prop · FX0328 · 1974-12-31 00:00:00 — Styrelsensuppgifter bör i huvudsak begränsas till beslut i gemensamma frågor omverksamheten och de gemensamma resurserna samt viktigare organisations- och personalfrågorlUcsom förslag tiU anslagsframställning. Föreståndare för musieenhet börsjälvständigt leda det dagliga arbetet inom den egna enheten. Denne bör vidarevara huvudföredragande i styrelsen i frågor som gäller enheten. Jagförordar således alt skall omorganiseras efter de av migförordade riktlinjema. Vissa frågor rörande myndighetens inre 1974: 28 345 organisation,särskilt de gemensamma servicefunktionernas. omfattning och organisatoriskaställning, behöver emeUertid ytterligare utredas innan en omorganisationgenomförs. Jag kommer senare att föreslå Kungl. Maj:t att tillsätta enorganisationskommitté för bl. a. detta utredningsarbete. Förslag på grundvalav kommitténs ställningstaganden kommer senare att anmälas för . JagvUl i detta sammanhang betona betydelsen äv alt den i modernamuseet inordnade verksamheten inom del fotografiska området ges tillräckligtulrym.me inom organisationen. Den fotografiska bildens betydelse som samhälls-och tidsskildrare under detta århundrade är utomordentiigt stor. Minföreträdare beräknade i prop. 1973: 1 (bil. 10 s. 7677, KrU 1973: 6, rskr1973: 46) ökade medel för bl. a. en förstärkning av verksamheten med fotografivid museet. Medhänsyn till behovet att kunna anlita extra arbetskraft för olika projekt inomden utåtriktade verksamheten på bl. a. fotoområdel kommer jag under anslagetNationalmuseet: Förvaltningskostnader att beräkna vissa medel härför. Jagkommer också att beräkna ökade medel för inköp av modern svensk konst. a. ses som elt led i de statiiga insatserna för kulturarbetarna(25.17). Naturhistoriskariksmuseet har tUl uppgift att främja kunskapen om och forskningen rörandeväxt- och djurvärlden, jordens uppbyggnad och historia samt människans biologioch naturmiljö. Jag anser liksom MUS 65 alt bör fungera som centmmför långsiktig dokumentation av naturutvecklingen och tjäna som bas förnaturvårdsundersökningar. bör också medverka vid uppbyggnaden avnaturhistorisk verksamhet vid de regionala museerna. Jag kommer i det följandeall beräkna medel för en förstärkning av museets personal, som kan tillgodosebl. a. kravet på service tUl den regionala museiverksamheten. Jagär inte beredd att förorda några organisatoriska förändringar bl. a. i vadavser inrättandet av en befattning som museichef och tillikastyrelseordförande. Den nya organisation som erhöll (prop.1965: 81, SU 1965: 84, rskr 1965: 220) bör ligga fast. Detankommer på och geologiska undersökning(SGU) att i sin verksamhet uppmärksamma gränsdragningen mellan dessa bådamyndigheters museiområden. Jagdelar MUS 65:s uppfattning alt rUcsmuseel har behov av alt i sin service tillundervisningsväsendet samarbeta med . Jag avser att iannat sammanhang föreslå Kungl. Maj:t all överläggningar las upp medBergianska stiftelsen om formerna för ett sådant samarbete. Statenssjöhistoriska museum har till uppgift att främja kunskapen om det svenskasjöförsvarels, handelssjöfartens och skeppsbyggeriets verksamhet och utvecklinggenom tiderna. 1974: 28 346 medall museet övertog disposhionsrätten till regalskeppet beslut om viss omorganisation av museet. Del förutsattes härvid attvissa ändringar i organisationen skulle kunna göras när bearbetnmgen av Wasahunnit längre (prop. 1964: 1 bU. 8 s. 128, SU 1964: 6, rskr 1964: 6). Isin anslagsframställning för nästa budgetår lägger museet framett förslag till ändrad organisation, som innebär en slrifclare funktionsuppdelningmellan museets olika avdelningar. Statskontoret tillstyrker de föreslagnaförändringarna i museets inre organisation. Jaganser all den föreslagna ändringen av museels organisation bör genomföras ihuvudsaklig överensstämmelse med museels förslag. Jag kommer i del följande attberäkna medel för viss personalförstärkning vid den föreslagnadokumentalionsavdelningen. Etnografiskamuseet har tUl uppgift att främja intresset för, kunskapen om samt forskningenrörande främmande kulturer, framför allt utomeuropeiska, MUS65 har framhållit att museets behov av personal och utrustning förkonservering inte kan tillgodoses enbart genom resurser som byggs upp vidmuseet. Jag delar utredningens uppfattning. De närmare förutsättningarna förett tekniskt samarbete meUan museet och bl. a. statens historiskamuseum, hvrustkammaren och bör prövas inom ramen för detfortsatta utredningsarbetet som jag förordar i fråga om organisationen påmuseiområdet. Underanslaget till museet kommer jag att beräkna medel för bl. a.forskningsverksamhetens ökade behov. Nordiskamuseets samlingsområde omfattar föremål som använts i efter år 1500.Museet är en stiftelse, för vUken staten tagit hela det ekonomiska ansvaret.Livrustkammaren har till uppgift att bevara bl. a. föremål från den fornaarsenalen och de kungliga livrust-, kläd- och skattkamrarna. slottuppfördes senare hälft. En betydande del av samlingarna avkonstföremål, vapen och böcker har förvarats i tillkomst.Haliwylska museet skall med sina samlingar belysa den tid och de förhållandenunder vilka det kommit till stånd, dvs. 1900-talets första decennier. Sverigesarkitekturmuseum är en statsunderstödd stiftelse, vars ändamål är att bl. a.samla ur arkitektonisk synpunkt värdefullt material och anordnaarkitekturatställ-ningar i och utomlands. MUS65 föreslår att staten förhandlar med Stiftelsen om ettförstatligande av museet. är för sin del berett att förhandlamed statsmakterna i frågan. MUS 65 föreslår vidare att förhandlingar upptas medStiftelsen om ett förstatiigande av dennainstitution. Ingen remissinstans motsätter sig att ombildastiU statiigt museum. Prop.1974: 28 347 Närdet gäller frågan om organisationen av här berörda statliga ochstatsunderstödda museer vUl jag erinra om vad jag i det föregående anförtbeträffande vissa allmänna riktlinjer för museernas organisation. En närmaregranskning av verksamheten vid , livrustkammaren, Skoklostersslott, och ger vid handen attsamlingar och verksamhetsinriktning kan motivera ett samarbete och en samordningmellan dessa museer. En sådan samordning kan innebära fördelar bl. a. i frågaom elt gemensamt utnyttjande av vaktpersonal och konserveringsresurser. Avremissinstanser som berört denna fråga har . Föreningen och peikat på möjligheten av en vidgad organisatorisksamordning mellan flera av dessa museer i syfte all underlätta samordning avbefintliga resurser och undvika onödig splittring. Bland dem som tillstyrkt MUS65:s förslag om ett sammanförande av livrustkammaren. ochHaUwylska museet återfinns förutom dessa tre museer även RRV samt riksantikvarieämbetetoch statens historiska museum. Jagär inle beredd att nu ta ställning till frågan om en organisatorisk samordningför de nämnda museerna. Vissa frågor bör ytterligare övervägas innan beslut kanfattas. Hit hör frågan om ombUdande av och Sverigesarkitekturmuseum liU statliga institutioner. Staten bestrider redan i dagmerparten av kostnaderna för verksamheten vid de två museerna. Del århgastatsbidraget till prövas i samma ordning som anslagen till desåsom statliga myndigheler organiserade museerna. Jag avser att i annatsammanhang föreslå Kungl. Maj:l att förhandlingar tas upp med Stiftelsen och Stiftelsen om att dessa museers verksamhetställs under statligt huvudmannaskap. Innanställning tas till MUS 65:s förslag tUl organisation av nämnda museer bör ocksåvissa lokalfrågor övervägas. har i sittremissyUrande framhållit att verksamheten vid ett utbyggt ihög grad är beroende av att lokalfrågan löses. denna dag kommer jag attlägga fram förslag som innebär att livsrustkammaren får lokaler i och att möjligheten undersöks att i byggnad påDjurgården inrymma även . Denav begärda översynen av museets inre organisation, vilkentiUstyrkts av statskontoret, bör kunna göras inom den organisationskommitté somjag kommer alt föreslå Kungl. Maj:t alt tillsätta för att utreda frågan om deninre organisationen för vissa statliga museer. Vid denna översyn bör hänsyn lastiU resultatet av de förhandlingar om elt förstatligande som jag tidigare berört,olika lösningar för fastighetsförvaltningen och de frågor som sammanhänger meden gemensam organisation för nyssnämnda museer. 1974: 28 348 kunnapröva alternativa organisationslösningar för denna grupp av museer. Molbakgrund av vad jag tidigare anfört och i avvaktan på fortsatta överväganden iorganisationsfrågan kommer jag i del följande att beräkna medel för bl. Tekniskamuseet skall belysa utvecklingen inom ingenjörskonsten och dessgrundvetenskaper samt inom industrin. MUS 65 föreslår attförhandlingar upptas mellan staten och Stiftelsen om ettombUdande av museet till statlig institution. Remissopinionen är splittrad.Uttalat negativa till ett förstatligande är bl. ,, och Svenskateknologförenlngen. Medhänsyn tiU de invändningar som rests mol ett förstatligande av Tekniska museetär jag f. n. inte beredd alt ta ställning i denna fråga. Frågan om museetsställning och den framtida fördelningen av det ekonomiska ansvaret för museetbör kunna tas upp vid överläggningar med Stiftelsen . Idet följande kommer jag att beräkna medel för viss personalförstärkning vidcentrala avdelningen och föremålsavdelningen. MUS65 behandlar i särskUd ordning vissa s. k. specialmuseer med riksomfattandeuppgifter. Under anslaget Bidrag tiU vissa museer och arkiv (27.27) kommer jagatt räkna med viss medelsförslärkning för bl. a. , Drottningholmsteatermuseum. Motbakgrund av remissopinionen är jag f. n. inte beredd alt ta ställning tillfrågan om elt förstathgande av . Det fortsattaförhåUandet mellan staten och bör emellertid kunna tasupp vid överläggningar med . Ienlighet med vad som anförts av MUS 65 och remissinstanserna bör universitetsmuseerna ta aktiv del i läroanstalternas utbUdnings- och forskningsverksamhet.Samtidigt bör de svara för kontakt mehan vetenskap och samhäUe. De bör i deltasyfte göras mer allmänt tiUgängliga. Del ankommer på myndigheterna attframlägga närmare förslag i dessa avseenden. Motbakgrund av bl. a. de åsikter som framförts i remissyttrandena är jag f.n. inteberedd all föreslå någon förändring beträffande museiorganisationen i . Utredningen har föreslagitatt ett samordnande organ inrättas för de museerna. Förslagethar vunnit anslutning i remissyttrandena. Jag avser att senare föreslå Kungl.Maj:t att uppdra åt universitetskanslersämbetet och riksmuseetatt överväga åtgärder beträffande de universitetsmuseerna. Prop.1974: 28 349 Chefenför försvarsdepartementet har i prop. 1974: 1 (bil. 6 s. 183) inte föreslagitnågon förändring av deparlementsliHhörighelen för armémuseet och marinmuseetoch model I kammaren i för nästa budgetår. Till den höjning av ambitionsnivånoch andra förändringar som föreslagits av MUS 65 kommer ställning att las förvarje särskUt budgetår. Motbakgrund av MUS 65:s förslag och remissinstansernas synpunkter anser jag detvärdefullt att ett vidgat samarbete inleds mellan ochmodeUkammaren i samt . bör anmodasuppmärksamma vad jag här anfört. MUS65 föreslår att järnvägsmuseet i får en roll som specialinstitution föratt belysa järnvägskommunikationeraas sociala och kulturella roll . Beträffande museets organisatoriska ställning anser utredningen attmuseet liksom lämpligen bör utgöra en enhet inom . Jaganser, i likhet med vad chefen för i annatsammanhang uttalat (prop. 1974: 1 bil. 8 s. 168), att järnvägsmuseet bör sessom en naturlig del av statens järnvägars verksamhet och såledesorganisatoriskt tillhöra verket. Museets målsättning att i bUdningssyfte svaraför orientering om utvecklingen av järnvägskommunikationerna kan enligt minmening förenas med verkets allmänna intresse att bedriva information om statensjärnvägar som företag och institution i samhället. Jag är därför inte bereddatt såsom utredningen föreslagit förorda särskild ersättning förjärnvägsmuseets driftkostnader. Desenaste årens livliga intresse för kulturvård och miljöfrågor har medfört attkulturminnesvården ägnats ökad uppmärksamhet. Synen på bevarandet av äldrebyggnader och kultnrhistoriskt värdefulla miljöer har härigenom vidgats.Kulturminnesvården har sålunda kommit att tUlmätas ökad betydelse, i denallmänna samhällsplaneringen. Detta har kommit till uttryck i en rad sammanhangsom jag här kortfattat skall redovisa. riktlinjer för den fysiska riksplaneringen som statsmakterna dragit upp(prop. 1972: 111, CU 1972:35, rskr 1972: 348);har från flera utgångspunkterbetonats viklen av att la tiU vara olika miljöers nalur-och kulturhistoriskavärde. Som särskilt värdefullt har ansetts att kulturminnesvården integreras isamhällsplaneringen. Som ett led i del programskede av den fysiskariksplaneringen som sedermera skall redovisas för harriksantikvarieämbetet utarbetat anvisningar för redovisningen avkulturminnesvårdens intressen. Även i det följande planeringsskedet spelar kulturminnesvårdenen viktig roll. 1974: 28 350 Ettmarkerat uttryck för ett vidgat synsätt i fråga om kulturminnesvården ärvidare de tilläggsdirektiv som utfärdades för bygg-lagulredningen (K1969: 55). Enligt dessa skall utredningen i sitt arbete överväga de synpunktersom riksdag anfört (KrU 1971: 26, rskr 1971:264) vad gäUer skydd förkulturhistoriskt värdefuU bebyggelse och miljö. a. dessautgångspunkter överväger utredningen frågan om en mer generell rivningsreglering. I avvaktan på en meragenomgripande reform av byggnadslagstiftningen har enhgt statsmakternas beslutår (prop. 1973: 196, CU 1973:35, rskr 1973:386) genomförts ändringar idenna lagstiftning, innebärande möjlighet för byggnadsnämnd alt meddelatidsbegränsade rivningsförbud, när del är påkallat bl. a. för bevarande avkulturhistoriskt eller miljömässigt värdefull bebyggelse. Statsmakterna har (prop. 1973: 21, CU 1973: 19, rskr 1973: 208 och prop. 1973: 22, CU 1973: 20,rskr 1973: 209) på grundval av förslag från saneringsutredningen fattat beslutom betydelsefuUa reformer för att främja saneringsverksamheten inom äldrebostadsområden. Förutom alt för ändamålet anslagits medel har riktUnjer dragitsupp för hur kommunerna skall leda verksamheten genom att upprättabostadssaneringsprogram. Av grundläggande betydelse är härvid all delfastslagits all äldre byggnader av både samhällsekonomiska, kulturhistoriskaoch mUjömässiga skäl saml av hänsyn liU de boendes intressen skall bevaras ochmoderniseras i den omfattning som del är tekniskt och ekonomiskt möjligt.Vidare har på grundval av saneringsutredningens slutbetänkande (SOU 1973: 73)Sanering III i årets stats-verksproposilion (prop. 1974: 1 bU. 14 s. 130138)lagts fram ytterligare förslag med anknytning till kulturminnesvården.Förslagen avser dels vissa aUmänna riktlinjer för urval och planering i frågaom upprustning och bevarande av kulturhistoriskt värdefuU bostadsbebyggelse,dels förstärkt statiigt låneslöd till sådan bebyggelse. a. föreslås allbeslut i fråga om urvalet bör vara underbyggda av antikvarisk expertis. Ipropositionen framhåller chefen för vidare i fråga om densärskilt värdefulla bebyggelsen, som föreslås få stöd i form av tilläggslån, attprövningen bör anknytas till bestämmelserna om byggnadsminnen och att dettasynes böra leda till ett urval på riksnivå genom riksantikvarieämbetetsförsorg. har ännu inte tagit ställning tiU det framlagda förslagel. Somett komplement till de föreslagna stödåtgärderna har saneringsutredningen isitt slutbetänkande föreslagit ökade resurser för den bidragsgivning avseendekulturhistoriskt värdefulla byggnader som svarar för isin egenskap av central förvaltningsmyndighet för kulturminnesvården. Delframförda förslagel tar sikte på konservering av märkligare inrednings- ochfasaddetaljer på bygg-nadsminnesförklarade byggnader. Utredningen föreslårvidare all kost- 1974: 28 351 nadernaför den antikvariska kontroUen vid restaurering av kulturhistoriskt värdefullbostadsbebyggelse, vilka nu debileras fastighetsägaren, skall bestridas avstatsmedel med hänsyn till att kontrollen är en samhällehg angelägenhet.Betänkandet har remissbehandlats inom dåvarande inrikesdepartementet.Utredningens uppfattning delas av flertalet remissinstanser som yttrat sig ifrågan. Jag kommer i del följande, med hänsyn tUl bl. a. saneringsulredningensförslag i denna del, att beräkna ökade medel under anslaget till vård ochunderhåll av fornlämningar och kulturhistoriskt värdefulla byggnader. Jag ärinte beredd att på föreliggande underlag biträda utredningens förslag rörandebestridande av kostnaderna för den antikvariska kontrollen. MUS65 ger i betänkandet (SOU 1972: 45) Kulturminnesvård vad gäUer den allmännnasynen på kulturminnesvården ullryck för alt kulturminnesvården börbetraktas i ett vidare sammanhang än som traditioneUt varit brukligt. Tidigareinriktades kulturminnesvården främst på skyddandet och bevarandet av vissautvalda objekt som uppfyllde bestämda konstnärhga eller kulturhistoriska kriterier.Successivt har den emellertid kommit alt inriktas alltmer på hela den avmänniskan uppbyggda och påverkade miljön. Denna utveckling ställer enliglutredningen ökade krav på de kulturminnesvårdande organen. Dessa bör förstärkasdels i ekonomiskt avseende, dels organisatoriskt på elt sådant sätt attkulturminnesvården ges möjlighet att effektivt medverka i samhäUsplaneringen. MUS 65:s syn påkulturminnesvården delas av elt stort antal remissinstanser. De understrykerockså genomgående viklen av att kulturminnesvården ges effektiva möjligheteratt hävda sina intressen i den allmänna samhäUsplaneringen. Ävenjag ansluter mig i princip tiil den syn på kulturminnesvården som redovisas avutredningen. Vid min redogörelse för målen för den statligakulturpolitiken har jag också berört den vidgade målsättningen för insatser påkulturminnesvårdens område. Kulturminnesvården bör sålunda i ökad utsträckninginriktas även på bevarandet av samlade miljöer vid sidan av den monument- ochobjektvård som är kulturminnesvårdens traditionella domän. Kulturminnesvårdenbör därför ges en sådan ställning att den utan alt försumma sina traditionellauppgifter kan svara mot de vidgade kraven. IUkhet med MUS 65 anser jag alt en nödvändig förutsättning för allkulturminnesvården skall kunna fullgöra sina uppgifter är att dekulturminnesvårdande myndigheterna sätts i stånd att effektivt medverka iplaneringsarbetet. Den förstärkning av samhällsplaneringen på regional ochcentral nivå som statsmakterna har beslutat om på grundval av bl. a. prop.1970: 103 och 1972: 111 bör således kompletteras vad beträffar den miljö som ärskapad av människan. Det bör kunna ske på ett i princip likartat sätt som ifråga om naturmiljön. Prop.1974: 28 352 I fråga om den regionala kultur mi nnesvården föreslårMUS 65 en statlig organisation. En sådan organisation är enligt utredningen enförutsättning för en decentralisering av beslutanderätten enligtkulturminnesvårdens speciaUagstiftning, dvs. i första hand lagen (1942:350) omfornminnen (ändrad senast 1971:1163), lagen (1960:690) om byggnadsminnen(ändrad 1972:777) och kungörelsen (1920:744) med föreskrifter rörande detoffentiiga byggnadsväsendet' (ändrad : 739). En sådandecentralisering skulle enligt utredningen utgöra ett viktigt steg mot ökatmedinflytande och bättre kontakt med de lokala intressena. För en sådanorganisation talar också att den statliga planeringsverksamheten har sintyngdpunkt på det regionala planet. Om kulturminnesvården skall kunna hävdasina intressen i den fysiska planeringen, krävs därför enligt utredningen altden får en regional organisation jähiförbar med vad som slår till förfogandeför andra verksamhetsområden, inrättandet av 'en statlig regio-nalorganisationskulle vidare enligl utredningen leda till en klarare ansvarsfördelning mellanstal och kommun. Del stora flertalet av de remissinstanser som kommenteratutredningens förslag om en decentralisering av beslutanderätten enligt kulturminnesvårdensspeciallagstiftning tillstyrker förslaget. Ett tiotal remissinstanser ställersig helt negativa tUl det. En något större grupp, vari bl. a. ingårriksantikvarieärribetet och statens historiska museum, förordar såsomhuvudprincip all den nuvarande centrala beslutsordningen bibehålls, men attbeslut i vissa ärendegrupper successivt delegeras till landsantikvarien. I likhet med utredningen förordar jag att den statiigakulturminnesvården ges en organisatorisk förankring på det regionala planet.En sådan lösning skuUe tillgodose två syften, nämligen en strävan efter attdecentralisera beslut och att förbättra förutsättningarna för att hänsyn tastiU kulturminnesvården vid samhällsplaneringen. Beslutanderätten enligl kulturminnesvårdensspeciallagstiftning ankommer på . På länsplanetföreträds ämbetet av landsantikvarien. Denne har emellertid inga'egnabeslutsfunktioner, även om de avgörande bedömningarna ofta sker på ort oohställe i samband med landsantikvariens beredning av ärendena. Jag ansluter mig i princip tUl utredningens förslag om en-decentralisering av besluten enligt speciallagstiftoingen i syfte att förenklabeslutsprocessen och att skapa Större förutsättningar för medinflytande för delokala intressena. Behov av en sådan decentralisering föreligger särskilt ifråga om ärenden som har ett starkt samband med den fysiska planeringen ochsamhällsplaneringen i stort. Vissa ärenden som faller inom speciallagstiftningensram kan emeUertid för sin handläggning kräva speciell sakkunskap av ett slagsom bara finns företrädd inom den centrala myndigheten. Det bör närmareövervägas om inte beslut i så- 1974: 28 353 danaärenden bör fattas av också i fortsättningen. Förslagtill avgränsning av dessa ärenden bör utarbetas av den arbetsgrupp som jagberört i anslutning lUl min behandling av museerna. De farhågor som haruttryckts för att enhetligheten och kontinuiteten i bedömningarna skuUe blihdande vid en decentralisering anser jag överdrivna. I fråga om beslut enligtspeciaUagstiftningen som förs över tiU regional nivå bhr en väsentiig uppgiftför att nära följa tillämpningen och samla in ochbearbeta de erfarenheter som görs. På grundval av denna kontinuerliga bevakningbör ämbetet meddela föreskrifter, råd och anvisningar till ledning för denregionala handläggningen. Kraven på enhetlighet och kontinuitet blir härigenomväl tillgodosedda. möjligheter all hävda del övergripandeansvaret för kulturminnesvårdens intressen bör häratöver säkerställas genomatt ämbetet ges rätt att föra talan mot de regionalt fattade besluten enliglkulturminnesvårdens speciallagstiftning. Detta motsvarar vad som f. n. gällerför i fråga om naturvården. Denföreslagna decentraliseringen stäUer givetvis ökade krav på kulturminnesvårdensregionala organisation. För att åstadkomma den integrering avkulturminnesvården i planeringsarbetet på del regionala planet som jag åsyftarbör den regionala organisationen ansluta till den organisation som råder inomden statliga samhällsplaneringen. En sådan anslutning bör ge ökade möjligheterför kulturminnesvården att hävda sina intressen. MUS65 föreslår alt blir regional myndighet för den statiigakulturminnesvården och att en kulturminnesenhet, med landsantikvarien som chef,inrättas inom . Till länsstyrelsenskullurminnesenhel överförs beslutsfunktioner enhgtkulturminneslagstiftningen liksom de uppdrag av statlig karaktär somlandsantikvarien haft att fullgöra främst som länsombud förriksantikvarieämbetet. Kulturminnesenheten skall vidare enligt förslaget bl. a.företräda kulturminnesvårdens intressen i den för hela planeringsavdelningengemensamma verksamheten med samhällsplanering. Remissopinionenär myckel splittrad i organisationsfrågan. Utredningens förslag tillstyrks avbl. a. flertalet länsstyrelser och ett stort antal kommuner, samt statensvägverk, och statens planverk. Riksantikvarieämbetetoch statens historiska museum förordar å andra sidan, i likhet med åtskilligakommuner och flertalet hembygdsförbund, ett bibehållande eller en utbyggnad avnuvarande landsanlikvarieorganisalion. Många instanser uttrycker oro för att enöverflyttning av landsantikvarien liU skall innebära all delbetydelsefulla sambandet meUan kulturminnesvård och museal verksamhet inle ifortsättningen kan upprätthållas.