prop · FX0332 · 1974-12-31 00:00:00 — Den enda påtaghgaeffekten av skyddszonen torde därför, hävdar , bli all företagen minskarpå den säkerhetsmarginal som alllid ingår i utmålen, vilket medför minskadekostnader för utmålsläggningen och lägre försvarsavgifter. Utredningenhar under sitt arbete funnit att i Bergslagen förekommer ett inte obetydligtantal fall där i huvudsak äldre utmål avseende närbelägna fyndigheter äruppsplittrade på flera händer på sådant sätt att elt rationellt utnyttjande avfyndigheterna knappast kan komma till stånd utan samverkan i någon form mellanägarna. Viss splittring har även konstaterats beträffande någragrafilfyndigheter i . Del finns enhgt utredningens mening knappastanledning antaga annat än att erforderlig samverkan i flertalet fall skullekomma till stånd, om enhetiig brytning skulle bli lönsam. BeträffandenylUlkommande utmål visar erfarenheten att gruvföretagen är angelägna om attgenom inmutning och utmålsläggning skydda mineraltillgångar ihuvudfyndigheternas omgivning. Å andra sidan, menar utredningen, är delingalunda uteslutet alt för exploatering nödvändigt samgående beträffande äldrenärliggande utmål omöjliggörs genom motstånd från någon utmålsägare eller allnya utmål tillkommer som vållar skadlig splittring. Även om kronoandelen i endel faU skuUe kunna begagnas för all uppnå ett gemensamt tillgodogörande, ärdenna utväg stängd i fråga om utmål som inte tiUkommit enligt gruvlag ochkan i fråga om nya utmål av olika skäl inle alltid användas för detta ändamål,t. ex. därför all andelen redan är utarrenderad eller därför att en tilltänktexploatör inte godtar arrende av kronoandelar som tillräckligt säker grandvalför verksamheten. Utredningen föreslår därför alt regler införs som gör delmöjligt alt tvångsvis sammanföra ulmålsrättigheler avseende samma fyndigheteller närliggande fyndigheler. Utredningen har kommit till uppfattningen attdetta bör ske genom att regler om inlösen av närbelägna utmål införs. Om sådanautmål är i olika innehavares hand och ett gemensamt utnyttjande av ulmåleninnebär väsentlig teknisk och ekonomisk fördel, skall Kungl. Maj:t enligtförslaget kunna berättiga den som innehar minst hälften i ett av utmålen althilösa ett eller flera av de övriga ulmålen med vad därtill hör ellerdelägares andel i sådant utmål (arronderingsinlösen). En förutsättning härförär dock alt åtgärden är till gagn från allmän synpunkt och erforderlig för allfå tUl stånd ändamålsenlig gruvdrift. Enligl förslagel gäller vidare att utmålinte får lösas om det är föremål för regelbunden gruvbrytnmg eller ingår iutmålsfäll där utmålets innehavare bedriver sådant arbete. Vill flera lösaskall den ha företräde som bedöms ha de bästa förutsättningarna att idkagruvdrift pä platsen. Utredningensförslag till bestämmelser om arronderingsinlösen är inle enhäUigt. LedamotenBolding anför i en reservation bl. a. att införandel 1974: 32 58 aven möjlighet att i vissa situationer tvångsvis sammanföra gruvrättigheteravseende närbelägna fyndigheter även enligt hans mening i vissa fall skuUekunna vara ägnat att främja en strukturrationalisering inom gruvnäringen. Enbestämd föratsättning härför är dock enligt reservationen att sådana reglerkringgärdas med modifikationer och villkor på sådant sätt alt gruvägarna intekommer alt känna osäkerhet beträffande den framtida giltigheten av degravrättigheter på vilka investeringarna i undersökningar och anläggningarbaseras. För alt inlösen skall kunna medges bör enligt Boldings åsikt utövervad majoriteten föreslagit bl. a. ställas följande krav. Endast den somframstår såsom en aktiv huvuddelägare inom ett utmålsfält bör vara berättigadalt få inlösa utmål inom fältet. Den lösandes utmål måste i storlek ellerbetydelse överväga det utmål som avses för inlösen. Begäran om inlösen måsteomfattas av samtiiga delägare i del utmål till vars förmån inlösen söks. Vidarebör inlösenbeslulet inle få träda i kraft förrän viss, ganska lång lid förflutitfrån beslutet, allt i syfte att möjliggöra frivilliga uppgörelser. Utmål, somexisterar vid den nya lagens ikraftträdande bör slutligen inte få lösas förränviss tid förflutit från ikraftträdandet. VissabetydelsefuUa fall där allmänna synpunkter av särskild styrka talar för attinlösen bör kunna ske nås enligl utredningen inle av de föreslagna reglema ominlösen i arronderingssyfle. Ett sådant fall är att ett oekonomiskt utnyttjandeav en fyndighet leder till att en gruva som har betydelse för ett samhällesexistens eller många människors försörjning läggs ned, trots att lönsambrytning åtminstone skulle vara möjlig vid mera rationell drift.Avsaknaden av möjligheter till samhälleligt ingripande för alt få tUl ståndsådan brytning kan, anför utredningen, i sådana och liknande fall framstå somen allvarlig brist. Utredningen anser att del i annan lagstiftning finnsexempel på all tvångs-ingripande i likartade situationer kan tiUåtas.Jämförelser kan sålunda göras med bl. a. reglerna i 1 kap. 14 § vattenlagen omianspråktagande av annan liUhörig vattenkraft och bestämmelserna i den numeraupphävda lagen (1947: 290) om tvångsinlösen av vanhävdad jordbruksegendom.Utredningen föreslår att Kungl. Maj:l med samtycke skaU i situationerav detta slag kunna förordna att utmål med vad därtill hör skall mol lösenavstås till den Kungl. Som vUlkor för inlösen uppställs enligtförslaget att det bedöms vara av synnerhg vikt från allmän synpunkt att vissmineralfyndighel undersöks eller bearbetas eller att fyndighet utnyttjas påannat sätt eller i större omfattning än tidigare och att därigenom dessutomvinns väsentlig teknisk och ekonomisk fördel. En förutsättning för inlösenskall vidare, liksom i fråga om arronderingsinlösen, vara att det avseddasyftet inte kan vinnas på annat sätt, t. ex. genom utnyttjande av kronoandeleneller genom frivUlig överenskommelse. Utredningen räknar med att de föreslagnabestämmelserna om inlösenrätl inte behöver tUlämpas annat 1974: 32 59 äni rena undanlagsfall. Deras blotta existens kan enligl utredningen väntasunderlätta den nödvändiga strukturrationaliseringen inom grav-hanleringen. Ledamoten har ävenpå denna punkt anmält avvikande mening. Han anför i en reservation alt deföreslagna reglerna skuUe skapa en osäkerhet inom gruvnäringen som skulle kunnafå allvarliga konsekvenser när det gäller framtida investeringar. Han fardärför avstånd från förslagel i denna del. Bestämmandet av ersättningför gruvrätt som avslås genom inlösen erbjuder enligt utredningen särskildaproblem med hänsyn till svårigheten all uppskatta en fyndighels värde innanmycket dyrbara undersökningar gjorts och eventuellt även brytning pågått enlid. Utredningen föreslår i denna del regler som innebär att löseskiUingen ivad avser själva fyndigheten skall bestämmas såsom en årlig avgäld, om den somavstått ulmålet begär det och del inle är uppenbart att utredningen ärtillräcklig för slutlig prövning av ersättningsfrågan. Avgälden skall bestämmasdels såsom en fast årlig avgift och dels som en produktionsavgift beräknad iförhåUande till mängden eller värdet av de som uppfordras. Frånproduktionsavgiften får avdragas den fasta avgiften för året.Grunderna för avgälden fastställs i sänder. Dessutom föreslås attvardera parlen under vissa förutsättningar skall äga påkalla att avgälden skallupphöra och ersättning för rättighetens återstående värde slutligt bestämmasatt utgå med ett engångsbelopp. Vidare föreslås att den som tvångsvis får avslåfrån en gravrältighet normalt garanteras viss minimiersätlning avseendenedlagda kostnader för jordlösen m. m. saml för undersökningsarbeten,tillredningsarbeten och anläggningar, i den mån dessa är tiU nytta för denlösande. Beträffande förhållandenai framhåller utredningen att det med hänsyn till den rollgruvdriften vid och kommit att spela för dessa samhällen ochför länels näringsliv över huvud är angeläget att brytningen sker inleuteslutande med utgångspunkt i ett rent företagsekonomiskt betraktelsesätt utanatt gruvdrift och undersökningar för framtagande av nya malmreserver sker underhänsynstagande till de föratsättningar som på lång sikt kan föreligga församhällsbUdning och sysselsättning. Från dessa synpunkter är del enligtutredningens mening viktigt all i varje fall rätten till fyndigheler sombrylningstekniskt bör tillgodogöras i anslutning till de existerandeanläggningarna förbehålls staten eller organ över vilka staten har ett väsentligtinflytande. Del synes vidare utredningen naturligt all staten tillförsäkrasbestämmanderätt bl. a. i fråga om de fyndigheler som påträffas vid denpågående malminventeringen. Att hindra en olämplig uppsplittring av sådanafyndigheler var huvudmotivet för det gällande temporära inmulningsförbudet iNorrbotten. är del emellertid ett betydande allmänt intresse allytterligare eftersökande av i första hand 1974: 32 60 sulfidmalmeroch legeringsmalmer kommer till stånd i . Ett koncessionssystem förNorrbotten eller elt fortsatt långvarigt inmulningsförbud meddispensmöjligheter skulle enligl utredningen otvivelaktigt minska de enskUdagruvföretagens intresse för prospektering i länet. Enligl utredningens meningväger fördelarna med att i princip upprätthålla den fria inmulningsrätten iNorrbotten tyngre än de skäl som kan andras för all tiUförsäkra de statligagruvintressena där ett starkare skydd än utredningen antytt. Utredningenföreslår att inmutningsförbudet i bibehålls under enövergångstid. På så sätt får de statliga organen möjlighet all genomutmålsläggning eller utvidgning av utmål enligt de av utredningen föreslagnabestämmelserna tUlförsäkra staten rätlen till sådana fyndigheter som enligl vadutredningen förordat bör förbehållas staten. Därefter bör de nya reglemabli fullt till-lämpliga även i . Vadgäller statsgruvefältinstitiitet anför utredningen bl. a. alt den nuvarandebegränsningen av institutets användningsområde till kronojord efterjordägarandelens avskaffande ter sig helt irrationell. Den ringa aktivitet somtidigare förekommit inom fälten synes närmast tala för alt institutet heltavskaffas. Erforderligt skydd för omgivningen lUl statliga fyndigheter börenligl utredningens mening i första hand åvägabringas på samma sätt som i frågaom andra fyndigheter, dvs. genom inmutning och utmålsläggning saml genomskyddszonerna. Åandra sidan, anför utredningen, har institutet mer än ett halvsekels hävd inomsvensk gmvlagstiftning. Med vissa efter de ändrade förhållandena anpassadeändringar i fråga om tiUämpningsområde och huvudsakligt användningssyfle börstatsgruvefällinstitutet enligt utredningens mening kunna fyUa en funktion somen värdefull komplettering av de övriga reformer som utredningen föreslår igravlagsliflningen. Dessa reformer syftar tiU att stärka garantierna för alllandets mineralfyndigheler utnyttjas på ett från samhäUsekonomisk synpunktriktigt sätt ulan alt för den skull de ölägenheter som ofrånkomligen ärförenade med elt koncessionssyslem skall behöva uppkomma. Även om dessareformer genomförs kan emellertid den tekniska och ekonomiska utvecklingen ledaliU situationer där avsaknaden av befogenheter för det aUmänna att övaomedelbar kontroll över gravrälligheters uppkomst och ställa vUlkor för derasutnyttjande skulle framstå som en allvarlig brist från aUmän synpunkt. Somexempel på sådana situationer nämner utredningen all inom vissa begränsadedelar av landet påvisas betingelser för förekomst av inmutningsbara somav olUca skäl, t. ex. nya tekniska uppfinningar, fått vital betydelse församhällsekonomin eller som kan få det i en avspärmingssituation och där eltvanligt inmutnings- och utmålsförfarande inte kan anses vara lämpligt från allmänsynpunkt. I ett sådant läge kan det le sig som elt angeläget samhäUs-intresseatt del allmänna har möjlighet att snabbt tiUförsäkra sig en Prop, 1974: 32 61 merafullständig kontroll över undersökning och bearbetning av dylika fyndigheter änvad de föreslagna reformerna tillsammans med kronoandelsinstitutet medger. Med hänvisning liU detanförda föreslår utredningen att statsgrave-fältinslilutel bibehålls med ihuvudsak nuvarande utformning och alt tiUämpningsområdet utsträcks till allmark i hela landet. förutsätter utredningen all institutet ifortsättningen företrädesvis får karaktären av ett beredskapsinstramenl och iprincip reserveras för fyndigheter som har sådan betydelse från aUmän synpunktatt en starkare samhäUelig reglering än som är möjlig genom de ordinäragmvrällsliga reglerna bedöms som nödvändig. De nuvarande slatsgravefälten börenligt utredningens åsikt avvecklas så snart de undersökts och fyndigheternaskyddats genom utmål. Ledamoten anför ien reservation alt enligl hans mening statsgravefällinstilutet helt och såsnart som möjligt bör avvecklas sedan inom befintliga stalsgravefältförekommande fyndigheler skyddats genom utmålsläggning. Bolding anser vidarealt han inle kan biträda förslagel alt stalsgruvefällinslilulet skallomvandlas till en sorls beredskaps-insttument och kunna användas även på enskUdmark. Enhgt hans mening öppnar förslaget möjligheter alt sälta gruvlagen urspel på stora områden på annan väg än genom lagstiftning. Även experten ärkritisk mol utredningens förslag. Han anför i särskilt yttrande allutredningen som exempel på fall där statsgra-vefältinslilulet skuUe kunnautnyttjas som ett beredskapsinstrument nämnt den tänkta situationen all inomvissa delar av landet påvisats betmgelser för förekomst av inmutningsbaramineral som tiU följd av nya tekniska uppfinningar fått vital betydelse församhällsekonomin. Med hänsyn liU alt de som synes komma i fråga i deltasammanhang förekommer som små, sporadiskt över hela eller stora delar av landetspridda malmkroppar, torde statsgruvefällinstitutet vara mindre väl lämpat föranvändning i det anförda exemplet. Redan av statlig myndighet väckt förslag omutläggande av stalsgravefält medför såväl enligt gällande lag som enhgt förslagetautomatiskt totalt inmulningsförbud, oavsett om slalsgruvefältet blir utlagteUer ej. Vid föreslagen utvidgning av statsgravefällinstilutet kan detta,påpekar , således utnyttjas för temporär spärrning av vidsträcktaområden. När det gäUer lösandetav konflikter mellan gruvrättigheter och motstående allmänna och enskildaintressen anser utredningen att den nuvarande ordningen i stort sett fungerattillfredsställande. I denna del föreslås ändringar endast på några punkter.Sålunda har de senare årens utveckling inom vägbyggandet ansetts motivera attallmän väg och området närmast däromkring skall vara inmutningshinder.Delsamma föreslås gäUa i fråga om allmän flygplats. Utredningen föreslår ocksåalt inmutningshinder skall gälla inom område med fastställd stadsplan eller 1974: 32 62 byggnadsplan.Vidare förordas all en reservregel infors innebärande all Kungl. Maj:t fårbefogenhet all förordna om dispensabelt inmutningsförbud på område där, iandra fall än som avses med de i lagen uppräknade inmulningshindren, gravdriflkan antas komma att hindra eller avsevärt försvåra sådan förekommande ellerplanerad användning av marken som är av väsentiig betydelse från allmänsynpunkt. Enligten av ledamoten avgiven reservation går förslagel alt allmän väg skaUutgöra inmutningshinder alltför långt med tanke på det stora antal obetydligttrafikerade vägar av mindre god beskaffenhet som finns inte minst i Norrland.Bolding anser att tillräckliga skäl för upptagande av allmän väg blandinmutningshindren finns endast såvitt avser riksvägar och länshuvudvägar.Bolding har anmält avvikande mening också i fråga om nyssnämnda reservregel.Denna regel öppnar enligt hans mening möjlighet att på administrativ väg sättagruvlagen ur kraft på betydande områden. Bolding anser sig därför inle kunnabiträda detta förslag. Ifråga om inverkan på vattenstånd, vatten- och luftföroreningar samt buller tillföljd av gruvdrift anser utredningen det vara mest ändamålsenligt attgruvdriften likställs med annan industri i överensstämmelse med vad som skerenligt gällande lagstiftning. På naturvårdens område erbjuder erUigtutredningens uppfattning naturvårdslagen tillräckliga möjligheter att inormala fall åstadkomma behövlig avvägning mellan gruvdrift ochnaturvårdsinlresset. Möjligheterna att påverka gruvindustrins lokaliseringgenom åtgärder i samband med den allmänna samhällsplaneringen är somutredningen poängterat i annat sammanhang mycket begränsade med hänsyn tillindustrins bundenhet vid mineraltillgångarna. Om förvaltningen av statensgruvegendom effektiviseras, får emellertid det allmänna vissa möjhgheter intebara att påverka gruvnäringens straktur genom utnyttjande av kronoandelarnautan också all vid behov använda dessa som elt instrament i sysselsättnings-och lokaliseringspolitiken samt vid den fysiska samhällsplaneringen. Frågan ombearbetning av en fyndighet kan också påverkas genom allmännalokali-seringspoliliska medel. Möjligheterna till "negaliv påverkan"förbättras i viss mån genom förslaget att inmulningsförbud skall gälla inomdetaljplaneområden. Beträffandeövergångsbestämmelserna liU den nya lagen föreslår utredningen att de nyareglerna i princip görs tUlämpliga också på utmål som existerar vid reglernasikraftträdande. Vid tillämpning av de föreslagna reglerna om begränsning avulmåls giltighetstid på sådana utmål skall dessa anses vara lagda vid den nyalagens ikraftträdande. Ettsärskilt problem i förevarande sammanhang utgör enligl utredningen de utmålsom tUlkommit enligl före gällande lagstiftning. Enligtövergångsreglerna till gruvlagen tiUämpas med vissa angivna undanlaggrandsalsen att bestämmelserna i äldre författningar 1974: 32 63 fortfarandeskall gälla beträffande rättsförhållanden som uppkommit före gruvlagensikraftträdande. Detta leder inte sällan till svårigheter när det gäller attfastställa vilka regler som gäller för ett äldre utmål. Av praktiska skäl ärdel önskvärt att sådana utmål i så stor utsträckning som möjligt förs in undersamma bestämmelser som senare lUlkomna utmål. Utredningen föreslår alt istället för nämnda grundsals skall gälla principen alt den nya lagens reglerskall tillämpas också på dessa utmål, om annat inle uttryckligen anges. Utredningenhar övervägt möjligheten att införa regler varigenom staten skulle få räll attinträda som hälftendelägare i utmål där kronoandel saknas. En sådan ordningskulle innebära elt stort steg mot en utjämning av skiUnaderna mellan nya ochgamla utmål och en betydelsefull utvidgning av kronoandelsinstilutetsanvändningsområde. har diskuterats såväl möjligheten att staten redan vid lagensikraftträdande skall kunna på vissa villkor inträda som hälftendelägare igamla utmål som alternativet all rätt till kronoandel införs i samband medförlängning av gUtighetstiden för sådana utmål. Bägge lösningarna möter enliglutredningen allvarliga komplikationer. Ett överförande till staten av halvagruvrälten kan rimligen inle ske annat än genom expropriation mot ersättningtill rättighetsinnehavarna. Expropriation av hälflendelägarskap framstår inlesom en särskilt rationeU anordning. Särskilda regler skulle krävas för del fallall utmål vari hälften skall avslås innehas av flera delägare. Även andrasvårlösta komplikationer skulle uppkomma. Utredningen har därför inte velatförorda en sådan lösning. Denfrån flera synpunkter önskvärda avvecklingen av vissa gamla utmål torde enliglvad utredningen anför komma att påskyndas genom de föreslagnatidsbegränsningsreglerna. Många utmål som i dagens läge saknar värde förinnehavarna torde komma all släppas myckel snart efter lagens ikraftträdande.Nya utmål som eventuellt läggs i dessas ställe är förenade med kronoandel.Vidare skall enligl utredningens förslag reglerna om kronoandel ochjordägaravgäld gälla beträffande område som genom framtida utvidgning tilläggsutmål som tillkommit enligt den lagstiftning som gällde före år 1940.Utredningen räknar sålunda med all de föreslagna reglerna, även utan möjlighetlUl statlig expropriation av hälflendelägarskap, tämligen snart kommer allmedföra en ytterligare utbredning av kronoandelsinstitulel. Ledamöternaaf och anför i särskUt yttrande all åtskUligl talar för attstaten genom en särskild regel i den nya gruvlagen ges rätt all omedelbartuilösa jordägarandelen i utmål som tUlkommit enligt gällandebestämmelser. De har emeUertid böjt sig för de skäl som anförts mol en sådanordning. Däremot kan de inte finna att dessa skäl bör gälla vid den ganska avlägsnalidpunkt om , då frågan om förlängning av giltighetsti- 1974: 32 64 denför dessa utmål aktualiseras. Även om en del av de ifrågavarande utmålen senastvid denna lidpunkt sannolikt kommer att upphöra genom sonande eller avslag påframställning om förlängning, bör man vid en normal utveckling kunna räkna medatt ett inte ringa antal utmål kommer all automatiskt eller fakultativtförlängas . Del synes mindre tillfredsstäUande att man intei detta sammanhang skall ha möjlighet alt genom kronoandelen effekliveraexploateringen och överhuvud tUlgodose del starka allmänna intresse som här kanfinnas. och Lindeils mening bör därför i den nyagravlagsliflningen införas regler om rätt för staten att efter inlösen isamband med förlängning av giltighetstiden för dessa utmål få hälften-andel isådana utmål där kronoandel saknas. Med hänsyn till all deregler de två ledamöterna vill förorda får aktualitet först avdetta sekel har de avstått från all utforma konkreta förslag. Om derasprincipiella inställning godtas, bör en deklaration härom göras redan nu och igod tid före 25-årsperiodens utgång en närmare utredning komma tiU stånd omdetaljutformningen. Förslagethar fått elt gynnsamt mottagande av remissinstanserna som aUmänt tillstyrkeratt det i sina huvuddrag läggs till grand för ny lagstiftning. Utredningens redogörelseför de brister och reformbehov som efter hand gjort sig gällande under dennuvarande gruvlagens tillämpning synes i stor utsträckning ha godtagits avremissinstanserna. Någon principieU kritik har inle heller riktals motutredningens aUmänna deklaration att gruvlagstiftningens huvudsyfte bör varaall främja prospekteringsverksamheten och befordra ett ändamålsenligtutnyttjande av ifrågavarande naturtillgångar. Hovrätten för ÖvreNorrland konstaterar all socialiseringsnämndens gjorda uttalande, attingen annan grundsats än det allmännas bästa får vara avgörande vid bedömningenav den inriktning som bör ges åt en lagstiftning på detta område, fortfarandetorde vara giltigt. För att svenskt bergsbrak skall kunna hävda sig i den allthårdare konkurrensen på världsmarknaden måste, enligt vad hovrätten vidareuttalar, största möjhga samordning och rationalisering eftersträvas. Staten bördärvid naturligen beredas rimliga möjligheter att utöva det direkta inflytandeöver mineraltUlgångarnas exploatering som det aUmännas bästa kan kräva. Svenska teknologförenlngenansluter sig till utredningens uppfattning att nyttan för gruvnäringen, ochdärmed för folkhushållet, måste vara avgörande för hur de till malmfyndigheterhörande rättigheterna och skyldigheterna skall fördelas mellan upptäckare,jordägare och staten. 1974: 32 65 Frånfolkhushållets synpunkt bör man genom gravlagstiftningen söka uppnå attgruvrälterna aktivt ingår i ett samhällsnylligt program an-lingen somproducerande råvamleveranlörer eller som en reserv för framtida behov.Samtidigt bör lagen enligl föreningens uppfattning driva fram en rationellprospekteringsverksamhet, som leder till ökade tiUgångar och nya utmål. En såfullständig kännedom som möjligt om landets malmtiUgångar skulle förgruvindustrins del betyda möjligheter till en säkrare långtidsplanering, vilketi sin lur innebär stabilare förelag. För övriga delar av samhället ärkunskaperna likaså värdefulla, t. ex. för den s. k. fysiska planeringen som harelt starkt behov av att få veta vilka anspråk som finns på mark inom olikadelar av landet. För planering av fritidsområden t. ex. är det av vikt att manhar kännedom om de områden som inte väntas bli berörda av gruvbrytning.