prop · FX0332 · 1974-12-31 00:00:00 — Man kan dock inte räkna med att ett avgörande alllidhinner träffas innan löpt ul. Med hänsyn härtUl föreskrivs i dennaparagraf all, när ansökan om förlängning är beroende på prövning vid denlöpande gillighelslidens utgång, gruvrälten gäller till dess ansökningenslutiigt prövats. 6 kap.6 § andra stycket sista punkten i utredningens förslag. Paragrafenmotsvarar 6 kap. 6 § första stycket i utredningens förslag. Första stycketirmehåUer bestämmelser om möjlighet för gruvinneha- 1974: 32 199 vareall erhålla förhandsbesked huruvida planerat arbete har sådan omfattning altdet berättigar lUl automatisk förlängning om del utförs. Förhandsbesked avses kunnaförbindas med vUlkor. Särskild föreskrift härom har inte ansetts erforderlig. Förhandsbesked kan integes i fråga om fakultativ förlängning. Detta sammanhänger med all tillräckligtmaterial för bedömning av förlängningsfrågan i detta fall i allmänhetföreligger först mol periodens slut. Paragrafen, som saknarmotsvarighet i gruvlagen och utredningens förslag, innehåller bestämmelse omupphörande av gruvrätt efter anmälan. I gruvlagen finns inlenågra bestämmelser som gör det möjligt för en gruvinnehavare att genom anmälantill bergmästaren bringa gruvrätten att upphöra. Även om gravinnehavarenunderlåter att betala försvarsavgift med avsikt alt gruvrälten skaU upphöra,måste bestämmelserna i 56 § gruvlagen beträffande påminnelse om erläggande avdubbel avgift och beslut om förverkande tillämpas. Vid remissbehandlingen harfrån bergmästarhåll föreslagits att gravinnehavaren skall kunna få gravrättenatt upphöra genom en anmälan till bergmästaren om avslående av gruvrätt. Jag delar uppfattningenatt gravinnehavaren bör kunna bringa gruvrätten alt upphöra på annat sätt ängenom Underlätelse all betala försvarsavgifl. Enligt denna paragraf kangravinnehavaren, om han inte längre önskar utnyttja gruvrälten, göra anmälandärom till bergmästaren. Gruvrälten upphör i så fall vid utgången av det årvarunder anmälan gjorts. ParagrafeninnehåUer en erinran om alt i 7 kap. finns bestämmelser om verkan av attgruvrätt upphör. Försvarsavgift, förverkande av rätt till gruva m. m. Paragrafenmotsvarar 55 § gravlagen. Försvarsavgiflskall enligl gruvlagen erläggas utmål utlagts med börjanåret efter det varunder utmålsförrättningen avslutades. Avgiften skallerläggas oavsett om arbete bedrivs, eller inte. för varje hektar eller överskjulan-del del därav somutmålet omfattar. Av denna avgift tiUfaller i princip hälften fastighetsägarenoch hälften kronan. Utredningenhar förordat en höjning av avgiften lUl . per hektar och år. Sveahovrätt har framhållit att försvarsavgiflen utgör en ersättning för den gamlaarbetsskyldigheten. Denna föreslås bli ålerinförd i annan utformning genomreglema om tidsbegränsning av rätten tUl utmål. Konsekvensen synes då fordraatt försvarsavgiften avskaffas. Avgiften fyUer emeUertid den praktiskafunktionen alt gruvföretagen genom den markerar sitt intresse för lagda utmål.Dessutom täcker försvarsavgiflen en del av kostnaderna för kommerskollegielsoch bergsstatens handläggning av ärenden angående gruvrättigheter. Dessa skälför försvarsavgiflen motiverar emellertid inle alt hälften av den skaUtillfalla fastighetsägaren. Att ha kvar försvarsavgiften men låta den helttiUfaUa staten tillgodoser enligt hovrätten de praktiska behoven och medför enadministrativ förenkling. Eftersom andelen i försvarsavgiflen för det övervägandeflertalet fastighetsägare torde sakna reell ekonomisk betydelse motiverarhänsynen tUl fastighetsägarna knappast alt den bibehåUs. Deskäl hovrätten anfört är enligt min mening övertygande. Jag förordar såledesatt försvarsavgiflen i fortsättningen helt skall lUlfalla staten. När fastighetsägareninte längre har rätt till andel i försvarsavgiflen föreligger inle skäl attmedge avdrag för del fall alt gruvinnehavaren äger mark inom utmålet. Förstastycket har utformats i enlighet med det anförda. Denhöjning av avgiften som utredningen föreslagit synes f. n. vara lämpligtavvägd. Avgiften bör dock i enkla former fortiöpande kunna anpassas till bl. a.ändringar i penningvärdet. Det bör därför ankomma på Kungl. Maj:t att bestämmagnmderna för försvarsavgiften. härom har tagits upp i andrastycket. Avgiftenskall enligl andra stycket betalas in till bergmästaren årsvis i förskott föreutgången av december månad. Paragrafen,som har motsvarighet i 56 § gravlagen, innehåller bestämmelser för det faU attförsvarsavgift inle erläggs. Haren gruvirmehavare försummat att betala försvarsavgift före skallbergmästaren enligl gäUande bestämmelser sändapåminnelse om att gruvinnehavaren har att erlägga dubbel avgift. Har påminnelsesenast kommit den i gravregislrel antecknade gravinnehavarentillhanda men har det i. påminnelsen angivna beloppet likväl inte betalats intill bergmästaren , inträder förverkande med utgången aVnämnda dag. En föratsättning är emellertid att bergmästaren meddelar beslutdärom före utgången av . Moldel nuvarande systemet med fixa tidsgränser inom vilka åtgärder skall havidtagits för att förverkandepåföljd skall inträda kan olika invändningargöras. Del har därför inte getts någon motsvarighet i det remitteradeförslagel. Enligt detta skall bergmästaren, om försvarsavgifl 1974: 32 201 inleerläggs inom föreskriven lid, delge den som antecknats i gravregislrel sominnehavare av gruvan eller, om gruvföreståndare anmälts, denne föreläggande altinom , högst , erlägga dubbla beloppet av vad som intebetalats vid påföljd att gruvrälten annars förklaras förverkad. I föreläggandetskall anges det belopp som skall betalas. Efterkommes inte föreläggandet,skall bergmästaren förklara gravrälten förverkad. Gravrätten upphör i så fallvid utgången av den dag då föreläggandet skulle ha fuUgjorls. Närgravinnehavaren äger mark inom utmål kan del f. n. i vissa fall föreliggasvårigheter alt bestämma det belopp som gruvinnehavaren skall betala. Äräganderättsförhållandena oklara kan del sålunda vara svårt att beräkna vilketbelopp gravinnehavaren i egenskap av jordägare får dra av. Dessa svårigheteruppkommer emellertid inte i fortsättningen, eftersom försvarsavgiften enliglvad jag förordat vid 1 § helt skall tillfalla staten. Förverkandetknyts såsom f. n. tUl försummelse att inom angiven tid betala i föreläggandetpreciserat belopp. Föreläggandet skall vidare delges, varvid 5, 12 och 15 §§delgivningslagen uite får tUlämpas. Sker delgivning utomlands skall sålunda desvenska bestämmelsema om delgivning gäUa. Surrogatdelgivning får inte skeannat än med juridisk person och inte heUer får kungörelsedelgivning tillämpas.Med denna utformning av förverkandebeslämmelsema torde riskerna förförverkande på grand av förbiseende eller misstag i största möjligautsträckning ha undanröjts. Har bergmästaren i föreläggandel gjort enmisskrivning eller någol annat uppenbart fel beträffande beloppets storlektorde saken på samma sätt som kan ske enligt de gäUande bestämmelsema kunnaordnas utan alt gravinnehavaren behöver betala del orikliga belopp som angettsi föreläggandet. Iparagrafens fjärde stycke föreskrivs att gravinnehavaren eller gruvföreslåndarenliksom fastighetsägaren skall underrättas om förverkandebeslut genomdelgivning av beslutet. Eftersom del särskilt ifråga om äldre gruvor kan varaförenat med avsevärda svårigheter att utröna vem som äger utmålsmarken, harskyldigheten att underrätta fastighetsägaren inle gjorts ovillkorlig.Underrättelse om förverkandebeslut bör lämnas även till den myndighet somförvaltar statens gruvegendom. om detta kan meddelas i administrativordning. Paragraferna,som motsvarar 57 § gruvlagen, innehåller bestämmelser om rättsverkningarna avförverkande m. m. Närgruvrätt förverkas, förlorar gruvinnehavaren enligt 57 § gravlagen rätten tilldels inle uppfordrade inmulningsbara som finns inom utmålet, dels förgruvans styrka och bestånd verkställda byggnader, dels mark inom eller utomutmålet som upplåtits för gravdriflen och 1974: 32 202 delsstängsel som det ålegat gravitmehavaren att hålla. Gruvinnehavaren har två årtill sitt förfogande för att föra bort uppfordrade inmutnings-bara ochför gruvdriften gjorda anläggningar av annat slag . De fåravgiftsfritt ligga kvar . Den mark som varit upplåten tillgruvdriften tiUfaller ulan lösen den som äger marken vid tillfället förförverkandet. Annan förverkad egendom tiUfaller också fastighetsägaren, dockall de för gruvans styrka och bestånd verkställda byggnader och stängsel somnyss nämnts ulan lösen övergår tiU eventueU ny gravinnehavare. Denu nämnda reglema har med bara redaktionella ändringar förts Över från 57 §gruvlagen. Enhgtbestämmelsema i 6 kap. har gravrälten gjorts tidsbegränsad. Avslåsförlängningsansökan eller begärs inte förlängning, bör samma rättsverkningar ifråga om gruvegendomen inträda som när gruvrälten förverkas i anledning av allförsvarsavgifl inle erlagts. Somhar framgått i det föregående kan gravinnehavaren f.n. inte bringa gravrältenatt upphöra på annat sätt än genom alt underlåta att betala försvarsavgift. Jaghar förordat att gruvrätt skall upphöra även efter anmälan till bergmästaren.Ändringen är i huvudsak av teknisk natur. Gravinnehavaren kan själv väljatidpunkt för gruvrältens upphörande. Hinder bör därför inle möta all låtareglerna om rättsverkningarna av förverkande omfatta även det fall attgruvrälten upphör efter anmälan. Bestämmelsemahar utformats i enlighet med del sagda. Somjag anfört i avsnittet 14.5 i den aUmänna motiveringen bör samäganderättsreglernainte nu undergå några mer genomgripande ändringar. De nuvarandesamäganderättsreglerna har därför flyttals över lUl den nya lagen ulan andrasakliga ändringar av betydelse än de som betingas av de nya reglerna omlillhandahåUande av undersökningsresultat och skyldighet för delägare som iefterhand ansluter sig liU visst arbete alt utge ersättning förundersökningskoslnader. Paragrafenmotsvarar 58 § gruvlagen. Ilagtexten har markerats all samäganderättsreglerna är tillämpliga genast efterutmålsläggningen oberoende av om undersökningsarbete eller gravdrift kommit igång. Bestämmelsemahar med bara redaktionella ändringar förts över från 5962 §§ gravlagen. Prop, 1974: 32 203 ParagrafenÖverensstämmer i sak med 63 § första, andra och fjärde styckena gruvlagen. Paragrafen harmotsvarighet i 63 § tredje stycket gruvlagen och de bestämmelser i 49 § sammalag vartUI förstnämnda paragraf hänvisar. I första stycket reglerasförfarandet då delägare som enligt 6 § avstått från all dellaga i visst arbetepå utmål sedermera vill ansluta sig till arbetet samt dennes skyldighet att isådant fall ersätta annan delägare för nedlagda kostnader. Frågan harbehandlats i den allmänna motiveringen. Enligl första stycket 1och 3 skall för ersättningsskyldighet vara avgörande inte bara anläggnuigamasoch arbetenas nytta för fortsatt gravdrift ulan även nyttan för fortsattaundersökningsarbeten. Undersökningsresultat torde, även om de är negativa, iregel vara av värde för del fortsatta arbetet på utmålet. Ersättning förundersökningsarbeten torde därför oftast vara befogad. Harviss egendom eller kostnad ersatts tidigare, skall avdrag härför givetvisgöras. Paragrafen,som motsvarar 63 § sista stycket gruvlagen, innehåller nya bestämmelser omforum vid tvist rörande fördelning av avkastning i fall som avses i 6 §,beloppet av merkostnad enligl samma paragraf eller ersättning enligt 7 §. Tvistskall prövas av fastighetsdomstol. Särskild bestämmelse angåenderättegångskostnad har ej ansetts motiverad. Paragrafen,som motsvarar 8 kap. 8 § i utredningens förslag, innehåUer bestämmelse omskyldighet för delägare i utmål att tillhandahålla annan delägareundersökningsresultat. Beträffande arten av deundersökningsresultat som skall tillhandahållas kan ledning hämtas frånmotiven till 47 § tredje stycket gruvlagen, där det föreskrivs att inmutarenoch kronan på begäran skall tillhandahålla varandra resiUlaten av verkställdaundersökningar. Endast faktiska resultat som analyser och borrprotokoll behöverutlämnas men däremot inte utvärdering av undersökningsresultat liksom inle hellerupplysningar om kostnader och andra ekonomiska förhållanden. Paragrafen,som motsvarar 64 § första stycket gruvlagen, innehåller bestämmelse omförverkande av andel i grava med vad därtill hör för det fall all delägare intebetalar tillskott som fordrats in enligt 3 § eller 1974: 32 204 sombehövs för bestridande av kostnaderna för undersökningsarbete eller gravdrift. Övergång av rätt till gruva Deföreslagna reglema om övergång av rätt till grava överensstämmer i huvudsak medvad som gäUer. Med rätt tUl gruva avses här liksom enligt gäUande lagbegreppen inmutning och utmål med allt vad som hör till gruvrättigheten. Paragrafen,som motsvarar 9 kap. 1 § i utredningens förslag, ersätter 65 § gruvlagen.Enligl gruvlagen skall avtal om överlåtelse av rätt till gruva upprättasskriftligen. Denna regel har bibehållits oförändrad. Igravlagen föreskrivs dessutom att i överlålelsehandlingen skall las uppsamtliga vUlkor som betingas och alt ändringar eller tillägg som inle avfattas skriftligenär ulan verkan. Gruvrättsutredningenhar ansett alt kravet på skriftlig form kan begränsas till att avse självaavtalet. Detta bör naturligen innehålla uppgift om parterna, föremålet föröverlåtelsen, köpeskillingen, om sådan avtalats, och en överlåtelseförklaring.I övrigt torde det enligt utredningen vid överlåtelse av rätt tUl grava inte påsamma sätt som vid överlåtelse av fastighet vara av betydelse för parterna alli lagen anges vissa villkor som oundgängligen måste tas in i överlålelsehandlingen. Hovrättenför ifrågasätter om inte kravet på skriftlig form bör omfattaäven vissa villkor. Jaghar för min del funnit utredningens förslag lämpligt avvägt. Paragrafen,som motsvarar 66 § första stycket gruvlagen innehåller föreskrifter beträffandeanmälan till bergmästaren om förvärv av rätt lUl grava. Iandra stycket har efter mönster i 20 kap. 1 § jordabalken tagits in enbestämmelse som innebär all dödsbo inte är skyldigt all anmäla förvärv av rättliU gruva från den döde i annat fall än när dödsboet överlåter rättigheten. Paragrafen,som motsvarar 66 § andra stycket gruvlagen, innehåller föreskrifter om den tidinom vUken anmälan om förvärv av rätt tUl grava skall ske. Bestämmelsemahar utformats efter förebild av bestämmelserna i 20 kap. 2 § jordabalkenangående den tid inom vUken lagfart skall sökas. Prop, 1974: 32 205 Bestämmelserna motsvararmed smärre jämkningar 66 § Iredje och fjärde styckena saml 67 § gruvlagen. Inlösen av rätt till gruva Idelta kapitel, som svarar mol 10 kap. i utredningens förslag men som saknarmotsvarighet i gällande lag, finns bestämmelser om inlösen av rätt till gruva.Enligt dessa bestämmelser skall inlösen under vissa föratsättningar kunna skedels i arronderingssyfle, dels i vissa andra fall när allmänna synpunkter avsärskild styrka talar därför. Den allmänna motiveringen för införandet av dessabestämmelser har jag redovisat i avsnittet 14.6. Vid utformandet av reglerom ersättning för gruvrätt som löses in enligl detta kapitel har minutgångspunkt varit att gruvrätt utgör sådan särskild rätt till fastighet somfår upphävas eller begränsas genom expropriation (prop. 1972: 109 s. 263). Omgruvrätt bringas att helt upphöra genom expropriation, är ersättningsfrågan allbedöma enligl de regler som gäller för totalexproprialion av fastighet (jfrprop. 1971: 122 s. 79 och 192). Gruvrälten anses således jämställd med äganderätttill fastighet och ersättning för den upphörda gruvrälten skall därför iprincip utgå som löseskUling, dvs. gruvinnehavaren får ersättning med beloppmotsvarande rättighetens marknadsvärde. De bestämmelser om inlösen somupplagils i delta kapitel innefattar elt tvångs-förvärv av expropriativ natur.Det synes därför naturligt all reglerna om ersättning för gruvrätt som inlösesenligt detta kapitel ges en utformning som nära överensstämmer med debestämmelser som gäller för expropriation av gruvrätt. Dessa bestämmelser synesdock inte i alla avseenden vara lämpliga när det gäller inlösen av gruvr'ält.Jag tänker här särskilt på del förhållandel all ersättning enligt ExL skallutgå i form av ett engångsbelopp även vid expropriation av gruvrätt. Detta harsin förklaring i att ExL:s ersättningsregler har utformats med tanke påförhållandena vid expropriation av fastighet. Såsom objekt för inlösen skUjersig emellertid gruvrätt från äganderätt till fastighet i flera avseenden. Enfastighets fysiska beskaffenhet och faktiska användningsmöjligheter kan iallmänhet fastställas ulan större svårighet. Den utredning som behövs för allfastställa värdet avser tUl stor del omständigheter utanför lösenobjektet,såsom prisbildning beträffande liknande fastigheter och inverkan av denoffentliga byggnadsplaneringen. Faslighetens avkastning vid olikaanvändningssätt låter sig också någorlunda väl uppskattas. Gruvrälten innebärtiU sin natur inle förfoganderätt tUl vissa på förhand kända mineraltillgångarulan väsentligen en rätt för innehavaren alt inom ett bestämt område letaefter ochundersöka sådana tUlgångar och tUlgodogöra sig de fyndigheter som eventuelltpåträffas vid undersökningen. För en säker bedömning av omfattningen ochbeskaffenheten av mineraltillgångarna i ett utmål fordras i allmänhetomfattande och dyrbara undersökningar. Den ekonomiska brylvärdheten kan oftabedömas först efter gruvundersökning. Undersökningsarbetet utgör normalt eltmoment i gravrätlens utnyttjande. Någol orispris på utmål kan sällankonstaleras. Med hänsyn lUl att gruvdrift närmast innefattar en långsiktigrealisation av mineraltillgångar kan man inte heller tala om avkastningsvärdei egentlig mening. Ilikhet med utredningen har jag ansett alt de berörda skUlnaderna mellanägander'åll till faslighet och gruvrätt bör medföra alt ersättning för gruvrättsom inlöses skall kunna helt eller delvis utgå i form av en årlig avgäld tilldess att fyndighetens värde med någorlunda säkerhet har beslämts. Häremot kanvisserhgen anföras att ersättnuig för grav-rätl som bringas all upphöra genomexpropriation utgår i form av ett engångsbelopp. Denna invändning synesemellertid inle vara bärande, då expropriationsersättningen till följd avrättighetens upphörande inte kan bestämmas på annat sätt. innebär delta kapitel i förhållande tUl utredningens förslag attersättningsreglerna ytterligare avpassats efter ExL:s bestämmelser. Detta harmedfört bl. a. att 3, 9, 10 och 12 §§ i utredningens förslag inte getts någonmotsvarighet i del remitterade förslaget. Dennaparagraf, som motsvarar 10 kap. 1 § första stycket i utredningens förslag,anger föratsättningama för arronderingsinlösen. Dessa be-slämmelser harbehandlats i avsnittet 14.6 i den allmänna motiveringen, vartill jag i förstahand får hänvisa. Bestämmelsernaavses kunna tillämpas både i det fall då samma fyndighet är uppdelad på flerautmål i olika innehavares hand och när utmål avseende flera varandranärbelägna fyndigheler tillhör oUka ägare. Någon närmare precisering av vad somskall förstås med kriteriet närbelägen kan inle ges och torde inte varanödvändig. Man kan som utredningen anför utgå från alt kravet på närbelägenhelaUtid uppfylls av utmål som avser fyndigheter vilka med fördel kan bearbetasmed utnyttjande av sådana gemensamma anordningar för gruvdriften somcenlralschakt, orlsyslem, uppfordringsverk, malmkross och andra anläggningarovan eller under jord. Inlösenskall kunna begränsas tUl alt omfatta endast någol eller några utmål i en gruppav flera närbelägna utmål eUer tiU att avse endast viss delägares andel i ettutmål. Även om jag i likhet med utredningen inle funnit anledning att undantakronoandel från inlösen, torde det ined 1974: 32 207 hänsyntill ändamålet med kronoandelsinstitutet mera sällan komma ifråga alt lösa insådan andel. Bortsett från kronoandelen bör inlösen normall omfatta samtligafrämmande andelar i ett närhggande utmål. In-löseninstitutel bör sålunda iprincip inte utnyttjas för inlösen av blott så stor andel i ett närhggandeutmål som krävs för alt den lösande skall få brytningsvitsord i detta. Skulleså ske, synes 3 kap. 8 § ExL ge motparten möjlighet att fordra all ävenåterstående del av hans andel löses. Syftetmed arronderingsinlösen är att uppnå ett enhelhgl nyttjande av närbelägnautmål. Arronderingsinlösen skall inte kunna användas enbart för alt upplösa samäganderätti grava. Den omständigheten alt ulmåls-havare, som önskar lösa elt närliggandeutmål, innehar en andel i även detta utmål, avses å andra sidan inle utgörahinder mol inlösen av övriga andelar i sistnämnda utmål. Såsomhörande tUl gravrätten bör räknas såväl befinlUga, för gravdriflen avseddabyggnader och andra anläggmngar som rätt liU mark vUken gruvinnehavaren kan haerhålht med stöd av 4 kap. 2 §. Villflera lösa skall enligt andra stycket företräde ges åt den som har de bästaföralsätlningarna att idka gravdrift på platsen. Härvid bör avseende fästasvid sådana faktorer som sökandens erfarenhet av gruvdrift i den skala som delkan bli fråga om, hans föratsättningar att lösa transport- ochavsältningsfrågor saml hans möjligheter att skaffa erforderligt kapital.Betydelse bör kunna tillmätas även sådana omständigheter som att en sökandeframstår som aktiv huvuddelägare beträffande de fyndigheler som avses skolabrytas gemensamt eller all en sökandes ån-del av minerallUlgångarna ärväsentligt värdefiUlare än konkurrenternas. Dennaparagraf, som motsvarar 10 kap. 1 § andra stycket i utredningens förslag,innehåller bestämmelser om möjlighet alt lösa in ulmålsrättigheler i andrafall än som avses i 1 §. Jag har behandlat dessa inlösen-bestämmelser iavsnittet 14.6 i den aUmänna motiveringen. Idenna paragraf, som har motsvarighet i 10 kap. 1 § första och andra styckena iutredningens förslag, föreskrivs all inlösen enhgt 1 eller 2 § inte får medgesom syftet därmed skäUgen kan vinnas på annat sätt. Pa-ra'grafen, som i saköverensstämmer med utredningens förslag, har utformats efter förebild i 8 kap.2 § FBL. Innebördenav paragrafen är att inlösen skaU kunna ske endast om det avsedda utnyttjandetav ulmålsrälligheterna inle kan komma till stånd på frivillig väg eller medhjälp av kronoandelsinstitutet. Prop, 1974: 32 208 Paragrafenmotsvarar 10 kap. 2 § i utredningens förslag. Som nämnts under rabrikentiU detta kapitel kan gruvinnehavare tvingas avstå från sin gravrält enligt debestämmelser som meddelats i ExL. Expropriation av gruvrätt innebär atträttigheten utsläcks till förmån för ett annat intresse. Vid inlösen av rätttill gruva enligt detta kapitel är däremot gravintresset del primära ochsyftet med åtgärden är alt i samhällets intresse bättre ta tillvaragruvintressel. Rättigheten skall sålunda vid inlösen inte utsläckas ulanöverföras från en innehavare till en annan. I övrigt synes det inle föreligganågon principiell skiUnad mellan expropriation av gravrätt och inlösen avsådan rätt. Del synes därför naturligt att låta ExL:s bestämmelser itillämpliga delar gälla vid inlösen av rätt tUl grava. Vissa modifikationereller tillägg i förhållande till ExL är dock nödvändiga, särskUt när det gäUerbestämmandet av ersättning för inlöst gravrältighet. I enlighet med vad jag nusagt föreskrivs i denna paragraf att i fråga om inlösen enligl delta kapitelgäller ExL i tillämpUga delar, om ej annat följer av denna lag. Paragrafenhar motsvarighet i 10 kap. 4 § andra stycket i utredningens förslag. Enligl 4 § gäller ExL:sbestämmelser i tUlämpliga delar i fråga om inlösen enligt detta kapitel. 5 § ExL framgår, alt vid expropriation av särskild rätt till fastighetgäller bestämmelsema om expropriation av fastighet i tillämpliga delar. Dettainnebär som jag inledningsvis nämnde att, om hela gruvrättigheten inlöses,ersättning skall utgå enligt ExL:s bestämmelser om lolalexpropriation. Förrättigheten skall således enligl 4 kap. 1 § ExL i princip betalas löseskillingmed belopp motsvarande rättighetens marknadsvärde. I 5 kap. 27 § första stycketförsta punkten ExL föreskrivs vidare att ersättning skall bestämmas i pengaratt betalas på en gång.