prop · FX0377 · 1974-12-31 00:00:00 — Detkan anmärkas att tvister om tolkning av kollektivavtal inte hör underarbejdsrelten. Sådana tvister handläggs i stället enligt särskilda regler. 1första hand skall medling ske. Förliks inte parterna därvid, skallförhandlingar äga rum i tvisten. 1 sista hand avgörs tvisten genom skiljedom, 1praktiken är detta det vanligaste, Enligt1927 års lov om arbeidstvister och lov om offentlige tjenestetvisterskall Arbeidsretten som första och enda domstol ta upp tvister om olovligastridsåtgärder och tvister om kollektivavtal. I undantagsfall kan dock enkollektivavialstvist i stället prövas av allmän underrätt, varvid Arbeidsrettenär andra och sista instans. Arbeidsrettenbestår av ordförande och sex andra ledamöter. För var och en av dessa ledamöterskall finnas två ersättare. Samtliga ledamöter och ersättare utses av Kungl,Maj:t på tre är. Fyra av ledamöterna och ersättarna för dem utses - lika mångaför vardera sidan - bland personer som föreslagits av arbetsgivarföreningar ocharbetstagarföreningar av viss storlek. Av övriga ledamöter skall ordförandenoch ytteriigare en ledamot uppfylla de krav som gäller för domare i Norgeshögsta domstol. Den återstående ledamoten får inte ha sådan ställning ellersådant yrke, att han kan betraktas som representant för någon av parterna. Församtliga ledamöter gäller bl.a. att de inte får tillhöra styrelsen för enarbetsgivar- eller arbetstagarförening och inte heller vara fast anställda vidsådan förening. Arbeidsretten är domför endast med alla ledamöter. Vidhandläggningen av mål enligt loven om offentlige tjenestetvister deltar istället för de fyra ledamöter, som utsetts efter förslag av vissaarbetsmarknadsorganisationer, två ledamöter som utsetts efter förslag av deldepartement, vilket handlägger statens lönefrågor, och två ledamöter somutsetts efter förslag av de förhandlingsberättigade huvudorganisationerna påden offentliga sektorn. För dessa ledamöter gäller samma krav som för övrigaledamöter, Arbeidsrettenskall som första domstol ta upp tvister om olovliga stridsåtgärder och tvisterom kollektivavtals giltighet, innebörd eller bestånd samt tvister om anspråksom grundar sig på kollektivavtal. Tvister som rör det enskildaanställningsförhållandet hör i princip inte till Ärbeidsrettens utan till deallmänna domstolarnas kompetensområde, Arbeidsretten kan dock i samband med enkollektivavialstvist pröva även anspråk som grundar sig på anställningsförhållandet,om tvisten i denna del kan bli avgjord genom domen ikoltektivavtalsivisten. Rättalt föra lalan i en kollektivavialstvist tillkommer endast arbetsgivare ellerhuvudorganisation som slutit avtalet. Enskilda medlemmar eller en avdelning av enavtalsslutande organisation har alltså inte någon möjlighet alt själva föratalan vid Arbeidsretten, Detta gäller även om huvudorganisationen undandrarsig att föra deras talan. 1 ett sådant fall kan medlemmen endast grunda tvistenpå del enskilda anställningsförhållandet och föra denna talan vid allmändomstol. Trots att denna domstol därvid kan behöva ingå i prövning av detkollektivavtal, som bestämmer villkoren i det enskildaanställningsförhållandet, anses den ändå behörig att pröva en sådan tvist. 1 enkollektivavialstvist vid Arbeidsretten får den enskilde medlemmen elleravdelningen inte heller uppträda som intervenieni på kärandesidan, om intekäranden samtycker till detta. Förs talan mot vissa medlemmar av en avtalsslulandeförening, skall även medlemmarna stämmas in vid sidan av föreningen. Enförutsättning för att ett mäl skall tas upp av Arbeidsretten är vidare, allförhandling har ägt rum mellan parterna i tvisten eller attkäranden ulan resultat sökt få till stånd sådan förhandling. Förfarandetvid Arbeidsretten är uppdelat på förberedelse och huvudförhandling.Förberedelsen är alltid skriftlig, medan huvudförhandlingen skall vara muntligom inte parterna samtycker till skriftlig handläggning och domstolen medgerdetta. Vid huvudförhandlingen skall domstolen se till alt målet blirfullständigt utrett. För detta ändamål kan domstolen självmant föranstalta omden bevisning som den finner erforderlig. Vid utevaro av någon part meddelasinte tredskodom. Målet företas i stället till avgörande, om den part som kommittillstädes yrkar det och det varken är upplyst eller sannolikt att denuteblivne parten har laga förfall för sin utevaro. Därvid skall målet såvittmöjligt behandlas som om också den uteblivne parten varit närvarande. Dom imålet skall meddelas efter huvudförhandlingens avslutande.Om mer än en vecka förflyter innan domen meddelas, skall domskälen tas upp idomen. Somförut nämnts kan en kollektivavtalstvist i vissa fall prövas av allmänunderrätt i första instans. Så gäller beträffande tvister om kollektivavtal somslutits av enskild arbetsgivare eller av arbetsgivarförening av mindre storlek.Sådant mål skall tas upp av underrätten på den ort där det aktuella företagethar sitt säte. Målet kan dock föras över till Arbeidsretten, om en av parternabegär det. Målet kan även stämmas in direkt till Arbeidsretten, om ordförandenför denna domstol medger detta. Vidare kan en vid Arbeidsretten väckt tvist påansökan av någon av parterna föras över till allmän underrätt. Slutligen kanparterna även i andra fall avtala om att en tvist, som hör underArbeidsretten, skall prövas av allmän underrätt enligt bestämmelserna i lovenom arbeidstvister. Vidhandläggningen av en kollektivavialstvist vid allmän underrätt skall idomstolen ingå två nämndemän, en arbetsgivare och en arbetstagare. De utses avdomstolens ordförande efter förslag på tre personer från vardera parten. Somnämndeman får inle utses någon som är tjänsteman i en arbetsgivar- ellerarbetstagarförening eller som är avlönad i sådan förening och har denna sysslasom sitt huvudsakliga yrke. Beträffande förfarandet gäller samma bestämmelsersom för Arbeidsretten. Underrättens dom får utan begränsning överklagas tillArbeidsretten. Över beslut, varigenom målet avvisats, kan besvär föras hosArbeidsretten. Enligt1953 års lag om arbetsdomstolar handhas rättsskipningen i arbetstvister - dvs.tvisterom kollektivavtal, tvisterom fackligaslridsåtgärderoch tvister omenskilda anslällningsförhåUanden - av särskilda arbetsdomstolar. Dessa utgörs iförsta instans av lokala arbetsdomstolar (Ärbeitsgerichle). För närvarandefinns det 113 sådana domstolar i . 1 varje förbunds-Stal skallfinnas minst en arbetsöverdomstol (Landesarbeitsgericht), till vilken talan medvissa begränsningar kan fullföljas från de lokala arbetsdomstolarna iförbundsstaten. Arbetsöverdomstolarna är 12 till antalet. Förhela finns en högsta arbetsdomstol (Bundes-arbeitsgerichi).Till denna domstol kan talan i vissa fall fullföljas från en arbetsöverdomstolgenom revisionsansökan. I undantagsfall kan talan även fullföljas dit direktfrån en lokal arbetsdomstol. Arbetsdomstolarnabestår i samtliga instanser av juristdomare samt lek-mannaledamöter, vilkautses efter förslag från arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer. För dessaledamöter gäller vissa krav i fråga om älder samt erfarenhet avarbetsmarknadsfrågor. Arbetsdomstolarna arbetar i de båda lägsta instanserna påavdelningar, bestående av en ordförande och två lek-mannaledamöter (en frånarbetsgivarsidan och en från arbetstagarsidan). I vissa kollektivavtalsmålfördubblas antalet lekmannaledamöter. Vid behov kan även särskilda avdelningarinrättas för handläggning av tvister inom vissa yrken och näringsgrenar samtför vissa grupper av arbetstagare. Även den högsta arbetsdomstolen arbetar påavdelningar med viss saklig fördelning av målen på de olika avdelningarna.Dessa består av ordförande, två juridiska bisittare och två lekmannaledamöter(en arbetsgivar- och en arbetslagar-representant). I undantagsfall, då fråga ärom vissa formella beslut, är avdelningen beslutför med endast de trejuristdomarna. Dä en avdelning i en rättsfråga vill avvika från ett tidigareavgörande eller då det är erforderligt för rättsbildningen eller för främjandeav enhetlig rättstillämpning, skall den högsta arbetsdomstolen döma i ensärskild sammansättning, bestående av domstolens president, den tilltjänsteåren äldste avdelningsordföranden, fyra andravid domstolen tjänstgörande juristdomare och två lekmannaledamöter. Arbetsdomstolarnaär exklusivt behöriga att pröva vissa kollektiva tvister samt vissaarbetsrättsliga tvister mellan enskilda personer. Arbetsdomstolarna är vidarebehöriga att gemensamt med en arbetstvist pröva även andra tvistefrågor änrent arbetsrättsliga vilka har ett rättsligt samband med arbets-ivislen elleren omedelbar anknytning till de tvistande parternas verksamhet, Lageninnehåller en uppräkning av de olika tvister som arbetsdomstolarna är behörigaatt ta upp. Denna uppräkning är uttömmande, och parterna kan inle komma överensom att hänföra andra tvister än de uppräknade till arbetsdomstol. Behörighetenprövas av arbetsdomstolarna självmant i första instans men i övriga instanserendast efter invändning av part. Rätten att framställa sådan invändning i dessainstanser är vidare begränsad till rena undantagsfall. Finner en arbetsdomstolatt den inte är behörig, skall målet på yrkande av käranden hänvisas till dendomstol som är behörig. Framställs inte sådant yrkande, skall målet i ställetavvisas. Dekollektiva tvister som arbetsdomstolarna är behöriga att pröva utgörs avtvisterom kollektivavtal,om påenasidanuppträderen kollektivavtalspart, samttvister mellan parter som är behöriga att sluta kollektivavtal eller mellan ensådan part och en tredje person angående otillåtna slridsåtgärder ellerföreningsrättskränkningar. Arbetsdomstolarnas behörighet att pröva tvistermellan enskilda personer avser framför allt tvister mellan arbetsgivare ocharbetstagare eller deras rättsinnehavare. Med arbetstagare likställs i processuellthänseende s, k. beroende uppdragstagare. Däremot anses inte statstjänstemän idenna egenskap som arbetstagare. Till de tvister mellan arbetsgivare ocharbetstagare, som arbetsdomstolarna är behöriga att pröva, hör tvister somgrundar sig på anställningsförhållandet eller som gäller frågan huruvida ettsådant förhållande föreligger eller inle. Till tvister om an.ställ-ningsförhållandenräknas även tvister om de förhandlingar som förts om anställningsförhållandetsingående - t. ex. tvister om utfästelse att ingå ett anställningsavtal eller omersättning för kostnader som uppstått på grund av att ett avtal inte har kommittill stånd - samt tvister om efterföljande verkningar avanställningsförhållandet, t.ex. tvister på grund av konkurrensklausuler,pensionsanspråk osv. Med tvisterom anställningsförhållanden likställs vidaretvister om otillåtna handlingar som har samband med anställningen. Slutligenär arbetsdomstolarna behöriga att ta upp även vissa tvister mellan arbetstagareinbördes, t, ex. krav som en arbetstagare har mot en arbetskamrat på grund avskador som denne vållat i arbetet. Förmåganatt vara part vid arbetsdomstol följer allmänna processrättsliga regler.Däremot avviker reglerna om de processuella företrädarna vid arbetsdomstolarnafrån de regler som gäller vid allmän domstol. Sålunda råder i principadvokatförbud vid de lokala arbetsdomstolarna, där parterna endast får biträdasav förbundsfunklionärer. Vid arbetsöverdomstolarna måste parterna däremot - ilikhet med vad som gäller vid hovrätt - företrädas av ombud. Som sådana fårbåde advokater och förbundsfunktionärer uppträda. Vidden högsta arbetsdomstolen gäller ett absolut advokattvång, 1fråga om domstolsförfarandet gäller vissa avvikelser från de allmänna reglema.Dessa avvikande föreskrifter har till syfte att främja större snabbhet,enkelhet och omedelbarhet i rättegången och att gynna föriikningar och ettmindre kostsamt förfarande. 1 de båda första instansema skall dom meddelasomedelbart, om inte särskilda omständigheter gör detta omöjligt, och inte inågot fall senare än efter det att förhandlingen avslutades. Innanett mål företas till förhandling skall ett särskilt föriikningsförfarande skeinför avdelningsordföranden. Om förlikning inte kommer till stånd, skall defortsatta förhandlingarna ske i omedelbar anslutning till förlikningssammanträdet.Därvid inkallas hela avdelningen utom i vissa särskilda fall, dä ordförandenhar rätt att ensam avgöra målet. Vid förhandling i målet skall parterna infinnasig personligen. Om part uteblir, riskerar han att hans ombud avvisas eller atttredskodom meddelas mot honom. Bevisningen i målet skall förebringas inför helaavdelningen. Bevisupptagning kan dock ske även vid annan arbetsdomstol ellervid allmän domstol. I de båda högsta instanserna är rätten att åberopa nyarättsfakta eller att förebringa ny bevisning starkt begränsad. Vad slutligengäller rättegångskostnaderna har för rättegången i den lägsta instansenföreskrivits, all vinnande pari inte har rätt till ersättning för tidspillaneller för ombuds arvode utan i huvudsak endast för nödiga resekostnader. Förvissa slags tvister, t, ex, tvister mellan elt driftsråd och en arbetsgivareeller tvister rörande frågan om ett avtal utgör ett kollektivavtal eller ej,gäller i stället för det rättegångsförfarande som beskrivits ett särskiltförfarande vid arbetsdomstolarna, vilket benämns Beschlussverfahren, 1 tvistermellan arbetsgivare och driftsräd förekommer även skiljeförfarande. Talan moten dom som meddelats av en lokal arbetsdomstol kan föras hos enarbetsöverdomstol genom vad, om tvisteföremålets värde överstiger (fn. motsvarande ) eller om den lokala arbetsdomstolen medgeralt sädan talan får föras pä grund av tvistens betydelse, vilkel skall anges idomen. Vadetiden uppgår , och måstegrunderna för vadetalan ha angetts. En dom som meddelats av enarbetsöverdomstol kan inom en månad överklagas genom revision till den högstaarbetsdomstolen, antingen om tvisteföre-mälets värde överstiger (fn. motsvarande ) eller om arbetsöverdomslolen tillåtit att domenpå grund av tvistens natur får överklagas eller domen avviker från ett tidigareprejudikat av den högsta arbetsdomstolen eller av högsta domstolen, I vissasällsynta fall får en dom som meddelats av en lokal arbetsdomstol överklagasdirekt till den högsta arbetsdomstolen. Detta kan ske om det är fråga om enkollektiv tvist och dessutom antingen arbetsministerförklarat att det i allmänhetens intresse är nödvändigt att tvisten avgörsomedelbart av den högsta arbetsdomstolen eller tvisteföremålets värdeöverstiger och motparten har samtyckt till att tvisten prövasdirekt av den högsta Bestämmelsernaom rättegången i arbetstvister är i princip tvingande och kan inte sättas urkraft genom avtal om skiljeförfarande. Skiljeförfarande kan dock ske mellankollektivavtalsparler beträffande tvister om kollektivavtal. Vidare ärskiljeförfarande tillåtet beträffande anställningstvister för vissaarbetstagarkategorier (bl. a. konstnärer och artister saml vissa arbetstagareinom sjöfarten). Utredningenframhåller inledningsvis, att AD i dagens läge arbetar med små marginaler sominte medger någon nämnvärd ökning av dess arbetsbörda, om inte särskildaåtgärder vidtas. Enligl utredningen finns det emellertid anledning räkna medatt AD:s arbetsbörda kan komma att påverkas i betydandeomfattning av de reformer pä arbetslivets område som f n. förbereds ellerhåller på att genomföras. Den antagna lagen om anställningsskydd kanväntas medföra en ökning av antalet tvister mellan arbetsgivare ocharbetstagare beträffande de frågor som regleras i lagen. Utredningen framhålleratt del dock ännu är för tidigt att yttra sig om i vilken utsträckning dettakan komma all ge utslag i måltillströni-ningen till AD, Bl, a. är det osäkert ivad mån tvister om uppsägning enligl denna lag kommer att hänskjutas tillavgörande av de skiljenämnder som inrättats pä arbetsmarknaden för behandlingav denna typ av tvister. Vidare kan resutatet av arbetsrättskommitténsutredningsarbete komma att medföra att AD tillförs ett antaltvister av inte förekommande slag. Enligt utredningen är det docksjälvfallet inte möjligt att . förutsäga hur stor ökning av ÄD:s arbetsbördasom kan bli följden härav. Sedan utrymmet för kollektivavtalsreglering pä deloffentliga området vidgats fr. o, m, den , kan AD också komma atttillföras ett ökat antal kol-_ lektivavtalstvisler frän delta område. Även denreform av ämbetsansvaret som föreslagits av ämbetsansvarskommittén (SOU 1972:1)kan medföra en ökning av AD:s arbetsbörda. Enligt uttalande av denna kommittémåste det dock bedömas som osäkert hur stor denna ökning kan komma att bli.Sammanfattningsvis konstaterar utredningen att det alltså är åtskilliga osäkerhetsmomentsom föreligger, när det gäller att bedöma hur stor ökning av mältillslrömningentill AD som kan bli följden av de nämnda reformerna, men att det är tydligt attredan dessa reformer motiverar en översyn av AD:s framtida sammansättning ochverksamhetsformer. Utredningensuppdrag avser emellertid något annat. Genom direktiven har utredningen ålagtsatt utarbeta förslag till en processuell ordning som bättre än den nuvarandekan garantera en enhetlig rättstillämpning i tvister av arbetsrättslig natur,F, n, råder en processuell dualism vid prövningen I princip skall tvister som uppkommer i ett av kollektivavtalreglerat anställningsförhållande tas upp och avgöras av AD som enda instans,medan andra tvister om enskilda anställningsavtal handläggs vid de allmännadomstolarna. På grund härav kan samma arbetsrättsliga fråga komma att prövasbåde av AD och av allmän domstol. Utredningen framhåller att det därvidgivetvis föreligger en risk för alt bedömningen kommer all utfalla på olikasätt. Enligt utredningen är detta särskilt olyckligt när det gällertillämpningen av en lag av så central betydelse från arbetsrättslig synpunktsom den antagna lagen om anställningsskydd. 1 fråga om denna lag synesdet nödvändigt att skapa garantier för att tillämpningen av lagen blir såenhetlig som möjligt. Men också i övrigt är det enligt utredningen angelägetatt den nuvarande processuella dualismen kan undanröjas. Enligt de regler somnu gäller skall tvister om innebörden av ett kollektivavtal, vilket inte ärbindande för båda parter men som indirekt bestämmer anställningsvillkorenmellan dem, prövas av allmän domstol. Givetvis krävs dock för ett riktigtbedömande av en sådan tvist samma sakkunnighet och erfarenhet avkollektivavtalsförhällanden som när tvisten avser ett mellan parterna direkttillämpligt kollektivavtal. Även i de fall när tvisten inte rör innehållet iett kollektivavtal föreligger enligt utredningen behov av en gemensamprocessuell behandling. Fullständiga garantier för en enhetlig rättstillämpningkan nämligen erhållas endast om i princip alla arbetstvister handläggs i en ochsamma processuella ordning åtminstone på det sättet att de i sista hand kanavgöras av en gemensam överinstans. Utredningenframhåller att önskemålet om en enhetlig rättstillämpning i arbetstvistergivetvis bäst tillgodoses, om den slutliga prövningen kan göras av AD med desserfarenhet och speciella sakkunskap av sådana tvister. Enligl utredningensmening bör dock denna lösning godtas endast under förutsättning att AD:snuvarande karaktär inte därigenom riskerar att gä föriorad. AD bör inte genomen reform av detta slag få tillföras så många mål att det blir svårt att utsetillräckligt antal ledamöter inom den förhållandevis begränsade krets avföreträdare för organisationerna från vilken de brukat rekryteras.Även från andra synpunkter är del enligl utredningen viktigt all AD inte pågrund av en kraftigt ökande arbetsbörda tvingas växa i alltför storutsträckning. Bland annat skulle svårigheter då kunna uppstå att bevarakontinuiteten i rättstillämpningen. Utredningen betonar vidare alt tyngdpunkteni ÄD:s verksamhet även efter en sådan reform bör ligga på de mål för vilkadomstolen tillskapats, dvs. mäl som organisationerna har ett intresse av att laprövade i domstolen. Enligt utredningens mening bör det dock vara möjligt attgenomföra denna reform pä sådant sätt att den tillgodoser dessa synpunkter.Givetvis förutsätter reformen en förstärkning av AD:s nuvarandearbetskapacitet. Detta motiveras även av den ökade måltillströmning som andrareformer pä arbetsrättens område kan väntas ge upphov till. Utökningen av ADsynes emellertid kunna hållas vid en fördubbling. Molbakgrund av det anförda föreslär utredningen att den nuvarande ordningen föravgörande av arbetstvister ändras så, att dessa tvister i sista hand kan prövasav AD, De nya reglerna föreslås samlade i en lag om rättegången iarbetstvister, som ersätter den nuvarande lagen om arbetsdomstol (LAD).Utredningen föreslår dessutom en särskild lag om lagsökning och betalningsföreläggandeför fordringsanspråk som uppkommit i anställningsförhållanden, vilken ersätter1947 ärs lag om betalningsföreläggande för vissa fordringar pä arbetslön m. m. 4.2Riktlinjer för en ny domstolsorganisation i arbetstvister Antaletarbetstvister som handläggs vid tingsrätterna - med undantag för tvister omskadestånd pä grund av olycksfall i arbetet - uppgår enligl en av utredningenutförd undersökning till omkring 500 , varav ca 300avgörs genom dom eller annat slutligt beslut än avskrivningsbeslut. kan detta antal komma att stiga sedan lagen om anställningsskyddträtt i kraft. Vidare tillkommer de tvister i offentligaanställningsförhållanden som bör behandlas i samma processuella ordning somarbelstvisterna pä den privata arbetsmarknaden. Denna fråga behandlas i avsnitt4.8. Å andra sidan utgörs mer än hälften () av de till tingsrätternainkomna målen av mäl om tvistiga fordringar i konkurs. Sådana mål bör enligtutredningens mening inte omfattas av en reform av rättegången i arbetstvister(se avsnitt 4,3). Även om dessa mål borträknas torde det enligt utredningenemellertid stå utom all tvekan att de återstående målen - i förening med de målsom enligt nuvarande regler hör under AD - omöjligen kan handläggas av AD somförsta och enda domstol utan att dess organisation och verksamhetsformer iövrigt måste ändras i grunden. Dessa mål torde vidare som regel inte vara likaordentligt förberedda genom förhandlingar före process som de mål vilka i daghandläggs av AD. Dessutom skulle målen sannolikt ofta sakna intresse från organisationernassynpunkt. En lösning som innebär att AD gjordes till enda instans i alla mål omanställningsförhållanden skulle av dessa skäl strida mot den utgångspunkt somutredningen anlagt för sina överväganden, nämligen att AD:s nuvarande karaktärinte bör rubbas. Mot denna lösning talar även att det inte rimligen kan krävasatt enskilda personer i olika landsändar skulle behöva fara till föratt redan i första instans utföra sin talan. Enlösning som går ut på att AD skulle bli enbart sista instans i allaarbetstvister synes inte heller vara tänkbar. Enligt utredningens mening bördet inte komma i fråga alt ändra på den nuvarande ordningen enligl vilkenarbetsmarknadens organisationer kan vända sig med sina tvister direkt till AD,Det skulle också vara klart olämpligt om prövningen av kollektivavtalstvisterskulle i någon instans utföras av ett annat organ än AD, som tillskapatssärskilt för detta ändamål. Denlämpligaste vägen för att tillgodose önskemålet om en enhetlig processuellbehandling av arbetstvister synes alltså vara att AD som första domstol larhandlägga i stort sett samma mål som enligt nuvarande ordning hör under dennadomstol, medan övriga mäl först far handläggas av en lägre instans innan de,efter överklagande, prövas av AD. mening bör det inte komma i fråga att tillskapa fristående lokalaarbetsdomstolar för handläggningen i första instans av de arbetstvister sominte skall prövas av AD som enda domstol. Denna handläggning bör i stället skeinom ramen för det allmänna domstolsväsendet. Däremot skulle kunna diskuterasatt koncentrera handläggningen till ett mindre antal underrätter.Rättsskipningen i dessa tvister skulle exempelvis kunna knytas till entingsrätt inom varje län. Genom en sädan koncentration skulle enhetlighet irättstillämpningen i arbetstvister kunna främjas och de utvalda domstolarnakunna bibringas större erfarenhet av denna särskilda mältyp.