prop · FX034 · 1974-12-31 00:00:00 — Ifråga om förbud mot användning av vilseledande firma föreslår utredningen att,om firma efter överlåtelse är vUseledande i den nye innehavarens verksamhet,domstol skaU kuima i den omfattning som fiimes påkallat förbjuda denne vid viteatt använda firman. Sådant förbud får också i annat fall meddelas, när firmaär vUseledande eller innehavare av firma eUer annan med hans medgivandeanvänder kännetecknet på sådant sätt att allmänheten vilseleds. Talan omförbud får föras av myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer och av envar som Uderförfång av firmans användning samt av sammanslutnmg av berörda näringsidkare(16 §). Uttedningenerinrar om att den har föreslagit en allmän regel om registreringshinder förvUseledande firma. Registrering av firma som ärvUseledande kan enligt förslaget hävas av domstol. Som skydd mot vilseledandeav allmänheten skulle emeUertid bestämmelserna bli iUu-soriska, om den somblivit vägrad registrering av vUseledande furma eller fått en sådanregisttering upphävd skulle vara oförhindrad att därefter använda firman.Registreringsbestämmelsema mot vUseledande behöver sålunda kompletteras med enregel om förbud mot användning av vUseledande firma. I fråga om oregistreradekännetecken kan vilseledande förhindras endast genom bestämmelser omanvändningen. En regel som förbjuder användning av vUseledande firma kommer attnär det gäUer de oregistrerade kännetecknen ge genereUt uttryck åt principenom sanning i firma. Förbudkan avse både firma som i och för sig är vilseledande och firma som utan att såär fallet blir vUseledande genom det sätt på vUket den används. Det senare kanske t. ex. genom att innehavaren vid användningen utelämnar eller döljer någonfirmabeståndsdel, varigenom återstoden av firman framhävs på ett vUseledandesätt. Användningen behöver inte helt förbjudas, om genom ett begränsat förbudkan förhindras att firman verkar vUseledande. Det kan t. ex. vara tiU-räckligtatt den som oriktigt använder beteckningen för viss associationsform i firmanförbjuds att begagna denna beteckning. Närföretag med firma som anger visst slag av verksamhet övergår tUl verksamhet avannat slag blir firman i och för sig vilseledande. Men firman kan redan hablivit inarbetad för själva företaget så att verksamhetens art har ttätt ibakgmnden. I dessa fall får firman inte någon vilseledande verkan eller ocksåupphör denna verkan relativt snabbt. Förbud kommer då inte i fråga. Eftersomförbudet mot vilseledande firma främst motiveras av ett allmänt intresse börenhgt utredningen talerätt i första hand tUlkomma företrädare för det allmänna.Varje näringsidkare som lider förfång genom användning av vUseledande firma böremellertid också ha möjlighet tiU förbudstalan. I vissa fall kan fleranäringsidkare inom en bransch ha intresse av sådan talan. Hinder bör då inteföreligga att sammanslutning av näringsidkare uppträder som kärande. Ianslutning tiU förslaget om förbud mot vilseledande firma förordar utredningenatt domstol i samband med utdömande av vite skall kunna förordna att firma somi strid mot förbud har anbragts på skylt, vara m. m. skaU utplånas eller ändrasså, att den är vilseledande. Om sådan åtgärd mte kan ske på annatsätt får förordnas att egendom varpå firman anbragts skall förstöras ellerändras (17 §). Omfirma har registterats i strid mot firmalagen och skälet mot registreringalltjämt förehgger, skaU enligt förslaget domstol få häva registreringen ellerföreskriva ändring av den, såvida inte rätt till firman ändå får bestå på grundav den föreslagna regeln om verkan av firmainnehavarens passivitet. Hävandeeller ändring av re- 1974: 4 108 gistreringfår också ske om iimehavaren är näringsidkare eller om firman harförlorat sin särskUjningsförmåga eller blivit vUseledande eller om vissa andrafömtsättningar för registrering inte längre föreligger samt om firman inte harvarit i bmk (18 §). Talan om hävande eller ändringfår föras av envar som lider förfång av registreringen samt i vissa fall närallmänna intressen är berörda även av myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer ochav sammanslutning av berörda näringsidkare (19 §). Utredningenerinrar om att det inte är möjligt att i samband med registreringen av firmaföreta någon fullständig administrativ prövning av alla de villkor som måsteuppställas för en giltig firmarätt. Man får därför räkna med att firmaemellanåt blir registrerad fastän den inte uppfyller alla sådana villkor.Oriktiga registreringar kan också komma till stånd av förbiseende. måsteosäkerhet förehgga om beviljad registrering i det särsldlda fallet är uttryckför en riktig tUlämpning av lagen. Med hänsyn till dessa förhållanden är detnödvändigt att möjlighet finns tUl prövning i efterhand av registreringsgUtighet. Denna prövning bör enligt utredningen av rättssäkerhetshänsynförbehållas domstol. Om firma har registrerats i strid mot lagens föreskrifterbör domstol liksom i motsvarande fall enligt vammärkeslagen kunna häva registreringen.När ogiltighetsgrunden hänför sig endast till viss beståndsdel av firma bör detemellertid vara möjligt att begränsa ogiltighetsförkla-ringen tUl dennabeståndsdel. Av praktiska skäl bör domstol i vissa fall, där firma skallupphöra, kunna sätta ny firma i stället för den gamla. Firmarättenssubjekt skall vara näringsidkare. När firmainnehavaren förlorar denna egenskaputslocknar sålunda även hans rätt att ha firma och om firman är registreradbör fördenskull registreringen kunna hävas. Om registreringen fick hållas vidkraft kunde detta utnyttjas till att kräva ersättning för rätt tillregistrering av ny firma. Regeln bör inte tUlämpas vid ett mera tillfälligtavbrott i verksamheten utan endast om firmainnehavaren stadigvarande harupphört att vara näringsidkare. Om ifirma ingår ord, varmed det efter hand har blivit vanligt att beteckna rörelseeller verksamhet av viss art, kan det tänkas att detta ord förlorar sinsärskUjningsförmåga, dvs. En sådan utveckling kan i praktikenförekomma i fråga om nybildade fantasibeto-nade verksamhetsord, t.ex. av typensnabbköp. Om firma enbart består av ett ord som har degenererat, kan detta varatill hinder för andras rörelsefrihet och utredningen har därför ansett enbestämmelse om de-generation av firma vara påkallad. Firmakan efter registreringen ha blivit vUseledande på grand av att företagetöverlåtits till ny innehavare eller till följd av väsentlig förändring i frågaom arten av den verksamhet för vilken firman registrerats. I sådant faU kanenligt utredningens förslag registrerhigen hävas eller ändras. 1974: 4 109 Beträffandeförslaget om användningstvång, dvs. att registrering får hävas om firma intehar varit i brak , anför utredningen att i svaren påden utsända enkäten med endast några undantag förordades att firmarättför sitt fortbestånd skulle vara beroende av att firman används. mening är rättsskydd genom registrering inte befogat om firmaninte kommer till användning för sitt ändamål. Den utsträckning i vilkensärskilt handelsregistren till hinder för näringslivet belastas av firmor förföretag som har upphört eller aldrig igångsatts bekräftar detta. Ett användningstvångkan bidra till att dessa s. k. döda firmor avlägsnas ur registren. Enligtförslaget legaliseras liksom i varumärkeslagen en modifierad form av användningstvång.Underlåtenhet att använda firman får utgöra hävningsgmnd. Tidenhar bestämts till . Det finns enligt utred-tungen knappast något legitimtbehov av en längre tidsfrist, när firma registreras som förberedelse till enblivande rörelse eller firmaanvändningen upphör vid rörelses nedläggande elleromorganisation. Därför har inte heller föreslagits någon motsvarighet tillföreskriften i 25 § andra stycket varumärkeslagen att hävande inte sker omvarumärkesinnehavaren visar skäl för sin underlåtenhet att använda märket.Denna bestämmelse infördes av dels av hänsyn till behovet av s. k.förrådsmärken, främst inom läkemedelsindustrin, och dels för att det skullebli klart att vammärkeslagen på denna punkt inte stod i strid med . Påföljderför firmaintrång är enligt utredningens förslag dels straff, dels skadestånd.Om någon uppsåtligen gör intrång i rätt till kännetecken enhgt de allmännabestämmelserna i förslaget (firmaintrång), skall han straffas med böter ellerfängelse . Brottet får åtalas av allmän åklagare endast ommålsägande anger det tUl åtal och åtal av särskilda skäl finnes påkallat frånallmän synpunkt (21 §). Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet gör sig skyldigtUl firmaintrång skall ersätta av intrånget föranledd skada. Föreligger endastringa oaktsamhet, får ersättningen jämkas därefter (22 §). Till de föreslagnabestämmelserna anknyter vissa regler av processuell natur, bl. a. ompreskription av talan (24 §) och om säkerhetsåtgärder av liknande slag som deutredningen föreslår i anslutning till bestämmelserna om förbud mot användningav vilseledande firma (25 §). Enligtgällande rätt kan intrång i rätt till furma medföra straff endast när firman ärinarbetad, varvid 9 § lagen med vissa bestämmelser mot illojal konkurrens blirtillämplig, eller när den används av annan som varukännetecken i strid medvammärkeslagen. Vid firmaintrång bör emellertid enligt utredningen tUlämpas ettenhetligt sanktionssystem. Straff bör inträda vid intrång vare sig firman ärregistrerad eller endast inarbetad och vare sig den obehörigen används somvarukännetecken eller på annat sätt. Straffpåföljden bör i firmalagen liksom ivammärkes- lagenbegränsas tUl uppsåthg gärning. Den föreslagna straffskalanöverensstämmer med den i vammärkeslagen föreskrivna. Firmauitrångär enligt förslaget angivelsebrott och målsägande kan själv väcka åtal endastom han har angett brottet och åklagaren beslutat att åtal inte skall äga rum.Målsäganden blir sålunda i ansvarsfrågan beroende av åklagarensställningstagande vilket enligt utredningens uppfattning inte torde medförastörre olägenheter, eftersom allmänt åtal i regel kommer i fråga endast igrövre och mera uppenbara fall. Ifråga om skadestånd anför utredrungen att vid uppsåtiigt firmaintrång iöverensstämmelse med allmänna skadeståndsrättsliga principer hela skadan börersättas. Även skada som har vållats av oaktsamhet bör medföraersättningsskyldighet, och denna skyldighet bör i enlighet med gällande reglerfor skadeståndsansvar inom immaterialrätten omfatta all skada. I praktiken kanuppsåtiigt firmaintrång vara svårt att påvisa och för säkerstäUande avfirmainnehavarens rätt krävs därför främst en allmän regel att vid oaktsamtintrång fullt skadestånd kan utkrävas. TUl förekommande av obilliga verkningarbör dock enligt utredningen jämkningsmöjhgheter finnas vid intrång som harskett av ringa oaktsamhet. Någon ersättningsskyldighet vid intrång som begåsutan uppsåt eller oaktsamhet föreslås inte. Uppsåtiigtintrång innebär normalt att den som har gjort sig skyldig tUl intrånget harhaft faktisk vetskap om den andra firman. Oaktsamhet föreligger om han mediakttagande av vanlig uppmärksamhet bort äga kännedom om att en ensamrättfanns. Den som gör intrång i rätt till registrerad firma kan i regel intefreda sig under hänvisning till bristande vetskap om firman. Det bör normaltanses oaktsamt att ta firma i bmk utan att undersöka om den ärregistrerad för annan. Någon allmän skyldighet att håUa reda på andrasoregistrerade kännetecken kan däremot inte uppställas. Kan inarbetning styrkasi intrångsmålet torde dock invändning om bristande kännedom inte böra tUlmätasstörre betydelse. Gränsen mellan intrång av oaktsamhet och ursäktligt intrångkan vara svår att ange t. ex. när frågan huravida intrång föreligger ärberoende av så svårbedömda faktorer som graden av inarbetande eller avförväxlingsbarhet. Om helt skadestånd alltid skulle utgå vid oaktsamhet kundedomstolarna därför tUl förebyggande av obiUiga verkningar bli alltför benägnaatt konstraera gränsfall som utesluter ersättningsskyldighet. En sådanutveckling kunde undergräva firmarättens värde och domstolarna har därförenligt förslaget fått möjlighet att jämka skadeståndet i fall av ringaoaktsamhet. Utredningenpåpekar att den skada som tillfogas firmainnehavaren vid firmaintrång kan blimera omfattande än om enbart vammärkesin-trång skulle föreligga, eftersom denobehörige bmkaren angriper hela den goodwUl som för företaget förkroppsligas avdess firma. Om intrånget ansågs enbart ha karaktären av varamärkesintrångskulle detta kunna betyda att firmainnehavaren inte får hela sin skada ersatt. Utrednmgenpåpekar att inom firmarätten fastställelsetalan synes kunna bU aktuell delshumvida rätt tUl firma består eller inte och dels humvida visst förfarandeutgör intrång i sådan rätt. Sistnämnda typ av faststäUelsetalan omfattas inteav bestämmelse om sådan talan. Det har ansetts behövligt atti vammärkeslagen och nanmlagen ta upp en specialregel angående motsvarande fallinom dessa lagars tUlämpningsområden och därvid har det ansetts praktiskt att,även om den först angivna typen av talan kunde ske med stöd av ,omnämna båda typema. Utredningen anser att motsvarande gäller firma ochföreslår att talan om faststäUelse, humvida rätt tiU firma består eller inteeller om visst förfarande utgör intrång i sådan rätt eller inte, får tas upptill prövning av domstol om ovisshet råder om förhållandet och denna länderkäranden till förfång (27 §). Bestämmelsen avser liksom motsvarande paragraf ivammärkeslagen både positiv och negativ faststäUelsetalan och är tUlämplig ifråga om alla slags kännetecken på firmarättens område, registrerade såväl somoregistrerade. Deövriga nordiska förslagen avviker i flera hänseenden från det svenska i frågaom sanktionssystemet. Av principiellt intresse är främst att enligt de finskaoch norska förslagen finns möjlighet att vid firmaintrång utverka domstolsförbud mot att intrånget fortsätts eller upprepas. Förbudstalan kan väckas varesig intrånget har skett i god tro eller inte. Svensk rätt medger som regel inteatt ett tUl förbud knutet vite föreläggs, när det förfarande mot vilketförbudet skulle rikta sig är straffbelagt. I vammärkeslagen har det inteansetts befogat att göra avsteg från denna aUmänna regel. Med hänsyn härtUl harutredningen inte kunnat ansluta sig till tanken att vid firmaintrång ävenmedge en ahmän rätt till förbudstalan. Om intrång har skett i god tro tordeenligt utredningen en fastställelsetalan i stort sett fylla samma funktion förfirmairmehavaren som en förbudstalan. EnskUd part har också möjlighet att föraförbudstalan om firmors förväxlingsbarhet kan föranleda att även allmänhetenvilseleds. Enligtde övriga nordiska förslagen kan registrering av firma hävas av domstol underhknande föratsättningar som enligt det svenska, med det undantaget att detnorska förslaget inte innehåller någon bestämmelse om att domstol kan hävaregistrering på gmnd av att firman inte används. Enligt det norska förslagetkan registerföraren avföra en registtering, om firman inte har tagits i bmkinom efter registreringen eller om verksamheten har upphört. Isistnämnda fall kan firmairmehavaren förbehålla sig att , iundantagsfall , efter det att verksamheten har upphört få börja nyverksamhet under samma firma. Regeln om användningstvång i det danska förslagetbygger på andra tidsgränser. Ibruktagande av firma skall sålunda ske inom ettår och användning av ibruktagen firma kan underlåtas . Enligtsvensk rätt kan straff endast drabba fysiska personer. I det danska förslaget där straffet är maximerat till böter har emellertid intagits en särskildbestämmelse enligt vilken även juridisk person kan åläggas bötesstraff. Detfinska förslaget begränsar liksom det danska straffsatsen till böter medanfrihetsstraff kan ådömas också enligt det norska förslaget. Enligt det danskaförslaget kan åtal väckas endast av målsägande medan de finska och norskaförslagen även medger allmänt åtal efter angivelse av målsäganden. Uppsåtligteller av oaktsamhet begånget intrång medför även enligt de andra nordiskaförslagen skyldighet att ersätta skada som har uppkommit genom intrånget. I dedanska och norska förslagen ersätts även firmaintrång i god tro i denutsträckning som finnes skäligt, dock inte utöver den som intrånget harmedfört. Det finska förslaget innehåller en jämkningsregel liknande densvenska för fall av intrång som har skett av ringa oaktsamhet. I dansk ochnorsk lagstiftning är begreppet ringa oaktsamhet inte brukligt. Somtidigare har nämnts lägger utredningen fram ett särskilt förslag till lag omhandelsregister. Sådant register skall i princip föras länsvis och länsstyrelsenblir registreringsmyndighet. Här skall förslagets innebörd beträffande rättoch skyldighet att söka registrering i handelsregister redovisas. Övrigafrågor som rör den föreslagna lagen kommer att behandlas i specialmotiveringen. Enligtgällande lag föreligger ett samband mellan rätten att införas ihandelsregister och skyldigheten att göra anmälan för registrering. Endast dennäringsidkare som är registreringsskyldig anses i princip kunna ha firma ochvara subjekt för firmarätt i egentlig mening. Kretsen av deregistreringsskyldiga näringsidkarna bestäms genom skyldigheten att förahandelsböcker. som vUl idka näringsverksamhet vilken medför sådanskyldighet skall anmäla sin firma tUl handelsregistret. Från dennaanmälningsskyldighet undantar lagen dock åtskilliga grupper av näringsidkare,som är upptagna i andra register. Kretsen av de till handelsregistretanmälningsskyldiga begränsas därigenom till enskUda näringsidkare ochhandelsbolag. Bland dessa kategorier görs undantag även för fartygsredare ochrederier. Vidare gäller att enkelt bolag efter ansökan av bolagsmännen kaninföras i handelsregister. Enkelt bolag är inte juridisk person och har ingenfirma. Genom registreringen övergår emellertid det enkla bolaget tiU att blihandelsbolag och blur i denna egenskap underkastat firmalagens bestämmelser.För det genom registrering tUl handelsbolag förvandlade enkla bolagetföreligger alltid bokföringsskyldighet. Utredningensförslag tUl ny firmalag innebär att firmarätt skaU tUl- kommainte bara den som är bokföringspliktig utan varje näringsidkare, dvs. envar somyrkesmässigt driver verksamhet av ekonomisk art. I fråga om förvärv avfirmarätt inför förslaget dessutom en betydelsefull nyhet genom att i principknyta uppkomsten av sådan rätt tUl registrering. Förslaget till ny firmalagvidgar sålunda kretsen av firmasubjekt och ger möjlighet tUlfrivillig registrering av firma, vilket bUr av betydelse framför allt för deinte bokföringsskyldiga enskUda näringsidkarna. De nya reglerna omfattar ävenstiftelser och ideeUa föreningar som driver näringsverksamhet. Som följd av denvidgade möjligheten att registrera firma föreslås i lagen om handelsregister enallmän bestämmelse om att i sådant register införs enskild näringsidkare ochhandelsbolag samt stiftelse och ideell förening som idkar näring. Somfömt nänmts motsvaras rätten till firmaregistrering enligt gällande lag av enskyldighet att göra anmälan till handelsregistret. Denna skyldighet ärstraffsanktionerad. Den har ansetts motiverad av näringslivets och allmänhetenskrav på att få tUlgång tUl vissa upplysningar om köpmannen och hans verksamhet.Utredningen framhåller att braket att registtera firma numera har trängtigenom fullständigt bland de registreringspliktiga näringsidkama. Det är ocksåmycket vanligt att näringsidkare som inte är bokföringsskyldig anmäler sig förregistrering i handelsregister för att få sin firma publicerad och skyddad.Denna utveckling innebär enligt utredningen en viss garanti för attregistrering i en från allmän synpunkt önskvärd omfattning kommer tiU ståndäven utan att registreringsplikt föreskrivs i lag. Genom att fumarätteiisuppkomst enligt förslaget knyts tUl registrerhigen torde dessutom intressetför registrering komma att öka avsevärt på grand av de fördelar iskyddshänseende som registreringen ger. Utredningen påpekar vidare att det ipraktiken knappast går att effektivt kontrollera att registteringsskyldighetenfullgörs. Särskilt gäller detta den stora gmppen av enskUda näringsidkare.Utredningen har därför funnit att registreringsplikten i prmcip bör kunnaavskaffas. Undantag görs dock för handelsbolag. Lagen om handelsbolag och enklabolag torde nämligen fömtsätta att vissa uppgifter om handelsbolag finns tillgängligai offentligt register, bl. a. uppgifter om bolagsmans behörighet att företrädabolaget, om vilken eller vilka av bolagsmännen som är kommanditdelägare och ombeloppet av varje kommanditdelägares utfästa insats. Vissa regler om enklabolag torde också ha som förutsättning att handelsbolag är mtaget ihandelsregister. 3.11Följdlagstiftnmg m. m. Dengällande firmalagen innehåUer utom bestämmelser om firma och handelsregisteräven regler om prokura. Prokura är som har antytts en alhnän handelsfullmaktsom ger den befullmäktigade, 8 1974.1 saml. prokuristen,rätt att i allt vad som hör tiU fullmaktsgivarens rörelse handla på dennesvägnar och teckna hans firma. Utredningenlägger fram förslag till en särskild lag om prokura. Förslaget ersätter de igällande firmalag upptagna materieUa reglema om prokura, vilka är avavtalsrättslig natur. Föreskrifter om anmälan av prokura till handelsregisterupptas i förslaget till lag om handelsregister. Utredningenframhåller att bestämmelsema om prokura utgör ett komplement tiU de allmännafullmaktsreglerna i lagen (1915: 218) om avtal och andra rättshandlingar påförmögenhetsrättens område (avtalslagen). De allmänna reglerna är tiUämpligapå registrerad prokura i den mån de inte strider mot de särskUda bestämmelsernaom prokura, Äi' prokura inte registrerad, gäller de allmänna reglerna i sinhelhet. De materiella föreskrifterna om prokura kan enligt utredningen inteutan särsldld utredning överflyttas tUl avtalslagen. De bör därför sammanförasi en särskUd lag, vUken får ses som ett provisorium i avvaktan på en revisionav avtalslagen. En viss omarbetning av reglerna har skett för att anpassa demtill de föreslagna lagarna om firma och handelsregister. Utredningenföreslår att gällande firmalag upphävs genom en särskUd lag. I denna lagföreskrivs också att hänvisning i annan lag eller författning tUl föreskrift iden upphävda lagen, som ersätts genom bestämmelse i någon av de nya lagarna omfirma, handelsregister och prokura, i stället skaU anses gälla den nyabestämmelsen. I 52§ varumärkeslagen finns en föreskrift om obehörig användning i vissa fall avannans firma som vamkännetecken. Paragrafen har varit avsedd att gälla tilldess firmarätten blir tillfredsställande reglerad, och utredningen föreslår attden upphävs i samband med att den nya firmalagen antas. Utredningenföreslår vidare, att 9 § lagen med vissa bestämmelser mot illojal konkurrenssamt därtiU hänförliga regler om talerätt i 11 § upphävs. Förstnämnda lagramger firma och andra för näringsverksamhet använda kännetecken visst skydd pågmnd av inarbetning. Regeln är dock inte tillämphg om kännetecknet åtnjuterskydd enligt vammärkeslagen eller koUektivmärkeslagen. Utredningens förslagtill firmalag innebär att det i lagen mot Ulojal konkurrens reglerade firmaskyddetöverförs tUl firmalagen och utvidgas till att motsvara vad som redan gäller ifråga om vamkännetecken. Utredningenförordar vidare ändringar i ett antal författningar inom associationsrätten,bl. a. i lagama om aktiebolag, ekonomiska föreningar, försäkrhigsrörelse,bankrörelse och sparbanker. Till större delen är dessa ändringar betingade avden nya firmalagens tillkomst. Ändringarna tar i stor utsträckning formen avdirekta hänvisningar till firmalagen. Detta gäller framför allt registrering avfirma, firmateckning, hävandeoch ändring av registterad firma samt avförande av fhma ur register. Åtskilligaassociationsrättsliga lagar innehåller föreskrifter om förbud mot användning ifirma av vissa beteckningar som kan vara vilseledande samt regler somförbehåller vissa beteckningar för särskUda rättssubjekt. Enligt utredningenbör föreskrifter av angivet slag tas bort, eftersom de ersätts av allmännaregler om förbud mot vilseledande firma i förslaget tUl firmalag.