a., att restitutionsräntan enligt 61 § AGF bör tas ut från utgången av denmånad då beloppet efter meddelat beslut om skattens faststäUande blivitinbetalt t. o. m. den månad under vilken återbetalning sker. Belopp vara räntaberäknas bör vidare avrundas till närmast lägre hundratal kronor. Utredningen föreslår också att respitränta bör utgåpå tUlkommande skattebelopp när överrätt fastställt skatt tiU högre belopp änbeskattningsmyndigheten beräknat eller när skattskyldig vitsordat anmärkningav beskattningsmyndighet som förordnats enligt 64 § 1 mom. AGF. I vissa fallskall ränta beräknas från utgången av andra månaden efter den då beslutangående skatten meddelats av beskattningsmyndigheten t. o. m. den månad undervilken skattebeloppet förfaller till betalning enligt 62 § 1 mom. förstastycket AGF. Respitränta skall dock utgå för högst . Om det beslut somföranlett respitränta ändras bör gälla att för mycket eriagd ränta skallåterbetalas. Beträffande restitutionsränta enligt SjF föreslåsatt räntan anknyts till det allmänna ränteläget på samma sätt somrestitutionsräntan enligt UF och att det belopp på vUket ränta beräknasavrundas tUl närmast lägre hundratal kronor. Ränta kommer därmed, i motsatstill vad nu är fallet, att utbetalas även om räntebeloppet inte uppgår till 10kr. Vidare föreslås att reglema om räntetidens beräkning skall ändras. Det föreslås slutligen att i 61 § UK skall införasen regel av innebörd att ränta inte skall utgå för tid då reslavgift skallberäknas. Utredningens allmänna överväganden och förslag istort har rönt ett ganska positivt mottagande. ÄtskUliga remissinstanser anserdock att utredningens förslag beträffande kvarskatte- och ö-skatteräntorna äronödigt komplicerade vad avser såväl de skattskyldiga som de berördamyndigheterna. En enklare uppläggning anses önskvärd som från flerahåll vitsordas behovet av förbättringar av de nuvarande räntereglerna påskatteområdet. Statskontoret instämmer i de principiellaresonemang som ligger bakom utredningens förslag. Detta gäller framför alltutredningens uppfatt- ningatt räntomas funktion är att dels förbättra uppbördsresultatet, dels vara enkreditkostnad för gäldenären. Statskontoret är dock tveksamt inför denpraktiska tillämpningen av förslagen. i länframhåller att de nuvarande räntorna enligt UF är så konstruerade, att de intealltid leder till åsyftat resultat, och att de inte heller är tUlräckligtanpassade tUl det allmänna ränteläget. En omarbetning av räntebestämmdsema ärdärför motiverad. Länsstyrelserna i och län finnerutrednuigens försök tUl samordning mellan olUca räntebestämmelser i ochandra författningar mycket värdefulla. Även enligt LRF är ett enhetligt systemför samtiiga räntor på ifrågavarande område eftersträvansvärt. iGöteborgs och län påpekar, att den föreslagna samordningen av de olikaräntebestämmelserna i hög grad kommer att underlätta tillämpningen, men attutredningen i övrigt inte synes ha strävat efter att uppnå några förenklingarav gäUande beslämmelser. Uiredningens föreslagna ordning med både ränta ochavgift på kvarskatt tUlstyrks i princip av hovrätten för övre , RSV,försvarets civilförvaltning, bankinspekiionen och vissa länsstyrelser. LOstöder principen att avdragsrätten för räntor på kvarstående skatt skall begränsas. Kammarrätten i framhåller att syftet medförslagen främst vad avser kvarskatteräntan är att förstärkapreliminärskatte-funktionen genom att motverka de skattskyldigas benägenhet attådra sig kvarskatt. Förslagen berör emellertid inte frågan om att motverkatendensen hos de skattskyldiga att erlägga preliminärskatten genom fyllnadsinbetalningi StäUet för under de ordmarie uppbördsterminerna. Kammarrätten önskar därför mot bakgmnd bl. a. av de förslag som statskontoret presenterat i eh promemoriaom debitering och jämkning av preliminär B-skatt att såväl reglerna omkvarskatteränta som reglerna om fyllnadsinbetalning utformas med sikte på attstimulera de skattskyldiga tUl att preliminärskattebetalningen under deordinarie uppbördsterminerna blir så riktiga som möjligt. Förhållandet tUlstatskontorets nyssnämnda förslag berörs även av andra myndigheter. Den lokalaskattemyndigheten i anser att den särskUda kvarskatteavgiften intebehövs om statskontorets förslag i promemorian genomförs. Myndighelen anser attmera omfattande ändringar i bestämmelserna om räntor enligt UF bör anstå tiUsett nytt skattedebiteringssystem införs på grundval av de undersökningar som f.n. pågår angående metoder för källbeskattning av extrainkomster och formernaför avräkning mellan preliminär och slutlig skatt. Räntomasanknytning till det allmänna ränteläget Utredningens förslag iimebär bl. a. att räntornaskall justeras efter det aUmänna ränteläget. Meningarna härom går något isärbland remissinstansema. Förslaget godtas av flera myndigheter. Hit hörgeneraltullstyrelsen, bankinspektionen, länsstyrelserna i , Hallandsoch , , , , Näringslivetsskattedelegation, , . Kammarrätten i , sora förordat en renodladkvarskatteavgift, avstyrker utredningens förslag i denna del och anser attövriga räntor enligt UF bör utgå efter fasta procentsatser. Enligt RRV ärförslaget om räntesatsemas anknytning tUl det allmänna ränteläget intetUlräckligt motiverat för att man skall frångå systemet med fasta räntesatserför ö-skatteränta, restitutionsränta och anståndsränta. Även länsstyrelserna iStockholms samt riktar invändningar mot förslaget.Statskontoret finner det besynnerligt att ränta på både en skattskyldigsfordran och skuld beräknas efter samma räntesats. Det naturliga vore enligtstatskontoret att kvarskatteräntan beräknades efter den genomsnittligautlåningsräntan medan räntan på ö-skatt beräknades enligt utredningens förslag,dvs. Utredningens förslag kombinationsaltemativet kritiseras av flertalet remissinstanser. Kritiken avser såväl idén att påförabåde ränta och avgift som beräkningsmetoderna för räntan och avgiften. De remissmyndigheter som godtagit eller i vart fallinte riktat några direkta invändningar mot kombinationsaltemativet har i regelförordat vissa justeringar. Hovrätten för övre anser att ränta börutgå endast om kvarskatten uppgår tUl . RSV, bankinspektionen ochSvenska sparbanksföreningen anser att en gräns bör sättas vid 1 000 kr.Bankinspektionen framhåller även att de föreslagna spärrarna beträffandekvarskatteavgiften, vilka är desamma som för den gäUande kvarskatteräntan, börjusteras både med tanke på penningvärdets förändring och svårigheterna för deskattskyldiga att exakt beräkna den slutliga skatten. i Malmöhuslän anser att ett utbyte av nuvarande kvarskatteränta mot enbart en avgift inteär tUltalande främst av den anledningen, att svårigheter föreligger att träffaett avgörande om rätta storleken av avgiften, som dessutom inte följerväxlingama i ränteläget. förordar kombinationsalternativet medden ändringen att ränta inte skall påföras belopp understigande . Somskäl härför åberopas även att för av de skattskyldiga som har Likartad uppfattning redovisar länsstyrelserna iSödermanlands, , , , och Västerbottenslän. Länsstyrehen i avstyrker förslagetoch anser att några mera omfattande ändringar beträffande räntoma i UF inte börgenomföras. SkuUe trots detta föreslagna ändringar realiseras bör så inte skeinnan den s. k. lagt fram sitt förslag. I stället bör lämpligennuvarande systera beträffande ränta behåUas med vissa smärre ändringar.Tiondelsregeln ooh 5 000-kronorsgränsen kan slopas vid beräkning avkvarskatteränta, varigenom bättre överensstämmelse med bestämmelserna om räntapå ö-skatt uppnås. Ränta bör inte beräknas på belopp . Länsstyreheni anser att kombinationsalternativet blir så komplicerat,för såväl de skattskyldiga som från administrativ synpunkt, att det böravvisas. Ränta bör inte beräknas på hela kvarskatten. hänvisarhär tUl svårigheterna för de skattskyldiga och för myndigheterna att göraexakta skatteuträkningar. i menar att varjekomplikation av skatte- och uppbördssystemet bör undvikas. Enligt länsstyrelsenbör man välja mellan att behålla nuvarande kvarskatteränta eller ersätta denmed en avgift. Systematiska försök att erlägga för låg preliminär skatt bör manstoppa på andra sätt. ifrågasätter ora man inte skulle kunna utformaränta på sådant sätt, att den skulle utgå raed högre belopp om kvarskattenöversteg ett mera betydande belopp t. ex. . och avstyrker bestämtförslaget att ta ut ränta så fort kvarskatten överstiger . Länsstyrelsenifrågasätter om inte tiondels- och 5 000-kronors-reglerna kan avskaffas. Ävenlänsstyrelsen i anser att förslaget att ta ränta på beloppöverstigande . inte är acceptabelt eftersom man inte kan begära attskattskyldig skall kunna räkna ut sin skatt exakt. påpekar attuppdelningar på en ej avdragsgill avgiftsdel och en avdragsgill räntedel kankomma att vålla praktiska svårigheter vid deklaration och taxering. Likartaduppfattnuig redovisar flera andra myndigheter, inte minst vissa lokalaskattemyndigheter, som vidare framhåller att förslaget skulle medföra enkraftig ökning av arbetsbelastningen för myndigheterna. iVärmlands län anser att nuvarande regler bör stå kvar. Ett slopande avspärreglerna kan väntas medföra ökat arbete för de lokala skattemyndigheternamed att räkna fram skatten för hjälpsökande allmänhet. Kostnaden härför tordeöverstiga den vinst som kan bli fallet om spärreglerna slopas. Synpunkterbettäffande den ökade arbetsbelastningen som skuUe bli följden om förslagetgenomfördes finns i åtskUliga remissyttranden, särskilt från länsstyrelsema, delokala skattemyndigheterna och kronofogdemyndigheterna. Stark kritik motkombinationsaltemativet riktas från de instanser som Näringslivets skattedelegation avstyrker altemativetoch anser att det inte föreligger skäl att avskaffa nuvarande spärregler. SHIOframhåller beträffande kvarskatteavgiften det orimliga i att bristema i detnuvarande uppbördssystemet skall kunna ge till resultat att den skattskyldigepå grund av otillräckliga insikter i ett komplicerat system skall bestraffasmed en hög avgift, som dessutom inte är avdragsgUl i inkomstskattehänseende.LRF gör gäUande att den skattskyldige ofta skulle möta oöverstigligasvårigheter att beräkna inte bara skatterna utan även andra pålagor så exakt,att kvarskatt inte uppkommer. LRF anser att någon straffavgift inte bör kommai fråga och vidare att nuvarande spärregler och underlag behåUs vidräntepåföringen. vill ha kvar nuvarande spärrar för påföringav kvarskatteränta och avvisar kombinationsaltemativet. Samfundet anser attdet saknas fog för den kvarskatteavgift, som enligt utredningen har viteskaraktäroch framhåller att det här rör sig om ännu inte debiterade och därför inte tUlbetalning förfallna skatter. och avstyrker likaså förslaget.Föreningen framhåller, att förslaget innebär enbetydligt utökad arbetsbelastning för länsstyrelse och lokal skattemyndighet.Antalet fall med ränteomräkningar mångdubblas och de olika räntesatsema kommeratt komplicera arbetet. Föreningen avstyrker därför bestämt utredningensförslag och anser att nuvarande system bör behållas med den ändring avräntesatsen som kan vara skälig med hänsyn till det allmänna ränteläget. Några remissmyndigheter har förordat att nuvarandekvarskatteränta ersätts med enbart en ej avdragsgiU avgift. Hit hör Sveahovrätt, kammarrätten i och RRV. Kammarrätten menar att en sådan avgiftär ett effektivare påtryckningsmedel än en avdragsgUl ränta, medan ingaavgörande fördelar kan uppnås med det föreslagna kombinationsalternativet somsynes onödigt komplicerat. Avgiften föreslås bli men bör av enkelhetsskälutgå bara på den del av kvarskatten som överstiger . Kammarrättenföreslår att även fyllnadsbetalning efter utgången av de ordinarieuppbördsterminerna skall föranleda visst av-giftspåslag genom att inbetaltbelopp tUlgodoräknas endast med belopp som reducerats på visst sätt. Tiden förfyllnadsbetalning kan då också förlängas, menar kammarrätten. hovrättanser att ett avgiftssystem är enklare att hantera. Även hovrätten anger enprocentsats om för en sådan avgift. RRV framhåller att utredningens förslagär logiskt uppbyggt. För den skattskyldige torde dock sannolikt avgift ochränta sammantaget framstå som en påföljd för att preliminär skatt inte erlagtsi tUlräcklig omfattning. Uppdelningen på ränta och avgift är enligt RRV inteerforderlig som motivering för denna påföljd. Tvärtom kan uppdelningen från denskattskyldiges synpunkt försvåra förståeligheten av det syslem avstraffpåföljder, avgifter och räntor, som skall garantera att beskattningenfungerar på tiUfredsstäUande sätt. tonaratt den nuvarande kvarskatteräntan har karaktären av påtryckningsmedel för attpreliminär skatt erläggs i tillräcklig omfattning. Med detta synsätt ligger detnära till hands att ersätta kvarskatteräntan med en vid inkomsttaxeringen ejavdragsgUl avgift. i och LRF biträder inteutredningens förslag att vid beräkningen av kvarskatteränta inte längre skaUundantas vissa skatter och avgifter, t. ex. arbetsgivaravgift. Ävenlänsstyrelsen i län framför kritik i denna del. Övrigaräntor enligt UF, m. m. Förslaget om ö-skatteränta är liksom i fråga omövriga räntor utformat med hänsyn till kreditsynpunkter. Utredningens förslagi denna del har kritiserats främst i vad det avser att ränta skall beräknasäven på smärre belopp. Flertalet remissinstanser uttalar att ränta bör utgå endastpå belopp som överstiger . Hit hör bl. a. kammarrätten i , RSV,flertalet länsstyrelser, , SHIO samt . Beträffande restitutionsräntan föreslår utredningenfrämst vissa ändringar beträffande tiden för ränteberäkningen och att räntananpassas efter det allmänna räntelägel. Räntan föreslås bli densamma som förrespiträntan. Mot utredningens förslag, som i regel läranats utan erinran harendast detaljanmärkningar framförts. Kammarrätten i anser att gällanderegler bör behållas och att räntan bör utgå efter en fast procentsats, 5 %.Kammarrätten ser heller ingen anledning att komplicera räntedebiteringen genomatt överge den nuvarande ordningen att på annan skatt än sådan som erlagtspreliminärt restitutionsränta skall beräknas från utgången av det halvår undervUket skatten betalts. RSV avstyrker att underlaget för beräkning avrestitutionsränta avrundas. Ränta bör dock inte beräknas på belopp somunderstiger . RSV anser alt räntan av praktiska skäl bör utgå även vidbefrielse av skatt för dödsbo. RRV, länsstyrelserna i samt Göteborgsoch län förordar en fast procentsats. Förslaget tUlstyrks uttryckligenav bl. a. LRF och Näringslivets skattedelegation. Utredningens förslag att ränta för framtiden skallberäknas även på tillkommande skatt respitränta har fått ett blandatmottagande. Förslaget tillstyrks av kammarrätten i och i alltväsentligt av länsstyrelserna i , , och ,och . Länsstyrelserna i och Västmanlandslän anser alt respitränta bör beräknas endast vid taxeringshöjningar och intevid omdebitering på grund av debiteringsfel m. m. Föreningen tillstyrker förslaget. RSV anser att det vid taxeringshöjninginte finns något att erinra mot förslaget, men nämner vissa svårigheter som kanuppkomma i samband med eftertaxe- ring.Enligt RSV:s raening finns inte skäl att vid beräkning av respitränta påtUlkommande skatt betrakta skattetillägg annorlunda än annat sora ingår itUlkommande skatt. RSV anser vidare att föreslagen respit-och restitutionsräntainte bör beräknas innan de nya bestämmelserna om ränta påkvarskatt och ö-skatt kommit tUl användning. i läntiUstyrker förslaget raed vissa modifikationer. En fast procentsats vidnuvarande kvarskatteränta bör tUlämpas av praktiska skäl. Vidare bör räntapå tillkommande skatt inte utgå på de första såvida inte denskattskyldige vid debiteringen av slutlig skatt fått en kvarskatt av sådanstorlek att han redan då tUlgodogjort sig ett avdrag intiU .