prop · FX0394 · 1974-12-31 00:00:00 — Med hänsynhärtill och då stiftelsens ändamål får anses i hög grad allmännyttigt anser jagmig kunna tillstyrka att stiftelsen ges en vid beskattningen privilegieradställning. Möjligt är att stiftelsen, som anfört, redan enligtgällande bestämmelser är frikallad från skatt på inkomst och förmögenhet. Föratt undvika tveksamhet i denna fråga bör dock stiftelsens skattskyldighetuttryckligen regleras. Del synes då naturligt att hänföra stiftelsen till derättssubjekt som omfattas av bestämmelserna i 5 § 1 mom. e) och 53 § 1 mom. d)KL samt 7 § e) SI. Detta innebär att stiftelsen blir frikallad frånskattskyldighet för inkomst och förmögenhet med undantag av kommunalskatt förinkomst av fastighet. En sådan skattskyldighet får ingen praktisk betydelse, eftersom stiftelsens egendom består av aktier. Jagföreslår således att stiftelsen i enlighet med vad nusagts. exportråd bildades genom avtalmellan staten och . Rådet skall som centraltorgan planera, samordna och genomföra åtgärder för att främja export.Det åligger rådet särskUt att insamla, bearbeta och förmedla marknadsinformation,att lämna råd i internationeU marknadsföring samt att stimulera och stödjaexportansträngningar. Rådets verksamhet finansieras genom abonnemangsavgifter,statliga bidrag saml andra inkomster, som uppbärs i verksamheten. Avtaletträdde i kraft den och gäller t. o. m. . Uppsägsinte avtalet senast före avtalstidens utgång, skall det anses förlängtmed ytterligare fyra är. För egen del vUl jag framhålla att bildandel avexportrådet skedde för att få en bättre samordning av statens och näringslivetsinsatser för att främja svensk export. Därigenom skapades förutsättningar föratt exporten skulle kunna utvidgas och vidareutvecklas. För allt fler svenskaföretag är en vidgning av marknaden utöver hemmamarknaden aktuell och nödtvungen.För vissa branscher är exporten en förutsättning för fortsatt verksamhet.Rådets verksamhet som centralt organ för exportfrämjande åtgärder är därförett starkt samhällsintresse. Enligt min mening är det önskvärt att den beredsen gynnsam skattemässig ställning. Som jag tidigare anfört behöver mittställningstagande beträffande inte nödvändigtvis medföra alträttssubjekt med likartade allmännyttiga ändamål medges denna skattefrihet. Jagförordar att tas upp bland de rättssubjekt som anges i 53 § I mom. d)KL och 7 § e)SI. Bestämmelserna om skattefrihet för och bör träda i kraft möjligt och tillämpasförsta gången vid taxering. Anstånd med inbetalning av skatt för huvudaktieägare m.fl. 1 detta sammanhang vill jag ta upp en gemensamframställning från Föreningen auktoriserade revisorer, . Svenska revisorsamfundet, hantverks- ochindustriorganisation, och köpmannaförbund.Organisationerna hemställer att åtgärder vidtas för att mildra debeskattningseffekter, som i ett stort antal fall kan förväntas drabba enskildaskattskyldiga till följd av RSVrs uttalande angåendetidpunkten för beskattning av å-contouttag m. m. från aktiebolag. Organisationerna anför att belopp som t. ex.huvudaktieägaren i ett bolag lyft å conto har enligt praxis i normalfallet intebehövt avräknas förrän i samband med bolagets bokslut. Detta innebär att om ettbolag exempelvis haft räkenskapsår, som utgått , har den del avunder räkenskapsåret å-contoförda belopp som först vid bokslutet redovisats somlön tagits till beskattning hos den fysiska personen som inkomst under detkalenderår då bokslutet färdigställts. gjorda uttalande skall ä-contouttagen i stället upptas sominkomst för det kalenderår, under vilket beloppen lyfts. RSV har som stöd försitt uttalande åberopat de beslutade ändringarna i aktiebolagslagen,varigenom förbud införts för aktiebolag att lämna lån tUl aktieägare m.fl. (prop.1973:93, LU 1973:19, rskr 1973:238, SFS 1973:303). En beskattning vid taxering i enhghet med RSV:suttalande innebär att den skattskyldige beskattas för dels de ä-contoredovisadebelopp, som avräknats som lön i samband med bolagets bokslut ,dels de å-contobelopp som lyfts därefter och fram tUl utgång. Dettabetyder att den skattskyldige blir beskattad för ett belopp som ofta ärväsentligt större än vad som för honom utgör en årsinkomst. Han drabbas därvidsåväl av progressiviteten i den statliga skatteskalan som av enlikviditetspåfrestning som kan få aUvarliga följder. RSV har i sitt uttalande ansett sig kunna medge attskattskyldig, som efter utgången av finner att å-contouttagen blivitför höga med hänsyn till bolagets resultat, får betala tillbaka det för högauttaget med verkan på hans taxering 1974 om återbetalningen sker senast då denskattskyldige skall ha avlämnat självdeklaration inkomster. Skeråterbetalning efter detta datum bör det återbetalade beloppet beaktas först vid1975 års taxering. Enbart återbetalningsmöjligheten är emellertid enligtorganisationerna inte tillräcklig för att man i rimlig grad skall kunna mUdrade beskattningseffekter som tidigare nämnts. För att så skall kunna ske krävsatt övergången till beskattning av kalenderårets å-contouttag får skesuccessivt . Organisationerna vill här erinra om den är 1973beslutade övergången från s. k. kontantmässig till bokföringsmässig redovisningav rörelseinkomst och de övergångsregler som gavs i samband därmed. Enligtderas mening är behovet av övergångsregler i förevarande fall väl så stort. De å-contoredovisadebelopp, som uppburits från bolagets bokslut årsutgång, skulle alltså fä fördelas till beskattning med en tredjedel vid vardera19741976 års taxeringar. Vidare bör gälla att om kvarstående ellertillkommande skatt uppkommer tiU följd av att ifrågavarande å-contobelopp inkomstbeskattasskall anstånd med skattens erläggande kunna erhållas enligt bestämmelsema i 48§ 4 mom. uppbördsförordningen (1953:272), UF, innebärande fördelning avskattebetalningen , ävensom befrielse från påförd ränta på kvarståendeskatt. Organisationerna utgår från att skattskyldiga ocharbetsgivare, som lämnat uppgifter i överensstämmelse med hittUlstillämpad praxis beträffande beskattningen av ä-eontouttag inte kommer attdrabbas av påföljd i form av skattetillägg e. d. Sammanfattningsvis hemställer organisationerna attåtgärder i enlighet med vad de ovan föreslagit vidtas till förhindrandeav alt enskilda skattskyldiga drabbas av de skatleskärpningar som i många fallblir följden av en beskattning vid taxering av å-contouttag enligt denav RSV anvisade ordningen. För egen del vill jag anföra följande. Bakgrunden tiUorganisationernas förslag är den skattesituation som kan uppstå vid 1974 årstaxering för vissa skattskyldiga till följd av ändringar iaktiebolagslagen. RSV har i ett uttalande redogjort för hurdessa ändringar påverkar tidpunkten för beskattningen av å-contouttag.Organisationerna hävdar att detta uttalande kommit så sent till deskattskyldigas kännedom att de till följd härav kan komma att drabbas av enökad skattebelastning, som inte kunnat förutses och som kan leda tillallvarliga likviditetspåfrestningar. Den skattesituation som här avses kan ikorthet beskrivas på följande sätt. En person äger ett aktiebolag varsräkenskapsår utgår exempelvis . Vid taxering skallaktieägaren beskattas för dels de ä-contoredovisade belopp, som avräknats somlön i samband med bolagets bokslut , dels de å-contobelopp somlyfts därefter och års utgång. Jag harförståelse för organisationernas uppfattning att man bör mildra denskattesituation som kan uppstå för vissa skattskyldiga med hänsyn tiU RSVrsovan redovisade uttalande. Organisationerna har föreslagit dels att de ä-contoredovisadebelopp, som uppburits från bolagets bokslut årsutgång, skall få fördelas till beskattning med en tredjedel vid vardera19741976 års taxeringar, dels att om kvarstående eller tillkommande skattuppkommer till följd av all ifrågavarande ä-contobelopp inkomstbeskattas skallanstånd med skattens erläggande kunna erhållas enligt 48 § 4 mom. UF. Vidarehar hemställts om befrielse från påförd ränta på kvarstående skatt. Enligt minmening utgör likviditetspåfrestningen det största problemet för deskattskyldiga som får sin taxerade inkomst höjd vid taxering ienlighet med RSVrs uttalande. Den lämpligaste lösningen på detta problem är attmedge anstånd med inbetalning av skatt för de här avsedda fallen. Jag förordarsåledes att regler efter förebild från de införda anståndsreglernavid övergång tUl bokföringsmässig redovisning införs om anstånd medinbetalning av skatt. Som förutsättning för anstånd bör gälla att den tillstatlig inkomstskatt taxerade inkomsten ökats med . på grund av ä-contouttagenoch att kvarstående eller tillkommande skatt på grund härav debiterats medminst . Fråga om anstånd prövas av lokal skattemyndighet. 1 övrigt bör48 § 4 mom., 50 och 51 §§ UF gälla i tillämpliga delar. Anståndet får avsehögst två tredjedelar av den kvarstående eller tillkommande skatten. Detbelopp, för vilket anstånd medges, skall erläggas med halva beloppet föreutgången av aprU månad under ettvart av de som följer närmast efter detår då skatten enligt debiteringen skulle ha erlagts. Några skäl att för dessafall medge befrielse från ränta på kvarstående skatt föreligger enligt minmening inte. Med anledning av uttalade farhågor om att den ändrade praxis förredovisning av å-contobelopp skulle kunna föranleda skattetiUägg vill jagframhålla att RSV i föreskrifter angående bl.a.skattetillägg uttalat att skattetillägg inte bör påföras i de här avseddafallen. Under åberopande av vad jag sålunda har anfört hemställerjag att Kungl. att antaga inom upprättade förslag tUl 1. lag om ändringi kommunalskattelagen (1928r370), 2. lag om ändringi lagen (I973r323) om ikraftträdande av lagen (1973r322) om ändring ikommunalskattelagen (1928r370), Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmandeav statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Majrt Konungen atttill skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till dettaprotokoll utvisar. GOTAB 74 7308 S 1974