prop · FX0332 · 1974-12-31 00:00:00 — 1974: 32 153 Säkerhetbehöver dock inte ställas om den ersätlningsberältigade medger annat. 4 § följer vidare, att stal, kommun, landstingskommun och kommunalförbundinle behöver ställa säkerhet. Godkännes inte säkerhet av den till vars förmånden ställs, ankommer det enligl samma paragraf på att prövasäkerheten. Borgen får godkännas av endast om borgensman svararsom för egen skuld. Har två eller flera tecknat borgen får denna godkännas avlänsstyrelsen endast om borgensmännen svarar solidariskt. Iakttar inmutareninte vad som föreskrivs i andra stycket kan han enligl 12 kap. 1 § dömas tillböter eller fängelse . Enligt 6 § kan vidare överexekutor påansökan av markens ägare eller innehavare förordna alt undersökningsarbetetskall inställas. Paragrafenmotsvarar 2 kap. 10 § och 3 kap. 10 § i utredningens förslag men saknarmotsvarighet i gällande rätt. I paragrafen fastslås in-.mutarens skyldighet altbetala undersökningsavgift till staten för den lid han anvisats inmutat område.Jag har behandlat frågan om införande av undersökningsavgifl i avsnillet 14.2 iden allmänna motiveringen. I paragrafens förstaslycke anges alt undersökningsavgifl utgår enligl grunder som Kungl. Som nämnts i den allmänna motiveringen skall avgiften utgå med ettvisst belopp per hektar av del inmutade området. Vid förlängning avundersökningstiden utgår avgiften med förhöjt belopp, beräknat med hänsyn tillden tid förlängningsperioden avser och del inmutade områdets storlek. Som jag nämnt under 2 kap.5 § utgör erläggandet av undersökningsavgifl en förutsättning förinmulningsrättens uppkomst vare sig det gäller den inledande treårsperiodeneller en förlängningsperiod enligt 7 §. Avgiften skall därför inbetalas i förskottoch detta skall ske i samband med ansökan om inmutningsräll enligl 2 kap. 5 §eller om förlängning av undersökningstiden enligt 7 §. Inbetalning avundersökningsavgiften görs hos bergmästaren också i del fall all frågan omförlängning av undersökningslid prövas av statens industriverk. Dennaparagraf motsvarar 13 § gruvlagen. I 13 § första stycket gruvlagen, sominnehåller bestämmelser om vad undersökningsarbetet får omfatta, harföreskrivits bl. a. all allt arbete skall ulföras så all minsta möjliga skadaförorsakas. Eftersom motsvarande bör gälla även när inmutaren uppför byggnadeller vidtar annan åtgärd enligt 13 § andra stycket gällande lag, har dennagrundsals överförts till elt Iredje stycke i paragrafen. I detta föreskrivssålunda alt alla åtgärder skall ulföras så alt minsta skada och intrång vållas.I övrigt överensstämmer paragrafen med 13 § gruvlagen. 1974: 32 I54 Idenna paragraf återges med endast redaktionella jämkningar innehållet i 14 §gravlagen. Med varp vartill förutvarande gruvinnehavare eller annan inmutareinte har rätt avses således varp, som förutvarande gruvinnehavare inte enligtbestämmelserna i 7 kap. 3 § har rätt all bortföra och som inle är föremål förräll på grund av särskUd inmutning enligt äldre författning. Paragrafen,som i sak överensstämmer med 15 § gruvlagen, innehåller bestämmelser som gördet möjligt för bergmästaren all ge föreskrifter för tillämpningen av 3 §första stycket och 4 §. Den som åsidosätter sådana föreskrifter kan dömas tUlböter eUer fängelse . Bestämmelse härom har upplagils i 12kap. Av 13 § förvaltningslagen följer alt myndighet som har all prövabesvär kan förordna all del överklagade beslutet, om det annars skulle ländatill efterrättelse , tills vidare icke skall gälla. Paragrafenöverensstämmer i sak med 16 § andra stycket gruvlagen och innehållerbestämmelser om handräckning av överexekutor i vissa fall. Dessa bestämmelsersynes delvis vara föråldrade och vissa ändringar i paragrafen kunde därförövervägas. Den pågående reformeringen av ulsökningsrälten kan komma allmedföra bl. a. all överexeku-lors befogenheter att förordna om handräckningöverflyttas till kronofogdemyndigheten. Enligt vad jag erfarit avserlagberedningen att lägga fram förslag till utsökningsbalk. Jag anserdärför att sakliga ändringar i denna paragraf bör anslå tills vidare. Paragrafenhar motsvarighet i 19 § gruvlagen och i 3 kap. 8 § utredningsförslaget. Iparagrafen finns de nya bestämmelserna om undersökningstid och om visskompetensprövning i samband med förlängning av undersökningstid. Jag harbehandlat dessa bestämmelser i avsnittet 14.2 i den allmänna motiveringenvartill jag i första hand får hänvisa. Denya bestämmelserna skall som jag nämnt i den allmänna motiveringen tjäna tvåhuvudsyften. Ä ena sidan bör sålunda undersökningstiden bättre än f. n.anpassas till prospekleringens behov. Detta medför att undersökningstiden börvara längre än . Å andra sidan bör inmutat område kunna behållas endastså länge som del utnyttjas för ändamålsenligt undersökningsarbete. I enlighethärmed har i paragrafens första slycke uppställts den regeln attundersökningsarbete skall vara utfört för mutsedelnsutfärdande. Härigenom bhr det möjligt att på ett relativt tidigt stadiumavföra sådana 1974: 32 155 områdensom visar sig sakna intresse för inmutaren. skall inmutaren inle varaberoende av treårsperioden om han behöver för att undersöka områdensom visat sig vara intressanta för honom. Enligl paragrafens första styckeskall inmutaren sålunda i princip vara berättigad att utan behovsprövning fåförlängning . En förutsättning härför är dock att han utnyttjatdel inmutade området för ändamålsenligt undersökningsarbete eller i varje fallall del finns anledning anta alt han kommer all göra det. Här införs sålundaen möjlighet alt pröva inmutarens kompetens. Denna bestämmelse är inle avseddatt lägga hinder i vägen för seriösa inmutares utnyttjande av sina inmutningar.När sådana inmutare söker förlängning bör bergmästaren normall utan någonnärmare prövning kunna bifalla ansökningen. En närmare undersökning är befogadförst om bergmästaren känner tvekan om sökandens kvalifikationer elleravsikter. I sådant fall kan bergmästaren med stöd av 8 § förelägga sökanden attinom komma in med redogörelse för utförda arbeten och utredning liUstöd för anlagande att sökanden kommer all bedriva ett ändamålsenligtundersökningsarbete. Under förutsättning attinmutaren använder inmulningsområdet för ändamålsenligt undersökningsarbeteskall han sålunda kunna påräkna förlängning av undersökningstiden med tre år.Hinder möter naturligtvis inle mol all inmutaren begär förlängning med kortaretid eller begränsar ansökningen till att avse endast en del av det inmutadeområdet. Av praktiska skäl bör förlängning medges endast med ett, två eller treår. Har förlängning första gången begärts bara för t. ex. elt år, är inmutarenoförhindrad att senare begära ytterligare förlängning inom ramen för den totalaförlängningsliden . Del inmutade området kan minskas vid varjeförlängning. Den kompetensprövning som jag berört får sin störstabetydelse när förlängning söks första gången. Sådan prövning kan emellertidbli aktuell även i fall då sökanden endast delvis utnyttjat möjligheten tUlförlängning enligt första stycket och sedermera begär ytterligare förlängning. Genom de nya reglerna iförsta stycket i paragrafen har en inmutare sålunda normalt möjlighet attdisponera inmulningsområdet för undersökningar . Denna tid torde iallmänhet vara fullt tillräcklig för att inmutaren skall kunna slutföraundersökningsarbetet. Fall kan dock förekomma där särskUda förhållanden förhindrateller avsevärt försvårat undersökningsarbetet. I sådana särskilda fall börmöjlighet finnas att utverka ytterligare förlängning efter särskild prövningav myndighet. I enlighet härmed har i paragrafens andra stycke föreskrivitsatt statens industriverk efter ansökan kan förlänga undersökningstiden utövervad som följer av första stycket . En föratsättning härför äratt det föreligger synnerliga skäl. Sådana skäl kan föreligga om arbetet pågrand av tvist om inmulningsrättens bestånd eller omfattning eller på grund avlångvarig arbetsinställelse, na- 1974: 32 156 turkatastrofeller därmed jämförligt hinder inte kunnat slutföras inom sexårsperioden.Synnerliga skäl för förlängning kan också föreligga med hänsyn till t. ex. fyndighetensbeskaffenhet eller särskilda naturförhållanden. Bestämmelsernai denna paragraf medger sålunda en undersökningslid av högst . Härigenomtorde de krav som den moderna malmletnmgslekniken ställer tillgodoses i delalldeles övervägande antalet fall. Skulle undanlagsvis, t. ex. vid ytterligtlångvarig force majeure, en ännu längre undersökningslid anses motiverad,återstår som en sista utväg möjligheten all bevilja inmutaren dispens frånförbudet mol ommutning. Iparagrafen, som motsvarar del av 19 § gruvlagen, finns bestämmelser rörandeansökan om förlängning av undersökningstid. Liksom f. n. skall sådan ansökangöras före utgången av den löpande undersöknings-liden. I fråga omförlängningsansökan skall vidare 2 kap. 5, 6 och 9 §§ äga motsvarandetillämpning. Ansökningen skall sålunda i princip innehålla beskrivning av delområde som avses med ansökningen, uppgift om mineralfyndighelens art, uppgiftom fastighet som berörs av ansökningen, namn och adress på fastighetsägarenoch de övriga sakägare som inmutaren känner till saml den utredning som iövrigt kan anses behövlig. I sådana fall där förlängningsansökan avser heladel område vartill inmutaren har inmutningsräll har flera av dessa uppgifterredan lämnats till bergmästaren. Det bör då vara tillräckligt med en hänvisningtill den handling vari uppgiften tidigare lämnats. Inmutaren skall i sambandmed ansökningen erlägga förskott till undersökningsavgift för denförlängningsperiod som begärs. Är ansökningen ofullständig kan inmutarenföreläggas att komplettera ansökningen. Underlåter inmutaren att avhjälpa bristi ansökningen kan denna avvisas, om brislen är sådan att ärendet inte kanprövas. Detsamma gäller om inmutaren hite betalat förskoll tillundersökningsavgift. Begär inmutaren förlängning enligl 7 § första stycket, kanbergmästaren som nämnts under 7 § förelägga inmutaren att inkomma medredogörelse för utförda arbeten och utredning till stöd för antagande attinmutaren kommer alt bedriva ändamålsenligt undersökningsarbete. Fråga omförlängning av undersökningstid får avgöras utan att annan än sökandenerhållit tUlfälle yttra sig. Iparagrafens första stycke, som har motsvarighet i 3 kap. 10 § i utredningensförslag, föreskrivs all undersöknmgsavgift för förlängningsperioden skallfastställas i samband med beslut om förlängning. Paragrafen korresponderar medmotsvarande föreskrift i 2 kap. 11 § beträffande beslut om bevUjande avinmutningsräll. Skälen för införande av 1974: 32 I57 enundersökningsavgifl har jag förut redovisat, framför allt i avsnillet 14.2. iden allmänna motiveringen. Som framgår av 2 § utgår undersökningsavgift enligtde grander som Kungl. Iparagrafens andra slycke föreskrivs bl. a. att beslut om förlängning skall delgesmed kända sakägare. Paragrafen motsvarar 19 §fjärde stycket gruvlagen. Eftersom förlängning i fortsättningen alllid skallavse bestämd tid, finns det inle anledning att behålla gruvlagens bestämmelseom underrättelse till bergmästaren som villkor för all undersöknmgsarbeleskall få upptagas efter del att tvist om inmutningsrätlen avgjorts. I övrigtöverensstämmer denna paragraf med gällande rätt. Paragrafenersätter nuvarande bestämmelser i 17 och 18 §§ gruvlagen. F. n. gäller enligt 17 §gravlagen all inmutaren för begagnandet av den mark han tar i anspråk förundersökningsarbetet skall till innehavaren av marken utge full ersättning iårlig avgift som skall betalas förskottsvis för år. Inmutaren skall dessutomersätta skada som marken kan ha tagit för framtiden. Innan sistnämndaersättning blivit erlagd är han skyldig att betala årlig avgift. Inmutarenskall vidare utge full ersättnuig för annan förlust, skada eller intrång somorsakals av undersökningsarbetet. I 18 § gravlagen finns vidare bestämmelserom hur ersättning enligl 17 § samma lag skall bestämmas. I första hand räknarman med all parterna skall komma överens om denna ersättning. Kan de inle enas,har den som kräver ersättning räll alt påkalla att ersättningen bestäms av skUjemän.På grund av särskild bestämmelse i 18 § gruvlagen får i så fall skyldighet attbetala skiljedomskoslnadema inle åläggas den ersättningsberättigade utom i detfall att han uppenbarligen påkallat förfarandet ulan skäl. Han kan också dratvisten under domstols prövning. Har tvist om ersättning inle hänskjutits tillskUjemän eller domstol när utmålsförrättningen hälls, skall frågan, om parternainte kommer överens, avgöras av förrätlningsmannen. Vid sidan av gravlagenfinns i olika lagar bestämmelser om undersökning av fastighet. I 7 kap. 6 §ExL finns sålunda bestämmelser om rätt att för expropriation undersökafastighet. Enligt 34 § väglagen är väghållningsmyndighet och av denna anlitadebiträden berättigade att få tillträde till fastighet för all verkställa mätningeUer slakning, undersökning av grund eller annan förberedande åtgärd förbyggande av väg. I 51 § mUjöskyddslagen ges vidare den som vill utredaverkningarna av miljöfarlig verksamhet som han utövat eller ämnar utövamöjlighet att få tillträde lUl annans faslighet för alt företaga mätning ellerannat 1974: 32 158 undersökningsarbete.Också 14 kap. 5 § vattenlagen innehåUer bestämmelser om tillttäde liU annansfastighet för förberedande undersökningsarbete. I här nämnda fall av undersökningutgår ersättning för skada eller intrång. Talan om sådan ersättning väcks vidfastighetsdomstol. I fråga om ersättning för rättegångskostnader gäller idessa fall allmänna regler, dvs. Enliglmin mening föreligger det inte någon principiell skillnad mellanundersökningsarbete enligt 3 kap. gruvlagen och undersökning enligt nämndabestämmelser i expropriationslagen, väglagen, miljöskyddslagen ellervattenlagen. Det undersökningsarbete som får utföras enligt 3 kap. gruvlagenvarar visserligen i allmänhet betydligt längre än nämnda undersökningar.Undersökningsarbete enligt gruvlagen kan också i vissa fall innebära betydligtstörre intrång i markägarens räll än dessa undersökningar. Delta synes dockinle utgöra tUlräckligt skäl för att reglera ersättningsfrågan annorlunda änsom skett i ExL, väglagen, miljöskyddslagen och vattenlagen. Därtill kommer,alt parterna i allmänhet brukar träffa överenskommelse om vilken ersättning somskall utgå med anledning av undersökningsarbete enligt gruvlagen. I praktikentorde det inte förekomma att Ivisliga frågor hänskjuts tillskiljemannaförfarande eller domstol utan de avgörs regelmässigt vidutmålsförrättningen. Mot bakgrund härav har jag inle funnit tillräckliga skälatt bibehålla gruvlagens system med bl. a. årliga avgifter som skall erläggas iförskott. Detta så mycket mindre som förskottsbetalning inte torde utgöranågon förutsättning för att undersökningsarbetet skall få påbörjas. Anledningföreligger enligt min mening inte heller att ålägga inmutarenersättningsskyldighet i vidare mån än för skada eller förlust som orsakas avundersökningsarbetet. I denna paragraf har i enlighet härmed föreskrivits attersättning skall utgå om undersökningsarbetet föranleder skada eUer intrång.Denna föreskrift utesluter naturligtvis inle att parterna träffaröverenskommelse om att ersättning skall utgå t. ex. i form av årliga avgifter. Kanparterna inte komma överens i ersättningsfrågan, bör det liksom f. n. varamöjligt all hänskjuta tvisten tUl avgörande av skiljemän. Jag anser dock inteatt det finns anledning all låta den ersättningsberättigade ensam bestämmadetta utan parterna bör i så fall vara överens om skiljemannaförfarande. Enasparterna om sådant förfarande, bör vidare frågan om ersättning förskiljedomskoslnadema prövas enligt lagen (1929: 145) om skiljemän. Vill denersättningsberättigade hellre gå till domstol, bör lalan om ersättning väckasvid fastighetsdomstol. Har tvist om ersättning inte hänskjutits till skiljemäneller fastighetsdomstol före utmålsförrättningen, bör ersättningsfrågan liksomnu prövas vid förrättningen. En förutsättning härför är dock att parterna inteheller då kan enas i ersättningsfrågan. Prop, 1974: 32 159 Idetta kapitel regleras utmålsförrättningen och därmed sammanhängande frågor.Kapitlet har i förhållande till nuvarande 4 kap. gruvlagen i viss mån fått enannan disposition. a. har bestämmelserna om utmål och mark för gruvdriftensaml om hinder för utmålsläggning, vilka f. n. redovisas somhandläggningsregler för bergmästaren, flyttats till ett inledande avsnitt.Härigenom markeras bestämmelsernas materiella karaktär och uppnåsöverensstämmelse med dispositionen i inmutningska-pillel. Beträffande kapitletsinnehåll kan anmärkas följande. Detaljbestämmelser rörande vad ansökan omutmål skall innehålla har ansetts kunna överföras till administrativförfattning. Detsamma gäller bl. a. föreskrifter om vad som skall tas upp iförrältningsprotokollel saml bestämmelser om vissa meddelanden frånbergmästaren. Bestämmelserna om kallelse till utmålsförrättning har utformats ianslutning till bestämmelserna i delgivningslagen. Vid utarbetandet avreglerna om utmålsförrättningen har fastighelsbUdningslagen (FBL 1970: 988;ändrad senast 1973:99) tjänat som förebUd. Bl.a. del förhåUandet att utmålsförrättningnormall kan slutföras på ett sammanträde har dock föranlett avvikandereglering på flera punkter. Den nuvarande ordningen att särskilda beslut fattasi olika frågor allteftersom de behandlas vid förrättningen har bibehållits avpraktiska skäl. SärskUda bestämmelser föreslås beträffande uppskjutande avpåbörjad förrättning för ytterligare utredning m. m. (26 §). Utmålsförrättningskall i allmänhet kunna hållas av bergmästaren ulan medverkan av gode män ifall då väsentiigen endast frågor av teknisk natur förekommer (15 §). Kapitletinnehåller vidare bl. a. de nya bestämmelserna om förulsältningama för utmålsläggningoch om utmålets storlek och form (1 och 27 §§), avstående av anvisad mark ulansamband med alt utmålet sonas, dvs. upphör på grund av förverkande (43 §), samtsakägares rätt till ersättning för kostnader vid utmålsförrättning (35 §).Bergmästaren har tillagts viss bestämmanderätt beträffande omfattningen av som anvisas för arbete ovan jord inom utmål (2 §). Bestämmelserna omersättning till följd av utmålsläggningen (30 och 31 §§) har anknutits tillExL:s bestämmelser. Slutiigen kan nämnas all de föreskrifter om fullföljd avtalan mol beslut vid förrättningen som finns i 4 kap. gruvlagen har överflyttatstill ett nytt kap. 12. Utmåloch mark för gruvdriften Paragrafen,som motsvarar 30 § gruvlagen och 4 kap. 20 § utredningsförslaget, upptar denya bestämmelserna om utmals storlek och Prop, 1974: 32 160 form.Jag har behandlat dessa bestämmelser i avsnittet 14.4 i den allmännamotiveringen. Frågan om föratsättningama för erhållande av utmål har ocksåberörts där. Denna fråga skall jag återkomma till under 27 §. Vad angårsambandet mellan inmutning och utmål gäller f. n. att in-mulningspunklen ärbestämmande för utmålets läge. Inom utmålet skall ligga såväl inmutningspunklensom muist ett på det inmutade området beläget ställe vara påvisatsinmutningsbar fyndighet. Man kan inte genom upprepad mmskning och utvidgningförflytta ett utmål, så att inmutningspunkten kommer all ligga utanför delta.Utmålets identitet bestäms av inmutningspunklen. Sambandet mellan inmutningoch utmål framhävs vidare bl. a. av att inmutningsområdels maximiareal är anpassadtill utmålsslorleken. Eftersom inmutningspunklen i regel fixerats innanfyndighetens läge och slupning blir närmare kända, har de kategoriskabestämmelserna om utmålets beroende av inmutningspunkten ochmalmblottningsslälle ibland föranlett svårigheter att vid utmålsläggningenuppfylla kravel all utmålet skall avpassas efter fyndighetens sträckning. Förall kunna få den rätta sträckningen på ulmålet har sålunda inmutaren i en delfall tvingats begära fyllnadsinmutning och göra ytterligare borrningar.Förslagel att slopa bestämmelsema om inmutningspunkt och alt inte begränsainmulningsområdet till viss maximiareal aktualiserar frågan i vad månkorrespondens alltjämt bör krävas mellan inmutning och utmål. Gravrättensviktigaste innehåU är rätlen alt inom elt bestämt område utmålet tillgodogöra sig en påvisad mineralfyndighet. I och för sig skulle man kunnatänka sig att den som påvisat malm skulle kunna erhålla utmål direkt ulanföregående inmutning. All gruvlagstiftningen inte upptar regler om en sådanmöjlighet torde historiskt sammanhänga med att en fyndighet ansetts normaltinte kunna påvisas utan föregående undersökningsarbete. Beviljande av inmutningskulle kunna betrakias som ett beslut om anstånd beträffande ansökan om utmål isyfte,all bereda sökanden tillfälle att med bevarande av företrädesrätten sökaförebringa den för utmålsläggning erforderliga utredningen angående malmförekomst. Meddelta betraktelsesätt synes krav på geografiskt samband mellan inmutning ochutmål inte behöva uppstäUas i vidare mån än som krävs för alt inmutningen skallkunna fylla den centrala funktionen alt ge inmutaren företrädesrätt atttillgodogöra sig som upptäckts inom det inmutade området. Delta synesleda tiU att åtminstone ett ställe, där malm påvisats inom det inmutadeområdet, bör Ugga inom det område som anvisas som utmål. I övrigt talar enligtmin mening starka ändamålssynpunkter för alt, sedan undersökningar på grandvalav en inmutning en gång fört fram till upptäckt av mineralfyndighet inom inmulningsområdet,utmålet i princip bestäms på grandval av den påträffade 1974: 32 161 fyndighetenssträckning och gruvdriftens behov, oavsett om utmålet härigenom kommer attsträcka sig utanför del inmutade området. När utmålsläggning välskett synes några sakliga skäl inle kunna åberopas för all utmålets sträckningäven i fortsättningen skall vara bunden vid del ursprungliga blollningsslällelinom inmulningsområdet. Det synes naturhgt all utmålets gränser sedermera skaUkunna ändras med hänsyn till nya rön i fråga om fyndighetens sträckning ochtill gruvdriftens behov, oberoende av platsen för deri ursprungligamalm-blollningen, föratsatt givelvis alt de allmänna kraven beträffande bevisningom malmförekomst, gruvdriftens behov saml utmålets utformning är uppfyllda ochatt inga hinder mol utvidgning av hänsyn till närbelägna gravrältigheter m. m.föreligger. Eltgenomförande av en sådan ordnhig innebär tydligen all elt utmål teoretiskt kankomma att förflyttas genom utvidgning och minskning allt eftersom tyngdpunktengenom brytning eller nya upptäckter förskjuls från malmbloltningen inominmutningen. Den föreslagna ordningenaktualiserar frågan om möjlighet bör öppnas alt lägga utmål helt oberoende avföregående inmutning. En sådan möjlighet skulle måhända vara av elt visst värdeexempelvis beträffande redan blottade fyndigheter, t. ex. sonade fyndigheler.Emellertid torde del även i sådana fall, inte minst med hänsyn till denskärpning beträffande förutsättningarna för erhållande av utmål som föreslås,i allmänhet krävas tämligen ingående undersökningar för att brytvärd fyndighetskall kunna påvisas. Någol praktiskt behov av en reform i detta hänseende harheller inte gett sig lUlkänna. hinder finns mol alt utmål söks omedelbartefter det inmutning beviljats. I likhet med utredningen har jag med hänsynhärtill inle funnit anledning att lägga fram förslag till en sådan reform, somskulle kräva väsentliga ändringar i gravlagens systemalik. I detta sammanhang börberöras frågan om den s. k. inmulningsres-ten. F. n. gäUer alt gruvrälten efterutmålsläggningen beslår endast i det utmålslagda området. Den del av delinmutade området som befinner sig utanför utmålet har därefter inle någonrättslig betydelse. Inom ett inmutningsområde av den storlek som avseskunna komma i fråga kan finnas flera fyndigheter som måste utmålsläggas var försig. Del finns inle anledning att tvinga inmutaren all undersöka samtligafyndigheter i sådan utsträckning alt ulmålsläggningama skall kunna ske vid enförrättning.