prop · FX036 · 1974-12-31 00:00:00 — Majrts proposition nr 1974 Prop. Maj:ts proposition angående vissa avinternationella arbetsorganisationens allmänna konferens vid dessfemtioåttonde sammanträde fattade beslut; given . Maj:t vill härmed, under åberopande av bilagdautdrag av statsrådsprotokollet över socialärenden, dels föreslå attbifalla det förslag om vars avlåtande till föredraganden hemställt,dels inhämta yttrande över vad föredraganden förordat. 1 propositionen föreslås att godkänner den avinternationella arbetsorganisationen () antagna konventionen (nr 137) om desociala återverkningarna av nya lasthanteringsmetoder i hamnar. Genom propositionenbereds vidare tillfälle att yttra sig över följande, av antagnainstrument, nämligen dels rekommendation (nr 145) i samma ämne som konventionennr 137, dels konvention (nr 138) om minimiålder för tillträde till arbete ochrekommendation (nr 146) i samma ämne. Utdrag av protokoUet över socialärenden, hållet inför HansMaj:t Konungen i statsrådet . Närvarande: statsministern , ministern för utrikesärendena , statsråden , , , ,, , , , , , , ,, , , . Chefen för , statsrådet ,anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter vissa beslutsom fattats av internationella arbetsorganisationens allmänna konferens år 1973vid dess femtioåttonde sammanträde och anför. Genom sin anslutning tUl den 9 mars1920 inträdde såsom medlem av internationella arbetsorganisationen() i . Organisationens beslutande församhng internationellaarbetskon-ferensen - som sammanträder minst en gång , har enligtartikel 19 i organisationens stadga att beträffande förslag, som uppförts pådess dagordning, välja meUan två former för godtagande. Antingen skall ettbeslut resultera i ett förslag till internationell konvention, avsedd attratificeras av organisationens medlemmar, eller också skall det utmynna i enrekommendation, avsedd att övervägas vid lagstiftning eller på annat sätt menutan den bindande karaktär, som tillkommer en ratificerad konvention. Ombeslutet är av mindre räckvidd eller av väsentligen formell innebörd, t. ex. dådet gäller en begäran om utredning, brukar det ges formen av en resolution. Varje medlem av organisationen skall inom ett är fränavslutandet av ett konferenssammanträde underställa vid sammanträdet antagnakonventioner och rekommendationer vederbörlig myndighet (i vårt land )för lagstiftnings- eller andra åtgärder. Varje medlem har vidare skyldighet attunderrätta internationella arbetsbyråns generaldirektör om de åtgärder, somvidtagits för att underställa konventioner vederbörlig myndighet, samt omeljest vidtagna åtgärder. Medlem, som inte ratificerat viss konvention, skalltid efter annan till internationella arbetsbyråns generaldirektör avgeredogörelse för såväl lagstiftning och praxis med avseende på de i konventionenbehandlade frågorna som den omfattning, vari konventionens bestämmelsergenomförts eller avses att genomföras genom lagstiftning, administrativaåtgärder, kollektivavtal eller på annat sätt, samt ange de omständigheter, somförhindrar eller fördröjer ratifice-ringen av konventionen. Motsvarande gälleri fråga om rekommendationer med tillägg, att redovisning skall lämnas även försådana jämkningar i rekommendationer, som befunnits eller kan befinnaserforderliga vid antagande eller tillämpning av dem. De konventioner och rekommendationer, som beslutats avinternationella arbetsorganisationen, skall deponeras hos Förenta nationernasgeneralsekreterare. Varje ratifikation av en sådan konvention skah delgesFörenta nationernas generalsekreterare för registrering i enlighet medbestämmelsen i artikel 102 av stadga. femtioåttondesammanträde hölls i . 1 sammanträdetdeltog delegationer från 114 av lLO:s 123 medlemsstater jämte representanterför många mellanstathga och internationella icke statliga organisationer.Social- eller arbetsministrar från flera i konferensen deltagande länderbevistade sammanträdet. Under ett kort besök vid konferensen höU statsrådet ochchefen för ett anförande i generaldebatten. Det storaflertalet medlemsstater hade sänt fullständiga delegationer, dvs. tvåregerings-, ett arbetsgivar- och ett arbetstagarombud. deltog isammanträdet med en fullständig delegation.' Konferensens dagordning upptog följande ämnen. I. Generaldirektörensrapport. Finansiella ochbudgetära frågor. Upplysningaroch rapporter om medlemsstaternas tillämpning av konventioner ochrekommendationer. Minimiålderför tUlträde tUl arbete (andra behandling). V. Socialaåterverkningar av nya lasthanteringsmetoder i hamnar (andra behandling). Betaldledighet för studier (första behandling). KontroUoch förebyggande av yrkescancer (första behandling). Vidare framlades inför konferensen den rapport omSydafrikas s. k. apartheidpohtik som generaldirektören skall utarbeta.Rapporten ' Genom särskilda beslut och den 18 maj 1973utsåg Kungl. Maj:t följande personer att deltaga i konferensen, nämligen för : som ombud kanslirådet i socialdepartementetIngemar och rättschefen i samt somexperter kanslirådet i och ambassadrådetvid ständiga delegation hos de internationella organisationerna iGeneve Tom Tscher-ning, de båda sistnämnda tillika ersättare förregeringsombuden, avdelningschefen hos arbetarskyddsstyrelsen ,hovrättsassessorn och departementssekreteraren , båda i , de-partements-sekreteraren iutrikesdepartementet , hovrättsfiskalen ,, samt , sakkunnig i ; för arbetsgivarna: som ombud direktören i samt som experter direktören i , tillika ersättare förarbetsgivarombudet, och direktören i samma förening , direktöreni samt direktörsassistenfen . och sekreteraren , alla i ; förarbetstagarna: som ombud internationelle sekreteraren i iSverige samt som experter numera försäkringsdomaren , ombudsmannen i ,ombudsmannen och med. lic. , ,jur. kand. och utbildningschefen , , samt utbildningsintendenten , . föranledde ingen åtgärd från konferensens sida. Underpunkt II på dagordningen antog konferensenbudget för internationella arbetsorganisationen avseende år 1973-1974. Budgetenfastställdes tiU 93 569 000 U.S. Följande av konferensen fattade beslut, vUka hänför sigtiU punkterna IVoch V på dagordningen,skall i enlighet med artikel 19 av internationeUa arbetsorganisationens stadgaunderställas , nämligen 1) konvention (nr 137) om de socialaåterverkningarna av nya lasthanteringsmetoder i hamnar, 2) rekommendation (nr 145) i sammaämne, 3) konvention (nr 1 38) om minimiålderför tillträde till arbete, 4) rekommendation (nr 146) i sammaämne. Texterna på engelska och svenska tUl nämnda fyrainstrument torde få fogas till statsrådsprotokollet i detta ärende som bilagor1-4. En särskUd bilaga med förteckning över samtliga resolutioner som antagitsvid konferensen torde fä fogas tiU protokollet som bilaga 5. Jag tar i fortsättningen upp till behandling först de bådainstrumenten om lasthanteringsmetoder och därefter de som berör minimiåldern. Konvention och rekommendation om de socialaåterverkningarna av nya lasthanteringsmetoder i hamnar Frågan om de sociala återverkningarna av nyalasthanteringsmetoder i hamnar togs upp till en första diskussion vidarbetskonferensen och ledde efter ytterligare överväganden vid 1973 årskonferens till att en konvention och en rekommendation antogs i ämnet.Konventionen antogs med 338 röster, ingen emot och 24 nedlagda ochrekommendationen med 328 röster, ingen emot och 16 nedlagda. Samtliga svenskaombud röstade för båda instrumenten. Konventionens och rekommendationens huvudsakliga innehåll Konventionen har tUlkommit mot bakgrund av attbetydelsefuUa förändringar ägt rum och äger rum avseende lasthanteringsmetoderi hamnar. De nya metoderna har befunnits föra med sig återverkningar påsysselsättningsnivån och på hamnarbetarnas arbets- och levnadsviUkor. Det hardärför ansetts angeläget att genom införande av en konvention vidta åtgärderför en varaktig förbättring av hamnarbetarnas situation, bl. a. i vad avserderas sociala vUlkor. Konventionen är kortfattad och innehåller bara vissasärskilt viktiga bestämmelser. Efter en inledning, vari redogörs för de motivsom lett tUl att antagit en internationell reglering i ämnet, anges iförsta artikeln konventionens tUlämpningsområde och definitioner. I andraartikeln fastslås principen att hamnarbetare skall såvitt möjligt sysselsättaspermanent eller regelbundet. Artiklarna 3 och 4 behandlar register för hamnarbetareoch stadgar att om en minskning av antalet i registret upptagna arbetare bhr nödvändig, åtgärder måste vidtas för attminska effekten därav. Återstående tre operativa artiklar behandlar åtgärderför ökad effektivitet i hamnar genom samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagarei syfte att de sociala fördelarna av de nya metoderna för lasthantering skaUbli tUlfullo tillvaratagna, vidare säkerhet, hälsa, välfärd och yrkesutbUdningför hamnarbetare samt slutligen bestämmelser avseende konventionenstUlämpning. Rekommendationen innehåller samma inledning somkonventionen samt dessutom sju avdelningar. 1 den första avdelningen anges(liksom i konventionen) tUlämpningsområde och definitioner, varpå följer enavdelning, i vUken rekommenderas ett antal åtgärder för att bedöma de sannolikasociala konsekvenserna av förändringar i lasthanteringsmetoder och uttalas attmedlemsstaterna bör införa de nya metoder som bäst lämpar sig för derasspeciella förhåUanden. Nästa avdelning behandlar stabUisering av sysselsättningoch inkomster. Det förutsätts att hamnarbetare skall 'sysselsättas permanenteller regelbundet och att, när detta inte är möjligt, garantier försysselsättning eller inkomster skapas genom bestämmelser om viss sysselsättningper år, s. k. väntepengar och/eller arbetslöshetsersättning. Så följer enavdelning med detaljerade anvisningar för registrering av hamnarbetare,antalet i registret uppförda arbetare samt sättet för att bibehåUa detta antalvid en lämplig nivå. Efter en avdelning om fördelning av arbetskraft följer ettavsnitt om förhåUandet mellan arbetsmarknadsparterna. Häri uttalas attdiskussioner och förhandhngar meUan arbetsgivare och arbetstagare bör syfta tiUatt inte bara lösa aktuella frågor såsom löner och arbetsvUlkor utan också tUlatt en allmän överenskommelse ingås om hela det komplex av sociala åtgärder somkrävs för att möta verkningarna av nya lasthanteringsmetoder. De återståendeavsnitten slutligen behandlar arbetets organisation i hamnarna samt arbets-och levnadsvillkor. De svenska bestämmelser som synes vara av betydelse vidbedömning av ifrågavarande instruments tillämpning på svenska förhåUanden ärlagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring, lagen (1962:381) om allmänförsäkring, arbetsmarknadskungörelsen (1966:368) samt lagen (1973: 370) omarbetslöshetsförsäkring och lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd. Yttranden över konventionen och rekommendationen haravgetts av arbetarskyddsstyrelsen, ,, (),i (LO), ()och . Arbetarskyddsstyrelsen uttalar att sådana socialaåterverkningar som avses i de båda instrumenten ligger utanför styrelsensverksamhetsom- 1* 1974. Några ändringar i arbetarskyddslagstiftningen behövsdärför inte för ratificering av konventionen. SärskUda åtgärder i berörtavseende behöver ej heller vidtas med anledning av rekommendationen. konstaterar att verkets ämbetsområdeberörs av artikel 6 i konventionen samt av punkterna 31,35 och 36 i rekommendationen. Enligt verkets uppfattning finns det ursocialförsäkringssynpunkt inte något hinder för en svensk ratifikation avkonventionen. Ej heUer skulle en ratifikation av konventionen innebära någraproblem på socialförsäkringens område för svenskt vidkommande. Någralagstiftningsåtgärder med anledning av rekommendationen synes ej hellernödvändiga. 1 bosatta svenska hamnarbetare omfattas av den svenskalagstiftningen om folkpensionering. Genom gällande lagstiftning omobligatorisk sjuk- och yrkesskadeförsäkring samt allmän tUläggspensioneringtillförsäkras hamnarbetare i svensk hamn samma förmåner som alla andra i riketsysselsatta arbetstagare. För hamnarbetare, som inte är bosatta i ,gäller dock att dessa enligt gällande lagstiftning under anställning i svenskhamn endast är omfattade av den svenska yrkesskadeförsäkringen. diskuterar inledningsvis begreppet"hamnarbetare" och finner att detta inte är något i Sverigedefinierat yrke och att yrket inte är definierat i publikationen "Nordiskyrkesklassificering" (NYK) som är utgiven av ochutarbetad i samråd med arbetsmarknadsmyndigheterna i de nordiska länderna. De i konventionen berörda yrkesuppgifterna definieras inämnda publikation huvudsakligast som "stuveriarbete" men hit kanäven höra "kran- och traversförare", "truckförare" m. fl.Någon omarbetning av NYK för att tillfredsställa konventionens krav pådefinition av begreppet hamnarbetare torde inte vara nödvändig, dåhamnarbetarna genom sin arbetsplats enligt praxis skiljer sig från övrigayrkesutövare med samma yrkesuppgifter. Gruppen av olika yrkesutövare inomhamnen kommer också att utökas pä grund av de förändringar som i inledningenberörs i konventionen, varför det torde vara olämpligt att definiera begreppet"hamnarbete" närmare. Enligt styrelsens bedömande är samtliga yrkesgrupper somberörs av konventionen tillförsäkrade de vUlkor som konventionen omfattar genombl. a. koUektivavtal, arbetarskydds- och försäkringslagstiftning. Vad härefter beträffar rekommendationen finner styrelsenatt hamnarbetare, liksom andra yrkesgrupper, genom bestämmelserna i arbetsmarknadskungörelsenär tUlförsäkrade möjlighet till omplacering, omskolning, flyttning tUl annanort m. m., om antalet sysselsatta skuUe komma att minska. Härmed ärrekommendationens önskemål i punkten 18:2) uppfyUda. uttalar slutligen, att styrelseninte har något att erinra mot att ratificerar konventionen. Någonsärskild åtgärd behöver enligt styrelsens mening inte vidtas med anledning avrekommendationen. SAF åberopar ett av avgivetyttrande, vari förbundet framhåUer att man från svenskt arbetsgivarhållaccepterat innehållet i de båda dokumenten och därmed också förutsatt attkonventionen kan ratificeras. Förbundet vUl dock göra vissa påpekanden ochförtydliganden beträffande de båda instrumenten. 1 fråga om konventionens artiklar 3 och 4 framhållerförbundet alla ordinarie arbetare är registrerade avvederbörande stuveriföretag (i en del fall även extra arbetare). Arbetsgivarsidanutgår ifrån att själva registreringen och tUlvägagångssättet vid registreringenäven i fortsättningen bestäms av företaget/arbetsgivaren. Beträffande artikel 6säger förbundet att utbildningsbehovet är stort och att kostnaderna förutbUdningen av hamnarbetare bör åtminstone delvis bäras av det allmänna.Slutligen betonas med avseende på artikel 7 att det i princip är deavtalsslutande parternas sak att bringa konventionens bestämmelser itillämpning. I är vi redan på god väg. Arbetsgivarsidan säger ettbestämt nej tiU aU lagstiftning, som kan förändra eUer påverka gäUande ellerframtida kollektivavtaL När det gäUer rekommendationen anmärker förbundet ianslutning tiU punkterna 7, 8 och 13 att det för att åstadkomma regelbundensysselsättning för stuveriarbetarna i många hamnar (speciellt småhamnarna)krävs, att arbetarna kan beordras utföra arbetsuppgifter vid sidan av lossning/lastning av fartyg. 1 princip bör aUa arbetsuppgifter "inom hamnområdet"vara förbehåUna stuveriarbetarna. En sådan ordning som inte fuUt ut gäller i de svenska hamnarna - förutsätter medverkan från industrins sida ochvidare måste LOmedge att gränserna för stuveriarbe-tarnas arbetsområde utvidgastUl att omfatta flera arbetsuppgifter i land. I anslutning tUl punkt 22 framhålls att arbetsgivarsidananser att stuveriarbetarna bör ha skyldighet att förflytta sig tiU"närliggande" hamnar. Denna uppfattning torde delas av . Beträffande punkt 31 betonas att särskilda anvisningargäUer och måste med hänsyn till fackets speciella karaktär även ifortsättningen gälla för stuveriet. Vad sluthgen angår punkterna 33-34(skiftarbete resp. löneformer) uttalas att behandlingen av dessa frågor börvara exklusivt förbehållen de avtalsslutande parterna. LO anser att konventionen bör ratificeras möjligtoch att rekommendationen bör beaktas inom stuverinäringen. Även TCO tUlstyrker att konventionen ratificeras avSverige samt anför i övrigt följande. Den i artikel 1 lämnade definitionen av"hamnarbetare" och "hamnarbete" tolkar TCO på så sätt, attden täcker de många skilda uppgifter som ryms inom de nya metoderna för"eargo handling". Vidare understryker TCO vad som sägs i artikel 5om samarbete mellan arbetsgivar-och arbetstagarorganisationer och betonar detangelägna i att samarbetet i dessa frågor får en sådan utformning atttjänstemanna- och arbetargrupperna reellt och direkt har möjligheter attpåverka utvecklingen inom "cargo handling". finner under hänvisning tillremissyttrandena att allmän enighet råder om att några hinder mot svenskratificering av konventionen inte föreligger och att man från såvälarbetsgivar- som arbetstagarsidan godtar innehållet i konventionen.ILO-kommittén föreslår därför att konventionen ratificeras från svensk sida.Vad beträffar rekommendationen synes några särskilda åtgärder frånstatsmakternas sida inte behöva vidtas med arUedning av densamma. Konvention och rekommendation om minimiålder förtillträde till arbete Även frågan om minimiålder för tillträde tiU arbeteslutbehandlades vid konferens efter en första diskussion vidkonferensen . En konvention och en rekommendation antogs, konventionenmed 328 röster, ingenemot och 24 nedlagda, och rekommendationen med 329 röster, ingenemot och 13 nedlagda. Samtliga svenska ombud röstade för konventionen. I frågaom rekommendationen röstade regerings- och arbetstagarombuden för, medanarbetsgivarombudet lade ned sin röst. Konventionens och rekommendationens huvudsakliga innehåU 1 och med att konventionen antagits av konferensenrevideras tio tidigare konventioner i detta ämne. Den nya konventionen åläggerstater som ratificerar konventionen att föra en politik som är ägnad attavskaffa barnarbete och att successivt höja minimiåldern för tUlträde tillarbete till en nivå som gör det möjligt för ungdomar att uppnå fuU fysisk ochpsykisk utveckling. Varje ratificerande stat skall i en deklaration som fogastUl ratifikationshandlingen ange den minimiålder som staten åtager sig atttUlämpa. Minimiåldern, som skall kunna höjas genom senare deklarationer, fårinte vara lägre än åldern för avslutande av obligatorisk skolgång och i intetfall lägre än . Länder vUkas näringsliv och utbUdningssystem ärotUlräckligt utvecklade får dock till en början föreskriva en minimiålder av 14år. När det gäUer tUlträde tUl farligt arbete har minimiåldernfaststäUts tUl . Vad som är farligt arbete bestäms av nationelllagstiftning eller av den nationella myndigheten. Det finns dock enundantagsbestämmelse, som medger att minderårig får ta anställning i sådant arbetefrån , under förutsättning att hans hälsa, säkerhet och vandel inteäventyras och att den unge fått speciell instruktion eller yrkesutbUdning i denaktuella verksamhetsgrenen. Konventionen är i princip tillämplig på alla slag avarbeten. tar den emellertid hänsyn tUl de svårigheter för en såvidsträckt tillämpning som vissa särdrag i lagstiftning och praxis i mångaländer kan skapa. Därför tUlåts ratificerande stat att från konventionenstillämpning utesluta begränsade kategorier av anställning eller arbete, för vilka specieUa och betydande problem uppstår. Farligt arbete fårdock inte undantas enligt denna bestämmelse. Konventionen beaktar också utveckhngsländernaspraktiska svårigheter och medger att de till en början får begränsakonventionens tUlämpningsområde. Under vissa omständigheter får arbete utföras av ungdomarsom ännu inte uppnått minimiåldern. Sålunda får arbete som ingår som en del avundervisnings- eller utbildningsprogram utföras av bam och ungdom i skolor eUerandra utbUdningsanstalter eller i företag. Beträffande sådant arbete i företaggäUer som förutsättning att uppnåtts. Vidare får barn sysselsättas i lätt arbete, om arbetet inte är skadligt för deras hälsaeller utveckling eller inverkar menhgt på deras skolgång eUer utbUdning. Undersamma förutsättningar får ungdomar som fyUt sysselsättas också i annatarbete även om de inte fullbordat sin obligatoriska skolgång. Beträffande debåda sistnämnda situationerna gäUer att vederbörande nationella myndighet skallange vUka arbeten som kan tUlåtas och vUka vUlkor som därvid skall gäUa.Undantag från bestämmelsen om minimiålder får också medges för sådana ändamålsom deltagande i artistuppträdanden. Rekommendationen är uppdelad i fem avdelningar, sombehandlar resp. nationell politik, minimiålder, riskfyllt arbete,arbetsförhållanden samt tillämpning. 1 fråga om minimiålder för tillträde tillarbete uttalas att medlemsstaterna bör sträva efter att höja denna tiU ,där minimiåldern fortfarande ligger under denna nivå. Åtgärder bör skyndsamtvidtas för att höja minimiåldern till och minimiåldern för farligt arbetetill . Bland de områden, inom vUka åtgärder av praktisk natur bör vidtas,fäster rekommendationen uppmärksamheten på främjande av sysselsättning,utbyggnad av social trygghet och famU-jens välfärd samt undervisning ochyrkesutbUdning. Rekommendationen kräver slutligen att på arbetsplatser, därbarn och ungdomar sysselsätts, tillfredsstäUande arbetsförhåUanden skallupprätthållas i vad avser lön, arbetstid, nattvUa, veckovUa, semester, socialtrygghet samt hälsa och säkerhet. De svenska bestämmelser som är av betydelse för det ikonventionen och rekommendationen behandlade ämnet innefattas i arbetarskyddslagen(1949:1), arbetarskyddskungörelsen (1949:208), kungörelsen (1966:521) om förbudatt använda minderåriga till vissa arbeten, sjö-arbetsridslagen (1970:105) ochsjömanslagen (1973:282). Yttranden har avgetts av arbetarskyddsstyrelsen,, , , , TCO och . Arbetarskyddsstyrelsen gör en jämförelse mellankonventionen och rekommendationen å ena sidan samt svensk lagstiftning å denandra. Av denna jämförelse framgår i fråga om konventionen följande. Enligt artikeln föreskrivs såsom huvudregel en minimiåldersom ej skall vara lägre än åldern för avslutande av obligatorisk skolgång och iintet faU lägre än 1 . Enligt 23 § första stycket arbetarskyddslagen ärhuvudregeln att minderårig inte får användas till arbete med mindre han fyllteller under kalenderåret fyller samt - där fråga ej är om arbete underferietid fullgjort sin skolplikt eller också erhållit behörigt tUlstånd attavsluta sin skolgång. För industrieUt och liknande arbete är enhgt 24 § förstastycket minimiåldern 15 i stället . Genom bestämmelser i 23 § andrastycket och i 24 § andra stycket ges möjligheter till dispens från huvudregeln. Då densvenska arbetarskyddslagen tUlkom gällde en skolplikt . Skolpliktenhar sedermera förlängts tiU . Detta innebär att lagregeln i praktikensvarar mot en minimiålder (det kalenderår vederbörande fyller ),vilket väl korresponderar med konventionen. Bestämmelsen om skolphkt gällerdock som nämnts ej vid feriearbete. Med stöd av dispensbestämmelserna i 23 §andra stycket arbetarskyddslagen och 24 § andra stycket samma lag hararbetarskyddsstyrelsen vidare utfärdat en generell dispens för minderåriga somfyllt att .under ferietid utföra lättare arbete. Styrelsen har ocksåutfärdat genereUa regler om dispens för skolelever som fyllt eller underpågående skoltermin fyller . Dessa kan få användas tilllättare arbeten under , s. k. eftermiddagsarbete. Enligt 24 § andra stycket arbetarskyddslagen kan styrelsenäven i särskUda faU ge dispens för den som under kalenderåret uppnår minst 14års ålder att under ferietid användas i industriellt eUer liknande arbete därdetta är påkaUat av hänsyn till hans yrkesutbildning eller det eljest kan ansesvara till gagn för honom. Ikonventionen nämns inte särskUt feriearbete eller eftermiddagsarbete. Enligtartikel 7.1 kan emellertid den nationella lagstiftningen tillåta att personer iåldern sysselsätts i lätt arbete. Någon definition av vad som skallanses som lätt arbete ges inte och det är vanskligt att avgöra i vad mån denyss relaterade svenska reglerna och den dispensgiv-ning som sker kan ansesstrida mot konventionens syften och mening.