prop · FX0332 · 1974-12-31 00:00:00 — Även om förslagel angående utmålens formändras på sätt bergmästarna föreslagit skulle sålunda ett avlångt utmål om 50hektar kunna få elt privilegierat område på upp till 89 hektar.Kommerskollegium ansluter sig till de tre bergmästarnas kritik och avstyrkerlikaledes förslaget. Bergmästaren i norra distriktet avstyrker förslaget i vaddet avser vilande utmål. Vad däremot gäller i drift varande utmål förordar hanen skyddszon . I anslutning till förslaget att höja maximistorleken förutmål ifrågasätter lantmäteristyrelsen om det är nödvändigt alt bibehålla enbestämmelse om största tillåtna areal. Styrelsen finner det i stället lämpligtatt som i den finska gravlagen låta utmålets storlek anpassas efter fyndigheten.Om man är obunden av en bestämmelse om maximiareal ökar också möjligheterna attanpassa utmålet till gällande fastighetsgränser och andra förhållanden. Bergmästaren i norra distriktet och överlantmätaren iNorrbottens län ifrågasätter om inle utmals maximistorlek bör bestämmas till100 hektar. Bland de av utredningens förslag som underremissbehandlingen blivit föremål för särskilt stort intresse märks reglerna ominlösen av utmål. Vad först angår förslaget om möjlighet för Kungl. Maj:latt ge innehavare av utmål rätt att i arronderingssyfle inlösa närbelägetutmål eller andel i sådant utmål redovisar flertalet remissinstanser en positivinställning. Bland yttranden i vilka förslagel tillstyrks eller lämnas utanerinran märks bl. a. de som avgivits av kommerskoUegium, länsstyrelserna iNorrbottens, och län, , och . Hovrätten för konstaterar att utredningensundersökning angående eventuellt förekommande splittring av rätten till fyndigheterinom samma malmlrakt visar, att splittring av nämnvärd omfattning f. n. inteförekommer annat än inom vissa områden i Bergslagen. Även där synes dock enutveckhng mot allt större enheter vara på gång . Det finns därför,enligt vad hovrätten vidare anför, knappast anledning anta annat än att nödvändigsamverkan i flertalet fall kan komma till stånd genom friviUigaöverenskommelser, om enhelUg brytning skuUe visa sig bli lönsam. Del sist sagdahindrar emellertid inte att en legal möjlighet att i vissa fall tvångsvissammanföra gruvrättigheter skulle kunna vara ägnad att främja enstrukturrationalisering. Hovrätten vUl därför i princip tUlstyrka, att maninför inlös-ningsrätl i arronderingssyfle av utmål som icke är föremål förregelbun- 1974: 32 75 Vid bedömandet av inlösenfrågan synes emellertid hänsyn böra tagastill det berättigade intresse som utmålsinnehavaren kan ha av att få behållaulmålet, t. ex som framtida malmreserv. Denna princip bör enligt hovrättensmening komma till uttryck i lagtexten. De föreslagna reglerna omarronderingsinlösen är enligt principiellt av mycket ingripande natur.Regler av likartal slag förekommer emellertid såsom utredningen framhållit inomandra områden av svensk lagstiftning. Det är enligl bolaget också uppenbart attinmutningssystemet ger utrymme för en splittring av fyndighet på olika ägarepå ett sätt som allvarligt kan försvåra dess rationella utnyttjande. Med hänsyntUI de i motiven redovisade förutsättningarna för tUlämpningen av institutettillstyrker därför bolaget förslaget. Svenska gruvföreningenanser inte all det visats att det hitintills uppstått några allvarligamissförhållanden som haft sin grund i en splittring av rätten liU närliggandefyndigheter. I vissa fall skulle emellertid en möjlighet till arronderingsinlösenkunna vara ägnad all främja en strukturrationalisering inom gruvnäringen.Föreningen vill därför inte motsätta sig alt regler om arronderingsinlöseninförs i gruvlagen. Reglerna bör dock utformas så att begäran om inlösen skallomfattas av samtiiga delägare i det utmål till vars förmån inlösen söks.Gruvföreningen vill också understryka vad utredningen framhållit om att vidkonkurrens om inlösen betydelse bör tillmätas sådana omständigheter som att ensökande framstår som aktiv huvuddelägare eller att en sökandes andel avmineraltillgångarna är väsentligt värdefullare än konkurrenternas. Attsamtliga delägare i den utmålsgrupp som önskar få inlösen till stånd är enigahärom bör även enligt IVA vara ett vUlkor för tillämpningen av de föreslagnareglerna. betonar hur betydelsefullt det är att reglernautformas restriktivt så all de inte ger upphov till någon verksamhetshämmandeosäkerhet. Svenska teknologförenlngenvitsordar att det finns starka skäl för att samordna t. ex.brytningen i två eller flera utmål. Föreningen framhåller vidare attutvecklingen går mol en alltmer mekaniserad gruvbrytningsleknik och en längredriven bearbetning och behandling av vid gruvan. Detta medför krav påytterligare centralisering och fortsatt strukturförändring av branschen. Dennarealitet har inom gruvindustrin lett till byten, köp och legoavtal i fråga omgravrälter, råmalm, malmprodukter samt av tjänster och nyltigheter av olikaslag, vilka åtgärder aUa syftar till ett rationellare utnyttjande av befintiigaresurser. Detta visar all del inte krävs tvångsregler för att få ett samarbetetill stånd. Eftersom skälen för en samverkan är av ekonomisk natur, bör detalllid finnas möjligheter all komma till en uppgörelse genom förhandlingar.Utredningen räknar heller inle med att de föreslagna bestämmelserna ominlösenrätt skall behöva tillämpas. De förhållanden i Bergslagen somutredningen hänvisar till har enligl fören- 1974: 32 76 ingensuppfattning hittUls inte givit upphov till några svårigheter när det gällt altgenom sambrytning nå en rationell gruvhantering. Föreningen ställer sig därförtveksam till utredningens förslag med särskilda bestämmelser om inlösenrätt iarronderingssyfle, även om sådana regler i vissa lägen skulle kunna ha en vissaktiverande effekt. Förslagel avstyrks avsamtliga bergmästare och . Bergmästarna i södra, västraoch östra distrikten betecknar förslagel som helt omotiverat och stridande motgruvlagstiftningens idé. Risken för en inblandning eller ett tvång utifrånskulle skapa en totalt onödig konkurrens och inbördes misstto mellangruvintressenterna. Enligl de tre bergmästarnas uppfattning är inlösenreglernadessutom tUl-krånglade och så utformade att de kan förorsaka många tillfällentill obehövliga tvister. Sverigesadvokatsamfund befarar att ett införande av regler om inlösen iarronderingssyfle skulle kunna skapa en avsevärd osäkerhet för gruvnäringensutövare beträffande giltigheten av förvärvade gravrältigheter och därigenominverka negativt på investeringsverksamheten inom näringen. Bergmästareni norra distriktet föreslår all inlösenbestämmelserna begränsas liU utmål ivilka kronoandel inte förekommer. Förslagel om införande avmöjlighet för Kungl. Maj;t att med samtycke förordna om inlösen avutmål i andra fall där aUmänna synpunkter av särskild styrka talar för en sådanåtgärd tillstyrks av bl. a. länsstyrelserna i och länsamt LO. konstaterar all de föreslagna bestämmelserna enligl utredningensmotiv är avsedda att tillämpas framför allt i fall där underlåtenhet att undersökaeller bearbeta fyndighet eUer där driftsavbrott eller nedläggning av gruvdriftkan bedömas förorsaka betydande samhällsekonomiska problem. Del förutsättsvidare att de samhällsekonomiska fördelarna av ett inlösenförfarande skall vägaojämförligt tyngre än de nackdelar som drabbar den som tvingas avslå frångravrättigheten. Enligt bolagels mening är förslaget väl motiverat. Naturvårdsverketföreslår att de aktuella inlösenbestämmelserna skall kunna tUlämpas även föratt trygga mot gruvdrift stående naulrvårds-intressen av synnerlig vikt. Kommerskollegiumbefarar att inlösenreglerna kan komma att få en negativ inverkan pågruvföretagens investeringsvilja. Eftersom utrymmet för tiUämpningen avbestämmelserna är starkt begränsat genom de stränga vUlkor som uppställts, viUkollegiet dock inte motsätta sig förslaget. Hovrättenför konstaterar att utredningen förutsatt all ifrågavarande inlösenbestämmelserskall kunna användas när ett oekonomiskt utnyttjande av utmål kan få tillföljd all en grava, som har betydelse för ett samhäUes existens eller förmånga människors försörj- 1974: 32 77 rung,läggs ned trots att lönsam brytning åtminstone på skuUe vara möjligvid en mera rationell drift. Utredningen har inte gett exempel på andra faU,där aUmänna synpunkter talar för att inlösen bör kunna ske. Enligt hovrättensmening bör ett lagstadgande av så ingripande natur som del nu aktuella, avhänsyn till dem som kan komma att beröras därav, klart ange de situationer ivilka inlösen skall kunna ske. Eftersom del inte synes föreligga något uttalatbehov av inlösenmöjlighet i andra fall än de av utredningen särskilt angivnafinner hovrätten alt stadgandet bör begränsas till att avse denna situation. Kritikmol inlösenbeslämmelsernas utformning framför IVA och . anser att vissa av de i lagtextenangivna kriterierna för inlösen genom sin allmänna formulering kan gegruvinnehavaren en sådan osäkerhelskänsla att hans intresse för fortsattprospekteringsverksamhet och tillredning av nya avtar. Om man inle iolika parters intresse kan närmare precisera viUkoren för tUlämpningen av denaktuella regeln, bör den enligt mening utgå ur lagförslaget.Gravindustriarbetareförbundet betecknar lagbestämmelserna som alltförkategoriskt hållna. Förslaget bör enligt förbundets mening inte upphöjas tilllag utan en starkt modifierad slcriv-ning, som ger uttryck för utredningensuppfattning alt privat prospektering är nödvändig och att stor vikt bör läggasvid att behovet av stimulans blir i skälig mån tillgodosetl. Enbesvärande osäkerhet för gruvföretagen och en negaliv inverkan på derasinvesteringsvilja och framtidsplanering är de befarade följder som i aUmänhetåberopas av de remissinstanser vilka direkt avstyrker förslagel. Sverigesadvokatsamfund ullalar härom all, såsom del föreslagna stadgandet avfattats,inlösen kan ske även av utmål, som redan är föremål för brytning eller somutgör ett eller flera gruvföretags malmreserv för kommande behov. Detförefaller tydligt att det för en gravföretagare regelmässigt måste ställa sigsvårt att vid planering av framtida gruvdrift och bestämmande av investeringarför driften vilka investeringar i regel är myckel långsiktiga kunnaförutse hur stor risken är att en framtagen fyndighet kan komma attbli föremål för inlösen av hänsyn tUl de här åsyftade allmänna intressena. Endylik inlösenbestämmelse skulle därför naturligt nog komm.a att skapa en betydandeosäkerhet för gruvföretagare och allvarligt hämma deras investeringsvilja. Jernkontoretpåpekar alt syftet med bestämmelserna torde kunna tiUgodoses bättre på andravägar, t. ex. genom att staten utnyttjar sin kronoandel i ulmålen. Liknandesynpunkter framför Svenska teknologförenlngen. och anser inle alt utredningen tUlförlitligt påvisat behovet avett institut som möjliggör så långtgående ingrepp som del här kan bli frågaom. framhåller vidare i likhet med Svenska gruvföreningenatt förslaget innebär 1974: 32 78 skulle införa en expropriationsrätt vilken egentligen saknar motsvarigheti nu gällande svensk lagstiftning. Den av utredningen gjorda jämförelsen medvanhävdslagstiftningen och vissa regler i vattenlagen är enligl föreningensmening inte relevant. Bergmästarnastidigare redovisade negativa inställning till förslagel om inlösen iarronderingssyfle gäller även delta inlöseninstitut. Utredningensförslag till regler om ersättning för gruvrätt som avstås genom inlösen godtasi allt väsentligt av de tre remissinstanser som närmare kommenterar förslagen,nämligen de båda hovrätterna och . Beträffandeförhållandena i och frågan om behovet av en fortsattsärreglering för länet finner att vad utredningen anfört i denna frågautgör skäl för att införa en särreglering av rätten till malmförekomsler iNorrbottens län. Utredningen har emellertid stannat för all inte förorda ensådan särreglering med hänvisning till bl. a. möjligheterna att under enövergångstid bibehålla nu rådande inmutningsförbud i . Enligtbolagets mening är det också uppenbart att syftet med detta inmutningsförbudskuUe kunna förfelas om fri inmutningsrätt tilläts innan planeradeundersökningar hunnit fullföljas. Hovrättenför finner det angeläget, alt den pågående malminventeringen iNorrbollen bedrivs så, att den kan avslutas inom förutsatt tid.Inmutningsförbundet bör kunna bibehållas under en kortare övergångstid, omdetta oundgängligen behövs för att skydda de fyndigheter som påträffas vidinventeringen. Länsstyrelseni anser inte att det finns någon anledning att förlängagUtighetstiden för den speciella norrbottniska inmutningslagen. Länsstyrelsensäger sig härvid särskUt ha beaktat att ett fortsalt inmutningsförbudotvivelaktigt vore ägnal att avsevärt dämpa gruvföretagens intresse förmalmprospektering inom länet. understryker vidare i dettasammanhang att utredningen konstaterat, att någon för upptagande av rationeUgruvdrift hindersam splittring av gravrättighelerna knappast kan sägasförekomma inom och . Liknandeinvändningar mot en förlängning av lag framför IVA, , , Svenska teknologförenlngen, handelskammaren i ,samt i . Sistnämndaremissinstans konstaterar härvid all gällande inmulningsförbud inneburit ettvisst hinder för bl. a. Bolidenbolagets aktivitet och verkat dämpande påetableringsinlressel i ett län där statsmakterna gör stora insatser för attstödja olika former av företagsamhet. Starktdelade meningar redovisas i de remissyttranden som närmare 1974: 32 79 berörutredningens förslag om ett bibehållande av statsgruvefältinstitutet och dessutvidgning till att omfatta även enskild mark. anser alt möjlighetenatt skydda förekommande indikationer på exempelvis djupmalmer motiverar att maninte bara bibehåller vissa befintliga statsgruvefält utan även tillskapar nyasådana. I likhet med utredningen finner bolaget vidare att den nuvarandebegränsningen av institutets användningsområde till kronojord ler sigirrationell sedan jordägarandelen avskaffats. Hovrätten för ÖvreNorrland delar utredningens uppfattning att nuvarande statsgruvefältsuccessivt bör avvecklas efter genomförda undersökningar. Däremot ifrågasätterhovrätten det fortsatta behovet av institutet som ett beredskapsinstramenlvilkel reserveras för fyndigheter som har sådan betydelse från allmän synpunktatt en starkare samhällelig reglering än som är möjlig genom de ordinäragravrältsliga reglerna är motiverad. Eftersom institutet emellertid kan vara avvärde för att skydda fortsättningen på djupet av staten tillhöriga fyndigheler,företrä desvis i Norrbollen, vill hovrätten inle motsätta sig att institutetbibe-håUs. Förslagelom en utvidgning av institutets användning även till enskild mark är enliglJernkontoret ägnal alt inge starka betänkligheter om det inte klart sägs ut,att stor återhåUsamhet skall iakttagas i tillämpningen under strikthänsynstagande till befintliga gravföretags intressen. tillstyrker förslaget under det uttryckligaförbehållet, all nya statsgruvefält kommer att snabbinvente-ras i likhet medvad som sker i enligt riksdagsbeslut. Eljestföreligger enligl förbundets mening risk för att prospekteringen under långtid blir obetydlig i lildiet med vad som skett i fråga om äldre statsgruvefält.Om det visar sig all SGU inle har eller kan tillföras resurser för dennaverksamhet, bör ett eller flera av de seriösa gruvbolagen inbjudas att delta iprospekteringen. Sedan inventeringen av nytt statsgruvefält slutförts börområdet frisläppas. LO gör ett uttalande av samma innebörd. finneratt statsgruvefältinstitutet måste anses motverka intresset förprospekteringsverksamhet och att utredningens förslag i denna del därförstrider mot del uppställda syftet för gruvlagstiftningen, nämligen att verkastimulerande på malmletningen. Enligl kollegiets åsikt bör institutet efterviss lid avvecklas, möjligen med vissa undantag, exempelvis för de storalappländska malmfälten. Förekommande fyndigheler inom övriga statsgruvefältbör i stället skyddas genom utmålsläggning. iNorrbottens län finner det vara ett angeläget samhällsintresse all man skaparett effektivt skydd för järnmalmsfyndighelerna i länels malmfält. Länsstyrelsenförordar därför att , och stalsgravefält även förframtiden skyddas mol ensldld 1974: 32 80 inmutning.Beträffande övriga fäll hänvisar till utredningens uppgift omatt geologiska och geofysiska undersökningar utförts på samtliga fält utomRoutivare samt att borrningar utförts på över hälften av fållen. Utredningenhar vidare konstaterat all SGU förfogar över omkring hälften av den i landettillgängliga prospekteringsapparaten. Med hänsyn härtiU föreligger enligllänsstyrelsens mening inte några motiv för alt behålla andra statsgruvefält ände tre ovan angivna. Från prospekteringssynpunkl synes det dessutom i hög grad betänkligtatt redan elt förslag om inrättande av ett nytt stalsgravefält skall medförainmutningshinder. Beredskapsinlresset torde tillfredsstäUande kunna tillgodosesmed stöd av gällande förfogandelag. påpekar i detta sammanhang,att stadgandena om statsgruvefält borttagits i den nya finska gruvlagen, varvidsom skäl anförts att institutet onödigtvis kringskär företagsamheten och altstatens intresse kan tryggas genom inmutning. Flertaletav de remissinstanser som bestämt avstyrker förslagel omslatsgruvefällinstitutets bibehållande och utvidgning förutser i likhet medSvenska teknologförenlngen en hämmande effekt på de enskilda prospektörernasintresse för malmlelning och därmed på den totala prospekteringen i landet.Länsstyrelsen i konstaterar däratöver att en tiUämpning avinslilulel i föreslagen omfattning i praktiken innebär att statsmakterna iväsentliga delar sätter gruvlagstiftningen ur spel. Liknande synpunkterframför och . Förbundet och erinrar i detta sammanhang om vad föredragandedepartementschefen uttalade under förarbetena till gällande gruvlag, nämligenatt en obegränsad befogenhet att utlägga statsgruvefält öppnar möjlighet förstatsmakterna all i annan ordning än den som gäller för stiftande av allmänlag efter hand skapa ett rättstillstånd som väsentligt avviker från det medgruvlagstiftningen avsedda. underkänner vidare det av utredningen anförda motivet,att statsgruvefältinstitutet behövs för att bereda skydd för vissa statligajärnmalmsfyndigheter på stort djup. De båda remissinstanserna åberopar i dettasammanhang utredningens uttalande om att för utmålsläggning erforderiigaborrningar och andra undersökningar i dessa fall blir myckel tidsödande ochkostsamma. Med hänsyn härtiU torde det i praktiken vara helt uteslutet att enenskild prospektör kommer att intressera sig för djupmalmer i närheten avstatens järnmalmsfyndigheter. HärtUl kommer vidare att skyddet fördjupmal-merna förstärks genom förslaget om en särskUd skyddszon kring utmålen. Ilikhet med vänder sig mol utredningenspåpekande om institutets långvariga hävd inom svensk gruvlagstiftning. Att institutethar funnits i synes sålunda enhgt Prop,1974: 32 81 hovrättens mening inte kunna åberopas som giltigt skäl föratt ha det kvar för ett helt annat ändamål än del hittillsvarande. Bland övriga remissinstanser som avstyrkt utredningensförslag i denna del märks IVA, handelskamrarna i , , ochKarlstad saml de fyra bergmästarna. Bergmästaren i norra distriktet påpekardärvid alt statsgruvefältinstilutel med huvudsakligt undanlag för de områdendär bedriver gravbrylning i stor utsträckning fåll till följd att detinom berörda områden under långa tidsperioder inte företagits någraundersökningsarbeten av nämnvärd betydelse. Utredningens förslag i fråga om andra särskih angivnainmutningshinder har i allmänhet lämnats utan större erinringar frånremissinslan-semas sida. Beträffande förslagel alt inmutning i princip inle fåromfatta ett område kring allmän väg föreligger dock ett flertaldelade meningar. mottar detta förslag med tillfredsställelse. Tvekande inför förslaget ställer sig kommerskollegium sombefarar att det aktuella hindret kan medföra alltför stora ölägenheter för inmularna.Då utredningen föratsatt att undantag kommer all medges i alla sådana fall därinle väginlressel väger så tungt att inmutarens intresse bör få vika, villkoUegiet emeUertid inle motsätta sig förslagel. anser att del är önskvärt med endifferentiering som utesluter alt även områden kring mindre vägar blirskyddade från inmutningar. framhåller likaledesall förslaget är för allmänt formulerat. Förbundet erinrar härvid om att detöverallt i våra glesbygder finns allmänna vägar som dessutom i en del fall harmyckel låg standard. Det skulle enligt förbundels mening vara liU skada församhället om eventuella malmförekomster inom områden intill sådana vägar intefår inmutas och utmålsläggas. Ledamoten i en reservation framförda förslag omen begränsning av hindrets räckvidd tUl riks- och länshuvudvägar tiUstyrks avSveriges advokatsamfund och handelskammaren i . och Svenskateknologförenlngen förordar att förslagel begränsas >liU att avse vägar avstörre betydelse. i önskar undantag för s. k.ödebygdsvägar. Överlantmätaren i anser att även viktigareenskilda vägar bör skyddas på samma sätt som allmänna vägar. anser att den föreslagna30-melersgrän-sen från miljöskyddssynpunkt är för knappt tilltagen. betonar i detta sammanhang betydelsen av all del inmutningsskyddadeområdet anpassas lUl de nya bestämmelserna om förbud mot bebyggelse efteraUmänna vägar. Förslagel avstyrks helt av samtliga bergmästare och SGU.SGU påpekar härvid att erfarenheten visar att undersökningsarbeten aUtid kange- 6 1974.1 saml. 1974: 32 82 nomförasså, all en väg inte skadas eller trafiken störs. Såväl geologiska ochgeokemiska undersökningar som geofysiska mätningar och borrningar lämnar kvarobetydliga märken i naturen. SkuUe dessa undersökningsarbeten indikeraförekomst av malm i sådan myckenhet all en brytning kan bli aktuell, vilkelerfarenhetsmässigt är faUel vid av inmutningarna, kommertransportfrågornas lösning intill fyndigheten ändå att framkalla väsentligaom- och nybyggnader av vägnätet. SGU avstyrker därför att "allmän vägeller sådan vägs sträckning enligl fastställd arbetsplan" las upp som eltsärskilt inmulningshinder i den nya gruvlagen. Länsstyrelseni län ifrågasätter om inle hindret mol inmutning inom område som ingåri fastställd stadsplan eller byggnadsplan bör inträda redan i och med all sådanplan har blivit antagen. Länsarkitekten i förordar attområden inom fastställda planer av nu aktuellt slag kringgärdas med enskyddszon . hänvisar till de ingrepp inom planlagda områdensom gjorts i och samt finner mot bakgrand härav attutredningens förslag i denna del bör modifieras. Fleraremissinstanser, däribland länsstyrelserna i och ,länsarkitekten i samt överlantmätaren i län, föreslårall naturreservat i likhet med nationalpark i princip skyddas mol inmutning. Utredningensförslag om införande av en reservregel som ger Kungl. Maj:t befogenhet attförordna om ett dispensabelt inmutningsförbud för område där gruvdrift kanantas komma att hindra eller avsevärt försvåra sådan förekommande eUer planeradanvändning av marken, som är av väsentlig betydelse från allmän synpunkt,tillstyrks av flertalet av de remissinstanser som kommenterar förslaget. Lantmäteristyrelsenframhåller att den föreslagna reservregeln utan tvivel förbättrar möjligheternaatt bevaka berörda intressen från samhällsplaneringssynpunkt. Entillämpning av bestämmelsen bör kunna aktualiseras bl. a. i anslutning lUlorter som är belägna i närheten av större gravfält. Här kan mark ha avsatts förortens utbyggnad och kostnader nedlagts i gator, ledningar och andraanläggningar. Maj:t kan då vid ansökan om inmutning väga gruvintresselmot andra samhäUsintressen och därigenom hindra att en aUvarligarekonfliktsituation uppslår. Denmöjlighet som den föreslagna regeln ger att freda exempelvis övnings- ochskjulfält saml flygfält från gruvdrift betecknar ÖB och fortifikationsförvaltningensom positiv. Sveahovrätt och hovrätten för övre förutsätter att reservregeln kommerall tillämpas med stor försiktighet. Enligl bör regeln bara tillämpas ifall då del föreligger lika bärande skäl från allmän 1974: 32 83 synpunktall hindra inmutning som i de fall där lagen uppställer specificeradeinmutningshinder.