prop · FX03162 · 1974-12-31 00:00:00 — En fungerandemätplatsorganisation ar en fömtsättning för en tillförlitlig provningsverksarahet,och det är därför enligt min mening rimligt att en del av kostnaderna förriksmätplatsverksaraheten täcks genöra alt avgifter tas ut avriksprovplatserna. Som gmndval för den fortsattaorganisationsverksaniheten bör nu en författningsreglering komma till stånd. Frågan är då vUken form denna författningsregleringbör ha, I delta sammanhang måste särskilt beaktas den nya RF, vilken skallbörja till-lämpas , Denna innebär att förhållandet mellan enskildaoch det allmänna, som gäller åligganden för enskilda eller i övrigt avseringrepp i enskUdas personliga eller ekonomiska förhållanden, i princip meddelasgenom lag, dvs, av . Till denna kategori hör de föreskrifter på gmndav vilka provning, kontroll eller besiktning skall företas. Hit torde däremot ioch för sig knappast vara att räkna de organisatoriska bestämmelsema omprovning och kontroU. Med hänsyn till dessa bestämmelsers nära samband med deföreskrifter som medför provnings- eller kontrollskyldighet anser jagemellertid att de grundläggande reglema om organisationen av den officiellaprovningen och den officiella metrologiska verksaraheten bör ges i form av lag. En grundtanke bakora statsraaktemas beslut år 1972var att både den officiella provningsverksaraheten och den officieUaraetrölogiska verksamheten skulle bedrivas samordnat så att väsentliga behovblev tUlgodosedda och tillgängUga resurser utnyttjades rationeUt. Som jag nyssanförde bör målsättningen för samordningen av den officiella provningsverksamhetenvara att ansvaret inom varje område så långt möjligt skall läggas på en endariksprovplats. I stor utsträckning bör detta kunna ske genom frivilligaöverenskomraelser. Med hänsyn bl. a, till de krav på opartiskhet och oberoendesom enligt vad jag tidigare anfört måste ställas på en riksprovplats blir detdock i vissa fall nödvändigt att göra väsentliga ingrepp i enskildasverksamhet. Frågan om införande av riksprovplatssystemet påverkar såledesenskUdas rätt på ett sätt som gör det lämpligt att understäUa frågan. Pågrund av de oraständigheter sora jag här redovisat anser jag att degrundläggande bestämmelserna rörande organisationen av den officiellaprovningsverksamheten och den därtill nära anknutna officiella metrologiskaverksamheten bör ges i form av lag. Bestämmelserna synes lämpligen böra upptasi två särskilda lagar, en om riksprovplatser och en om riksmätplatser. Lagamabör utformas så, alt de ger vissa ramar för nämnda verksamheter somregeringen ges nödvändiga bemyndiganden. Lagen om riksprovplatser kan göras omedelbarttUläraplig på all officiell provning som inleds efter lagens ikraftträdande.Däremot kan det enligt min mening inte komma ifråga att göra den nyalagen tillämplig på officiell provningsverksamhet som redan nu bedrivs. Det äremellertid angeläget att även den officiella provningsverksamhet som f. n.bedrivs inlemmas i den nya organisationen. I enlighet med vad som anförts iprop, 1972: 54 måste organisationen av denna verksamhet, sora utövas i skUdaoch olikartade former, på lämpligt sätt anpassas till förhållandena inom varjesärskUt område. Samordningsåtgärderna måste därför med nödvändighet skesuccessivt under en tämligen lång övergångstid. Vid genomförandet avriksprovplatssystemet bör så långt detta är möjligt samförstånd sökas med deenskilda organ som förekommer inom varje särskilt område. Det bör ankomma påden centrala förvaltningsmyndigheten, statens provningsanstalt, att undan förundan ytterligare undersöka förhållandena inom varje särskilt område därofficieU provning nu bedrivs och ta upp förhandlingar med berörda parter ominförande av den nya organisationen där denna befinnes lämplig. Sedan behövligtförberedelsearbete skett bör det vara möjUgt att på ett enkelt sätt göra lagenom riksprovplatser tillämplig också på sådana områden där officieU provningredan nu bedrivs. Lagtekniskt synes nu angivna synpunkter kunna tUlgodosesgenom en föreskrift i lagens övergångsbestämmelser av innebörd att regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer skall ha rätt att förordna att lagenskall tUlämpas även på officiell provning som bedrivs vid lagensikrafllrädande. Ett sådant förordnande bör dock inte kunna ta överförfattningsföreskrifler som på visst område innebär att en speciell ordningskall gälla för provningen. Själva lagen bor med hänsyn till att en speciellordning för provningen undantagsvis kan vara påkaUad innehålla en bestämmelseom alt lagen inte gäller för det fall att annat är särskilt föreskrivet. Inom ramen för både den officiella och denfrivilliga provnings- och mätverksamheten kommer betydelsefulla uppgifter attläggas på olika statliga myndigheter. De föreskrifter som kan behövas för attreglera samordningen av dessa myndigheters verksamheter liksom derasinpass-ning i övrigt i den nya organisationen torde kunna meddelas i administralivordning. I fråga om statliga myndigheter bör nödvändig samordning i storutsträckning kunna ske genom samråd och informationsutbyte. När det gäUer utformningen i övrigt av de bådalagama bör dessa så långt möjligt ha en likartad uppbyggnad. Vissa skillnader ärdock motiverade av att den officiella raetrölogiska verksamheten föreslås blianförtrodd uteslutande åt statliga myndigheter. Båda lagarna synes lämpligen böra inledas med enbesläraraelse ora vissa grundläggande begrepp. I lagarna bör också tas in en föreskriftsom fastlägger det officiella ansvaret för resp, verksamheter, Lagen omriksprovplatser bör enligt vad jag anfört innehålla en bestämmelse om dekrav som måste stäUas på en riksprovplats. I den föreslagna lagstiftningen börvidare ges vissa bestämraelser ora forraema för utseende av riksprovplatsresp. I både lagen ora riksprovplatser och lagen omriksmätplatser bör ges bestäraraelser ora den auk-torisationsverksamhet somsyftar till att komplettera riksprovplatssystemet och riksmätplalssystemet medauktoriserade provplatser resp. auktoriserade matplatser. Båda lagarnaföreslås slutligen innehålla bestäraraelser om vissa avgifter. Denföreslagna lagstiftningen bör träda i kraft . I enlighet med det anförda har inomindustridepartementet upprättats förslag till 1. lag om riksprovplatser m. m., 2. lag ora riksmätplatser ra. I fråga om de enskilda bestämmelserna ilagförslagen vUl jag utöver vad jag anfört i det föregående anföraföljande. 6.1Förslaget till lag om riksprovplatser Lagen innehåller vissa grundläggande bestämraelserora riksprovplatser och auktoriserade provplatser. Att dessa bestämraelsergivits formen av lag sammanhänger som framhållits i avsnittet 4 i den allmännamotiveringen bl, a, med att bestäramelserna har nära saraband med deföreskrifter på gmnd av vilka enskUda blir skyldiga att företa provning,kontroll eller besiktning. Ett annat skäl till att lagformen vaUs är somtidigare nämnts att frågan om införande av riksprovplatssystemet påverkarenskilds rätt på ett sådant sätt att frågan lämpligen bör underställasriksdagen. I paragrafen definieras begreppen riksprovplats ochofficiell prov-nin". Definitionen på begreppet riksprovplats är formelli det att riksprovplats är varje organ som enligt lagen utsetts att utföraofficiell provning. Ett organ får härvid anses utsett enligt lagen, även omlagen är tiUäraplig endast på grund av förordnande av regeringen eUer rayndigheti enlighet med övergångsbestämmelserna. Materiella bestämmelser omriksprovplats finns i de närmast följande paragraferna. För att en viss provning skall vara officiell krävsenligt definitionen i paragrafens andra stycke att det på grund av bestämmelsei lag eller annan författning föreligger skyldighet att utföra provningen. Detmåste alltså vara fråga ora en rättslig skyldighet att utföra provningen.Varje annan provning är att betrakta sora frivillig provning. Inte ens om detföreligger ett faktiskt tvång att utföra provningen blir den således officielli lagens bemärkelse, A andra sidan är det tillräckligt att det rättsligatvånget kommit tUl uttryck i en författning av låg valör, t. ex. iverksföreskrifter, I begreppet officiell provning ligger vidare att det skallvara fråga ora teknisk provning, kontroll eller besiktning som ej äregenkontroll. Med egenkontroll förstås kontroll som någon utan krav påopartiskhet hos den provande låter utföra i egen verksamhet på eget ansvar, 1 enlighet med statsmakternas beslut (jfrprop, 1972: 54, NU 1972: 38 rskr 1972: 199) skall organiseras ett system medriksprovplatser vilka tillsammans skall täcka landets behov av officiell provning.I denna paragraf slås fast att officiell provning skall utföras avriksprovplats, om inte annat är särskilt föreskrivet. Ansvaret för den officiellaprovningen fördelas mellan de enskilda riksprovplatserna så, att var och en fåransvaret för ett visst objektområde, I den enskilda riksprovplatsens ansvaringår alt bedriva verksamheten riksomfattande och med anpassning till dettotala behovet inom provplatsens objektoraråde. Detta kan föra med sig altriksprovplatsen får bedriva verksamheten på flera olika orter i landet. Det bördock framhållas att det organ som utses till riksprovplats inte nödvändigtvisbehöver ha egna resurser som täcker alla moment i provningsverksamheten på detaktueUa området. Det kan i vissa fall vara praktiskt och lärapligt attriksprovplatsen för vissa uppgifter anlitar utomstående. Provningen sker dockalltid på riksprovplatsens ansvar. Det bör i detta sararaanhang uppraärksammasatt raed provning avses det tekniska förfarande varigenora föreskrivande rayndigheterhåller ett faktaunderlag för beslut i frågan ora den aktuella produkten elleranläggningen kan godkännas eller inte, Sora anförs i den allmänna motiveringenoch vid 3 § kan det emeUertid koraraa i fråga att också låta riksprovplatsenbesluta i godkännandefrågan. Eftersom sistnämnda uppgift innefattarmyndighetsutövning måste överlämnandet, om det riktar sig till exempelvis ettaktiebolag, enligt 11 kap. 6§ i den nya RF ske genom lag. Hinder möter däremot inte mot att genom ettsärskUt förordnande överlämna myndighetsutövning till en anställd vid t. ex,ett aktiebolag. Utformningen av denna paragraf gör det möjligt att utnyttjasistnämnda konstruktion, som f. n, används vid AB , ocksåinom ramen för en riksprovplats. Genom denna lag kommer systemet med riksprovplatseratt gälla i fråga om officieU provning sora inleds efter lagensikraftträdande. Undantag härifrån görs som nämnts endast för det fall attannat är särskUt föreskrivet. Undantagsbestämmelsen öppnar en möjlighet attvid införande av viss officiell provning skapa en speciell ordning förprovningen, Detla får i så fall ske genom föreskrifter i den författning somreglerar provningen. Möjligheten att undanta viss provning frånriksprovplatssystemet bör utnyttjas endast när detta är påkallat av särskildaskäl. Lagen är inte tUlämplig på officiell provning sombedrivs vid lagens ikraftträdande. Regeringen eller myndighet som regeringenbestämraer har emellertid i övergångsbestämmelserna givits befogenhet attförordna att lagen skaU tiUärapas också på sådan provning. Eftersora dennaparagraf innehåller ett undantag för det fall att annat är särskilt föreskrivet,kan lagens tillämplighet i fråga om officiell provning som inletts redan vidlagens ikraftträdande komma att bli beroende inte bara av att ett sådantförordnande meddelas utan även av att ändring i berörd författning sker. I vadraån författningsändring måste företas blir beroende på vad den aktuellaförfattningen innebär. I många fall torde den författningsmässiga regleringenha fått en sådan utformning att systemet med riksprovplatser kan införas utanförfattningsändring. I paragrafen anges de grundläggande krav som måsteställas på en riksprovplats. Riksprovplatserna skall var och en inom sittområde representera nödvändig sakkunskap. De måste vidare vara fristående frånkommersiella och andra intressen på ett sådant sätt att deras opartiskhet kangaranteras. Som anförts i prop. 1972: 54 bör den officiellaprovningsverksamheten anpassas till förhållandena inora varje särskilt oraråde,Saratidigt förutsätts att tillgängliga resurser utnyttjas effektivt. Härnäranda omständigheter för med sig att man under en övergångstid får accepteraatt enskilda organ fortsätter redan upptagen verksamhet. En förutsättning föratt dessa organ skall kunna komma i fråga som riksprovplatser är självfalletatt de uppfyller kraven på opartiskhet och sakkunskap. I detta sammanhang mästevidare uppmärksammas bestämmelserna i 11 kap. 6 § tredje stycket i den nya RF.Enligt dessa bestämmelser kan förvaltningsuppgift överlämnas till bolag,förening, samfällighet eller stiftelse. Om förvaltningsuppgiften innefattarmyndighetsutövning måste dock överlämnandet ske genom lag,dvs. det är sora kan anförtro bolag och andra sådana organmyndighetsutövning. Som jag anfört i avsnittet 4 i den allmänna motiveringenär riksprovplatsens primära uppgift att utföra den tekniska provning ellerundersökning varigenom föreskrivande myndighet erhåller ett faktaunderlag förbeslut i frågan ora den aktuella produkten eller anläggningen kan godkännaseller inte. Denna provningsverksamhet kan i och för sig inte anses innefattamyndighetsutövning. Emellertid kan det som fömt nämnts i många fall varapraktiskt och önskvärt att beslutet i godkännandefrågan fattas och meddelas idirekt anslutning till provningen. Föreskrivande myndighet avses därför i vissutsträckning kunna delegera beslutanderätten i sådana frågor till riksprovplatsen.Uppgiften att fatta beslut i godkännandefrågan innefattar utan tvivelmyndighetsutövning. Detta får enligt 11 kap, 6 § i den nya RF tUl följd attuppgiften endast genora lag kan överläranas till en riksprovplats som är bolag,förening, samfällighet eller stiftelse. Som nämnts vid 2 § möter dock intehinder mot att på sätt som f. n. sker vid AB förordnaenskilda tjänstemän vid riksprovplatsen att utöva beslutanderätten.Självfallet innebär nämnda bestämmelse i den nya RF inte heller något hindermot att delegera beslutanderätten i godkännandefrågan till riksprovplats somär myndighet. Riksprovplatserna avses som anförts vid 2 §tUlsamraans skola täcka landets behov av officiell provning och kontroll. DenenskUda riksprovplatsens behörighet knyts dock enligt bestäramelse i dennaparagraf till visst varu. Beslut att utse riksprovplats ärett s. k. norrabeslut. Detta innebär bl, a, att beslutet kan förenas raed olikavillkor och att det kan återkaUas. Enligt paragrafen ankomraer det på regeringen ellerrayndighet sora regeringen bestämmer att utse riksprovplats, I enlighet med vadsom anförts i prop, 1972: 54 avses befogenheten att utse riksprovplats blidelegerad till statens provningsanstalt. Av allmänna förvaltningsprinciperföljer dock att det ankoraraer på regeringen att raeddela närmare föreskrifterrörande statliga myndigheter, I sådana fall då det blir fråga om att utse statligmyndighet till riksprovplats skall således frågan hänskjutas till regeringen, Paragrafen innehåller bestämmelser om tillsyn öververksaraheten vid riksprovplats som inte är statiig myndighet, I fråga orariksprovplats sora är statlig rayndighet torde det i enlighet raed vad jaganfört i av- snittet4 i den allraänna raotiveringen få ankomma på regeringen att meddela deföreskrifter som kan behövas. Paragraferna innehåller bestämmelser omauktorisation av andra organ än riksprovplatser att utföra provning som ej ärofficiell. Auktorisationen innebär en prövning av att organet har kompetentpersonal och lämplig utrustning för viss provning. Sedan auktorisationmeddelats skall fortlöpande kontrolleras att dessakrav alltjämt uppfylls. Däremot prövas norraalt inte frågan huruvida organetintar en fristående ställning gentemot kommersiella och andra intressen. Genomauktorisationsförfarandet skapas ett komplement till systemet medriksprovplatser. Som exempel på organ som kan komma i fråga kan nämnasstatliga och kommunala verk med teknisk verksamhet samt industrUaboratorieroch konsultföretag som för egen eller annans räkning utför provning ochkontroU, I paragrafens första stycke föreskrivs attriksprovplats skall lämna bidrag till den centrala förvaltningsmyndighetenskostnader för dess verksamhet enligt denna lag och lagen om riksmätplatser. Häravses således provningsanstaltens kostnader för administration ra. av riksprovplats-och riksmätplalssystemet. Det torde få ankomma på regeringen eller myndighetsom regeringen bestämraer att bestämma på vad sätt och med vilket beloppbidraget skall utgå. Enligt paragrafens andra stycke är auktoriseradprovplats skyldig att ersätta kostnaderna för auktorisationen. Skyldighetenomfattar såväl de kostnader som är förknippade med meddelandet av auktorisationensom de kostnader som sammanhänger med den fortiöpande kontrollen. Det torde fåankomma på regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att meddelanärmare föreskrifter för tillämpningen av bestämraelsen. 1 paragrafen fastslås rätlen att ta ut ersättningför provning som utförts av riksprovplats. Paragrafen innehåller också ettbemyndigande för regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer attmeddela normer för debiteringen liksom de övriga föreskrifter som behövs förtill-lämpningen av bestämmelsen. Paragrafen upptar bestämmelse om talan mot beslutav annan myndighet än regeringen. Övergångsbestämmelserna innebär att lagen utanvidare gäller endast officiell provning som inleds efter ikraftträdandet.Lagen är således tillämplig på officiell provning som införs på nyaområden, såvida annat inte föreskrivs i den författning som reglerar provningen,I enlighet med definitionen på begreppet officiell provning sker införande avofficiell provning därigenom att i lag eller annan författning tas införeskrifter som innebär att viss provning skall äga rum. I fråga om den officiella provning som bedrivs vidlagens ikraftträdande ger lagens övergångsbestämmelser regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer ett bemyndigande att förordna att lagenskall vara tillämplig också på sådan provning. Som anförts vid 2 § tar ettsådant förordnande dock inte över de författningsföreskrifter som kan finnasrörande formema för provningsverksaraheten. Nämnda paragraf gör sora nämntsundantag för det fall att annat kan vara särskilt föreskrivet. I sådant fallmåste ett förordnande om lagens tiUäraplighet korapletteras medförfattningsändring. I många fall torde eraellertid lagen kunna bringas itillämpning genom enbart ett förordnande. Utnyttjandet av raöjligheten attförordna ora lagens ikraftträdande raåste sora jag framhållit i avsnittet 4 iden allmänna raotiveringen ske under beaktande av de skilda och olikartadeforraer i vUka den officiella provningsverksamheten f, n, bedrivs så att en lämpliganpassning kan ske till förhållandena inom varje område. Införandet av det nyasysteraet raåste raed hänsyn härtill ske successivt. På vissa oraråden, t, ex,när det gäUer kontroU enligt livsraedelslagen (1971:511), railjöskyddslagen(1969: 387), lagen (1973: 329) ora hälso- och nuljö-färliga varor, lagen (1928:289) angående handel med utsädesvaror och förordningen (1967: 139) omobligatorisk statsplombering av utsädesvara och om växtförädlingsavgift, kandet vara motiverat att t, v, begränsa sig till samråd och inforraationsutbyte.Införandet av riksprovplatssystemet får vidare förutsättas ske under skäUgthänsynstagande tUl enskUda organs behov av rimlig övergångstid, I vissutsträckning får man också tänka sig att befintliga organ får fortsätta sinverksarahet sora skäligen kan behövas för att avvecklaverksamheten. Också när officiell provning införs på nya områdenkan övergångs-problera motsvarande dem jag berört uppkorama. Dessa problemtorde få lösas på ett likartat sätt, 6.2Förslaget till lag om riksmätplatser Denna lag utgör en parallell till lagen omriksprovplatser. Lagen syftar till att inom det metrologiska området fastiäggaansvarsförhållandena och ge möjlighet till en samordning av befintligaresurser. Som anförts i prop, 1972: 54 finns det ett starkt samband mellan åena sidan provning och kontroll och å den andra allmän raetrologisk verk- samhet.En väl fungerande och opartiskt anordnad officiell metrologisk verksamhet är isjälva verket en viktig förutsättning också för den officiellaprovningsverksaraheten. I enlighet härmed upptas i denna lag vissarambestämmelser rörande riksmätplatser och auktoriserade matplatser. I denna paragraf definieras begreppet riksmätplats.I enlighet med statsmakternas beslut (jfr prop. 1972: 54, NU 38, rskr199) skall inora orarådet för allraän metrologisk verksamhet byggas upp ettsystem av riksmätplatser. Viktiga uppgifter för den allmänna metrologiska verksamhetenär bl. a. att definiera måttenheter samt att utveckla och använda såvälteoretiska och praktiska metoder som instruraent och norraaler för raätnjngar.Enligt denna paragraf läggs det officiella ansvaret for denna verksarahet inomvarje särskilt område på det organ sora utsetts i enlighet raed bestämmelsernai denna lag, områdets riksmätplats, Samraantagna avses riksraätplatserna skolatäcka behovet av officiell raätning och kalibrering. Varje riksraätplats skall enligt vad som anförts iprop. 1972: 54 inom sitt delområde representera bästa tillgängliga sakkunskapoch dess opartiskhet måste kunna garanteras, OfficieU allmän metrologiskverksarahet bedrivs f, n, uteslutande vid statliga myndigheter. Enligt dennaparagraf skall det officiella ansvaret även i fortsättningen åvUa statUg myndighet,I paragrafen anges också de huvuduppgifter som ankommer på riksmätplats, Som nämnts vid 1 § skall varje riksmätplats taansvaret för den officieUa metrologiska verksamheten inom ett visst deloraråde.Detta har i denna paragraf uttryckts så, att riksmätplats utses för en ellerflera storheter. Beslutet att utse riksmätplats är ett norrabeslut, vilket bl,a, innebär att beslutet kan förenas med villkor och att det kan återkaUas. Riksmätplatsskall enligt denna paragraf utses av regeringen. Paragrafen innehåller bestämmelser om auktorisationav vissa organ att utföra mätning sora inte ankommer på riksraätplats.Bestämraelsen har motsvarighet i 7 § lagen om riksprovplatser och vad som däranförts om auktorisation av provplatser är tillämpligt också på auktorisationav matplatser. De auktoriserade matplatserna är avsedda att utgöra ettkompleraent till systemet med riksmätplatser, I själva verket Prop.1974: 162 21 tordeden större mängden av mätningar komma att utföras vid de auktoriseradematplatserna. Paragrafen innehåller bestämmelse om giltighetstidför auktorisation enligt 4 §. I paragrafen ges bestäramelser om tillsyn öververksamheten vid auktoriserad matplats som inte är statiig myndighet. Paragrafen innehåller bestämmelser om återkallelseav auktorisation. Liknande bestämmelser finns i 9 § lagen (1974: 191) ombevakningsförelag. 1 paragrafen har upptagits en motsvarighet tillbestämmelsen i 11 § andra stycket lagen om riksprovplatser. Paragrafenhar viss motsvarighet i 12 § lagen om riksprovplatser. Paragrafen innehåller bestämmelse om talan raotbeslut av annan myndighet än regeringen. Under åberopande av det anförda hemställer jag attKungl. 1. lagom riksprovplatser, ra. 2. lagom riksmätplatser, ra. Medbifall till vad föredraganden sålunda raed instämraande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till skallavlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar.