prop · FX0388 · 1974-12-31 00:00:00 — Liksom i (nr 98) anges att medlemsstaterna är skyldiga att, där så är erforderligt ochlämpligt, främja ett förfarande för frivUliga förhandlingar mellan parternasorganisationer i syfte att uppnå en reglering av arbetsvUlkoren genom kollektivavtal. En i vissa stycken motsvarande reglering har upptagils iFN:s konventioner frän om medborgerliga och politiska rättigheter resp.om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Reglerna (art. 22 resp. art.8) avser skyddet för föreningsrätten. har ratificerats iSverige (prop. 1971:125) men har ännu inte trätt i kraft. Utredningen erinrar inledningsvis om att frågan omfackliga förtroendemäns ställning så sent som har varit föremål förstatsmakternas behandling i anslutning till de i avsnitt 2.2.1 berördaILO-instrumenten, men att tanken på lagstiftning då avvisats med hänsyn tillatt frågan ansågs närmast ankomma på arbetsmarknadens parter att reglera. Efter det all utredningen fått i uppdragatt överväga lagstiftning om bl. a. elt förstärkt anställningsskydd förfackliga förtroendemän uttalar utredningen att det då inte kan komma ifråga att i huvudsak endast lagfästa innehållet i ILO-instrumenleneller den kollektivavtalsreglering som vuxit fram pä densvenska arbetsmarknaden. Kretsen av fackliga förtroendemän som bör skyddas isitt uppdrag föreslås således bli utvidgad i förhållande tUl vad som gäller.Enligt utredningens uppfattning bör skyddet vidare utsträckas till varje formav facklig verksamhet som har stöd i lag, kollektivavtal eller stadgar, alltsåverksamhet som ankommer på en facklig organisation i denna dess egenskap. Enreglering av frågan om erforderlig ledighet för den fackliga verksamheten tersig enligt utredningens mening också betydelsefull. I fråga om ledighetensomfattning och förläggning erinrar utredningen om den principielltbetydelsefulla ändring av hittillsvarande praxis, som antagits angåendeskyddsombudens verksamhet (prop. 1973:130, SoU 1973:25, rskr 1973:290). 1 vissasituationer är det skyddsombudets uppfattning om den tid som fordras förarbetarskyddet som blir utslagsgivande oeh skyddsombudet behöver då i principinte begära ledighet för alt fullgöra sitt uppdrag. Motsvarande synsätt börenligt utredningens mening kunna tUlämpas även beträffande annan fackligverksamhet som avser arbetsplatsen. Utredningens förslag avser fackliga förtroendemän som harställning av arbetstagare på arbetsplatsen, dvs. står i ettanstäUningsförhåUande till den berörde arbetsgivaren. De av utredningenföreslagna rättigheterna för en facklig förtroendeman gäller således iförhållande till den egna arbetsgivaren och dennes företrädare. Utredningen hardäremot inte berört frågan om ett särskUt skydd för fackliga företrädare sominte står i ett sådant anställningsförhållande. Den frågan har i ställetberöring med arbetsrättskommitténs utredningsområde. 2 3.2 Lagstiftning eller avtalsreglering En lagstiftning om fackliga förtroendemäns ställning påarbetsplatsen bör enligl utredningens mening beakta att förhållandena kanvariera starkt mellan olika arbetsplatser. Utredningen anser det därför nödvändigtatt ge de föreslagna reglerna karaktären av ramlagstiftning och utgår från attlagstiftningen får kompletteras i partsöverenskommelsens form. Även om utredningens förslag fält formen avramlagstiftning har avtalsfriheten inom denna ram inle lämnats oinskränkt. Degrundläggande lagreglerna om en facklig förtroendemans ställning päarbetsplatsen föreslås bli tvingande. Avtal kan exempelvis inte träffas om attfrån skyddslagstiftningen utesluta vissa förtroendemän. Ej heller kan genomavtal inskränkas de bestämmelser som föreslås om att en facklig förtroendemaninte får hindras av arbetsgivaren att fullgöra sitt uppdrag eller i anledningav uppdraget tillskyndas försämrade arbetsförhållanden och anställningsvillkor.Även de föreslagna reglerna om särskild företrädesrätt tUl fortsatt arbete viddriftsinskränkning bör enligt utredningens mening bli tvingande. I andraavseenden föreslås däremot att avvikelse från lagen skaU få ske med stöd avkoUektivavtal, som slutits på förbundsnivå. Avtal kan exempelvis träffas omrätten till ledighet och betalningen vid ledighet. Genom sådankollektivavtalsreglering bör kunna nås en erforderlig anpassning till skiftandebranschförhållanden utan att det eftersträvade skyddet eftersatts. SjälvfaUetbör den föreslagna lagstiftningen inte utgöra hinder mot att avtal träffas omen ytterligare förstärkt ställning på arbetsplatsen för en fackligförtroendeman. Vad gäller frågan om giltigheten efter lagensikraftträdande av den nu gällande kollektivavtalsregleringen hänvisarutredningen tUl sina tidigare uttalanden i promemorian angåendeövergångsbestämmelser till lagen om anställningsskydd (Ds In 1973:4 s. 8 och9). Utredningen påpekade där att något generellt uttalande inte kunde göras ifrågan i vad mån tidigare ingångna avtal skulle bestå efter lagens ikraftträdande.Frågan om avtalens fortsatta giltighet fick bli beroende av sedvanligavtalstolkning. Utredningen utgick från att hithörande frågor uppmärksammadesoch togs upp till erforderlig behandling av avtalsparterna. För vissa faU kunde enligt utredningens mening finnasbehov av lagregler, som exempelvis är utformade på ett annat sätt eller som gårlängre i skyddet för en facklig företrädare än den allmänna lagstiftningen omarbetsplatsens fackliga förtroendemän. 1 lagförslaget erinras också om att andraregler kan gälla på grund av särskild lagstiftning. Enligt utredningens uppfattning kan för den offentligasektorn föreligga samma behov av anpassning till de där rådande förhållandenasom för arbetsmarknaden i övrigt har föreslagits kunna ske genom kollektivavtalsreglering.Med hänsyn bl. a. till det rådande avtalsförbudet i vissa frågor 3 §statstjänstemannalagen och 2 § kommunaltjänstemannalagen (jfr. 1973:177,InU 1973:37, rskr 1973:352) - har utredningen föreslagit att avvikandebestämmelser skall kunna meddelas i annan författning än lag, om den rörarbetstagare, vars avlöningsförmåner fastställs under medverkan av Konungeneller myndighet som Konungen bestämmer, eller arbetstagare hos ellerdess verk. Sådan anpassning bör enligt utredningen ankomma på Kungl. Maj:t ochutföras i samverkan med berörda arbetstagarorganisationer. Den målsättningenbör dock upprätthållas, att det allmänna skyddet för facklig förtroendemansställning på arbetsplatsen inte inskränks utan att det föreligger särskildaskäl härtUl. 1 vissa hänseenden, främst avseende rätten tillerforderlig ledighet, har utredningen ställts inför en fråga av principiellbetydelse för förhållandena på arbetsmarknaden. Enligt den gällande kollektivavtalsregleringenär det arbetsgivaren som i händelse av tvist rörande ledighetens omfattning ochförläggning fattar beslut, vilket i avbidan på rättslig prövning blir bindandeför förtroendemannen. Arbetsgivarens uppfattning i en tillämpningsfråga harsåledes företräde och hans beslut kan endast i efterhand undanröjas av domstol.Denna ordning har kritiserats från fackföreningshåll. Man har bl. .framhållit att en motsvarande lagstiftning skulle göras beroende av denenskilde arbetsgivarens goda Man har även framhållit det otUlfredsstäUande i atten facklig förtroendeman i varje situation skall behöva hänvända sig tUlarbetsledningen innan han får ta tid i anspråk för sitt fackliga uppdrag. 1stället för arbetsgivarens uppfattning om skälig ledighet bör det, har manframhållit, vid tvist vara arbetstagarpartens uppfattning om nödvändigheten avatt vissa fackliga åtgärder sker i en given situation som får bestämmaomfattningen och förläggningen av förtroendemannens ledighet. Enligt de genomförda ändringarna iarbetarskyddslagen har första gången införts ett sådant omvänttolkningsföreträde. Vid tvist angående omfattningen eller förläggningen avskyddsarbetet i en viss situation kan ett skyddsombud tills vidare utföra silluppdrag i den omfattning som han anser rimlig utan att drabbas av löneförlustetc. Som skäl härför har angetts, att lagstiftningen bör ge underlag förpraktiskt handlande i enlighet med arbetarskyddets intressen och attverksamheten bör få fullgöras utan avbrott eller inskränkningar. Motsvarandesynsätt anser utredningen bör kunna göras gällande i fråga om andra fackligauppgifter som avser arbetsplatsen. Skyddsarbetet torde knappast kunna sägasinta någon särställning i förhållande tUl exempelvis det förhandlingsarbetesom bedrivs av en klubbordförande eller de personalvärdande funktioner somtillkommer en arbetstagarrepresentant i den s. k. anpass-ningsgmppen. Defackliga uppgifterna blir emellertid betydligt vidare enligt utredningensförslag. Det avser också fackligt arbete utanför arbetsplatsen. Vissabegränsningar av arbetstagarpartens tolkningsföreträde anser utredningendärför vara nödvändiga. 1 fråga om rätten till ledighet för fackligt arbeteinnebär utredningens förslag att bestämmanderätten i princip ligger hosförtroendemannen då det gäller fackligt arbete som äger rum på arbetsplatseneller eljest hänför sig till verksamheten där, medan det däremot krävsöverenskommelse med arbetsgivaren om ledighet för fackliga uppgifter utanförarbetsplatsen. Förtroendemannens bestämmanderätt i fråga om det fackligaarbetet på arbetsplatsen avser såväl ledighetens omfattning som förläggningenav ledigheten i ett visst fall. En viss modifikation behöver dock enligtutredningens uppfattning göras med hänsyn till arbetets behöriga gång ochdärmed jämförliga produktions- eller samhällsintressen. Menar arbetsgivaren attledigheten skulle kunna hindra arbetets behöriga gång har han rätt att först taupp överläggning i frågan med den lokala fackliga organisationen. Ledighetensomfattning och förläggning bestäms därefter av organisationen. Även i vissa andra avseenden föreslår utredningen atttolkningsföreträdet skall ligga hos arbetstagarparten. Vid arbetsbrist skallenligt förslagen en facklig förtroendeman ges företräde till fortsatt arbete,om det fordras för den fackliga verksaniheten på arbetsplatsen. Avgörandet avvad som är erforderligt för den fackliga verksamheten bör enligt utredningensmening i första hand tillkomma den fackliga organisationen. Även i fråga omvilka arbetstagare som skall anses utgöra fackliga förtroendemän i lagensmening har den avtalsslulande arbetstagarorganisationens mening givitsföreträde. De processuella reglerna har därjämte utformats så, att arbetstagarparten snabbt kan fä tUlstånd en domstolsprövning av uppkomna tvistefrågor. 2.3.4 Förhållandet till viss annan lagstiftning Ett spörsmål, som utredningen behandlar, är förhållandetmellan den föreslagna lagen om fackliga förtroendemäns ställning och reglerna iFFL. Den senare lagen innefattar bestämmelser tiU skydd för fackligaföreträdare och har bl. a. regler om rätt till skälig ledighet förförhandlingar. För utredningen är emellertid uppgiften att lägga fram förslagtiU lagstiftning, som syftar till att fånga upp även annan facklig verksamhetän förhandlingar, exempelvis den samverkan som sker i företagsnämnder,anpassningsgrupper etc. Den föreslagna lagstiftningen med dess i förhållandetill FFL för arbetstagarparten förmånligare villkor, avses å andra sidan blitillämplig endast på företrädare för fackliga Organisationer som etablerat sigpå arbetsplatserna och där kontinuerligt deltar i den samverkan som äger rum iarbetsplatsens olika frågor. FFL tar däremot sikte på förhandlingar ävenutanför kollektivavtalsområdet och gäller ocksä företrädare för organisationersom inte brukar sluta koUektivavtal för arbetsplatsen eller branschen. De bådalagarna bör därför enligt utredningens mening gälla vid sidan av varandra. Utredningenberör också frågan om konkurrensen mellan vissa stadganden i den föreslagnalagen om fackliga förtroendemäns ställning på arbetsplatsen, å ena sidan, samtmotsvarande stadganden i exempelvis FFL, lagen om kollektivavtal samt lagen omanställningsskydd å andra sidan. Utredningen konstaterar att uppsägning av enfacklig förtroendeman vid arbetsbrist regleras både av det föreliggandelagförslaget och av lagen om anställningsskydd. Uppsägning av en fackligförtroendeman på grund av omständigheter som hänför sig till arbetstagaren personligenkan även utgöra en föreningsrättskränkning eller strida mot mellanvarandekollektivavtal, och att FFL resp. kollektivavtalslagen då kommer med i bildenvid sidan av lagen om anställningsskydd. Såsom utredningen utvecklat i sambandmed frågan om följdändringar i allmän arbetsrättslig lagstiftning (se avsnitt4.1.2) uteslutes inte en parallell tillämpning av de olika lagarna. Vid sidanav skadestånd tUl en berörd förtroendeman kan exempelvis skadestånd utdömastill hans organisation för kränkning av kollektivavtalet eller föreningsrätten.Utredningen föreslär dessutom en särskild regel, som innebär att skadestånd vidogiltigförklaring av uppsägning eller avskedande av facklig förtroendeman skallutgå med ett i förhåUande til! lagen om anstäl!ning.sskydd förhöjt belopp. Däremotbör enligt utredningens uppfattning inle utan uttryckligt lagstöd annanlagstiftning kunna åberopas för att inskränka det skydd, som följer av detföreliggande lagförslaget. Genom kollektivavtalsbestämmelser bör detexempelvis vara möjligt att införa snävare talefrister än som anges ilagförslaget, såvitt avser organisationens rätt till skadestånd förkollektivavtalsbrott, men inte beskära en facklig förtroendemans talerätt.Utredningen påpekar i det sammanhanget, att lagförslagets regler om talefrister m. m. är i huvudsak identiska medmotsvarande regler i lagen om anställningsskydd. 2.3.5 Kretsen av fackliga företrädare m. m. Utredningen erinrar om att den gällanderegleringen i huvudsak har varit begränsad tUl den främste fackligeföreträdaren på arbetsplatsen. Från fackligt håll har riktats kritik mot detta.Det har exempelvis framhållits att klubbordförandeavtalet inte på långt närmotsvarar de fackhga krav som framställdes vid förhandlingar och attden efterföljande utvecklingen visat ett klart behov att utmönstra rådandebegränsningar i fråga om kretsen av fackliga företrädare. Vid bedömande av vUka fackliga förtroendemän som böromfattas av lagstiftningen, vilka fackliga uppgifter som på detta sätt börunderstödjas och vilka ekonomiska och andra effekter en lagstiftning kan få förden enskilde arbetsgivaren anser sig utredningen böra ta utgångspunkten i attdet fackliga arbetet har kommit att bli en naturlig sak iförhållandet mellan arbetsgivare och anställda på arbetsplatsen. De fackligaförtroendemännen har, inte minst genom de omfattande reformerna på arbetslivetsområde, kommit att ges betydande funktioner på arbetsplatsen. Vid sidan avlokalt förhandlingsarbete nämner utredningen den samverkan som sker iföretagsnämnder, anpassningsgrupper och andra samrådsorgan ävensom de uppgiftersom har lagts på de fackliga förtroendemännen i fråga om anställningstrygghetenoch arbetsmUjön.,Denna utveckling kan väntas fortsätta, t. ex. genom attmedin-flytandefrågorna får sin lösning. Sådana funktioner på arbetsplatsen börenligt utredningens uppfattning få utövas på arbetstid utan förlust avlöneförmåner. Däremot bör kostnaderna för fackliga uppgifter utanförarbetsplatsen i princip åvila den fackliga organisationen. Utredningens förslag innebär dock inte att varjearbetstagare som anser sig företräda de anställda bör kunna åberopa deföreslagna reglerna. Det skall röra sig om fackliga uppgifter. Arbetstagarenskall vidare i stadgeenlig ordning ha blivit utsedd av sin organisation för ettvisst uppdrag. Organisationen skall också underrätta arbetsgivaren om detta.Härigenom skapas klarhet om vUka arbetstagare som är organisationens behörigaföreträdare på arbetsplatsen. Reglerna föreslås också bli reserverade förarbetstagare, som intar en handläggande eller verkställande funktion. Härmedavser utredningen arbetstagare, som utsetts att mera kontinuerligt varaverksamma på olika områden av det fackliga fältet. Antalet av lagstiftningenberörda förtroendemän blir beroende av den utveckling som äger rum i fråga omde fackliga funktionerna inom arbetslivet. Antalet påverkas också avförhållandena på den enskilda arbetsplatsen. Med den föreslagna utformningen blir lagstiftningen oftasttillämplig även på andra arbetstagare än den främste facklige företrädaren påarbetsplatsen. Vid sidan av arbetstagare med förhandlande funktioner avsesexempelvis arbetstagare som intar en ledande ställning vid handlägg- ning av företagsnänindsfrågor, verkställande ledamöter ien anpassningsgrupp eller andra samrådsorgan, skyddsombud osv. Utanför deföreslagna reglerna faller däremot arbetstagare som inle kontinuerligt ellerendast mera tillfälligt fullgör fackliga uppdrag. Den som vikarierar medhandläggande uppgifter omfattas dock av skyddet så länge han fullgör dennafunktion. Eftersom själva lagtexten inte ger ett detaljerat beskedom vilka arbetstagare som berörs, skulle det kunna uppstå tillämpningsproblem iden mån kretsen av fackliga förtroendemän inte kunde bestämmas pä annat sätt.Med hänsyn härtill föreslår utredningen att arbetsgivaren på förhand skall haunderrättats av sin fackliga motpart om vilka arbetstagare som handlägger defackliga frågorna på arbetsplatsen. blir lagen inte tillämplig påde fackliga förtroendemännen. Motsvarande regler gäller enligt lagen (1972:828)om styrelserepresentation förde anställda i aktiebolag och ekonomiskaföreningar. En viktigbegränsning ligger däri att utredningen har ansett det nödvändigt att inskränkalagstiftningen tUl att gälla endast de arbetstagare som företräder deetablerade organisationerna på arbetsplatsen eller inom branschen. Exempel påmotsvarande begränsning finns i annan lagsliftning. Enligt utredningen kan dettainte anses strida mot de i olika internationella överenskommelser intagnareglerna om ett skydd utan åtskillnad för förenings- eller förhandlingsrätten.Detta skydd har inskrivits i FFL och rubbas inte av det föreliggandelagförslaget, vilket har en annan syftning. Utredningen framhåller emellertid,att företrädare för andra fackliga organisationer genom de grundläggandebestämmelserna i och lagen om anställningsskydd får ett skydd mottrakasserier och uppsägning som är i stort sett jämförbart med lagförslagets.Enligt FFL har de rätt tUl skälig ledighet för att delta i fackligaförhandlingar. 2.3.6 O lika slag av fackligt arbete Utredningen uppställer inte andra begränsningar angåendede fackliga uppgifterna än alt dessa skall ha sin grund i lag ellerkollektivavtal eller eljest vara av den art som ankommer på enarbetstagarorganisation i denna dess egenskap. 1 princip är det alltsåorganisationen, som inom ramen för sina stadgar bestämmer vilken fackligverksamhet som skall bedrivas på en arbetsplats. Även arbetstagare somhandlägger fackliga uppgifter utanför arbetsplatsen omfattas av ett flertalbestämmelser i den föreslagna lagen. Något krav uppställs inte på att denfackliga verksamheten skall ha en viss största eller minsta omfattning. Genomatt organisationen har att i förväg anmäla vilka arbetstagare som företräderorganisationen i olika fackliga frågor kan arbetsgivaren påkalla prövning i etttidigt skede av om en viss verksamhet omfattas eller ej. Att lagen endast äger tillämpning på förtroendemän medhandläggande funktioner får enligt utredningen inte tolkas så att endast självahandläggningen anses som fackligt arbete. En facklig förtroendeman bör kunna ta ledigt inte endast för själva förhandlingsarbetetutan även för förhandlingsförberedelser, information, samtal med enskildaarbetstagare osv. Ledigheten får dock inte sträcka sig utöver vad som ärerforderligt för uppgiften i fråga. 1 många fall bör enligt utredningensuppfattning ytterligare klarhet kunna vinnas genom överenskommelser för denenskilda arbetsplatsen. Beträffande omfattningen av det fackliga arbetet fårenligt utredningens mening göras en viss åtskiUnad mellan fackligt arbete, somdirekt berör den egna arbetsplatsen, och andra fackliga uppgifter såsomdeltagande i facklig utbildning eller fackliga konferenser, centraltförhandlingsarbete eller lokala förhandlingar på andra arbetsplatser. Dettaåterspeglas i de regler som utredningen föreslår angående ledighetensomfattning och förläggning samt rätt till betald ledighet. 7 Skydd för anstäUningen Särskilt skydd motuppsägning Utredningen anser det uteslutet att införa regler omuppsägningsförbud av fackliga förtroendemän. Dessa kan, i likhet med övrigaarbetstagare, råka ut för situationer som med nödvändighet leder tUl attanstäUningen måste upphöra. I den mån fackliga förtroendemän bör tUlförsäkrasett skydd vid t. ex. arbetsbrist bör det lämpligen ske genom särskildaturordningsregler. Vad som enligt utredningens mening i stället bördiskuteras är behovet av särskUda regler om förbud mot uppsägning av en fackligförtroendenian på grund av det uppdrag som han har fått eller med anledning avden verksamhet som han bedriver. Utredningen erinrar då först om dengrundläggande regleringen i FFL, varigenom en sådan uppsägning är ogUl och kanföranleda skadestånd. HärtUl kommer de allmänna reglerna om uppsägning i lagenom anställningsskydd. Att en facklig förtroendeman begagnar sig av derättigheter som en framtida lag ger honom för den fackliga verksamheten ärenligt utredningens mening självfallet inte grund för uppsägning. Lagen omanstäUningsskydd innehåller också regler om bl. a. uppskov med en anställningsupphörande då tvist uppkommit om uppsägningens giltighet. Mot denna bakgrundhar utredningen inte ansett det lämpligt att uppställa särskilda regler omförbud mot uppsägning på grund av fackligt uppdrag eller rätt att stå kvar ianställningen vid tvist härom så som exempelvis skett i den antagna nyalydelsen av 42 § arbetarskyddslagen. För brott mot den särskUdaföreträdesrätten till fortsatt arbete, föreslår utredningen dock en särskildregel för att markera att uppsägning i sådant fall inte skall betraktas sombrott mot turordningen utan som ett enskilt uppsägningsfall med den möjhghettUl ogiltigförklaring som då ges i lagen om anställningsskydd. Inle heller föreslår utredningen särskUda regler om skyddmol avskedande. Utredningen framhåller att ett avskedande på grund avarbetstagarens fackliga verksamhet är rättsstridigt så länge verksaniheten bedrivs inom de ramar som anges i lagstiftning,koUektivavtal eller andra rättsliga normer på arbetsmarknaden samt att ävenavskedande regleras av FFL och lagen om anställningsskydd. 1 fråga om skadeståndspåföljden då en facklig förtroendemanrätts-stridigt skUjs från anställningen anser utredningen att reglerna i lagenom anstäUningsskydd inte är tUlfyllest. För att särskUt markera en fackligförtroendemans behov av skydd föreslår utredningen en höjning avskadeståndsbeloppen i lagen om anställningsskydd då åtgärden riktats mot enfacklig förtroendeman. Skydd mot försämrade arbetsförhåUanden elleranställningsvillkor Skyddet mot försämrade arbetsförhållanden elleranställningsvillkor, mot trakasserier eller andra liknande hinder för den fackligaverksamheten har stor betydelse för att trygga de fackliga förtroendemännensStäUning på arbetsplatsen. För skyddsombud och arbetstagarrepresentan-ter ianpassningsgmpper m.m. har i lag föreskrivits att de inte får hindras attfullgöra sina uppgifter. Det har vidare givits ett lagfäst skydd mot att de pågrund av sin ställning eUer verksamhet tUlskyndas försämrade arbetsförhållandeneller anslällningsvUlkor. Motsvarande regler bör enligt utredningens meninggälla även andra fackliga förtroendemän. Utredningen anser att vissa fördelar står att vinna om mandärjämte inför regler om varsel och överläggning då fråga uppkommer om ändringav en facklig förtroendemans anställningsförhållanden. Överiäggning skaU kunnapåkallas innan en arbetsgivare beslutar om omplacering av en förtroendeman,förflyttning, ändrade lönevUlkor etc. Rätten tUl varsel och överläggningföreslås gälla endast den berörda fackliga organisationen. Varselskyldighetenbör i princip gäUa varje ändring av en facklig förtroendemans arbetsförhållandeneller anslällningsvUlkor för att någon diskussion inte skall behöva uppkomma omdet föreligger varselplikt eller inte.