prop · FX03159 · 1974-12-31 00:00:00 — Den upphävda 63 § KL, liksomden äldre lydelsen av 31 § UF, bör dock fortfarande tillämpas vid debiteringav skatt på grund av eftertaxering som beslutats i första instans föreikraftttädandet. Detta medför att reglerna fortfarande gäller i dessa fall ävenom eftertaxerlngen ändras i högre instans. Ersättning som kommun utger för vård av barn ienskUt familjehem (fosterbamsersättning) utgör skattepliktig inkomst förmottagaren. Ä andra sidan är kostnaderna för fosterbarnens mat, kläder, bostadm. m. avdragsgUla vid inkomstberäkningen. För att underlätta avdragsberäkningenhar RSV meddelat anvisningar och faststäUt normalavdrag för kostnadema. Högreavdrag än normalavdragen kan dock medges ora särskUda omständigheterföreligger. Om ersättning utbetalts av kommunen för särskilda kostnader utgördenna däremot inte skattepliktig inkomst. Avdrag för dessa kostnader får dåinte heller ske. har i sitt betänkande (SOU1974: 7) Barn och ungdomsvård föreslagit att fosterbarnsersättning skall delas uppi en skattepliktig arvodesdel och en icke skattepliktig kostnadsersättnlngsdel.En sådan ordning tUlämpas redan av flera kommuner. Härigenom skulle bl. a. denfördelen vinnas att tidsödande processer med komplicerad bevisföring omskäligheten i yrkade kostnadsavdrag kunde undvikas. Utredningen har föreslagitatt kostnadsersättningsdelen undantas från skatteplikt genom en föreskrift ianvisningarna tUl 32 § KL. RSV har avgett remissyttrande över förslaget och iallt väsentiigt tillstyrkt det, I yttrandet påpekas att lagstiftning omskattefrUiet i det avsedda faUet inte är nödvändig eftersom skattefrihetföreligger redan enligt gällande rätt för särskUd kostnadsersättning somanvisats av stat eller kommun, RSV vUl dock inte motsätta sig att man i tydlighetensintresse inför en särskUd regel för ersättningar av dessa slag. För egen del anser jag att praktiska skäl kananföras för utredningens förslag. Trots den schablonisering som skett avkostnadsavdragen genom RSV:s anvisningar har skattetvister inte kunnat undvikaspå detta område. Jag anser det angeläget att ersättningar av detta slagbehandlas på smidigast möjliga sätt vid taxeringen. Såsom RSV har framhållit isitt ytttande bör emellertid skattefriheten inte begränsas tiU att avse endastkostnadsersättningar som utgår för vård i enskUt familjehem i barnavårdslagensmening. Även om denna grupp är den till antalet helt dominerande finns detandra grupper för vilka en lösning motsvarande den av utredningen förordade ärpåkallad. Som exempel kan nämnas ersättningar som utgår för personer somplacerats i enskUda familjehem med stöd av omsorgslagen (1960: 293), Frånbeskattningssynpunkt är det viktigt att kostnadsersättningsdelen beräknas påett likformigt sätt. Liksom hittiUs bör efter samrådmed RSV utfärda rekommendationer i detta avseende tUl kommunema. En självklarförutsättning för att denna ordning för beskattningen skall fungeratillfredsstäUande är att kommunema också iakttar de centralt utfärdaderekommendationerna. Det är en uppgift för RSV att kontrollera att kommunerna,när det gäller att bestänuna kostnadsersättningsandelen, följer de centtaltutfärdade rekommendationema. Jagföreslår att en bestämmelse införs i 32 § 3 mom, KL av innehåll attkostnadsersättning för vård av person i enskUt familjehem utgör ejskatteplUttig intäkt. Ändringen bör träda i kraft ochtiUämpas första gången vid taxering. Enligt 4 § femte stycket TF skall taxeringsnämnd IsärskUt taxeringsdistrikt verkställa taxermg av andra skattskyldiga än fysiskapersoner, dödsbon och famUjestiftelser, och tUl sådant taxeringsdistrikt skalldär så kan ske hänföras även fysisk person, dödsbo eUer familjestiftelse somensam eller tUlsammans med ett fåtal andra skattskyldiga äger aktiema iaktiebolag eller andelarna i ekonomisk föremng. Bestämmelsen har fått sinnuvarande utformning efter förslag i prop. 1972:145, där det (s, 23) framhöllsatt det från kontrollsynpunkt är av väsentiig betydelse att fåmansbolag ochderas ägares taxering handläggs i ett sammanhang. Det har emellertid i det praktiskataxeringsarbetet, särskUt i storstads-reglonema, ofta visat sig svårt elleromöjligt att få kännedom om vUka som äger fåmansbolag eller andelama med ett fåtal andelsägare. Det har uttalats behov av enföreskrift om skyldighet att I deklaration för sådan juridisk person sora häravses ange naran, personnummer och adress på delägare. Det framförda önskemålet syftar tUl bättremöjlighet att genoraföra den kontroll vid taxeringsarbetet som motiveradeutformningen av 4 § TF, Jag föreslår därför att i 25 § TF införs en bestämmelseom skyldighet för juridisk person, vari aktiema eller andelama ägs av endast enskattskyldig eller ett fåtal skattskyldiga, att i sin självdeklaration lämna denämnda uppgiftema. Vidare föreslår jag att 70 och 73 §§ TF ändras med hänsyntiU att myndighetsåldern har sänkts från 20 tiU . Bestämmelserna börtUlärapas fr. o. m. 2 § 2 mom. SärskUda beteckningar har införts föravgift på kvar stående skatt och de olika räntorna för att lagtexten skaUkunna förenklas, 27 § 3 mom. Tredje stycket innebär bl, a. attkvarskatteavgiften, i motsats till vad som gäller för den nuvarandekvarskatteräntan, skaU räknas upp vid höjning av debitering, vare sig höjningenberor på taxering, ändrad preluninärskatt eller rättelse av debitering. a. att kvarskatteavgift skall påföras vid kvarskatt på grund avtaxeringshöjning oberoende av ora det är taxeringsnämnden eller högre instanssom har frångått uppgifterna I skaltskyldigs deklaration. Bestäraraelsema Idet sista stycket tar sikte bl. a, på uppbörd av kvarskatt och tillkonunandeskatt men avser även beloppsgränsema för betalnmgsskyldighet för sådan skatt(28 och 31 §§). ringeller enbart debitering kan nämligen innebära endast att påfördkvarskatteavgift höjs med belopp som understiger , vUket alltså inteskall tas ut. för kvarskatteavgift gäller självfalletinte vid höjning eller sänkning om en kvarskatteavgift om . ligger"i botten". 28 § Kvarskatteavgift ingår i kvarskatten ochkommer alltså att ha betydelse vid tillämpningen av första stycket. Genom attfyllnadsbetalning efter taxeringsåret inte beaktas vid beräkningav kvarskatteavgift, kan sådan avgift korama att påföras trots att kvarskattinte har uppkommit. 31 § I tUlkommande skatt kan ingå bådekvarskatteavgift och respitränta, vUket har betydelse för beloppsgränsen iandra stycket. 32 § En särskUd regel om tiUämplig räntesats harupptagits i första stycket. Regeln avser det fall att tUlkommande skatt somdebiteras ett kalenderår skall erläggas först följande kalenderår. Generelltgäller här att det löpande kalenderårets högsta ö-skatteränta skall gäUa ävenför den räntetid som infaller . Det skulle nämligen inte varapraktiskt att för denna korta tidrymd tUlämpa en ny räntesats, varsförhandenvaro för debiteringen i så fall raåste utrönas. RSV har anmärkt att det saknas egentiig anledningatt ta undan skattetiUägg och förseningsavgift vid beräkning av respitränta. Tankenär givetvis den att den skattskyldige haft kredit även beträffande dessa avgifternär de påförs sora tiUkommande skatt. Avgifternas speciella karaktär fåremellertid anses motivera att respitränta inte beräknas. Respitränta skall inte beräknas på kvarskatteavgiftsom höjs genora ändrad taxering. Regeln är en konsekvens av att ränta inteberäknas på ränta, t, ex, beräknas inte restitutionsränta på ö-skatteränta somutgår när taxering sänks. Att respitränta inte skall debiteras på anståndsräntai fall som avses I 49 § 4 mom, är närmast självklart. De föreskrivna undantagenavser också betalningskrav på grund av rättelse av debitering enligt 70 § 2mom. Sådana krav skall enligt en ny bestämmelse medföra debitering avtUlkommande skatt. De kan åtminstone teoretiskt sett avse endast rättelse avpåförd kvarskatteavgift eller anståndsränta. Att göra skiUnad mellan olikafall vid debitering av kvarskatteavgift och anståndsränta skulle varaopraktiskt, varför undantagen fått generell karaktär. I konsekvens med detförda resonemanget skall respitränta inte heller tas ut i det fall attomdebitering enbart avser för lågt debiterad respitränta. Däremot skallrespitränta tas ut vid återkrav av ö-skatteränta och restitutionsränta. I motsats till vad utredningen föreslagit skallavmndning tUl jämnt hundratal kronor inte ske vid ränteberäkningen, främst medhänsyn tiU att skattskyldig skulle kunna gå helt miste ora restitutionsräntaenbart därför att han betalt skatten i sraärre poster. GenereUt skall därför sådanavrundning inte ske vid beräkning av annan ränta än ö-skatteränta. Regelnatt öretal som uppkommer vid ränteberäkningen skall falla bort motsvarar vadsom i de flesta fall gäller ora öretal vid debitering enligt UF. 64 § Sedan fordringsärendet återgått tillbeskattnmgsmyndigheten utan att fordringen betalts, får givetvis vid nyanhållan ora indrivning beräknas ränta för den tid då fordringen tidigare varitföremål för indrivning. 68 § 1 mom. På grund av att skattetillägg ochförseningsavgift inte ingår i underlaget för beräkning av kvarskatteavgift kanen och samma debitering innefatta både ö-skatteränta och sådan kvarskatt somavser endast t. ex. skattetUlägg. Kvarskatteavgift kan föreligga trots attö-skatt uppkommit vid avräkningen (jfr motiveringen tUl 28 §). I andra punktenföreskrivs därför att kvarstående skatt och kvarskatteavgift skall dras vidberäkning av minsta belopp för återbetalning. 68 § 2 mom. Enligt tredje stycket gäller f. n.att belopp . återbetalas endast när fråga är om rättelse av felaktighet I debitermg el ler avräkning. Bestämraelsen har raedfört att grunden för oradebitering måste särskilt noteras, vUket innebär administrativt merarbete i det nu varande systeraet. I stäUet har en regel om . som minsta belopp för återbetalning vid alla omdebiteringar tagits in i det nya fjärde styc ket. Detta stycke innehåller också en regel av Innebörd att återbetalning av ö-skatt på grund av omdebitering skall göras endast om återbetalning hade skett om den årliga debiteruigen hade varit riktig. Detta innebär att ö-skatt , i vissa fall inte återbetalas vid oradebitering. 69 § 1 mom. Överskjutande prelirainär skatt skallanses i första hand motsvara den preliminärskatt som betalts senast, vUket torde stämraa överens raed tUlämpad praxis. 69 § 2 mom. Det nya systemet för beräkning av räntorinnebär att restitutionsränta i princip skall beräknas på all ränta och avgiftsom skattskyldig eriagt men skall återfå, Restitutionsränta skall aUtså beräknasockså på kvarskatteavgift, respitränta och anståndsränta som betalas tillbaka.Sådan ränta skall också utgå på skatt, som återbetalas på grund av dödsbobefrielse.Den nu gäUande regeln att ränta utgår vid återbetalning av skatt ochö-skatteränta som innehåUits finns oförändrad kvar i momentets första stycke.Däremot utgår inte restitutionsränta på ö-skatteränta och inte heller pårestitutionsränta, som i ett eller annat sällsynt fall kan återbetalas till denskattskyldige, 70 § 2 mom. Det nya tredje stycket iimebär bl, a., attkvarskatteavgift och respitränta kan utgå på belopp sora avses i detta moment.Att respitränta inte utgår på kvarskatteavgift, anståndsränta och respiträntaframgår av 32 § andra stycket, 85§ 2 mom. För nedsatt kvarskatteavgift gäller inte beloppsgränsen , vidpåföring av avgift. Första punkten innebär i huvudsakatt de 6 1974.1 saml Nr 159 nyabestämmelserna om kvarskatteavgift och ö-skatteränta, minsta belopp för kravpå kvarskatt, tUlkommande skatt och återbetalning av ö-skatt tillämpas förstagången vid debitering av skatt på grund av taxering. Enligt tredje punkten gäUer de nya bestämmelsema omanståndsränta och restitutionsränta först med ingången av och tUlämpasdå inte retroaktivt. För tiden sker ränteberäkningen enligt de nugällande räntebestämmelserna. Respitränta räknas först fr, o, ra. den 1 april1976, 52 § 1 mom. I detta moment finns bestämmelser omden ränta som kan sägas ha karaktär av anståndsränta. Däratöver finns regler,som skall tillämpas även vid beräkning av andra räntor enligt AGF, F.n, regleras i momentet den ränta som skall utgånär anstånd med skattens fastställande meddelats enligt 17 §. Sådanaanståndsfall är sällsynta. De nuvarande reglerna härom, liksora den särskUdahänvisningen i 17 §, har utgått. De nya bestämraelserna om anståndsränta harutformats så att de även täcker sådana fall. Förslaget innebär att ränta skallutgå i samtliga fall där skatten inte kunnat fastställas av beskattningsmyndigheteninom efter det att skattskyldighet inttätt. Den föreslagna räntan kanäven ses som en form av förseningsavgift genom att den också träffar sådanafall där beskattningshandling inte lämnas i rätt tid med därav följandefördröjning med skattens fastställande. Enligt de nya räntereglerna skall ränta utgå förflutit efter det att bouppteckning eller deklaration skolatvara ingiven. Ränta skall utgå även för tid som omfattas av anstånd raed bouppteckningsförrättande eller ingivande av deklaration. För arvsskattens vidkommandeInnebär detta att ränta i allmänhet börjar löpa efter detskattskyldighet inträtt. Bouppteckning skall nämligen inges inom fyra månaderefter dödsfallet. I och för sig skulle skäl kunna anföras för atttidigarelägga utgångspunkten för ränteberäkningen. Emellertid skulle enalltför kort tillmätt tid i detta sammanhang kunna leda tiU stundom omotiveraderäntekrav, beroende på de skiftande förhållanden som kan föreligga mellanolika dödsbon med därav följande svårigheter att få det civilrättsligaunderlaget för arvsskatten fastställt. A andra sidan är någon tidsbegränsningframåt inte föreskriven utan räntan skall utgå till dess skatten fastställtsav beskattningsmyndigheten. På motsvarande sätt bör ränta utgå om gåvoskattinte fastställts efter det deklaration skolat vara ingiven. Andra stycket innehåller även de närmare reglemaför ränteberäkningen. Dessa regler är tUlämpliga på alla räntor enligt AGF oininte annat angetts. Enligt 69 § 1 mom, UF fastställs raånad räntesatsenför det därpå följande året. Beloppsgränsen gäller givetvis inte när 50 kronorsränta ligger "i botten". Av generell räckvidd är likaså det nyinförda fjärdestycket. Enligt detta skall genomgående omräkning av ränta ske om det beslutsom ligger till grand för ränteberäkningen ändras. För mycket påförd elleruppburen ränta om mer än . Bestämmelsen avser såväl detfall alt det nya beslutet är tiU fördel för den skattskyldige som när det ärtill nackdel för honom. Föreskrifterna om att bestämmelserna om skatt i AGFskall tUlämpas på ränta innebär att förordningens regler om betalningssätt,reslavgift, ränteberäkning m. m. skall tUlämpas. 52 a § I paragrafen regleras den s. k. respiträntan,aUtså den ränta som skall utgå när överrätt fastställer skatten till högre belopp än be skattningsmyndigheten har gjort liksom när skattskyldig har godkänt an märkning från beskattningsmyndigheten. Ränta skall påföras av länssty relsen, vilket medför att nuvarande bestämmelser i 8 § tiUämpnings- kungörelsen (1958: 563) får ändras. I vissa fall kan det tänkas att den räntesats somskall gälla enligt huvudregeln inte är känd för när räntan skallberäknas. Så kan bli fallet om ett skattebelopp fastställts till betalninggenom beslut . Ränta skall i sådant fall påföras även förjanuari månad. I sådant läge får den räntesats som gäller då skattenfastställs användas. Bestämmelse härom finns i paragrafens sista stycke. 53 § Reglerna ora reslavgift har anpassats till vadsom gäller enligt UF. Enligt 58 § 1 mora. första stycket UF utgår reslavgift beräknad ef ter för varje hel krona av skatten, dock . Re geln medför att 14 § i tillämpningskungörelsen skall upphävas. 61 § F. n. ankommer det på Konungen att förordna,om restitutionsränta skall utgå i fall som avses i 57 och 58 §§ AGF. I praxishar detta, som kammarkollegiet påpekat, ansetts gälla även i 58 a § förekommandefall. Paragrafen har ändrats så att den överensstämmer med praxis. 61 a § I paragrafen regleras närmare beräkning avrestitutionsränta. TUl skillnad från vad som gäller skall ränta i principberäknas intill dess skattebeloppet återbetalas. Såsom påpekats inledningsvis skall genomgåendeomräkning av ränta ske om det beslut som legat till grund för ränteberäkningenändras (52 § 1 mom. fjärde stycket). På eriagd anståndsränta och respUränta somåterbetalas till skattskyldig eller dödsbo utgår restitutionsränta och på motsattsätt kan respitränta bli aktuell om tidigare uppburen restitutionsränta skallåterbetalas till staten. De nya reglerna ttäder ikraft . De båda nya räntorna enligt 52 § 1 mom. andrastycket och 52 a § skall dock inte beräknas för tid före ikraftträdandet. Omanstånd med skattens fastställande enligt 17 § medgivits före ikraftträdandetskaU dock intill ränta i dessa fall beräknas enligt de äldrereglerna i 52 § 1 mom. Jag hemställer att Kungl, Maj:t föreslår riksdagenatt antaga inom upprättade förslag tUl 1. lag om ändring i uppbördslagen (1953: 272), 2. lag ora ändring i förordnmgen (1908: 128) angåendebevillningsavgifter för särskilda förraåner och rättigheter, 3. lag ora ändring i förordningen (1928: 376) omsärskild skatt å vissa lotterivinster, 4. lag om ändring i förordningen (1941: 416) omarvsskatt och gåvoskatt, 5. lag om ändring i lagen (1947: 576) om statiiginkomstskatt, 6. lag om ändring i förordningen (1947: 577) omstatlig förmögenhetsskatt, 7. lag ora ändring i förordningen (1951: 763) angåendeberäkning av statlig Inkomstskatt för ackumulerad inkomst, 8. lag om ändrmg i förordnmgen (1953: 397) angåendeavgift för fettvaror som användas för framställning av fettemulsion ra, ra., 9. lag ora ändring i lagen (1958: 295) orasjömansskatt, 10, lag ora ändring i förordningen (1959: 92) omförfarandet vid viss konsurationsbeskattning, 11, lag om ändring i stärapelskatteförordningen (1964:308), 12, lag om ändring i förordningen (1967: 340) med vissabestämmelser om prisreglering på jordbrukets område, 13, lag om ändring i lagen (1974: 226) oraprisreglering på fiskets område, 14, lag om ändring i komraunalskattelagen (1928: 370), 15, lag om ändring i taxeringslagen (1956: 623). Medbifall till vad föredraganden sålunda med insläraraande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till skallavlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar. Litredningens (Fi 1970: 69) förslag til! Lag om ändring i uppbördsförordningen (1953: 272) Härigenom förordnas i fråga om uppbördsförordningen (1953:272) dels att 27 § 3 mom., 49 § 4 mom.,51 §, 58 § 1 mom., 59 §, 68 § 1 mom., 69 §, 70 § 2 mom., 75 §, 76 §, 77 a §, 85§ 2 mom. och anvisningarna till 85 § skall ha nedan angivna lydelse, dels att i förordningen skallinföras en ny paragraf, 32 §, av nedan angivna lydelse, dels att tUl 27 § skall fogas två nya moment, 4 och 5mom., samt anvisningar av nedan angivna lydelse. Överstiger skattskyldigs slutUga skatt denpreliminära skatt, som enligt 2 mom. skall gottskrivas honom, med minst entiondel av den slutliga skatten eller med , skall denskattskyldige tiU statsverket erlägga ränta , för en beräknadtid av , å den del av det överskjutande beloppet, som överstiger ettusenkronor; dock att det belopp vara ränta sålunda skall beräknas, skall avrundastill närmast lägre hundratal kronor. Vid bedömande av om och med vilket beloppränta skall ulgå, skall i den slutliga skatten icke inräknas utskiftningsskatt,ersättningsskatt, skogsvårdsavgift, arbetsgivaravgift, avgift enligt 2 §förordningen om allmän arbetsgivaravgift, redareavgifl, avgift som avses i 116a eller 116 c § taxeringsförordningen santt annuiteter, ej heller skaU i denpreliminära skatten inräknas sådan i 2 mom. under 3) omförmäld preliminärskatt, som erlagts efter året näst efter inkomståret. Har slutlig eller kvarstående 3 m o m. Överstiger skattskyldigs slutliga skatt denpreliminära skatt, som enligt 2 mom. skall gottskrivas honom, skall den skattskyldigeerlägga ränta, för en beräknad tid av , å det överskjutandebeloppet, avrundat till närmast lägre hundratal kronor. Vid bedömande av omoch med vilket belopp ränta skall utgå, skall i den slutliga skatten ickeInräknas avgift som avses i 116 a eller 116 c § taxerlngsför-ordningen, ejheller skall i den preliminära skatten sådan i 2 mom. under 3)omförmäld preliminär skatt, som erlagts efter den 30 aprU året näst efter inkomståret.Räntan skall utgå efter räntesats som fastställer i decemberåret före taxeringsåret. Öretal som uppkommer vid ränteberäkningen jämnas tillnärmast högre hela krontal. Ändras debitering eller tillgodoräkningav preliminär skatt eller debiteras tillkommande skatt, sker ny beräkning avränta. Räntan bestämmes därvid till belopp som skulle ha utgått, omberäkningen 1 Förordningen omttyckt 1972: 75. skatt blivit påförd med oriktigt belopp genom fel viddebiteringen eller har preliminär skatt blivit tillgodoräknad med felaktigt beloppeller skall kvarstående skatt av annan anledning nedsättas, skall ny beräkningav ränta göras enligt första stycket. Bestämmelserna i denna förordningom kvarstående och tillkommande skatt äga, där icke annat angives, motsvarandetillämpning beträffande ränta enligt detta moment. gjorts vid den årliga debiteringen av moisvarande slutligaskatt. 4 m o m. Utgör det överskjutandebeloppet enligt 3 mom. minst en tiondel av den slutliga skatten eller , skall den skattskyldige erlägga avgift å dendel av beloppet, som efter avrundning till närmast lägre hundratal kronoröverstiger . Vid bedömande av om och med vilket belopp avgiftskall utgå, skall den slutliga och preliminära skatten beräknas enligt 3 mom.;i den slutliga skatten skall dock ej inräknas utskiftningsskatt, ersättningsskatt,skogsvårdsavgift, arbetsgivaravgift, avgift enligt 2 § förordningen om allmänarbetsgivaravgift, redareavgift eller annuiteter. Sker rättelse av fel som uppkommitvid debitering av slutlig eller kvarstående skatt eller vid tillgodoräkning avpreliminär skatt eller nedsättes kvarstående skatt av annan anledning, göres nyberäkning av avgift enligt första stycket. Avgiften bestämmes därvid tillbelopp som skulle ha utgått, om beräkningen gjorts vid den årliga debiteringenav motsvarande slutliga skatt. Bestämmelserna i dennaförordning om kvarstående och tillkommande skatt äga, där icke annat angives, motsvarande Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse tiUämpning beträffande ränta och avgift enligt dennaparagraf. (Se vidare anvisningarna.) 32 P På tiUkommande skatt skall skattskyldig erlägga ränta. Vid beräkning av räntan skall iakttagas: att ränta utgår från och med den 1april året näst efter taxeringsåret, dock att ränta å tillkommande skatt,avseende belopp som restituerats enligt 68 § 2 mom., skall utgå från utgångenav den tnånad, då beloppet restiiuerats; alt ränta utgår till och med denmånad, då skatten förfaller till betalning eller, om skatten skall erläggasunder flera uppbördsterminer, till och med den månad utider vilken den förstauppbördsterminen infaller, dock ej i något fall än ; samt att i den tillkommande skatten ickeskall inräknas avgift som avser 116 a eller 116 c § taxeringsförordningen ochej heller ränta enligt 27 § 3 mom. Ränta enligt första stycket utgårför visst kalenderår efter den årsränta som året före kalenderåret legat tillgrund vid bestämmande av räntesatsen enligt 27 § 3 mom. Belopp, vara räntaskall beräknas, avrundas till närmast lägre hundratal kronor. Öretal somuppkommer vid ränteberäkningen jämnas till närmast högre hela krontal. Ändras debitering av tillkommandeskatt sker ny beräkning av ränta. Bestämmelserna i denna förordningom tillkommande skatt äga motsvarande tillämpning beträffande ränta enligtdenna paragraf. 2 Fömtvarande 32 § upphävd genom 1967: 625. Den som åtnjutit anståndmed inbetalning av skatt enligt 2 mora. 1) skall erlägga ränta efter femprocent för år för den del av skatten som skall erläggas sedan anståndetupphört. Räntan utgår från ulgången av detuppbördsår, då. skatten skulle ha erlagts om anstånd icke medgivits, tUl ochmed den dag då skatten erlägges. Uppkommer öretal vid ränteberäkningen, jämnasräntan till närmast högre hela krontal. Ränta skall ej utgå, om räntebeloppetskulle understiga .