prop · FX0397 · 1974-12-31 00:00:00 — Ansökan görs då hos den rätt sora skulle ägtupptaga åtal för brottet eller sora sist handlagt ansvarsfrågan (5 § förstastycket). I fråga ora anspråk på ersättning enligt 2 § kan vederbörande väljamellan att framställa anspråket i det raål, vari frågan ora frikännande ellernedsättning av straffet handläggs, eller senare genom särskild ansökan hos denrätt sora sist handlagt näranda fråga (5 § andra stycket). Ifråga om den särskilda ansökningens form föreskrivs att den skall vara skriftlig.Vidare gäller att ansökan skall göras , näraligen 1 då åtal ej ägt rumr tre månaderfrån den dag då sökanden fick veta att åklagaren beslutat att inte åtala, 2 då åtal lagts nedr tre månaderfrån den dag då slutligt beslut i raålet vann laga kraft, 3 då sökanden frikänts eller fåttslraffnedsättningr tre raånader från den dag då doraen härom vann laga kraft. Ordningen med särskildansökan har, enligt vad departementschefen anmärkt i prop. 1945r 10 (s. 16),tiUskapals bl. a. för det fall att svårigheter raöter alt redan i broltraålelförebringa utredning om den lidna skadans storlek. I propositionen framhållsemellertid det önskvärda i att frågan humvida förutsättningar för ersättningföreligger kan prövas i samband med huvudsaken även i sådant fall. Dessatankegångar ligger bakom bestäraraelserna i 5 § tredje stycket. Enligt dessakan sökanden inskränka sin ersättningstalan till alt avse faststäUelse huruvidaersättningsrält föreligger. Vidare har öppnats möjlighet för domstolen atthänskjuta frågan om beloppets bestämmande tUl prövning efter särskild ansökan.Sådan ansökan skall inom fömt angiven tid av göras hos den rättvilken såsom första dorastol handlagt åtalet raot sökanden. I 5 § fjärde stycket harslutligen upptagits bestäraraelser om åklagares talerätt. Åklagaren skallsålunda erhålla tUlfälle att yttra sig över begäran om ersättning. Han harockså rätt att föra talan på det allmännas vägnar. I 6 § har upptagits vissabestäraraelser ora rättens sammansättning vid handläggning av särskild ansökanom ersättning. Som huvudregel gäller att rätten vid ansökningens prövning ochavgörande är domför i den sammansättning sora gällt för raålet omansvarsfrågan. Har rätlen inte tidigare handlagt ansvarsmålet, skall näranddeltaga vid avgörandet av saken. Rätlens avgörande sker genom beslut. I 7 § första stycketföreskrivs att utdömd ersättning skall utbetalas av statsverket sedan beslutetdärom vunnit laga kraft. I 7 § andra stycket slutligen lämnas vissabeslämmelser om statens regressrätt. Skulle sökanden haft rätt att kräva utbeloppet av annan som skadestånd, inträder staten i rätten mot denne. Prop.1974: 97 13 Angåendetillämpningen av lag hänvisas till utrednuigens belänkande (s.196210). Rättshjälpslagen(1972r 429) trädde i kraft den 1 juh 1973. Rättshjälp utgår sora allraänrättshjälp, rättshjälp åt raisstänkt i brollraål, rättshjälp genora offentligtbiträde och rådgivning. Allmänrättshjälp kan i princip lämnas var och en i alla rättsliga angelägenheter därbehov av bistånd föreligger, oberoende av om den rättsliga angelägenhetenbehandlas vid allmän domstol, förvallningsdorastol, förvaltningsrayndigheteller av skiljemän. Vissa begränsningar gäller emellertid. För angelägenhet somhar saraband raed sökandens näringsverksarahet kan allraän rättshjälp inteläranas näringsidkare ora inte särskilda skäl föreligger för rättshjälp raedhänsyn tUl hans ekonomiska förhållanden eller sakens beskaffenhet. Som allraänförutsättning för att aUraän rättshjälp skall läranas gäller att denrällssökande har elt befogat intresse av att få sin sak behandlad. Vid allraänrättshjälp betalar staten kostnaderna i den rättsliga angelägenhet sorarättshjälpen avser. Sora kostnad för rättshjälpen anses i första hand denrällssökandes kostnad för bevisning vid allraän domstol samt nödvändigutredning i angelägenhet sora kan komraa under sådan dorastols prövning ellersom skall prövas av skiljemän. I angelägenhet sora inte handläggs vid allraändomstol beslutar biträde om utredning. Har biträde inte förordnats, kanrältshjälpsnämnden besluta ora utredning. Bland övriga kostnader sora orafattasav rättshjälpen är kostnader för resa och uppehälle i saraband med inställelseinför dorastol eller annan rayndighet, om personlig inställelse har ålagts. Vidallmän rättshjälp skall den rällssökande efler förmåga bidra till kostnadernaför rättshjälpen. Kostnadsbidraget har i princip konstruerats som ett systeraraed raaxiraibelopp. Överstiger rättshjälpskoslnaderna maxiraibeloppet, skalldet allraänna bära de överskjutande kostnaderna. Är å andra sidan kostnadernaför allmän rättshjälp lägre än maximibeloppet, skall koslnadsbidraget motsvarakostnaderna. Kostnadsbidraget utgår i första hand efter årsinkomst ochunderhållsskyldighet enligt vissa schabloner. Närdet gäller rättshjälp ål raisstänkt i brollraål skall liksora ,oberoende av den misstänktes ekonomiska förhållanden, offentlig försvarareförordnas vid behov. I övrigt kan rättshjälp åt raisstänkt i brollraål utgå närden tilltalades årsinkorast inte överstiger basbeloppet. Någotkostnadsbidrag skall inte utgå. Gränsen vid basbeloppet kan jämkasuppåt på gmnd av försörjningsbörda. Förmånerna vid denna form av rättshjälpbestår i alt den tilltalades kostnad för inställelse och för bevisning viddorastolen ersätts av allmänna medel. Frikännsden tilltalade, skall ersättningen tUl offentlig försvarare, kostnaden förannan rättshjälp liksom annan kostnad sora har utgått av allraänna raedelstanna på statsverket. Reglerna i 31 kap. 1 § RB om den tUltalades skyldighetatt, ora han döras för brottet, återbetala sädan kostnad till statsverket harrajukats upp för att underlätta den dörades återanpassning. a. inte åläggas med högre belopp än som raotsvarar vad den dörade högstskulle betala i kostnadsbidrag vid allraän rättshjälp. Rättshjälpkan i vissa raål och ärenden sora angår den personliga rörelsefriheten ellerden kroppsliga integriteten utgå som offentligt biträde. Detta gällerhuvudsakligen inom mentalsjukvården, nykterhels-vården, barnavården ochkriminalvården särat på utlänningslagstiftningens oraråde. behovföreligger, skall offentligt biträde förordnas i ärende ora bl. a. intagning ieller utskrivning från sjukhus för sluten psykiatrisk vård. Detsararaa gäller iärende om vård i vårdhem eller specialsjukhus för psykiskt utvecklingsstördasamt när fråga är ora pla-cermg av särskoleelev i annat hem än det egna.Offentligt biträde kan också förordnas i ärende angående intagning elleråterintagning i allmän , i ärende angåendeorahändertagan-de av barn för samhällsvård eller sarahällsvårds slutligaupphörande särat i ärende om förverkande av villkorligt raedgiven frihet frånfängelse eller återintagning i anstalt av den sora dörats tUl ungdorasfängelseeller internering. På utlänningslagstiftningens oraråde kan offentligt biträdevid behov förordnas i ärende angående utlännings avlägsnande ur landet. Densora erhållit hjälp av offentligt biträde är inle återbetalningsskyldig förersättningen. Svensklagstiftning innehåller bestäraraelser ora frihetsinskränkningar inom olikaområden. De författnuigar som kommer i fråga rör främst sarahälletsbrottsförebyggande verksarahet. Dessutora finns bestäraraelser orafrihetsinskränkningar på bl. a. sociallagstiftningens oraråde. Utredningenhar i sitt betänkande (s. 6597) läranat en orafattande redogörelse för vadgällande svensk räll innehåller om frihetsberövande och andrafrihetsinskränkningar. Jag får hänvisa till denna redogörelse. Näranas böreraellertid all en del bestäraraelser har tUlkorarait eller ändrats efter detatt utredningens betänkande lades frara. Sålunda har vissa bestämraelser ipolisinstruktionen ersatts av lagen (1973 r 558) ora tillfälligtomhändertagande. Reglerna ora övervakningsnämnds raöjlighet att raeddelaföreskrifter för villkorligt frigiven särat ora prövotid vid skyddstUlsyn ra.ra. har ändrats genora lagen (1973r 918) ora ändring i , soraträtt i kraft . Eftervissa lagändringar som trädde i kraft (SFS 1973 r 1719) utgörsdisciplinstraff för krigsraän nuraera av fritids- Prop.1974: 97 15 1974 r 20 har föreslagits att lagen ora behandling ifångvårdsanstalt skall ersättas av en ny lag ora kriminalvård ianstalt. Slutligen gäller en ny sjömanslag (SFS 1973r282). Iutländsk rätt finns flera exerapel på regler ora ersättning för oberättigadefrihetsinskränkningar. Även på denna punkt får jag hänvisa till utredningensbetänkande (s. 5364). 3 Vissa internationella överenskommelser m. m. Denenskildes rätt till frihet och personlig säkerhet har upprepade gångerfastslagits i olika internationella sararaanhang. Ar 1948 antog Förentanationerna en allraän förklaring om de mänskliga rättighetema, i vars tredjeartikel fastslås att envar har rätt till liv, frihet och personlig säkerhet.Avsikten var att förklaringen sedermera skulle efterföljas av en konvention.Innan denna hunnit komraa till stånd antogs inora den s. k.europeiska konventionen angående skydd för de raänskliga rättigheterna och degrundläggande frihetema. Konventionen ratificerades av den 11 januari1952 (prop. 1951r 165). Avintresse i förevarande saramanhang är frärast artikel 5. Enligt denna artikelhar envar rätt tUl frihet och personlig säkerhet, och det föreskrivs att ingenfår berövas sin frihet annat än i vissa uppräknade fall och i den ordning soralag föreskriver. De fall av frihetsberövande som uppräknas ärr 1 Frihetsberövande efter fällandedom av vederbörlig doraslol (raora. 2 Arrestering eller frihetsberövande 2.1 på grund av underlåtenhet attuppfylla dorastols lagligen givna föreläggande (raora. 1 b), 2.2 i ändamål att uppnå fullgörandeav någon i lag föreskriven skyldighet (mom. 1 b), 2.3 för att ställa vederbörandeinför vederbörlig rättslig myndighet såsom skäligen raisstänkt för alt haförövat brott (raora. 1 c), eller 2.4 när det skäligen ansesnödvändigt för att förhindra vederbörande att 2.4.1 begå elt brott, eller 2.4.2 undkorama efter alt ha begåttett brott (mom. 1 c). 3 Frihetsberövande mot enunderårig för att vederbörande skall 3.1 undergå skyddsuppfostran (mora.1 d), eller 3.2 inställas inför vederbörligrättslig rayndighet (raora. 1 d). 1974: 97 16 4 Frihetsberövande tillförhindrande av spridning av sraittosara sjukdom (mom. 1 e). 5 Frihetsberövande emedan vederbörandeär 5.1 sinnessjuk (mora. 1 e), 5.2 alkoholist (raom. 1 e), 5.3 hemfallen åt missbruk av droger(mom. 1 e), eller 5.4 lösdrivare (mora. 1 e). 6.1 till förhindrande av attvederbörande obehörigen inkommer i landet (raora. 1 f), eller 6.2 sora ell led i förfarande förvederbörandes utvisning eller utlära-nande (raora. 1 f). Isaratiiga fall anges att arrest eller frihetsberövande skall ha skett lagligeneller i laga ordning. Artikelninnehåller vidare i mora. 24 åtskUliga besläramelser i fråga om förfarandetvid frihetsberövande, vilka bl. a. föreskriver följande. Den sora arresterasskall raöjligt och på ett språk sora han förstår underrättas om skälenför åtgärden och om varje anklagelse mot honom (raora. sora är arresteradeller berövad sin frihet enligt punkterna 2.3 och 2.4 skall ofördröjligenställas inför doraare eller annan ärabetsraan, sora enligt lag beklätls raeddorasraakt, och skall vara berättigad till rättegång inora skälig tid ellertill frigivning i avvaktan på rättegång. sora berövas sin frihet genomarrestering eller eljest skall ha rätt att inför dorastol påfordra attlagligheten av frihetsberövandet snabbt prövas särat all hans frigivningbeslutas ora åtgärden inte är laglig (mom. 4). Tillsist innehåller artikel 5 en slutbestämraelse (raora. 5) ora ersättning. Detföreskrivs där att, om någon har blivit utsatt för arrestering ellerfrihetsberövande i strid mot artikelns besläramelser, han skall ha rätt tillskadestånd. Deersättningsanspråk sora avses i artikel 5 raom. 5 torde böra riktas mot denansvariga myndighetspersonen. Artikeln raedför alltså inte någon plikt förstaten att svara för full ersättning. Ratifikationenav medför inte att svensk dorastol eller annan rayndighethar att direkt tillärapa konventionens bestämmelser utan härför fordras ensärskUd lagstiflningsakt (jfr prop. 1968r 132 s. 17 ff, 127 ff och 133 f samtILU 1970r 18 s. 2 ff). Däreraot är det självklart alt den är folkrättsligtbindande. TUlden nämnda konventionen ansluter sig ett tilläggsprotokoll nr 4 av ,vilket biträtts av (prop. 1964r 87). Enligt artikel 2, som enligtuttalande i protokollet skall anses sora tilläggsartikel till konventionen,gäller att den sora lagligen befinner sig på en stals oraråde har rätt att därfritt röra sig och att fritt välja bostad särat att envar har rätt att läranavilket som helst land, inbegripet sitt eget. Prop.1974: 97 17 heterfår enligt artikeln inte underkastas andra inskränkningar än så dana som ärantingen nödvändiga raed hänsyn till statens säkerhet och den allmännasäkerheten, för upprätthållande av den allraänna ordningen och förhindrande avbrott, för hälsovården samt för skyddande av sedligheten eller av annans fri-och rättigheter eller också med avseende på bestämda områden berättigade avhänsyn tUl det allmännas intresse. Inskränkningarna skall vara angivna i lag. Ar 1966 antogs inom FN enkonvention om medborgerliga och politiska rättigheter. har tiUträttkonventionen (prop. 1971 r 125). Av intresse i detta sammanhang är närraastartikel 9, sora innehåller följander 1 har rätt till frihet ochpersonlig säkerhet. Ingen raå utsättas för godtycklig arrestering eUer annatgodtyckligt frihetsberövande. Ingen raå berövas sin frihet utora på sådanagrunder och i sådan ordning sora föreskrivs i lag. 2 Den sora arresterats skall vidarresteringen underrättas ora skälen för åtgärden och skall ofördröjhgenunderrättas ora varje anklagelse raot . 3 Den sora är arresterad ellereljest berövad sin frihet på grund av anklagelse för brottslig gärning skallofördröjligen ställas inför domare eller annan ämbetsraan, som enligt lagbeklätts med dorasraakt, och skall vara berättigad tUl rättegång inora skäligtid eller tUl frigivning. Det skall ej vara allmän regel att personer soraavvaktar rättegång hålls i förvar, raen för frigivning raå krävas garantier föratt vederbörande inställer sig dels till rättegången, dels vid varje annattillfälle under det rättsliga förfarandet dels, i förekoramande fall, förverkställighet av domen. 4 Den som berövats sin frihetgenom arrestering eller eljest skall ha rätt att inför domstol påfordra, attlagligheten av frihetsberövandet prövas utan dröjsmål och att hans frigivningbeslutas, om åtgärden ej är laglig. 5 Den sora utsatts för olagligarrestering eller annat olagligt frihetsberövande skall ha rätt tillskadestånd. Vidareraärks artikel 12 sora raotsvarar artikel 2 i det närandatilläggsprotokollet till den europeiska konventionen. Bestäraraelserna är avväsentligen likartat innehåll. Utredningenkonstaterar tiU en början att det föreligger behov av och utrymme för ettförstärkt ersättnmgsskydd och all det vid utformningen av ny lagstiftning påområdet är raöjligt att åstadkomraa viss förenkling och standardisering. 2 1974.1 saml Nr 97 Prop.1974: 97 18 Utredningenfrarahåller också att man vid utforraningen av ny lagstiftning inte torde varadirekt bunden av intemationella förpliktelser. Däreraot bör enligt utredningenden principiella uppläggningen av förslaget i hög grad bestämmas av dessförhållande till den nya skadeståndslagen. Det erinras ora att enhgt 3 kap. 2§ skadeståndslagen staten eller koramun i princip skall ersätta skada soravållas genora fel eller försuraraelse vid myndighetsutövning och att dellalagmm har giltighet också beträffande sådana frihetsinskränkningar som avses i1945 års lag. Utredningenfrarahåller att uppraärksarahet givetvis måste ägnas åt hur det fraratidaförhållandet raellan skadeståndslagen och de nya lagreglerna koraraer att lesig. Meningen med förslagel är att åstadkomma en förbättring av denskadelidandes rättsliga situation vid vissa speciella fall av oriktigamyndighelsbeslut. Dess regler ora ersättnings-beräkning och om förfarandet kandå visserligen göras annorlunda än vad sora i motsvarande hänseende gällerenligt skadeståndslagen men man bör söka undvika sådan motsättning atttillämpningssvårigheler uppkommer. Det måste också anses lämpligt att sökautforma reglerna så alt skadeståndslagen inte behöver ändras. Det är vidare attraärka att, ora en viss typ av myndighetsbeslut lämnas utanför den nya regleringen,så finns skadeståndslagen att tillgripa, och uleläranandel har alltså inte denavgörande betydelse sora det kan förefalla. Närdet gäller den formella utforraningen av de nya lagreglerna är det i och försig tänkbart att arbeta in dera i skadeståndslagen. Utredningen hareraellertid valt att låta reglerna bilda en särskild lag. Frihetsinskränkningarsom skett i samband raed rättegång i brollraål benäraner utredningen judiciellafrUietsinskränkningar. Övriga frihetsinskränkningar saramanförs underbeteckningen administrativa frihetsinskränkningar. Utredningen diskuterar början ora de nya lag-, bestäraraelserna bör orafatta även adrainistrativafrihetsinskränkningar. Utredningen finner det härvid påkallat alt göra enjäraförelse huruvida adrainistrativa frihetsinskränkningar principiellt ellereljest raera väsentligt skiljer sig från de judiciella. En skillnad är attadrainistrativa frihetsinskränkningar ofta avser vård av den omhändertagne. Såkan eraellertid också, ehuru i raindre orafattning, vara fallet med judiciellafrihetsinskränkningar. Utvecklingen har enligl utredningen lett till att dethärvidlag mera blivit fråga ora en gradskillnad än ora en artskUl-nad. Liknandegäller det förhållandet att ell frihetsberövande som utgör brottspåföljd kanvara diffamerande. En sådan verkan kan även en administrativfrihetsinskränkning raedföra, ehuru i raindre grad. Att utryraraet fördiskretionär prövning är större vid beslut ora adrainistra- Prop.1974: 97 19 livafrihetsinskränkningar kan enligt utredningen inte vara något principiellt skälför att låta dera falla utanför lagstiftningen. Utredningen finner tvärtom attbehovet av generösare ersättningsregler kan vara särskilt framträdande närprövningen varit bestämd av lämplighets-överväganden. Utredningens övervägandenutmynnar i förslag ora att även de adrainistrativa frihetsinskränkningarnaskall omfattas av den nya lagstiftningen. En annan sak är att fömtsättningamaför ersättningsskyldighet för adrainistrativa frihetsinskränknmgar inte kangöras i allo hka dera sora gäller för de judiciella. I detta samraanhangerinras ånyo ora att möjlighet att få ersättning enligt skadeståndslagenkvarstår även i fall då den speciella lagen inte blir tillämplig. Utredningendiskuterar två principlösnmgar för en ny lagstiftning som vill tillföra deskadelidande mera fördelaktiga rättsliga ersätt-ningsraöjligheter än regeln i 3kap. 2 § skadeståndslagen erbjuder. Den ena är att efterbilda eller lägga tillgrund den lösning sora korarailtén angående det allraännas skadeståndsansvarkora frara lUl i sitt förslag till lag om skadestånd i offentlig verksarahet(SOU 1958r 43). Den andra utvägen är att bygga ut regelsysleraet lagoch låta delta i något förändrad förra gälla för hela eller större delen av detoraråde som är ifrågasatt för lagstiftning. I intetdera fallet utgör dåförefintligheten av culpa (fel eller försuraraelse) fömtsättning för ersätlningsrätt. Utredningen konstateraratt en ersättningsregel hknande den som upptagits förslag skulleinnebära att oriktighet hos beslutet om ingripande skulle medföraersättningsskyldighet. Eventuellt skulle fordras en så att säga kvalificeradoriktighet ("uppenbart att ingripandet var ulan gmnd"). Principenskulle alltså eventuellt med modifierande begränsningsregler vara att ettframställt ersättningsanspråk skulle föranleda en efterhandsprövning avmyndighetsbeslutets riktighet. Och denna prövning skulle inte ske i den ordningsora är föreskriven för att den sora är raissnöjd raed beslutet skall kunnavinna rättelse, utan i stället företas av den ersättningsbeviljanderayndighelen. Själva beslutet skulle då kvarstå orubbat, ehum det skulle geupphov till ersätlningsrätt. Enligt ett system, konstruerat i överensstämmelsemed gmndsatserna lag, skulle däremot någon sådan friståendeefterhandsprövning inte vara tillåten (utora möjligen i undantagsfall). Istället skulle anknytas till förefintiiga prövningsmöjligheter ochersättningsskyldigheten göras beroende av om beslutet blivit i stadgad ordningrättat på ett eller annat sätt. Utredningengår först in på en närmare granskning av för- Prop.1974: 97 20 slag.Detta förslag sora för stats eller koramuns ersättningsskyldighet upptog enculparegel (1 §), ungefär raotsvarande den sora sederraera införts i 3 kap. 2§ skadeståndslagen innehöll i 9 § första stycket en bestäraraelse att den somenligt myndighets beslut varit berövad friheten skulle ha rätt tillersättning, om det därefter fanns uppenbart att ingripandet var utan grund,oavsett ora åtgärden berodde av ursäktiigt raisstag eller annan därraedjämförlig oraständighet. Vidare fanns i 9 § andra stycket en föreskrift avinnebörd att lag skulle gälla beträffande ersättning ål oskyldigthäktade eller dörada m. fl. i stället för första stycket. Efteratt närraare ha gått genom de skäl som kommittén angående det allmännasskadeståndsansvar har anfört tUl stöd för sitt förslag tar utredningen upp detsystera sora representeras av lag och jämför detta medskadeståndslagen. Utredningen finner all det erbjuder den skadelidande enpåtaglig fördel. Han har näraligen då ingen skyldighet att bevisa att feleller försuraraelse har förekorarait. I stället kan han inskränka sig tUl attåberopa att beslutet ora frihetsinskränkning blivit på visst sätt ersatt raedett annat. Han behöver alltså endast hänföra sig till den prövning sora skett istadgad ordning och sora gällt frågan huruvida ett beslut orafrihetsinskränkning skall slå fast eller ej. Vid en sådan prövning har, aUraäntsett, den sora drabbats av frihels-inskränkning inte någon egentligbevisskyldighet för att frihetsinskränkningen var obefogad utan bevisbördanåvilar där i princip det allraänna. A andra sidan är den enskilde raed dethär skisserade systemet betagen möjligheten att tUl stöd för sittersättningsanspråk åberopa och bevisa att fel eller försummelse har förelegat.Emellertid får del enligt utredningen riraligen antas att, ora han anser attfel eller försuraraelse förekommit, han då också skulle ha sett sig föranleddatt söka ändring i beslutet om frihetsinskränkning. Utredningenpåpekar att det vid skadeståndslagens tillkomst frara-slod sora ett svårlöstproblera hur man skulle komma till rätta med motsättningen mellan å ena sidanefterhandsprövning av besluts oriktighet och å andra sidan den prövning somföretas i därför stadgad ordning och sora avser ora beslut skall rättas ellerej. För alt koraraa till rätta raed detta problera togs i skadeståndslagen (3 kap.4 §) in en bestäraraelse om förlust av ersättningsrält när vederbörande ulangiltig anledning underlåtit att föra talan öra rättelse. Bestäraraelsen hade ennågot annorlunda forraulerad raolsvarighet förslag, 16 §. Vidareföreskrevs i 3 kap. 7 § skadeståndslagen alt talan ora ersättning inte fårföras med anledning av vissa beslut, ora beslutet inte upphävts eller ändrats.Även denna föreskrift har viss raolsvarighet förslag. Utredningenfrarahåller all, ora raan väljer en lösning enligt förebild av lag, såförsvinner probleraet ora raotsättningen till rätts- kraftsinstitutetoch den ordinarie instansordningen. Man undgår därigenom den både principiellaoch praktiska olägenhet sora ligger i alt rikligheten av ett beslut blirföremål för två prövningar i olika rättslig ordning. Utöverde skäl sora anförts för att välja en lösning efter förebild av 1945års lag koramer enligt utredningen även följande i betraktande. Att i hkhetraed lag anknyta till den prövning av beslutet sora sker i stadgadordning innebär utan tvivel vissa process-ekonoraiska fördelar. I järaförelseraed den andra principlösningen blir dorastolarnas och myndigheternasarbetsbörda raindre och kostnaderna lägre.