prop · FX0328 · 1974-12-31 00:00:00 — avlämnade den 17 januari 1974sitt delbetänkande (SOU 1973: 10) Reklam III, TV-reklamfrågan.Remissbehandlingen av betänkandet beräknas vara avslutad under sommaren 1974.Utredningen angående den fortsatta verksamheten med radio och television inomutbildningsväsendet () bedriver försöksverksamhet inom området.Radionämndens organisation m. m. utreds av en särskilt tillkallad sakkunnig (U1973: 4). Kulturrådethänför radio och television till det kulturpolitiska områ- Prop.1974: 28 210 Informationssektorn dit rådet hänför bl. a. radio,television och press går enhgt rådet inte att skilja från de sektorer somhittills räknats till kulturområdet. Radioverksamheten är av central betydelsei kulturpolitiken. Med hänsyn till ställning som ensjälvständig institution finner rådet dock möjligheterna till påverkan meddirekta kulturpohtiska medel begränsade. Rådet lägger därför inte fram någradirekta förslag annat än på några enstaka punkter. föreslår att personalen blir representerad iSveriges , och att personalrepresentanterna får samma ställningsom övriga styrelseledamöter. Statsmakterna beräknade att omkring enfjärdedel av programproduktion skulle ske regionalt. Det måletanser rådet böra betraktas som en miniminivå i fråga omde-centrahseringsgrad. Radions regionala organisation bör knyta an tillkulturlivet i alla delar av landet. Det är angeläget, att redovisar sinaprogramprinciper. En uppföljning av i vilken mån tidigare angivna principer följtsbör ske. EnUgt rådet måste denna bygga på en bättre programstatistik än den somf. n. finns. förslag och synpunkter, i fråga om samarbetetmeUan och teater-, dans- och musikinstitutionerna har redovisatsi det föregående (10.2 och 11.4). Frågorna om radio och television tas upp i ett stort antalremissvar. Vissa remissinstanser, bl. a. RRV och , anseratt inte tillräckhgt ingående gått in på dessa frågor. RRV önskar enbelysning av etermediernas roll för att stimulera en ökad lokalkulturaktivitet. finner respekt förSveriges Radios självständighet överdriven. Ett centralt kulturpolitisktbetänkande kan enligt institutet inte avstå från att analysera avvägningen avkulturutbudet i medier som spelar en helt dominerande roll somkulturförmedlare. Remissinstanserna instämmer i allmänhet i vad kulturrådethar att säga om angelägenheten av en regionaliserad programproduktion. Hit hörflera länsstyrelser, däribland i som anser attkravet på mångsidighet i programpolitiken förutsätter en mycket betydandeökning av utrymmet för regional programproduktion. Man anser därför attandelen endast bör uppfattas som ett etappmål. iVästerbottens län framhåller särskilt betydelsen av ett regionalt inflytandeöver den decentraliserade produktionen, en uppfattning som delas av flerremissinstanser. i understryker den betydelse föraktiveringen av de regionala kulturinstitutionernasom en decentralisering av produktionsresurser kan få.Sveriges Radio anser att uppfattning om önskvärdheten av endecentralisering helt överensstämmer med företagets egen målsättning. Manpåpekar emellertid att graden av decentralisering och takten i en sådanprocess är avhängig av de ekonomiska resurserna och kraven på rationeUtutnyttjande av den tekniska kapaciteten. De remissinstanser somuttalar sig i frågan stöder förslaget att skall redovisa sinaprogramprinciper samt i vilken mån tidigare angivna principer har följts. instanser lämnar dessutom synpunkter på nuvarandeprogrampolitik. Författarcentrum tar avstånd från bevakning avsamhäUspro-blem, vilken i alltför hög grad präglas av publikfriande jippon istället för seriösa redovisningar. I samma riktning uttalar sig . TCO finner vissaföreteelser i nuvarande programpolitik diskutabla, och menarbl. a. att ljudradion är ett tveeggat vapen ur kulturell synpunkt genom attprogram 3 ofta slår ut andra programalternativ. Risken för utarmning avsamhälls- och kulturbevakningen är stor också i TV:s tvåkanalsystem. TCO anseratt renodling av kanaler, vare sig det gäller radio eller TV inte är någon brametod om man vill ge publiken reell valfrihet. Allsidighet bör prägla varjekanal för sig. I samma riktning uttalar sig TBV. LO anser att det bör klarläggasom en anpassning efter publikundersökningarna verkar socialt och kulturelltkonserverande. LO erinrar om att sociala och utbild-ningsmässiga skillnaderstyr människors programval. Om publikundersökningarna tillmäts en avgörandebetydelse vid programpolitikens utformning, kan därigenom strävandena eftersocial och kulturell jämlikhet motverkas. Enligt LO:s uppfattning måstehänsynen till missgynnade gruppers konkreta situation och önskemål kombinerasmed en vilja att eliminera sociala och kulturella begränsningar. Remissinstansernassynpunkter på samarbetet meUan och teater- ochmusikinstitutionerna har redovisats i det föregående (10.3.5 och 11.5.6). Prop.1974: 28 212 18 Kommersiellt driven kulturverksamhet Störredelen av kulturproduktionen och kulturdistributionen ligger i privatahänder. Det gäller stora delar av musikområdet och större delen avkonstmarknaden. Bok-, tidnings- och tidskriftsproduktionen är nästan heltprivat liksom en betydande del av filmproduktionen. Nästan hela bok-,tidnings- och tidskriftshandeln drivs i enskild regi. Detsamma gäller störredelen av filmdistributionen. Påbokmarknaden finns ca 175 förlag med någorlunda regelbunden bokutgivning. Idrygt 15 förlag har staten eller folkrörelserna ägarintressen. År 1970omfattade den totala bokutgivningen i över 6 000 titlar, varav hälftenvände sig tUl en större aUmänhet. Förbokdistribution finns ca 450 bokhandlare, varav ca 300 fullsor-terade(abonnemangsboklådor). Böcker säljs också i större varuhus, tobaksaffärer,kiosker och en del andra affärer. Bokförlagen arbetar vidare genom bokklubbar.Bokdistributionen genom bokklubbarna har expanderat och är iförhåUande till andra kanaler för distribution av böcker den distributionsformsom ökat mest. Bokmarknaden har utrettsav litteraturutredningen som bl. a. föreslagit olika former av produktionsstödoch startandet av ett massmarknadsförlag med stathgt stöd. Utredningensslutbetänkande (SOU 1974: 5) Boken remissbehandlas f. n. Förhållandena påveckopress- och facktidningsområdet i dess helhet har inte kartlagts av någrastatliga utredningar. Viss statistik redovisas av Tidningsstatistik och ideella tidskrifter kan få tidskriftsstöd som fördelas avtidskriftsnämnden. Dagspressen tidningarsom utkommer minst omfattade 1972 151 tidningar. Desammanlagda upplagorna uppgick tUl ca 4,5 milj. exemplar per dag. År 1969inrättades pressens lånefond och infördes samdistributionsrabatt fördagstidningar. Statsmakterna inrättade en ny typ av stöd tiU dagspresseni form av produktionsstöd för dagstidningar. pressutredning (Fi 1972:7) utreder pressens förhåUanden. Inomteaterområdet finns endast ett-par privata teaterföretag med permanentverksamhet. Vidare finns teaterlokaler som hyrs ut tiU enskilda producenter avteater- och revyföreställningar. Flertalet privatteatrar åtnjuter kommunaltstöd i olika former. Påmusikområdet svarar grammofonskivor och ljudband för en stor del avmusikutbudet. Det finns f. n. uppskattningsvis ett hundratal skivproducerandeföretag i landet. Produktionen är emellertid kon- 1974: 28 213 centreradtill ett fåtal bolag. Handeln med importerade grammofonskivor utgör en stordel av marknaden. En stor del av den musikutövande verksamheten bedrivs utanstöd av samhället. Påbildkonstens område är försäljning via privata gallerier, konsthandlare,auktionsfirmor o. d. avsevärt större än försäljningen via samhälleliga ochsamhällsstödda utställningslokaler. Bildkonstensdistributionsförhållanden utreds av MUS 65. Inomfilmområdet arbetar ett fåtal större företag kontinuerligt och ett antal mindreföretag mer sporadiskt med spelfilmsproduktion. Ett tjugotal företag arbetarmed filmuthyrning. fanns knappt 1 300 registrerade biografer ilandet, av vilka knappt 400 gav minst sex föreställningar . Ungefärhälften av dessa större biografer kontrolleras av de tre stora filmbolagen. Avde registrerade biograferna är 700 föreningsbiografer, dvs. anslutna tillFolkets husrörelsens riksorganisation eller Föreningen . StiftelsenSvenska filminstitutets verksamhet finansieras genom en avgift motsvarande 10 %av bruttointäkterna vid filmförevisningarna på biografer med minst sexförestäUningar . ger staten bidrag till FilminstitutetsH-fond. har avlämnat sitt slutbetänkande (SOU 1973:53) Samhället och . Remissbehandlingen beräknas vara avslutadunder . Kulturrådetbehandlar allmänt behovet av samhäUsinsatser inom olika områden av denkommersiellt drivna kulturverksamheten. Med hänsyn till det arbete som pågårinom olika utredningar lägger inte på något område fram konkretaförslag till åtgärder. Rådet finner det bl. a. rimligt, att staten gör insatsertill stöd för viktiga delar av bokproduktionen som har svårt att bära sig. Detkan bh aktuellt att samhället i någon form får underlätta eUer svara förbokförsäljning på platser som riskerar att bli utan bokhandel. Vidare anses attstaten bör ge ett realstöd till pressen. Deav konsertbyråutredningen i betänkandet (SOU 1971:73) Fonogrammen i musiklivetföreslagna åtgärderna för stöd till produktion och distribution avgrammofonskivor, tonband m. m. stöds av rådet. Filmenbör ses som en kulturaktivitet jämstäUd med andra. Samhället bör alltså bidratill att en rimlig filmproduktion upprätthåUs och att möjhgheter skapas att segod film i olika delar av landet. Detär angeläget att privatteatern kan bestå som komplettering till teaterutbudet iövrigt. Frågan om stöd till privatteatrarna anses dock i första hand vara enangelägenhet för berörda kommuner. 1974: 28 214 Somframgår av redovisningen av remissyttranden över förslag tiUansvarighetsmål (5.3.11) beklagar flera remissinstanser att rådet inteanalyserat marknadsekonomins negativa verkningar eller kommit med förslag föratt ehminera dessa. Från vissa håll önskar man mera djupgående strukturingrepp. beklagar att betänkandet inte i klarspråk tagit ställning tillavvägningen mellan generella och selektiva stödåtgärder inom kulturområdet.FUminstitutet vill med skärpa understryka att generellt verkande metoder avtypen momsbefrielse genomgående måste bli mindre effektiva än om de belopp detgäller används för selektiva insatser. Enrad synpunkter förs fram om de olika delområdena av den privat drivnakulturverksamheten. Iflera yttranden diskuteras stödet till press och bokmarknad. ansluter sig till uppfattningatt det statliga presstödet skall bibehållas och utvecklas. anser att närmare borde ha diskuterat presstödetsteknik utan att för den skull föregripa den pågående pressutredningens förslagom presstödets utformning. a. att man överväger möjligheten att inrätta ensärskUd pressnämnd. skulle således bli huvudinstans föranslag, förvaltning och fördelning av stödet. Flera remissinstanser uttalarsitt instämmande i synpunkter på behovet av stöd till delar avbokproduktionen. Det gäUer bl. , , humanistiska fakulteten vid ,i och ett par kommuner. Kulturrådetssynpunkt att samhället skuUe kunna svara för bokförsäljning kritiseras avSvenska bokhandlareföreningen som finner förslaget mindre välbetänkt. Alltfler kommuner har emeUertid kommit underfund med att deti stor utsträckning beror på kommunens eget agerande om en bokhandel skallkunna fortleva. Kommunerna är ju genom inköp till bibliotek och skolorbokhandlarnas största kunder, påpekar föreningen. Konstfrämjandetaktualiserar en motsvarighet till det diskuterade stödet tiU bokproduktion förgrafik och skulptur. Konstfrämjandet framhåller att prisnivån påbildkonstområdet i hög grad bestäms genom de möjligheter tiU spekulation ochpenningplacering som här erbjuds. KF tar upp konsthantverkets och den estetiska 1974: 28 215 Man erinrar om dessa konstnärliga uttrycksformers stora betydelsebl. a. för hemmiljön och slår fast att detta måste beaktas i kulturpolitiken,särskilt som såväl produktion som distribution praktiskt taget helt liggerinom den privata sektorn. Åtgärder från samhällets sida kan enligt KF behövasäven inom detta område. Mot bedömningatt det samhälleliga stödet till privat-teatern är de stora kommunernas ensakinvänder och kommun. Enligt arbetar de existerande privatteatrarna i konkurrens med deoffentiigt stödda teaterinstitutionerna. Förbundet finner det vara starkatvivel underkastat att de stora kommunerna är beredda att ta på sig hela detekonomiska ansvaret. kommun påpekar att en ökande del av publiken påstorstadsteatrarna erfarenhetsmässigt består av tiUresande från den omgivandelandsbygden. Det måste därför enligt kommunen anses rimhgt att staten taransvar även på detta område. 1974: 28 216 19 och statlig kulturorganisation, allmännasynpunkter Kulturrådetför fram olika motiv för förändringar av den kommunala och statligakulturorganisationen. Detmåste finnas organ som kan omvandla de kulturpolitiska målen tiUen målinriktadverksamhet inom olika områden. Utvecklingen behöver också följas upp iförhållande tiU målen. Långtidsplaneringeninom kulturområdet behöver förbättras. I jämförelse med de flesta andrasamhällsområden är den dåligt utbyggd på kultursidan. Detbehövs en bättre samordning inom kulturområdet av samhällsorganens insatser.Nuvarande sektorsinriktade organ bör ersättas eller kompletteras med organ avmer övergripande karaktär. Såväl på lokal och regional nivå som centralt bör dekulturpohtiska frågoma få en samlad handläggning. Enökad samverkan mellan samhällsorganen på kulturområdet med förenings- ochorganisationslivet behövs också. Det gäller organisationer både inom ochutanför kulturområdet. En samverkan är nödvändig för att ge kulturverksamhetenbättre förutsättningar t.ex. i bostadsområden och på arbetsplatser. Härigenomkan nya grupper nås. Samverkanmellan kulturområdet och andra samhällsområden bör ökas. Exempel på sådanaandra samhällsområden är bebyggelseplanering, åtgärder för fritidsverksamhetoch socialpolitiken. Samverkan bör ske i organiserade former. Inomkulturområdet bör en decentralisering av ansvar, planerings- ochbeslutsfunktioner och resurser ske. På alla nivåer bör finnas särskildapolitiskt ansvariga organ för kulturområdet. Med en decentrahsering följer ettvidgat medinflytande över beslutsprocesser. Iviss utsträckning förekommer redan nu en utvecklingsverksamhet på detkulturpolitiska området. En mer systematisk sådan bör komma tiU stånd. Fleragrandläggande frågor om uppgifts- och ansvarsfördelningen mellan stat ochkommun utreds f.n. Rådets förslag är så utformade att de kan anpassas till deförändringar som kan bli följden av utredningsarbetet. Decentrahseringenav planering, beslut och resurser inom kulturområdet bör kunna förasförhållandevis långt. Såvitt det är möjligt bör ansvaret ligga på lokal nivå.Till regional och central nivå förs de speciella uppgifter som inte kanfullgöras lokalt. I stor utsträckning bör initiativ till regionala och centralainsatser komma från lokal nivå. Prop.1974: 28 217 Demotiv för organisatoriska förändringar inom kulturområdet som kulturrådetpresenterar anses av de flesta remissinstanser som berört frågan varabärkraftiga. LO framhåller sålunda att en så omfattande utbyggnad ochförändring av den samhälleliga kulturpolitiken som föreslås knappast kan kommatill stånd utan en modemisering av kulturlivets organisation på olika nivåer.LO anser att en modernisering brådskar. Även anslutersig till motiven för organisatoriska förändringar och markerar särskilt behovetav decentralisering och vidgat medinflytande från enskilda, grapper ochorganisationer. och statens historiska museum, vissa länsstyrelser ochkommuner. m.fl. anslutersig tUl motiv för organisatoriska förändringar inomkulturområdet. understryker betydelsen av ett vidgatmedinflytande för kulturarbetare som en gmndläggande förutsättning för ett meraktivt kulturengagemang på lokal och regional nivå. SÖansluter sig till motiven för förändringar på lokal och regional nivå. I frågaom den centrala nivån begränsar sig SÖ till att uttala att det föreligger behovav en viss samordning. TCO tillstyrker degmndläggande värderingama beträffande fördelningen av arbetsuppgifter ochansvar inom den framtida kulturorganisationen. Även Svenska , KFoch vissa länsstyrelser ansluter sig uttryckligen tiU gmnddragen i kulturrådetsförslag. Vissaremissorgan anser inte att i tillräcklig utsträckning anlagt dethelhetsperspektiv på organisationsfrågorna som rådet sagt sig eftersträva.Vissa delområden tas inte upp medan andra fått en mer ingående behandling. menar att den föreslagna organisationen inskränker institutionernasoch de enskildas inflytande och ökar avståndet till beslutsfattarna. Förbundetfinner också organisationsförslaget kostnadskrävande. Liknande synpunkterframförs av . Iflera yttranden berörs risken för en byråkratisering. Detta påpekas av bl. som i och för sig inte har någon erinran mot den föreslagnaorganisationen, KF och . betonaratt organisationen inte får leda tiU en styrning av de kulturellaaktiviteternas innehåll eller av den kulturella utvecklingen. RRV anser att denföreslagna kulturorganisationen innebär en betydande institutionalisering avde kultureUa aktiviteterna. 1974: 28 218 20 Den lokala kulturorganisationen Denlokala kulturorganisationen har i korthet redovisats i det föregående (2). Kulturrådetser utformningen av den lokala kulturorganisationen som en uppgift.Rådet lägger därför inte fram några förslag men diskuterarorganisationsfrågorna och ger vissa rekommendationer. Kommunernaförutsätts även ta ett ansvar för den lokala kulturverksamheten. Ikulturnämnderna bör kommunerna ta upp målfrågorna till behandling, diskuteraprioriteringar och utföra en långtidsplanering. Kulturnämnderna har ett ansvarför att initiativ tas till samarbete i regelbundna former med andra kommunalamyndigheter. Kulturnämnderna bör tUl sitt förfogande ha såvälämnesspecialiserad som administrativ personal. arbete med att utforma råd och anvisningar till det tidigareutfärdade normalreglementet för kulturnämnder bör inte slutföras förränremissbehandlingen av betänkande avslutats och om möjligt inteförrän överläggningar i anledning av rådets betänkande ägt rum mellanrepresentanter för regeringen och förbundet. Detlokala föreningslivet kommer att spela en stor roll när en ny kulturpolitikskall förverkhgas. Organisationerna har goda kontakter med en stor gruppmänniskor och bör därför få viktiga uppgifter i den uppsökande verksamheten.Studieförbunden har genom sin väl utbyggda organisation och sina erfarenheteren nyckelställning. Samverkaninom det lokala kulturarbetet avser enligt mening femhuvuduppgifter: aUmän kontaktfunktion, referensgrupp till kulturnämnden,samplanering av uppsökande verksamhet, samordning av offentliga arrangemangsamt gemensam service för publikkon-takter. Samverkan i praktiska frågor fårdock inte hindra variation och mångfald i den lokala kulturverksamheten. Någonsamordning av verksamhetens innehåll avses därför inte. Kulturrådetrekommenderar kommunerna att inrätta ett samarbetsorgan omfattande föreningar,organisationer och andra grupper inom och utanför det traditionellakulturområdet. Däremot bör kommunen inte vara representerad i samarbetsorganetutan i stället ha regelbundna kontakter med detta. I vissa fall kansamarbetsorganet behöva egen Prop.1974: 28 219 I de minsta och de största kommunerna kan andrasamarbetsformer vara mera ändamålsenliga. Ledamoten ställer sig i en reservation tveksamtill en formell uppbyggnad av samarbetsorganet. konstaterande att utformningen av den lokalaorganisationen är en lokal uppgift anser de flesta remissinstanser vara principielltriktigt. betonar att statsmakterna varken med direktiv ellerrekommendationer bör söka styra utvecklingen i kommunerna. Den lokalakulturorganisationen måste få utformas på grandval av lokala förutsättningaroch med hänsynstagande till de skillnader som finns mellan olika kommuner.Detta understryks också av teater- och musikrådet, flera länsstyrelser, någrakommuner, TCO och . i anser att kulturrådetsrekommendationer är värdefulla som riktlinjer för en principiellt likartadorganisation inom kommunerna. RJRV förutsätter att ett ökat samarbete kommer att skeöver kommungränserna. De flesta remissinstanserna anser liksom atttillkomsten av kulturnämnder i kommunerna har en avgörande betydelse för denlokala kulturorganisationen och för samordningen inom kulturområdet. önskar att kulturnämnderna ochgrundlinjerna för deras arbete lagfästes. instämmer i attdet lokalt bör finnas politiskt valda organ som handlägger fritids- och kulturfrågorna,men förordar att handläggningen sker gemensamt i en och samma nämnd. Fördelarnamed detta skulle enligt ungdomsrådet vara att bl. a. den långsiktigaplaneringen underlättas och att stödet till lokala aktiviteter samordnas. Beträffandekommunernas uppgifter framhåller bl.a. flera kommuner. Svenska riksteatern.Folkets husföreningarnas riksorganisation. Konstfrämjandet, Samfundet förhembygdsvård, ABF, LO och attkulturnämnderna bör undvika att själva stå som arrangörer av olikakulturaktiviteter och i stället överlåta arrangörsskapet på föreningslivet. De flesta remissinstanserna delar uppfattningom föreningslivets uppgifter på kulturområdet. Remissinstanserna framhållersärskilt att en uppsökande verksamhet i första hand måste bygga påföreningarnas och organisationernas insatser. I vissa yttranden framför allt från olikakulturarbetarorganisatio- 1974: 28 220 ner yppas dock en oro för att föreningslivet tillmäts en för stor roll, särskiltmed tanke på angelägenheten av att nå just de grupper som inte är aktiva inomföreningar av olika slag. anser liksom att den uppsökande verksamheten kommeratt kräva bättre kontakter med olika grapper av människor än vad institutioneroch kommunala nämnder kan svara för. Däremot anser teaterförbundet attstudieförbunden inte kommer att räcka tUl att nå ut till de eftersatta ochisolerade publikgruppema. Deflesta remissinstansema anser i likhet med att ett samarbete pålokal nivå är motiverat. Ilikhet med och ett tiotal kommuner uttalar bl. a. RRV,flera studieförbund. och att målsättningen att åstadkomma ett omfattande samarbete meddet lokala föreningslivet är helt riktig. EnligtSvenska får inte den lokala samverkan bli ett självändamål, utanden skall växa fram genom de behov som framställs av organisationerna. Remissinstansernaframhåller också att samarbetet och arbetsformerna över huvud taget måste fåutformas på grundval av de lokala förutsättningar som existerar. Fråganom inrättande av ett samarbetsorgan har rönt stort intresse blandremissinstanserna. Någraremissinstanser stöder förslag, nämligen bl. a.riksantikvarieämbetet och statens historiska museum, några länsstyrelser, MUS65 och TCO. Konstfrämjandetförordar liksom i län och i länatt en försöksverksamhet genomförs i kommunema med samarbetsorgan uppbyggdaefter modeU. Först efter en utvärdering av dessa lokala försök kanman ta ställning till hur ett mera allmänt uppbyggt samarbetsorgan skall se ut. Detövervägande antalet remissinstanser kritiserar förslag tiU lokaltsamarbetsorgan och förordar ett mera informellt samarbete, vanligen i form aven referensgrupp tUl kulturnämnden av den typ tidigareföreslagit. Vissa remissinstanser ansluter sig till ledamoten . anser att det av förordade samarbetsorganet skulleinnebära en onödig överorganisation och byråkratisering av samarbetet kommun föreningsliv kulturarbetare. De försök med organ av dylikt slag som gjortshar fått uppges. Erfarenheterna i kommunerna av ett mer informellt samarbeteav typen referensgrupper och projektgrupper med rådgivande funktion är däremotpositiva. möjliggör denna samarbetsform att man frångång till gång kan anpassa formerna för samarbetet beroende på vilka frågor detär som skall behandlas. 1974: 28 221 Centrumbildningarnaanser i gemensamt yttrande det olyckligt om kommunerna inte skuUe bli direktansvariga för de kulturpolitiska besluten utan bindas upp till andraorganisationer. Somliga remissinstanserframför alternativa lösningar på hur samrådet inom kommunerna bör ordnas.