prop · FX0328 · 1974-12-31 00:00:00 — i län anser institutets centrala styrningav skolkonsertverksamheten onödig och hämmande och inte i linje medkulturrådets mening. Musikcentrum instämmer i uppfattning attinstitutet bör bibehålla ett övergripande ansvar för skolkonserterna. Ettsamarbetsorgan för pedagogiskt fungerande skolkonsertprogram bör inrättas. ABF understryker behovet av en utveckling av institutetsfonogram-verksamhet. Denna verksamhet måste dock enligt Musikcentrum kompletterasmed centralt fördelat stöd till annan fonogramproduktion. Enligt teater- och musikrådet bör arbetsfördelningenmellan riks- Prop.1974: 28 128 konsertintendenterna, regionmusikens musiksekreterare ochlänsbildningsförbundets musikkonsulenter klarläggas. att frågan om överförande av huvudmannaskapet för regionintendenternatiU regional instans är en utveckling på än vad kulturrådetfömtsätter. förslag om att musikinstitutionerna i ökadutsträckning bör få möjlighet att framträda i radio och TV har genomgående mottagitspositivt äv remissinstanserna. understryker attdecentraliseringen främjas genom att radio- och TV-sändningar med regionalaorkestrar, körer, andra ensembler samt enskilda artister sker i ökad omfattning.Uttryck för en liknande uppfattning ger teater- och musikrådet, TBV, TCO,i V samt bland kommunerna . Vikten av ökad distribution genom etermedierna betonasvidare av teater- och konsertaktiebolag. SverigesRadio framhåller att man med sitt utbud söker tillgodose musikintresserademänniskors behov av musik av olika slag samt väcka intresse för musik även hosandra. Beroende på avtals- och upphovs-rättsliga förhållanden är det påmusikområdet oftast dyrare att köpa utomstående medverkan än att använda egnaresurser. Det är också i allmänhet biUigare att utnyttja grammofoninspeladmusik. vill gärna fortsätta att utveckla verksamheten medsändningar med orkestrar utanför och . TV:s funktion i sammanhanget är enhgt fördet första att förmedla vissa evenemang, för det andra att med iakttagande avmediets karaktär förmedla musikupplevelser, som bl.a. kan vara ägnade att brytaner fördomar mot olika musikarter. förslag om en utredning i fråga om insatserför elektronmusiken tillstyrks av Stiftelsen . Teater- och musikrådet anserätt elektronmusiken utvecklats till att bli en mycket viktig del av musikområdet.Enligt rådet kräver en fortsatt utveckling av musikformen insatser framför alltför forskning, såväl i rent tekniska frågor som för användning av dataspråk.Rådet menar vidare att det bör finnas resurser som gör det möjligt att arbetamed elektronmusik på olika håll i landet, vilket även krävs av Institutet förrikskonserter och Kammar- 1974: 28 129 musikföreningenSamtida musik i . Föreningen anser att detta kan ske genominrättande av regionala centra som samverkar med skol- och utbildningsväsendetinom resp. region. Föreningen framför förslag i sammariktning. Musikaliskaakademien beklagar att inte gett en beskrivning av kyrkomusiken,som motsvarar dess betydelse i kulturlivet och KÖRSAM beklagar att kulturrådetförbigått kyrkans stäUning som kulturförmedlare. TCOanser att den kapacitet som kyrkomusikerna utgör bör tas till vara på sammasätt som föreslagits för andra kategorier av musiker. 1974: 28 130 Underutbildningsdepartementet sorterar åtta av de statliga museerna, nämligenstatens historiska museum, , livrustkammaren, naturhistoriskariksmuseet, statens , museet, (alla i ) och . ochmedelhavsmuseet är organisatoriskt förenade med . Inationalmuseet ingår som särskilda avdelningar moderna museet och östasiatiskamuseet. Härjämte har staten ett ekonomiskt ansvar för de som stiftelserorganiserade och . Vidare ger staten årligabidrag till och ett tiotal mindre museer. Under försvarsdepartementetsorterar de två statliga museerna armémuseet samt ochmodellkammaren i . Staten svarar också för museiverksamhet inom vissaverk och andra organ. En del museer är knutna till statliga bolag elleraffärsdrivande verk, t. ex. postmuseet och järnvägsmuseet. Destörre statliga museerna är liksom även ställda direkt underKungl. De leds med undantag av av en styrelse ellernämnd, vars ordförande och övriga ledamöter utses av Kungl. Maj:t. Museichefenär i regel självskriven ledamot. leds av en överintendent. Vidsidan av styrelserna eller, för del, överintendenten finns inomnågra av de större centralmuseerna formellt eller informeUt tillkomna samråds-och beslutsorgan. Iämbetsskrivelse regleras den närmare inbördes avgränsningen avsakområdena mellan statens historiska museum, , livrustkammaren,museet, statens och armémuseet. Vidarestadgas att chefema för dessa statliga museer tillsammans med cheferna förNordiska museet och samt stadsantikvarien i skallbilda ett museichefskollegium i . MUS65 bedriver försöksverksamhet med riksutställningar av konst och kultur- ochnaturhistoriska föremål samt med försäljning av konst. Det åligger statliga ochstatsunderstödda museer att genom utlån av museiföremål och på annat sätt medverkai försöksverksamheten. Museiföremål får disponeras förutställningsverksamheten utan hinder av vad Kungl. Maj:t eljest förordnatrörande utlån av sådana föremål. MUS 65 har att samverka med kommunala ochövriga museer som inte är statliga eller statsunderstödda samt med andrainstitutioner som anordnar utställningar. MUS 65 samverkar med Föreningen konst 1974: 28 131 iskolan och konst. MUS 65 har delegerat det praktiskagenomförandet av försöksverksamheten med försäljning av konst tUlKonstfrämjandet. flesta län finns regionala museer (länsmuseer) inriktade främst påkulturhistoria och konst. Huvuddelen av länsmuseerna tillhör kulturhistoriskaföreningar, som har till uppgift att bedriva kulturminnesvård ochmuseiverksamhet. Chef är landsantikvarien som också är riksantikvarieämbetetsregionale representant. Landstingen och kommunfullmäktige i de kommuner somfortlöpande lämnar ekonomiskt bidrag utser ledamöter i museistyrelsen.Länsstyrelsen utser en ledamot. I regel är landshövdingen ordförande.Landsantikvarien är självskriven ledamot. Fyra av dessa regionala museer ärnumera stiftelser, nämligen , , och . I flertalet fall är hembygdsförning-ar ochorganisationer av liknande slag huvudmän för länsmuseerna. Detfinns också ett antal från landsantikvarieorganisationen som ägs av föreningar, bl. Kulturhistoriska museeti , och samt konstmuseerna i ochVästerås. Iett 20-tal kommuner finns lokala museer av större omfattning, t. ex. iGöteborg, och . I övriga kommuner finns vanligen någon form avmindre museum eller hembygdsgård. I några enstaka fall utgår statsbidrag. Vidsidan av museerna finns kommunala konsthaUar, privata konstgaUerier och andrautställningsinstitutioner, som helt eUer i huvudsak arbetar utan egnasamlingar. Dekommunala museerna lyder antingen under kulturnämnden eller under en speciellmuseinämnd. I , som har en betydande museiorganisation, handhasförvaltningen av museerna med undantag av Sjöfärtsmuseet av museistyrelsen.I andra fall delas huvudmannaskapet för de lokala museerna och konsthallarnaav kommunerna och vissa föreningar. Övervägande antalet torde f. n. drivas avföreningar, men en kommunalisering pågår. Musei-och utställningsverksamheten är av mycket skiftande karaktär. Gemensamt föralla museer är ätt verksamheten baseras på samlingar av föremål. I vissa falltjänar samlingarna i första hand vetenskapliga syften. I andra fall ärutställningar avsedda för allmänhet och skola dominerande inslag. Insamlandeoch bevarande av föremål, forskning samt utställningar och programverksamhet ianslutning till utstäUningama utgör museernas grundläggande uppgifter. Deutåtriktade, publika verksamheterna kom mer i förgrunden. Inommuseerna har genom denna utveckhng utställningsmediet kommit att framstå somett viktigt informationsinstrument. a. har samhällsinformation ochsamhällskritik blivit teman i många utställningar. 1974: 28 132 Antaletbesök vid de statliga och statsunderstödda museerna var är 1970 3,6 miljoneroch vid länsmuseerna och större icke statsunderstödda museer 2,3 miljoner. Ettav målen för samhällets kulturpolitik är att skapa samband mellan och detförflutna. Museerna är viktiga instmment för att förverkliga detta mål genomatt bevara föremål och dokumentera traditioner och genom ätt göra det sombevarats levande för en senare generation. Särskilt viktiga är museernas ochkonsthallarnas uppgifter som institutioner för information och kommunikation. Under1960-tälet inledde många museer ett arbete med att söka nå nya grupper ochskapa former för medverkan från allmänhetens och skilda opinionsgruppers sida.Det är angeläget att museerna får möjlighet att fortsätta detta arbete.Anknytningen inte minst genom temautställ-ningar tUl aktuella problem hargett utställningsmediet en viktig roll i samhällsdebatten. Det är angeläget attutställningar som har karaktären av debattinlägg kan garanteras plats vidsidan av utställningar som syftar till en så allsidig presentation av ettproblemområde som möjligt. Riksutställningarbör efter en permanentning av organisationen få en likartad roll inom sittområde som och Rikskonserter föreslås få inom sina områden. Dessuppgifter bör främst bestå av distribution av utställningar, produktion avkompletterande utställningar, samverkan med centralmuseer och länsmuseer,konsult-, service- och ut-veckhngsfunktioner. Konstfrämjandet börvidareutvecklas med speciell inriktning på uppsökande verksamhet. Destatliga museernas uppgift blir att göra utställningar för det egna museet ochför förmedling i landet i övrigt. De bör vidare biträda de regionala museernamed service samt svara för utvecklingsverksamhet inom resp. arbetsområden.Låne- och depositionsverksamheten museer emellan bör stimuleras ochunderlättas. De statliga museerna bör bibehålla sin självständiga ställningunder särskilda styrelser. Denuvarande länsmuseerna och vissa andra regionala museer bör få förstärktaresurser. Det är särskilt angeläget att länsmuseerna stärks om chefskapet förmuseet skiljs från uppgiften som landsantikvarie. Länsmuseerna bör hä ansvaretför en omfattande regional verksamhet med tyngdpunkt på utställnings- ochmuseiverksamhet. De kulturhistoriska föreningar som är huvudmän för regionaltverksamma museer, bör efter hand lösas från det omedelbara ansvaret förförvaltningen av dessa. En organisatoriskt lämplig form för huvudmannaskaptorde därför vara en stiftelse med kommun, landsting och föreningar somstiftare. Prop.1974: 28 133 12.3 Remissyttranden över betänkande Remissinstansernas inställning tUl rådets synpunkter påsåväl målfrågor som de organisatoriska konsekvenserna av målen är på det helataget positiv. syn på målen för musei- ochutställningsverksamheten delas helt av bl. a. och statenshistoriska museum, museet, LO, ABF, KF och . Målet attnå nya publikkategorier och ätt skapa former för medverkan från allmänhetenssida vinner gillande från flera remissinstanser, bl. a. LO och och framhåller att enviktig förutsättning för den utåtriktade verksamheten är att forskning,dokumentation och bearbetning kan bedrivas i tillräcklig omfattning. Vikten av temautställningar med anknytning till aktuellasamhällsproblem understryks av ett par instanser, bl. a. riksantikvarieämbetetoch statens historiska museum, som anser att museerna bör utnyttja sina unikamöjligheter att underlätta människornas förståelse för ändringar i den totalasamhällsmiljön. ställer sig däremot skeptiskt till sådanatemäutställningar som tar formen av partsinlagor. Dessa åstadkommer enligtmuseet bara ytliga resultat, som inte ger underlag för en vital kulturdebatt. syn på Riksutställningars framtida roll finnerstöd hos en rad remissinstanser. MUS 65 betonar angelägenheten av att Riksutställningardistribuerar och producerar kompletterande utställningar, särskilt i syfte attstödja sammanslutningar och grupper som bedriver utställningsverksamhet utanatt ha anledning att bygga upp en egen produktions- och distributionsapparat.Föreningen framhåller särskilt Riksutställningars funktionsom konsult-, service- och utvecklingsorgan och ochstatens historiska museum anser att Riksutställningar bör ges en huvudsakligendistribuerande verksamhetsinriktning. Någraremissinstanser, däribland LO, ABF och KF, understryker vikten av attKonstfrämjandets verksamhet utvecklas och att samhället tar ett störreekonomiskt ansvar för denna än . ställersig kritisk till den kommersiella delen av Konstfrämjandets verksamhet ochframhåller att konstnärerna en gång för alla bör befrias från sin roll som egnaföretagare. Kulturrådetsförslag beträffande de statliga museernas verksamhet finner stöd hos bl. a.etnografiska museet, och ochstatens historiska museum. Den förstärkning av länsmuseerna som föreslås avkulturrådet understöds av en rad remissinstanser, däribland , landstingen i ochVästerbottens län. 1974: 28 134 Denföreslagna förändringen av huvudmannaskapet för de regionalt verksamma museernavälkomnas av bl. Filmcentrum och länslandsting. Länsberedningen förordar för museerna samma system beträffandeinterkommunal samverkan och statsbidrag som gäller inom gymnasieskolan. Ettantal instanser framhåller att i större utsträckning borde habeaktat de lokala institutionernas behov av stöd. Museernasverksamhet kommer ofta endast begränsade grupper till godo. Riktmärke förmuseernas utåtriktade verksamhet bör därför vara att i större utsträckning sökakontakt med de grupper som inte nås av utbudet. I detta arbete börsamarbetet med studieförbunden och de fackliga organisationerna förstärkas.Museemas service bör genomgående göras tiUgänglig utan kostnad för enskUdabesökare. Museernasäldre permanenta utställningar bör ersättas med nya, pedagogiskt bättre ordnadesådana. De nya s.k. basutställningar som ordnas måste med nödvändighet planerasmed minskat utrymme i förhållande till de nuvarande. Större plats bör ges åttillfälliga utställningar. Denvidgade informationsspridningen från museerna bör också omfatta utgivningen avpublikationer. Frågan om samarbete med för sändning av programfrån museerna bör ägnas ökad uppmärksamhet. Museernasutåtriktade verksamhet bör ta särskild hänsyn till skolans ochbildningsarbetets behov. Basutställningarna bör således i första hand ordnasmed tanke på detta. Måletatt göra museernas stoff tillgängligt för så många olika grupper avbefolkningen som möjligt torde kunna uppnås främst genom att den för publikenavsedda verksamheten i betydande utsträckning decentraliseras. Ansvaret förmuseisamlingarnas funktion i kulturlivet bör tUl stor del läggas på deregionalt och lokalt verksamma museerna. Deregionala museerna bör därför ges förutsättningar att erbjuda material ochinformation tillhörande samtliga mer betydande grenar av museiverksamheten,inte minst konst, naturhistoria samt teknik- och industrihistoria. En centraluppgift för lokal- och länsmuseerna är upplysningsarbete rörande vår miljö.Museerna bör få rollen som aUmänna kulturcentra inom det lokala och regionalakulturlivet. Tyngdpunkten bör läggas på upplysning och information inom museernasspeciella ämnesområden. Fören effektiv planering av museernas utåtriktade verksamhet förd- rasen organisation som möjliggör samverkan med olika myndigheter och organ pålänsnivå. Det är därför angeläget att en betydande del av den regionalamuseiverksamheten baseras på länsmuseerna. 1 kommuner som saknarunderlag för en självständig utåtriktad museiverksamhet fårutställningsverksamheten baseras på vandringsutställningar. Minst ett museum ivarje län bör kunna ge service tiU kommuner utan eget museum ellermuseipersonal. Enökad utåtriktad verksamhet inom landsortens museiväsen leder till ett ökatbehov av stöd från centralmuseernas sida. Dessa bör därför få bättremöjligheter att ge service till regionmuseerna, exempelvis i form av medverkanvid Riksutställningars och region-museernas produktion av utställningar,fortlöpande information och rådgivning etc. Större tillfälliga utställningarbör utgöra en viktig del av centralmuseernas utåtriktade verksamhet. De börockså bedriva utvecklingsarbete i bl. a. pedagogiska och utställningstekniskafrågor. De permanenta utställningarna, basutställningarna, som kommer attutgöra en betydande del av centralmuseernas verksamhet, bör i förekommande fallknytas an till aktuella samhällsfrågor. Detprimära ansvaret för musei- och utstäUningsverksamheten i böråvila och och inte de statligamuseerna. Centralmuseernas service till skolorna bör vidgas till att gäUa ävenskolor i kommuner utanför . Beträffandede samlingarna anser MUS 65 att ochi mån av möjlighet även andra museer bör svara för en allmänlångsiktig dokumentation av utvecklingen i naturen. bör inombiologiområdet bli centrum i riket för den systematiska forskningen. Museet börsamtidigt ges möjlighet tiU ökad aktivitet på de övriga forskningsområden somär särskilt beroende av museiresurser, t. ex. ekologi och morfologi. Denaturhistoriska museerna bör kunna åta sig beställningsforskning och undersökningarför naturvårdsändamål. är lämpligt som bas förnaturvårdsundersökningar. Vadangår de kulturhistoriska samlingarna föreslår MUS 65 att forskning ochbearbetning av samlingarna skall i större utsträckning än f. n. organiseras ochplaneras jämsides med insam-hngen. Detta fordrar en nära samverkan mellanmuseerna och den vid universiteten bedrivna forskningen. Gallringenav de kulturhistoriska samlingarna bör ökas. nuvarandeprinciper för fördelning av fynd mellan ohka samlingar bör i huvudsakbibehållas. Dearkeologiska samlingarna bör organiseras så att de så effektivt som möjligt kanutnyttjas inom forskningen. De arkeologiska samlingarna i och Göteborgföreslås successivt utvidgas för att så långt möjligt lämna underlag för denforskning som bedrivs där. En utvidgning av den arkeologiska museiverksamheteni bör övervägas. Region-och lokalmuseer föreslås i ökad omfattning få ansvar för specialiseradinsamling inom särskilda sakområden. Vadbeträffar konstsamlingar bör det vara en primär uppgift för de påsamtidskonsten inriktade museerna att belysa och stödja olika tendenser ochriktningar i konstlivet. Enkomplettering av moderna museets och samlingar anser de sakkunnigaangelägen. En noggrant planerad och de olika museerna emellan samordnadnyförvärvspolitik är önskvärd. För att kompletteringarna skall ske med så brettperspektiv som möjligt är en regelbunden och nära kontakt med forskningen viduniversitetens konstvetenskapliga institutioner av värde. Behovet av gallringföreligger även vid konstmuseerna. Vårdenav föremålssamlingarna är i många fall eftersatt. TiUräckliga och på lämpligtsätt organiserade resurser för konservering är en nödvändig förutsättning förett effektivt fungerande museiväsen. De sakkunniga efterlyser härvid ett bättresamarbete mellan konserveringsteknisk sakkunskap och konst- ellerkulturhistorisk sakkunskap. Det är också angeläget att de olika åtgärder somvidtas i samband med konserveringen noggrant dokumenteras. Ett omfattandeutvecklingsarbete föreslås komma till stånd. Desakkunniga föreslår beträffande konserveringsverksamheten att ett mindre antalmuseer, i första hand statliga centralmuseer, bör svara även för service tillövriga museer. Dessutom bör vid konsthögskolanutnyttjas för konserveringsuppgifter, som är förenliga med institutetsverksamhet som . Viss konservering av ickemuseiägda konst- och kulturhistoriska föremål, t. ex. kyrkliga inventarier,bör också få utföras vid de större museerna, liksom vid . Registreringenav museiföremål är av mycket växlande kvalitet. Det är omöjligt att geen korrekt bild av det totala antalet föremål i alla landets museer och andrasamlingar. Detta beror dels på att alla samUngar inte är inventarieförda, delsatt sätten att förvärva föremålen är så skiftande i olika museer. MUS65 anser att erfarenheterna av genomförda försök med användning avautomatisk databehandling (ADB) vid registrering visar att man får enväsentligt förbättrad informationsåtervinning och att tiden är mogen för ensådan registrering för museiväsendet i dess helhet. För genomförandet avregistreringarna bör en registreringscentral inrättas.Nomenklaturundersökningen vid bör härvid föras över tillregistreringscentralen. Somcentralmuseum betecknar utredningen varje museum, som har det yttersta ansvareti riket för den museala verksamheten inom ett visst område. MUS 65 redogör förcentralmuseernas organisatoriska förhållanden och föreslår vissa strukturellaförändringar i förbindelse med förstärkningar av personalresurserna. Denhittillsvarande prioriteringen av den utåtriktade verksamheten måstefortsättas. Detta förutsätter en viss ökning av omkostnadsanslagen. Behovet av ett särskiltorgan för frågor om förvärv vid centralmuseerna upphör i och med inrättandetav det föreslagna musei- och utställningsrådet. Museichefskollegiet i Stockholmföreslås övergå till att vara ett allmänt foram för överläggningar i frågorsom är gemensamma för museiverksamheten i . Maj:t utfärdadebestämmelser rörande museichefskollegiet bör upphöra att gälla. Ett huvudmål för arbetetinom statens historiska museum bör vara att tillgodose olika intressegruppersbehov av orientering och undervisning inom museets ämnesområden. Museet skallockså fungera som forskningsorgan med de särskilda funktioner som tillkommerett centralmuseum. Större delen av landets konservering av arkeologisktmaterial bör koncentreras till historiska museet. RiksantikvarieämbetetstextUkonservering bör övergå till museet. Museet bör såsom uppdragsverksamhetutföra konservering av arkeologiskt och kyrkligt material för bl. a. kommunalaoch enskilda museer. MUS 65 konstaterar attmuseets och ämbetets verksamhetsprogram till större delen är helt skilda frånvarandra. Nuvarande gemensamma organisation för ,och statens historiska museum bör upphöra. Museet bör fåsamma självständiga ställning som övriga statliga museer av motsvarande storlekoch art. Museet föreslås med egen styrelse och chef sortera direkt under Kungl.Maj:t. Vid'ett åtskUjande av och historiska musett börde nuvarande gemensamma avdelningarna om möjligt fördelas meUan de båda nyaorganisationerna. Administrativa och kamerala avdelningen föreslås ingå iriksantikvarieämbetets administrativa byrå, som även bör svara för vissakamerala och personaladministrativa uppgifter som service till historiskamuseet. Arkivet tillförs ämbetets dokumentationsbyrå. Tekniska avdelningentillförs statens historiska museum tUlsammans med textilkonserveringsateljénvid . Till historiska museet försockså pedagogiska avdelningen och . 1974: 28 138 Statenshistoriska museum bör organiseras med särskilda avdelningar för vardera avmuseets båda huvudsakliga verksamhetsgrenar, det utåtriktade och detvetenskapliga arbetet. Utöver dessa avdelningar, musei-avdelningen resp.undersökningsavdelningen, bör museet bestå av myntkabinettet, tekniskaavdelningen, och ett kansli. medorganisatoriska förändringar fordras resursförstärkningar. Redan i samband medövergången tiU den nya organisationen bör 12 nya tjänster inrättas och därefterytterligare 20 tjänster under de fyra påföljande åren. bör skiljasfrån och bli en självständig institution. De båda museernaförhåller sig olika till sitt material. Inom har arbetet entillbakablickande karaktär, medan moderna museet sysslar med en form avsamtids- och framtidsstudier inom det konstnärliga området. böromfatta den nutida konsten i alla dess yttringar och tekniker, ävenkonsthantverk och porträtt. Tidsgränsen meUan och modernamuseets resp. insamlingsområden, , bör bibehåUas. ochkonserveringsanstalten bör förbli odelade och ingå i nationalmuseetsorganisation. bör vidare för moderna museets del svara för vissakamerala funktioner, personaladministration och telefonväxeltjänst. En särskildfotoateljé bör inrättas för moderna museet. Genom bibehållandet av vissagemensamma enheter bhr de direkta kostnadsökningarna till följd av delningenmarginella. För att moderna museet bl. a. skall kunna ge service till regionalaoch övriga museer är en väsentlig utökning av museets personal angelägen. Ledamoten harreserverat sig mot utredningens förslag att skilja moderna museet frånnationalmuseet.