prop · FX03128 · 1974-12-31 00:00:00 — anser att kravetpå riskspridning i första hand inte bör knytas till en procentsats utan ges enallmän utformning. I andra hand föreslås en höjning åtminstone till förnormalfallen. I fråga om de fall som kommer under bankinspektionens prövningbör ingen gräns fastställas. Svenska revisorsamfundet, Aktietfänst m. fl. anser attreglerna om riskspridning inte bör stå i lagen utan i fondbestämraelserna.Sparbankernas bank och ifrågasätter om begränsningarnabehöver gälla statsobligationer ra. m. aktiesparares riksförbundföreslår att de stadganden som kan finnas önskvärda i riskspridningssyfte görsdispositiva, bl. a. för att öppna möjlighet för fondema till specialisering. Förslaget att till förhindrande avraaktkoncentration begränsa fondbolags rätt att i värdepappersfonder inneharaer än av aktierna eller röstvärdet i ett och sararaa aktiebolagtillstyrks eller lämnas utan erinran av de flesta remissinstanserna. Stockholmshandelskammare m. fl, handelskammaren i m. fl. och Svenska revisorsamfundet avstyrker förslaget och anseratt den föreslagna bestämraelsen bör utgå. Som skäl härför anförs bl. a attrisken för maktraissbmk torde vara ringa och att beslämmelsen kan komma attverka till skada för fondandelsägarnas intressen. Problem kan uppkomma t. ex.vid sammanslagning av fonder, ora vissa aktier måste realiseras omedelbart.Begränsningsregeln anses vidare kunna försvåra möjligheterna för en fond attgenom aktieförvärv delta i mindre och medelstora företags finansiering eUer ilikhet med i utiandet förekomraande fondverksamhet specialisera sig tiU visstslag av värdepapper raed hög risk men också högre direktavkastning. Fondhandlareföreningenframhåller att det är nödvändigt att raan skapar möjligheter tUl dispens vidfusioner mellan fondbolag, om den föreslagna bestämmelsen komraer att ingå ilagen. Föreningen revisorer och Skandifondfinner den föreslagna begränsningsregeln alltför snäv. Skandifond förordar enuppmjukning av bestämraelsen bl. a. beträffande aktieinnehavet i fonder somförvaltas av samma fondbolag. Den av utredningen föreslagna bestämmelsen attlikvida medel som ingår i en fond så snart det lämpligen kan ske skall användasför förvärv av värdepapper avstyrks av ett 10-tal remissinstanser. sparbanksföreningenanser att er sådan bestämmelse inte behövs. bör självt kunnavälja den likviditetspolitik man önskar föra. I ett läge med förväntadekursfall kan det vara motiverat med en avyttring av värdepapper för attundvika onödiga förluster. En likviditetsuppbyggnad av detta slag skulle genomett stadgande enligt utredningens förslag kunna förhindras, vilket kan stå istrid mot andelsägarnas intresse. Liknande synpunkter anförs av bl. a.Stockholms handelskammare m. fl.. och . Förslaget att egendomen i en värdepappersfond skallomhänderhas av en förvaringsbank, som står under bankinspektionens tUlsyn ochhar nolariatavdelning, tUlstyrks eUer lämnas utan erinran av så gott som allaremissinstanser. I några yttranden förordas emeUertid att också vissa andrainstitut skall få vara förvaringsbank. anseratt var och en av föreningens medlemmar bör kunna utses till förvaringsbank.Sveriges aktiesparares riksförbund vUl jämställa mäklarfirma, som är medlem avStockholms fondbörs, med de i förslaget upptagna kreditinrättningarna. och Aktietjänstanser att det bör finnas möjUghet för värdepappersfond att anUta fleraförvaringsbanker. Aktietjänst påpekar sålunda att det kan uppstå situationer dåmer än en förvaringsbank kan vara tänkbar för en och samma fond, t. ex. dåfonden växt tUl mycket betydande storlek. kritiserarförslaget att utländska värdepapper skall få anförtros utländskkreditinrättning endast genom förvaringsbankens försorg. Instanserna finner detvara en fördel, om fondbolag tillåts att för förvaringen ha en egen depåutomlands i lämpligt institut. Den av utredningen föreslagna förvaringsmetodenanses endast innebära en fördyring för andelsinnehavama. Svenska fondhandlareföreningenanför liknande synpunkter. Sparinvest föreslår att beslämmelsen får en någotvidare formulering, sora tillåter depå hos utländska mäklarföretag, även omdessa inte skuUe betraktas som kreditinrättningar. Aktietjänst och Skandifondanser att föreskriften att anmälan skall ske tiU bankinspektionen, omförvaringen av värdepapper anförtros utiändsk kreditinrättning, är omotiveradoch därför bör utgå. Remissinstanserna har i alhnänhet inte något atterinra mot utredningens förslag i fråga om förvaringsbanks uppgifter. Svenskarevisorsamfundet avstyrker dock att förvaringsbanken ges en kontrollerandefunktion i samband med att banken verkställer fondbolagets beslut omutbetalning av medel från fondens bankräkning. Samfundet anför att en sådanfunktion innebär en dubbelkontroll, eftersom föreskrifier om tillåtnadispositionsändamål gäller för bolaget och tillsyn utövas av bankinspektionen.Det skulle enbart föranleda oklarhet, om förvaringsbanken skulle ha att tolkatillätiigheten av viss disposition. Utredningens aUmänna synpunkter på fondandelens ochfondandelsbevisets rättsliga karaktär raöter inte någon erinran vid reraissbehandlingen.I allraänhet har remissinstanserna inle heller någon invändning mot attskuldebrevslagens bestäramelser om löpande skuldebrev blir tUlämpliga påfondandelsbevisen. Föreningen revisorer finner emellertid att detär mindre önskvärt att andelsbevis stäUs tUl innehavaren, dels därför altfondbolaget i sådant fall avhän-der sig möjUgheten att få uppgift omandelsägarens namn, dels därför att det kan vara förenat raed vissa risker förandelsägare med ringa erfarenhet av värdehandlingar att äga andelsbevis somgäller i var mans hand. Bankinspektionen, i Västerbottenslän, fondbörsutredningen. och Svenska revisorsamfundet förordar att utfärdande avfondandelsbevis inte bör vara obligatoriskt. I flera yttranden framhålls attdet är möjligt att en övergång till värdepapperslösa förhållanden komraer attske i fraratiden och att det därför kan vara opraktiskt att fraratvinga utfärdandeav värdepapper på ett område som ligger nära aktiehanteringen.Bankinspektionen hänvisar till de rationaliseringar som sker påvärdepappersteknikens oraråde i fråga ora bl. a. förenklad aktiehantering.Enligt inspektionens uppfattning kan sådana rationaliseringar få tiU följd altvärdepappersmarknaden inom överskådlig framtid komraer att söka begagnametoder sora i korthet kan karakteriseras sora värdepapperslösa. Strävanden motytterligare rationalisering kan komma att understödjas genomvärdepapperscentralen och den av centralen gjorda registreringen avvärdepappersinnehaven. Själva aktiebrevet komraer sannoUkt att i sin fysiskaförra få allt mindre betydelse, medan innehåUet i registret blir avgörande.Lagförslaget bör därför kompletteras med en föreskrift som klargör denfrivUliga karaktären av bevisutfärdande och som anger vad sora skall iakttas,ora bevis ej utfärdas. anser också att det inora en ejalltför avlägsen fraratid kan bli aktuellt att inom det rättsområde, därbegreppet löpande värdepapper f. n. spelar en dominerande roll, övergå tUlvärdepapperslösa förhåUanden. Av uppenbara praktiska skäl har det ejkunnat konuna i fråga att på aktiemarknaden avstå från bmket av aktiebrev avsedvanligt slag. Genom lagstiftningen om förenklad aktiehantering samtupprättandet av en värdepapperscentral skapas ett registreringsunderlag, vUketkan leda tUl sekundära rationaliseringsvinster, såsom övergäng tiU förande avvärdepapperskonto och clearing meUan 1974: 128 86 sädanakonton i stället för utfärdande av aktiebrev och överförande av besittningen avdylika dokument. Det är önskvärt att delägarskap i värdepappersfonder kanförvallas under Ukartade, rationaliserade former som de, vUka står aktiesidantiU buds. Möjligheter kan öppna sig för bankernas notariatavdelningar att gefondandelsägare en bättre och billigare service, i den mån värdepapperslösarutiner blir tillämpliga. Om fondandelsbevis ej behöver utfärdas, blir detnödvändigt för fondbolaget att föra ett noggrant register överfondandelsägarna, att inför förestående utdelningstillfälle avstämraa registretoch att på eget initiativ verkställa själva utbetalningen osv. Fondbolaget kan åläggasskyldighet att raed stöd av registret tUl fondandelsägarna översändamotsvarande uppgifter m. ra. sora enligt utredningsförslaget skall återfinnaspå ett fondandelsbevis. Det skulle eraellertid vara onödigt tyngande förlagtexten, ora den korapletterades med alla de regler som skulle behövas fördessa undantagsfall. Sådana regler kan i stället utfärdas i administrativordning. Det förefaller vara en naturlig uppgift för bankinspektionen att påansökan av fondbolag medge att fondandelsbevis ej behöver utfärdas och attdärvid ange de villkor som skall gälla. fömtsätter att fondandelsbevisinte skall behöva utges i den mån andelsägare avstår från att begära sådantbevis. Fondbolagen skulle annars bli förhindrade att tUlvarata betydande rationaliseringsvinstervid fondförvaltningen. Revisorsamfundet anser likaså att det kan vara onödigtatt kräva att fondandelsbevis alltid skall utges och att det är tUlräckligt meden föreskrift att tiUsynsmyndigheten skall ha godkänt formen för bolagetsbevis om fondandel. i pekar också på dehanteringsmäs-siga förenklingar som kan utvecklas och anser attlagtexten bör överarbetas med anledning av inrättandet av värdepapperscentralen. I fråga om prisbUdningen på fondandelsbevis uppgerstyrelsen för att vissa värdepappersfonder som är föremålför ett utbrett svenskt intresse "anges" i börslokalernagenom att de hos resp. fonder aktuella inlösens- och försäljningspriserna anslåspå särskUda tavlor. Priserna publiceras på de stora tidningarnas handelssidor.På den s. k. fria marknaden förekomraer det att fondandelar under förmedlingav börsmedlem men utan vederbörande fonds medverkan överlåts direkt frånsäljare till köpare. "Betalkursen" på andelarna brukar härvid blinågot högre än fondens inlösenspris men lägre än dennasförsäljningspris. Transaktionen är sålunda ekonomiskt fördelaktig för bådesäljaren och köparen. Marknaden är dock begränsad. Då det är i viss månberoende av tUlfälligheterna om den fria marknaden i fondandelar skall kunnautnyttjas av en presurativ köpareeller säljare är det av föga intresse att publicera det fåtal avslut sora nusker. SkuUe marknaden breddas, torde raan eraellertid fä räknaraed att fortiöpande noteringar pubUceräs. För offi-cieU notering vid fondbörsär dock andelar i öppna värdepappersfonder mindre lämpade. Förfarandetvid utmätaing av fondandelsbevis uppmärksammas av EON, som bl. a. framhålleratt osäkerheten om bevisens civUrättsliga karaktär kan skapa viss tvekan ochmedföra skiftande praxis hos kronofogdemyndigheterna. Utredningens förslag om fondbolags skyldighet attoffentiigt redovisa förvaltningen av värdepappersfond tiUstyrks eller lämnasulan erinran av de flesta remissinstanserna. Svenska revisorsamfundet ochNykiei-hetsfolkets aktiefonder anser dock att den föreskrivna kvartalsredogörelsenkan utbytas mot en redovisning för fondens ställning varje halvår. Enligtrevisorsamfundets mening är det mycket tveksamt, om kvartalsredogörelserverkligen tjänar sitt syfte. Andelsägarnas förvärv avser otvivelaktigtlångvariga placeringar. Utfall och värdeinfluenser sora avser korta perioderbör ha ringa betydelse för deras handlande. Nykterhetsfolkets aktiefonderbefarar att en skyldighet att avge redogörelse varje kvartal koraraer att blialltför betungande frän kostnadssynpunkt för mindre fonder. För de större fondernaraed en omfattande handel med andelar kommer det att finnas behov avkvartalsredovisning också utan föreskrift i lag. anser att fondbolagen integenom lagföreskrifter bör tvingas alt iaktta en rapporteringsfrekvens som ärsträngare än de allmänna kraven på värdepappersmarknaden och förordar attlagens bestäraraelser utforraas så att fondbolag utora årsberättelse skall varaskyldigt avge delårsberättelse vid rainst ett tillfälle. 4.3.13 Övertagandeav fondförvaltningen, m. m. De föreslagna reglerna ora övertagande avfondförvaltnmg och upplösning av fond läranas i allraänhet utan erinran avremissinstanserna. har vissa synpunkter i anslutning tillförslaget att förvaringsbanken på egen hand skall fördela tillgångarna enligtde regler som gäUer vid konkurs, om vid en fonds upplösning tUlgångama ejförslår tUl att täcka skulderna och förlikning ej kan träffas. Hovrätten anserdet sålunda önskvärt att det skapas en anordning som motsvarar rättensombudsmans medverkan vid uppgörande av utdelningsförslag samt att det öppnasmöjlighet till av utdelningsförslaget. Utredningens förslag i fråga om tiUsyn överfondbolagen och om bankinspektionens tUlsynsverksamhet accepteras allmänt avremissinstanserna. KF berör i detta sammanhang sättet för försäljningav fondandelsbevis. I den mån nya aktiefonder tUlkommer och konkurrensen omkunderna blir hårdare kan mindre lämpliga försäljningsmetoder komma atttillämpas, t. ex. i samband med personligt besök hos tUltänkt köpare.TiUsynsmyndigheten bör därför följa utvecklingen med uppmärksamhet, Remissinstansema har i aUmänhet inte något attinvända mot utredningens förslag i fråga om skadeståndsskyldighet ochstraffansvar. En instans framför dock särskilda synpunkter, bl.a. rörandepersonlig skadeståndsskyldighet för vissa personer i ansvarig ställning inomfondbolag och förvaringsbank. Dessa frågor berörs närmare i specialmotiveringen. Uttedningens förslag tUl övergångsbestämmelserlämnas utan erinran av nästan alla remissinstanser. Aktietjänst instämmer i vadutredningen anfört om att övergångstiden bör uppgå tiU efterlagens ikraftträdande och föreslår att tiden bestäras tiU . Även Nykterhetsfolketsaktiefonder anser att tiden bör sättas tiU och att det bordefinnas övergångsbestämmelser som genom t. ex. en extra tidsfrist möjUggör förstiftelser, som har ett lägre stiftelsekapital än det erforderliga minstaaktiekapitalet för fondbolag, att anpassa sig efter de nya bestämmelserna.Genom dispens av tiUsynsmyndigheten borde i sådana fall kunna medges en övergångstidupp till . och särskUt efter andravärldskriget har företag för kollektiva investeringar i värdepapper kommit attspela en allt större roU på den intemationella kapitalmarknaden. Företagen karaktäriseras av att de samlar uppkapital från allmänheten genom att emittera aktier i företaget eUer andelar ien tiU företaget knuten fond. Kapitalet investeras i värdepapper, främst aktiermen även andra värdepapper, t. ex. obligationer, och förvaltas av företaget. Iföretagets investeringsverksamhet ingår att tillse att placeringarna ger en I aUmänhet ingår inte så stora aktieposter i värdepappersportföljenalt det förvaltande företaget därigenora får ett dorai-nerande inflytande inågot aktiebolag. Företagför kollektiva investeringar kan arbeta i flera forraer, och det kan ofta varasvårt att dra en klar gräns mot andra samraanslutningar av typ förvaltnmgsbolageller raot vissa finansierragsbolag. Allmänt kan sägas att utmärkande drag förföretagen i fråga är att de för en rörUg investeringspolitik för att åstadkommaen god riskfördelning av värdepappersinnehavet och i övrigt genomföra de målsom uppstäUts för vär-depappersplacermgen. Fonder,som är knutoa tiU företagen, kan vara slutaa eller öppna. De slutaa fondemautmärks av att det sammanlagda antalet fondandelar är bestämt från början ochatt antalet inte kan ökas eller rainskas annat än i strängt formbunden ordning,dvs. utan att de bestämmelser sora reglerar verksaraheten ändras. löser i allraänhet inte in försålda andelar. Andelama ärsora regel föreraål för handel på sararaa sätt sora värdepapper i allraänhet.Kursen på fondandelama blir därigenora beroende inte bara av värdet av de ifonden ingående värdepapperen ulan också av tiUgång och efterfrågan påandelama. Slutna fonder är normalt konstmerade i aktiebolags form. Andelarna ibolaget raotsvaras därvid av aktier och investerarna är aktieägare i bolaget. Deöppna fonderna, som är betydligt vanligare än de slutaa, skUjer sig från dessafrärast genom att det förvaltande företaget åtager sig att lösa infondandelama. När företaget säljer fondandelar, investeras de influtaa medlen inya värdepapper och fondens storlek ökas därigenom. Fonden minskar närföretaget löser in andelar. Inlösnmgen sker i princip med medel som erhållitsgenom försäljning av värdepapper från fonden. Värdet på en andel är vid varjetidpunkt det sammanlagda värdet av värdepapperen i fonden delat med antaletutelöpande andelar. Möjligheten att få andelarna i en öppen fond inlösta gerdem en hög likviditet, vUket är en av orsakerna tUl att aktiefondsverksarahetenkommit att i allt större omfattamg utövas i öppen form. Denrättsliga konstmklionen av de öppna fondema varierar i olika länder. Tvåhuvudformer kan anges, nämligen bolagsformen och den kontraktuella formen. Närverksamheten utövas i bolagsforra bildar på motsvarande sätt som hos deslutaa aktiefondema investerarnas insatser aktiekapital i ett bolag, i vUketinvesterarna således är aktieägare. Aktiekapitalet placeras i värdepapper, somförvaltas av bolagsledningen. Systemet fömtsätter att bolaget har rätt attåterköpa sina egna aktier. Aktiekapitalet i sådant bolag kan ökas eUer minskasfritt tUl skUlnad från vad som gäller enligt t. ex. den svenskaaktiebolagslagstiftningen. Utmärkande för den kontraktuella forraen är att deti konstmklionen fömtsätts tre parter, vilkas mbördes förhåUanden regleras genomavtal. , fondföretag, säljer och löser in andelar i en värdepappersfond i regel aktiefond, vUken beteckning vanligtvis används i det följande ochsköter placeringar i värdepappersportföljen. Övriga parter är enförvaringsbank, som har hand om de värdepapper som ingår i portföljen, samtinvesterarna. och förvaringsbanken råder ettstadigvarande avtalsförhållande. Investeraren anses genom köp av andel ifonden ha ingått etl avtal med förvaltningsföretaget och förvaringsbanken.Detta avtal upphör, om hans andel löses in. En aktiefond kan enligt den nuberörda konstruktionen ägas av fondföretaget eller investerarna eller, enligtdet anglosachsiska systemet, av båda parter genom en form av dubbeläganderätt. I förekommer företag, som inriktar sig påkoUektiv investering i värdepapper, i tvä former, nämligen s. k.investmentbolag och aktiefondsförelag, ibland gemensamt betecknade som investmentföretag.Investmentbolagen är aktiebolag och därigenom underkastade den svenskaaktiebolagslagstiftningen. Aktiefondsföretagen, däremot, har i aUmänhet enkonstruktion, som ansluter till den tidigare berörda kontraktuella formen.Fondledningen utövas som regel av en stiftelse. Försäljning av fondandelar ochdäremot svarande bevis (fondandelsbevis) sker dock regelmässigt genom ettfristående företag. Fondegendomen förvaras i bank. Det rättsliga förhållandetmellan fondledning och investerare regleras i stadgarna för fonden. Stadgarnainnehåller också bestämraelser om fondens inriktaing, fördelningen avvärdepapper i fonden, m. m. Aktiefondsverksaraheten utövas genora försäljningoch inlösen av fondandelar och fondandelsbevis samt köp och försäljning avvärdepapper till den fond som uppkommit genom investerarnas insatser.Försäljningen av andelama och bevisen sker utan kontroll från det allmännassida beträffande t. ex. försäljningssätt eller koslnadspåslag. Inte hellerverksamheten i övrigt är föremål för någon reglerad form av kontroU. Verksamhet med öppna aktiefonder utövas av bl. a.Stiftelsen (Koncentra-fondema), Stiftelsen (A-fonderna), Stiftelsen , Stiftelsen ,Stiftelsen och Stiftelsen (Interfond). Ett företag förvaltar slutna fonder, AB Svenskaaktier. En sammanställning av de svenska aktiefondsföretagen har lämnats underavsnitt 2.3 och jag hänvisar till den därvid läranade redogörelsen. I saknas f. n. lagstiftaing om aktiefonderoch aktiefondsverksamhet. Sådan lagstiftning finns dock i flertalet länder, ivilka aktiefondsverksamhet utövas, t. ex. i förenta stater,, , , , och . Iflera andra länder i förbereds lagstiftning i dessa hänseenden. Även inom och har frågan om reglerför aktiefondsverksamhet tagits upp. Inom dessa organisationer har sålunda olikalångt gående rekommendationer gjorts i syfte att nå en viss internationellsamstämraighet vid den rättsUga regleringen av aktiefondsverksamheten i resp.medierasländer. Jag får anledning alt närmare återkomma tUl detta i sambandmed redovisningen av förslagets lagtekniska utforraning. Aktiefondsföretagen förvallar oftast betydandetiUgångar. har verksamheten ökat kraftigt i de industrielltutvecklade länderna. För exempelvis uppgick aktiefondernassararaanlagda värde till 3,1 mUjarder resp. 7 miljarder ,vilket innebär en uppgång . I ökade fondtillgångarna från 3,3miljarder schweizerfrancs till 11,6 miljarder eller med över250 %. Motsvarande siffror var för 600 milj. resp. 4 mUjarderschiUing (). hade aktiefondsföretag medtUlgångar på mol 7,7 mUjarder , en ökning , I fanns under dessa år fonder på 2,9 resp. 5,7 mUjardergulden, en ökning . Aktiefonderna i förenta stater ökade från42,tiU 62,8 miljarder , dvs. 5.2Behovet av lagstiftning om företag för kollektiva investeringar Som nämnts saknas i lagstiftning omaktiefonder. Inte heller finns det i någon utsttäckning i övrigt rättsreglersom direkt kan tiUämpas på de öppna aktiefondsföretagen och den verksamhet deutövar. I betänkandet (SOU 1969: 16) Lagstiftning om värdepappersfonder m. m.och om stämpelskatt på värdepapper tar aktiefondsutredningen upp frågan ombehovet av en särskUd lagstiftning ora företag för kollektiva investeringar.Utredningen erinrar om att de s. k. investmentbolagen, som i principfidlföljer samraa syfte som aktiefondsföretagen, är underkastadebestämraelserna i aktiebolagslagen ora styrelse, årsredovisning och andraregler till skydd för aktieägarna. På bolagsstäraraa kan dessa delta i bolagetsangelägenheter, och den enskilde kapitalplaceraren får därigenora möjlighetatt själv utöva inflytande i fråga om förvaltningen av värdepappersportföljen.Utredningen framhåller beträffande investmentbolagen att specieUa reglerutöver aktiebolagslagstiftningen hittiUs inte ansetts erforderliga och attförslag till särlagstiftaing för dessa bolag därför inte lagts fram.Remissuistanseraa har inte haft någon avvikande uppfattning i denna fråga. Inteheller jag finner anledning att i detta sararaanhang förorda särskildreglering av eller tUlsyn över investraentbolagen. Såvitt avser de s. k. aktiefondsföretagen ärförhåUandena däreraot annorlunda. Utredningen framhåller att de stadgar, somandelsköparen vid förvärv av fondandel anses godkänna, i allmänhet brukar innehållaen närmare reglering av de rättsfrågor som normalt uppkoraraer i förhållandetmellan företaget och andelsinnehavarna och atl något behov av lagbestämmelserdärför inte anselts föreligga. Inte heller har utvecklingen påaktiefondsmarknaden föranlett krav på en rättslig reglering av aktiefondema ochaktiefondsverksamheten. Trots detta har utredningen kommit tUl denuppfattningen att en sådan reglering har flera väsentiiga uppgifter att fyllaoch att en lagstiftning på detta område därför bör komma till stånd.Utredningen har härvid särskilt åberopat följande omständigheter. Antalet aktiefondsföretag i är f. n. ganskalitet. Värdet av de förvaltade fondema är dock förhållandevis stort.Andelsinnehavarna är många och torde tUl stor del kunna hänföras tUl kategoriensmåsparare. Antalet personer som berörs av verksamheten är därigenom ganska betydande.Utvecklingen kan vidare väntas medföra en ökning av antalet aktiefonder. GäUandecivU- och associationsrättsUga regler lärapar sig inte alltid väl sora tmderlagför en reglering av ifrågavarande slag av aktiefondsverksamhet. DecivUrättsliga bestämmelser som f. n. kan tillämpas på förhållandet mellanaktiefondsföretag och andelsinnehavare är mycket knapphändiga. Parterna måsledärför i stor utsträckning reglera sina inbördes förhållanden genom avtal.Andelsinnehavarna har ingen möjlighet att utöva inflytande på fondföretagetseller fondemas skötsel. De har inte heller insyn i fondernas förvaltning ellerrätt att medverka vid utseende av revisorer.