prop · FX03166 · 1974-12-31 00:00:00 — Maj:t bestämraer får befogenhet att föreskriva att inom landet eller deldärav anmälan för sararåd alltid skall göras i fråga om särskilda slag avarbetsföretag. Som tidigare nämnts kan samrådsskyldighet behöva föreskrivas t.ex, i fråga ora husbehovstäkter, Sora exempel på arbetsföretag beträffande vUkasådan föreskrift bör meddelas för hela riket vill jag närana raarkberedninggenora hyggesplöjning, I första hand bör det emellertid ankomma pålänsstyrelsen att raeddela sådan föreskrift ora sararådsskyldighet. Genomsamrådsförfarandet bör skapas en smidig handläggningsordning som gör detmöjligt för myndigheterna att ta upp diskussioner i ärenden sora bedömsangelägna från naturvårdssynpunkt. Liksom f. n. bör ha möjlighetatt ge föreläggande om skadebegränsande åtgärder. Som jag tidigare berört börde nya samrådsbestäraraelsema i viss utsträckning kunna användas i stället förnuvarande 19 §-förordnanden. När det gäller åtgärder i skogsbruket vill jagerinra om det förslag till ändring i skogsvårdslagen sora jag tidigareredovisat. Förslaget innebär att skogsraarkens ägare skall vara skyldig att igod tid före en planerad awerkning antingen anraäla denna tUlskogsvårdsstyrelsen eller i stället redovisa sina awerkningsplaner för viss tidfraraöver. bör åläggas att inforraera orasådana anmälningar och redovisningar inom de områden som anger.Länsstyrelsen får härigenora tillfälle att följa utvecklingen inora skogsbraketoch raöjlighet att ingripa genora förordnande om naturvårdsområde eUer omsamrådsskyldighet eUer med föreläggande enligt 20 §, i den mån länsstyrelsenfinner det befogat från naturvårdssynpunkt. Sådana ingripanden bör föregås avsararåd raed . Den som gjort föreskriven anmälan enligtskogsvårdslagen, bör anses också ha fuUgjort anmälan för sararåd enligt 20 §NVL. Det ankomraer på Kungl. Maj:t att raeddela föreskrifter i nu angivnahänseenden. Det ligger i sakens natar att föreläggande enligt20 § NVL inte får innebära så långtgående inskränkningar i markanvändningenatt markägaren skuUe ha blivit berättigad till ersättaing för intrång ipågående markanvändning, ora raotsvarande föreskrifter raeddelats raed stöd avandra bestämmelser i nämnda lag. Vad jag anfört om gränsen för möjUga inskränkningari skogsbraket i saraband raed föreskrifter för naturvårdsområde är aUtsåtUlämpligt även i fråga om föreläggande enligt 20 §, Enligt 22 § NVL gäUer raedvissa undantag allmänt tUlståndstvång för varaktigt anbringad utomhusreklam.För anordningar som inte omfattas av tUlståndstvånget finns ändå möjUghet attsöka tUlstånd hos . Om en dylik anordning som satts upp utantiUstånd eller i strid mot givet tUlstånd är uppenbart vanprydande ilandskapsbUden, kan raeddela föreläggande ora avlägsnande avanordningen eller vidtagande av annan erforderlig åtgärd med den. NVK:s förslag i fråga om 22 § innebär huvudsakligenatt skyldighet införs att avlägsna affischer och annan utomhusanbringad tUlfällighetsreklam. NVK föreslår att envar sora själv eller genomannan anbringar sådan anordning skall vara skyldig att avlägsna den inom fyraveckor för anbringandet, som skall anges på själva anordningen.Saknas uppgift i detta hänseende eller tas inte anordningen bort inomföreskriven tid, skall enligt förslaget koramunen vara skyldig att avlägsnaanordningen på bekostnad av den sora är ansvarig för anbringandet. NVK:s förslag i denna del har i aUmänhettillstyrkts av de få remissinstanser som uttalat sig i ämnet. Endast enremissinstans har avstyrkt förslaget under motivering att kostnaderna skullebli orimligt höga, om en effektiv tiUsyn av bestämmelsens efterlevnad skaUutövas. För egen del anser jag att det är angeläget attkomma till rätta med olägenheterna av tillfällighetsreklam. Det förekommeraUtför ofta att mer eller mindre trasiga affischer sitter kvar avsevärd tidefter det att den tilldragelse som affischen avsåg inträffat. De särskildabestämmelsema till skydd mot nedskräpning i 23 och 24 §§ NVL kan visserligentillämpas beträffande kvarlämnade och trasiga affischer, men behov avytterligare rättelsemedel synes föreligga. Jag förordar därför att en bestämmelseinförs i huvudsaklig överensstäraraelse raed NVK:s förslag. Det bör aUtså vidstraffansvar åligga den som utomhus anbringat eller låtit anbringa sådantillfällighetsreklam sora här avses att avlägsna den inora frånanbringandet. Någon remissinstans har anfört att det är opraktiskt att krävaatt datum för anbringandet skall anges på anordningen. Jag delar denna uppfattning.De anordningar som avses med den föreslagna bestämmelsen innefattar i allmänhetreklara för någon bestämd händelse, t. ex. en auktion, en föreställning ellerett möte sora äger rura som oftast anges på anordningen. Mantorde kunna utgå ifrån att anordningen förlorat sin aktualitet när fyra veckorförflutit från dess uppsättande, I vissa faU, t, ex. beträffande valaffischer,kan föreligga ett legitimt intresse att affischen skall få sitta kvar en längretid. Det bör därför medges att vissa tillfäUiga anordningar får bibehållasunder än . Har en affisch suttit uppe I fyraveckor, är den vanligen underkastad nedskräpningsbestämmelser.Hälsovårdsnämnden kan då förelägga den som anbringat eller låtit anbringaanordningen att ta bort den eUer att, om inte föreläggandet efterkommes, vidtaåtgärder på den försumliges bekostnad. Av 3 § allmänna ordningsstadgan (1956:617) och komraunala renhållningslagen (1970: 892) följer att kommunalmyndighet har befogenhet att även utan föregående föreläggande ta bortnedskräpande föremål. Ytterligare föreskrifter i dessa hänseenden synesobehövliga. Inte heller anser jag det nödvändigt att, såsora ett parremissinstanser föreslagit. krävaatt uppgift om vem som är ansvarig för anbringandet av anordningen skaU angespå densamma. Själva anordningen torde i allmänhet lämna tiUräckUga upplysningari detta hänseende. 8.3.5Delegation till kommun m. m. NVK framhåller att kommunemas inflytande på denlokala planeringen stärkts och att kommunerna fått ökadanledning att göra samlade bedöraningar rörande raarkanvändningen och utformariktlinjer för bebyggelseutvecklingen inom kommunen. Genom sambandet mellandenna planering samt kommunernas ekonomiska planering och verksamhetsplaneringutgör naturvårdsplaneringen enligt kommittén en viktig sektor isamhällsplaneringen och miljöutforraningen inom kommunen, Koraraunema bör,anför koramittén, ges en häremot svarande ställning inom natarvården. I dettasyfte har kommittén föreslagit dels en utvidgning av i naturvårdskungörelsen(1964: 825) intagna föreskrifter om samverkan och sararåd mellan stat ochkommun i naturvårdsärenden, dels ett tillägg till NVL innehållandebestämmelser om delegatlon till koraraun av vissa beslutsfunktioner enligtlagen. Förslaget innebär att Kungl. eller rayndighet som Kungl. Maj:tbestämmer skall kunna förordna att befogenheter att medge undantagfrån strandskyddet (16 §), ge föreläggande ora borttagande av stängsel (17 §)eller rivning av. förfallen byggnad (21 §) samt meddela tillstånd ochföreläggande beträffande utomhusreklam (22 §) skall ankomma på kommunen.Kommunens styrelse skall enligt kommittén ha möjUghet att i sin tur uppdrahandläggningen av ifrågavarande ärenden åt särskild nämnd. Förslaget har fått ett positivt mottagande underremissbehandlingen. Flera av de tillstyrkande remissinstanserna frarahållerdock att en förutsättning för delegation bör vara att kommunen upprättat enöversiktlig plan och har tUlgång tiU ett representativt sammansattnaturvårdsorgan med sakkunnig personal. Några remissinstanser anser attdelegation skall kunna ske också i fråga om beslut enligt 18-20 §§ och beträffandevitesföreläggande. Delade meningar har också framkommit i frågan om delegationskall ske till koraraimen eller direkt till- byggnads-näranden eller annankommunal myndighet som handhar naturvårdsfrågor. Negativa till förslaget omdelegation till koraniun är en länsstyrelse. Erdigt uttryckligt stadgande i 2 § NVL ärnaturvården en såväl statiig som angelägenhet. Beslutsfunktionernaenligt Jagen utövas dock med vissa undantag av . Kommunemasengagemang inom naturvården har ökat kraftigt . Utvecklingenligger i linje med kommunindelningsreformen, genom vilken kommunema fått,bättre resurser att fullgöra sina uppgifter inom samhällsplaneringen, samt medden fysiska riksplaneringen, vUken enligt statsmakternas beslut skall S 1974. konkretiserasocb fullföljas i en fortsatt planermg främst på komraunal nivå. De ökadekommunala insatsema på naturvårdsområdet förstärker enligt min mening behovetav saraordning och samstämmighet mellan de statiiga och kommunala organensställningstaganden i naturvårdsärenden. Jag förordar, i anslutning tUl förslagbl. a, av , att betydelsen härav markeras genom enuttrycklig lagbestämmelse av innehåll att skall samråda medvederbörande kommun, innan den fattar beslut om bUdande av naturreservat ellernaturvårdsområde eller avgör annat naturvårdsärende av vikt, Komraunala myndigheter har redan f, n. vissabefogenheter enligt NVL. Sålunda kan hälsovårdsnämnd ingripa raed föreläggandei samband med nedskräpning. rayndighet som handhar naturvårdsfrågorkan begära handräckning för att erhålla rättelse i samband med brott mot NVL,Jag har tidigare föreslagit att byggnadsnämnd skall få befogenhet alt prövafrågor om privata förbudsskyltar. Mot bakgrund av vad jag har sagt ombehovet av samordning mellan kommunala och statUga stäUningstaganden pånaturvårdsområdet anser jag i likhet med kommittén och flertaletremissinstanser att komraunerna bör kunna få direkt inflytande påhandläggningen även av vissa andra ärenden enligt NVL. Detta bör ske genom attKungl, Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer ges berayndigande atttill myndighet delegera sådana beslutsfunktioner enligt NVL sora harnära sakligt samband med befogenheter enligt byggnadslagstiftningeneller där eljest rent lokala intressen står i förgranden. Beträffande fråganvUka slag av ärenden som sålunda bör kunna delegeras tUl kommun ansluter jagmig till NVK:s förslag med det tillägget att delegation också skall kunna avsebefogenhet att meddela dispens enligt 19 § från föreskrifter förnaturvårdsområde, Därjärate bör delegation av befogenhet att meddelaföreläggande kunna inbegripa befogenhet att förena detta med vite. Spörsmåletom delegation bör ske tUl kommun, kommunstyrelsen, eller någotannat kommunalt organ bör lämpligen avgöras med hänsyn till arten av deärenden som det är fråga ora och den ordning sora tillämpas för handläggningenav hithörande frågor inom vederbörande koraraun. I regel torde delegation böraske direkt till viss nämnd. I författaingstex-ten bör i enlighethärmed föreskrivas att delegation kan ske tUl myndighet. Delegationenligt den föreslagna bestämraelsen föratsätter givetvis att vederbörandekomraunala rayndighet har tillgång tiU personal sora har sakkunskap i natarvårdsfrågor,Dessutora bör, åtrainstone i den raån fråga är om ärenden angående tUlståndtill bebyggelse eller liknande åtgärder, föratsättas att tiUfredsstäUandebeslutsunderlag finns i komraunal översiktsplanering. Ändringama i NVL, särskilt de sora avserstrandskydd och naturmiljön, bör enligt min mening åtföljas avinformationsåtgärder från det allmännas sida. Informationsverksamheten bör iförsta hand ankomma på . Den konuner enligt min uppfattninginte att bli mer omfattande än att verket kan klara den raed befintligaresurser. 9 Upphävande av förordningen med vissa bestämmelser angående utrotande avberberis inom nationalparker etc. Enligt förordningen (1939: 188) med vissabestämmelser angående utrotande av berberis inom nationalparker och såsomnaturminnesmärken fridlysta områden äger lagen (1933: 231) om utrotande avberberis å viss mark tillärapning på sådana skyddade oraråden. Utrotaing somankommer på annan än vetenskapsakademin får dock inte verkstäUas inora sådanaområden utan att sättet för arbetets utförande anmälts hos akademin ochakademins föreskrifter iakttas vid utrotningen. Enligt näranda lag ochkungörelsen (1967: 401) raed vissa bestäraraelser ora bekärapande av berberisutför lantbmksnäranden inventering av beståndet av berberis samt leder ochövervakar arbetet raed utrotningen och ställer tekniska hjälpraedel tillförfogande. Skyldigheten att ombesörja utrotningen åligger jordägaren, förordning tillkora på grand av att detför jordbraket inom vissa delar av landet ansågs angeläget att åtgärder vidtogsför att utrota berberis inom nationalparker och andra natarskyddsoraråden ochatt osäkerhet rådde beträffande berberislagens räckvidd (prop, 1939: 60, s, 8),Lantbraksstyrelsen förordar att förordningen upphävs, eftersom den numera fåranses sakna betydelse. Enligt styrelsen torde det inte längre vara aktuellt medbekämpning av berberis inora nationalparker. Vidare har upplysts att 1933 årslag ora utrotande av berberis f, n. är föremål för översyn inora styrelsen.Eftersom vetenskapsakademin är tiUsynsmyndighet förnationalparkerna, bör det inte heller åvila akademin att bestämma de metodersora får användas vid utrotningsarbetet. Mot bakgrand av det anförda föreslårjag att förordning nu upphävs. I enlighet med det anförda har inomjordbraksdeparteraentet upprättats förslag tUl 1, lag ora ändring i natarvårdslagen(1964: 822), 2, lag ora ändring iskogsvårdslagen (1948: 237) och 3. lag om upphävande av förordningen (1939:188) medvissa bestämmelser angående utrotande av berberis inom nationalparker ochsåsom natarminnesmärken fridlysta områden. Förslagettill ändringar i naturvårdslagen Motiven tUl tUlägget i första stycket harredovisats i avsnitt 8.3.2 och till ändringen i tredje stycket I avsnitt 8,3,1, I andra stycket hänvisas tUl rennäringslagen (1971:437), som reglerar samemas ifrågavarande rättigheter. Med hänsyn tillatt vargen och järven är fridlysta under hela jaktåret enligtjaktiagstiftnlngen, har de tagits med bland de särskUt uppräknade djurbeträffande vUka jakt är generellt förbjuden inora nationalpark, I anslutning till ifrågavarande bestäraraelser harnaturvårdsverket och vissa andra remissinstanser framfört förslag omInskränkning i samernas särskUda rättigheter inom nationalpark.Naturvårdsverket föreslår att nuvarande undantag för dessa rättigheter och förenskUd rätt som uppkommit innan nationalpark avsätts utgår och ersätts raedbestäramelser ora rätt till ersättning i fall då pågående raarkanvändningavsevärt försvåras. Jag vill med anledning härav erinra ora att nuvarandebestäramelser innebär att nationalpark endast kan avsättas på staten tUlhörigmark och att de inte ger möjUghet till tvångsåtgärder möt t, ex. före avsättandetuppkomna enskUda servitutsrättigheter eller mot rättigheter sora enligtrennäringslagen tUlkommer samema. Däremot kan enligt expropriationslagen(1972: 719) expropriation ske såväl av enskUd mark för bevarande somnationalpark sora av enskUda rättigheter inora nationalpark, varjämte samematUlkommande rättigheter kan upphävas eller inskränkas med stöd avrennäringslagen. Införande av möjlighet att inom nationalparksinstitutets ramvidta tvångsåtgärder mot enskilda rättigheter och saraemas särskUdarättigheter skidle aktualisera förhållandet tUl naturreservat och över huvudinnebära en omgestaltning av institutet som jag inte är beredd att lägga framförslag om utan föregående utredning och remissförfarande, Enligt 8 kap, 7 § i den nya regeringsformen, somträder i tiUämpning , kan genom lag bemyndigaregeringen att på naturvårdens oraråde besluta föreskrifter som avser ingrepp ienskildas personliga eUer ekonomiska förhällanden eiier som rör kom- munernasbefogenheter och åligganden. kan därvid med stöd av 8 kap, 11 §regeringsforraen raedge alt regeringen överlåter åt förvaltningsrayndigheteller koramun att meddela bestäramelser i ämnet. Det är däremot inte tillåtetenligt den nya regeringsformen att överlåter normgivningsbefogenhetertill en av utpekad förvaltningsmyndighet under regeringen. På grundhärav har 10 § ändrats så att befogenheten att meddela föreskrifter om vad allmänhetenhar att iaktta inom naturreservat överflyttas från tillregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. En motsvarande ordning har föreslagits också ivissa andra sararaanhang. Den använda konstruktionen har nödvändiggjort vissaändringar i anknytande paragrafer, Ändringeni första stycket föranleds av ändringen i 10 §. I andra stycket tUläggs att isaraband raed att den upphäver eller medger undantag frånnaturreservatsföreskrifter skall kunna föreskriva att företaget skall gottgöraintrånget i naturvårdsintresset också på annat sätt än genora att bekostasärskUd undersökning av naturreservatet eller särskUd åtgärd för att bevaradet. Med tUlägget åsyftas åtgärder sora har till syfte att begränsa eUer raotverkaden skada som uppkommer genom upphävandet eller undantaget. Innebär beslut oraundantag t, ex, att ett arbetsföretag tar i anspråk en del av ett reservat dären bad-, parkerings- eller tältplats, sanitär inrättning eller liknandefunnits, bör kunna krävas att företaget iordningstäUer en ny liknande anordningpå annan plats inom eller i närheten av reservatet, om förutsättningar iövrigt finns därför, I de nya tredje och fjärde styckena tas in sådanabemyndiganden för regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer somföranleds av 8 kap, 7 § i den nya regeringsformen. Enligt nämnda bestämmelseskall bemyndigande för regeringen att beslula föreskrifter om bl, a. naturvårdlämnas i lagform. Föreskrifter som avses med bemyndigandet i tredjestycket är sådana som f. n, kan raeddelas av med stöd avkungörelsen (1965: 57) ora lokala bestäraraelser tUl skydd för djurlivet.Föreskrifterna kan avse förbud att 1) färdas eller uppehålla sig inora visstområde, 2) landa med båt eUer annan farkost, 3) jaga eller raedföra jaktredskapeller hund, 4) bortföra eller skada ägg eller bo eUer 5) ofreda djur genorafotografering eller liknande åtgärd. Föreskrifterna kan med undantag av demsora åsyftas i 1 och 2 också avse markinnehavaren och hans folk. Fjärde stycket innebär att regeringen fårberayndigande att raeddela sådana föreskrifter som avses i kungörelsen (1963:608) om utplantering avvUt m.m. (omtryckt 1967:772, ändrad senast 1971:1133), Enligt kungörelsen, varssyfte är att hindra okontrollerad utplantering av vissa djur som kan skadavildnad eUer växtlighet eller är främraande för vår fauna, är det förbjudet attutplantera eller annars i frihet utsätta björn, lo, varg, järv, bäver, vUdsvm,kronhjort, dovhjort, vUdkanin, ralnk eller bisamråtta och likaså däggdjur ellerfågel sora inte tillhörde rikets viltbestånd vid utgången av 1963, Den sominnehar sådant djur som avses i kimgörelsen är skyldig att hålla det Instängtpå betryggande sätt. kan raedge undantag från bestämmelsema. EnUgt nuvarande tredje stycket får fridlysning avväxt- eller djurart inte utgöra hinder mot awerkning av skog eller eljest motmarks ändamålsenliga nyttjande. Exempelvis förbud mot jakt med stöd av detföreslagna nya tredje stycket kan måhända i något fall medföra hinder motmarkens ändamålsenliga nyttjande. Detta bör dock inte begränsa bestämmelsernastUlämplighet. Däremot bör föreskrifter av det slag som kan raeddelas enligt 14§ i dess föreslagna nya lydelse I Ukhet med vad som föreslagits beträffandeinstitutet natarvårdsoraråde inte få raedföra att pågående raarkanvändningavsevärt försvåras. Bestämmelsens slopande torde som antytts inte få någonnäranvärd praktisk betydelse. Motiven tiU ändringarna i fråga orastrandregleringen redovisas i avsnitt 8.3.3. Som exempel på fall där en i 16 § första stycketavsedd anordning avhåller allmänheten från att begagna sig av allemansrättenkan nämnas den i skärgården ej ovanliga företeelsen att raarkägare sätter uppen flaggstång eller ordnar uteplats vid stranden långt från boningshuset iavsikt att förmå den båtbuma allraänheten att avstå från att landstiga påplatsen. Sådana föreskrifter för allmänheten som avses i 16 § andra stycketblir i regel bindande även för markägarna, om inle särskilda omständigheterföranleder annat. Ändringen i första stycket innebär attlänsstyrelsens möjligheter att ge föreläggande om stängselgenombrott ellerborttagande av stängsel vidgas. En verksarahet sora fått en viss orafattning undersenare tid är viltuppfödning inora hägnade områden. Omfattande hägnader imarkerna för detta ändaraål kan innebära olägenheter från allemansrättslig synpunkt.Frågan ora håUande av vilt inom hägnad är f. n. föremål för granskning av ensärskUd arbetsgrupp inora . En rapport raed förslag tillåtgärder väntas . Jag avser att åter-komma tUl denna fråga, omnaturvårdsverkets undersökning ger vid handenatt särskilda åtgärder behövs för att reglera ifrågavarande verksamhet bl. a.raed hänsyn tUl dess negativa inverkan på allmänhetens rörelsefrihet inaturen. Med skylt avses i 17 § andra stycket även därmedjäraförlig anordning. Bestäraraelsen riktar sig i första hand mot anslag avtypen "Privat område", "TUlträde förbjudet", "Privatbadplats", genom viUca skyltens uppsättare söker hindra allmänheten fråntiUträde till område där allemansrätt råder. Uttrycket "färdas fritt"har samma betydelse som i första stycket. Första punkten är i normala fall intetillämplig i fråga ora förbudsskylt sora enbart riktar sig mot bUparkeringeller mot bilttafik på enskild väg, såvida inte väghållaren på grund av villkori samband raed statsbidrag är skyldig att hålla vägen öppen för aUmänheten.Andra fall då en awisningsskylt uppenbarligen är behörig är då den uppsatts avmyndighet t. ex. i syfte att hindra aUmänheten från att beträda ett fågelskyddsområde.Sora exerapel på fall då en byggnadsnämnd kan ha anledning överväga att getillstånd till uppsättande av av-visningsskylt kan näranas fall då skotertrafikeller ridning eller anhopning av besökande på ett begränsat område kan befarasraedföra allvarlig markskada och över huvud fall där det är tveksarat i vadmån allemansrätt föreligger inom visst område eller inte. Motiven tUl ändringarna i bestämraelserna tillskydd för naturmiljön redovisas i avsnitt 8.3.4. Beträffande orden "regeringen eller statligeller myndighet som regeringen bestämmer" hänvisas tillraotiveringen vid 10 §. Forrauleringen raöjliggör att myndighet vid behov kanmeddela generella tillstånd till uppsättande av skylt eller affisch. Den i tredje stycket använda texten "affischeller annan tUlfällig anordning" avser att markera att bestämraelsen inteär tillämplig på sådana varaktigt anbringade anordningar som omfattas avtillståndstvång enligt första stycket. En affisch som gjorts raera beständiggenom plastbehandling e. d. och som skall sitta uppe avsesalltjämt falla under första stycket. Undantaget i andra punkten gälleranordningar av det slag sora avses i andra stycket inbegripet anslagstavlor i den mån anordnmgarna är av tUlfällig karaktär, liksom meddelanden som behörigenanbringats på anslagstavla. De nya bestäramelserna kommer i princip att blitUlämpliga även på inte varaktiga affischer sora klistras t. ex. på envederbörligen godkänd annonspelare. Av praktiska skäl synes lämpligt attmyndighet som lämnar tUlstånd tUl uppsättande av annonspelare eller Uknandesamlidigt meddelar behövliga föreskrifter angående affischering på pelaren. 25,31, 33 och 34 §§ Upphävande av 28 § föranleder rent redaktionellaändringar i 25, 31, 33 och 34 §§. Hänvisningen till 28 § tas bort i nämndaparagrafer. har föreslagit införande av rältför staten att inlösa mark t. ex, i faU där staten åläggs att betala så storintrångsersättning för inskränkning I pågående markanvändning att fastighetenstotalvärde i stort sett får anses ersatt. Med anledning härav vill jagframhålla att antalet faU där ersättning över huvud kan komma i fråga minskatavsevärt genom de nya ersättningsregler som trädde i kraft , För de falldär ersättning kan komma i fråga även föreligger möjlighet attexpropriera marken för bildande av naturreservat. Något raera påtagligt behovav ytterligare möjligheter till inlösen torde knappast föreligga. I 37 § införs straffbestämmelser även för förseelsemot 16 § första stycket andra punkten och mot förbudet mot uppsättande avprivatskyltar i 17 § andra stycket.