prop · FX03174 · 1974-12-31 00:00:00 — Kammarrätterna beslutar beträffande annan kammarrättsdomareän president. Ordföraride i länsrätt, länsskatterätt ellerfastighetstaxeringsrätt entledigas av . Överbeslut om entledigande som har fattats av hovrätt eller länsstyrelse kanbesvär anföras hos kammarrätt (1 § hovrättsinstruktionen, 2 § länsstyrdseinstiruktionen1971:460 och 18 § verksstadgan 1965:600). Talan mot kammarrätts beslut omentledigande av kammarrättsdomare förs hos regeringsrätteri (30 § kammarrättsiristruktionen);prövningstillstånd i regeringsrätten behövs inte (se 35 § förvaltningsprocesslagen1971: 291). I de fall då regeringenbeslutar om entiedigande av domare i samband med pensionering saknas möjlighetatt få beslutet överprövat av domstol. Regeringens avgörande kan visserligenindirekt komma under domstols prövning i civil rättegång mellan denpensionerade domaren och staten, men domstolen torde inte vara behörig att ogiltigförklarasjälva entledigandebeslutet med verkan att domarens tjänsteinnehav alltjämtbestår. 5.2.5Frågor om avstängning och läkarundersökning Domarekan avstängas från utövningen av sin tjänst genom suspension, vid misstanke ombrott samt vid sjukdom och jämförliga förhållanden. Vadsom har sagts under 8,1.2 om avsättning har också tillämpning på suspension.Ordinarie domare kan alltså suspenderas endast genom beslut av domstol. För justitierådensoch regeringsrådens del gäller att reglerna i 20 kap. omsuspension står i viss motsättning till den nya föreskriften i 3 kap, 3 § andrastycket som anger att också fråga huruvida justitieråd ellerregeringsråd skall avstängas från sin tjänst prövas av högsta domstolen somförsta instans. Frånsuspension är att skilja avstängning vid misstanke om brott. Enligt lagen(1955: 261, ändrad : 354) om avstängning av domare kari domare, sompå sannolika skäl är misstänkt för brott som kan antas medföra avsättning,avstängas från utövning av tjänsten. Beslut om avstängning meddelas av brottsmålsdomstolen.Med domare förstås enligt 1 § i lagen bl, a. ledamot samt lagfarenbefattningshavare, som inte är ledamot, vid allmäu uuderrätt, hovrätt ellerhögsta domstolen eller vid regeringsrätten, försäkringsrådet, kammarrätt,skatterätt, fastighetstaxeringsrätt eller länsrätt. Domare i försäkringsdomstolenhar inte tagits med i uppräkningen. I27 § StjL finris regler om avstängning vid sjukdom m. m. och omläkarundersökning. Tjänsteman som inte fullgör sm tjäust tillfredsställandefår avstängas från utövningen av tjänsteri med omedelbar verkari, om denbristande tjänstdugligheten beror av sjukdom, van- förhet,lyte eller annat därmed jämförligt förhållande eller om den' sannolikt harsådan orsak och tjänstemannen vägrar att låta sig undersökas av läkare somanvisas honoih. Bestämmelserna gäller även ordinarie domare, inbegripet justitierådoch regeringsråd; Beslut om av-stängning och om läkarundersökning fattas,såvitt gäller tjänsteman som inte kan dömas till disciplinstraff, däriblandordinarie domare, av regeringen. Är fråga om justitieråd eller regeringsråd,skall enligt motivutta-laride samråd med respektive domstol föregå beslutet (prop,1970: 72 s, 50). Regeringens beslut kan inte omprövas av domstol. Det kan dockerinras om att den förut omnämnda, nya bestämmelsen i 3 kap. 3 § andra stycketrättegångsbalken allmänt anger att det tillkommer högsta domstolen att somförsta domstol pröva huravida justitieråd eller regeringsråd skall avstängasfrån sin tjänst eller vara skyldig att undergå läkarundersökning. Deifrågavarande bestämmelserna i den nya RF om ordinarie domares ställningåterfinns i 11 kap. 5 § och 12 kap. 8 §. 5 § första stycket anges att den som har utnämnts till ordinarie domarefår skiljas från tjänsten endast om han genom brott eller grovt eller upprepatåsidosättande av tjänsteåliggande har visat sig uppenbarligen olämplig attinneha tjänsten dier också om han har uppnått gällande pensionsålder ellerannars enligt lag är skyldig att avgå med pension. I paragrafens andra styckeföreskrivs att, om ordinarie domare har skilts från tjänsten genom beslut avannan myndighet än domstol, han skall kunna påkalla domstols prövning avbeslutet. Detsamma skall gälla beslut varigenom ordinarie domare har avstängtsfrån utövning av sin tjänst eller ålagts att undergå läkarundersökning. Itredje stycket har tagits in en bestämmelse om att den som har utnämnts tillordinarie domare får förflyttas till annan jämställd domartjänst om detpåkallas av organisatoriska skäl. Enligt12 kap. 8 § första stycket väcks åtal för brott i utövningen av tjänst somledamot av högsta domstolen eller regeringsrätten i högsta domstolen avriksdagens ombudsman eller justitiekanslem. I andra stycket föreskrivs atthögsta domstolen också prövar om ledamot av högsta domstolen ellerregeringsrätten enligt vad därom är föreskrivet skall skiljas eller avstängasfrån sin tjänst eller vara skyldig att undergå läkarundersökning. Talan väcksav ombudsman eller justitiekanslem. Enligtuttalande i propositionen (1973: 90) med förslag till ny RF och nyriksdagsordning (s. 391) räknas som ordinarie domare i RF:s bemärkelse bara densom är anställd under sådana former att han har det anställriirigsskydd som arigesi 11 kap. 5 § första stycket RF. Domare som har förordnats ellertills vidare är alltså inte ordinarie domare enligt den nya RF. Inämnda proposition redogjorde (s. 389) chefen för fördet förslag från ämbetsansvarskommittén till nytt sanktionssystem föroffentliga funktionärer som kommittén hade lagt fram i betänkandena (SOU 1969:20 och 1972:1) Ämbetsansvaret I och II. Han uttalade vidare (s. 391, jfr s.441) att han vid utformnmgen av bestämmdsema i RF om ordinarie domaresställning ansåg sig kunna föratsätta att den av kommittén föreslagna reformenskulle komma till stånd. I avsnitt 8.4 lämnas en kort redogörelse förinnebörden i ämbetsansvärskommitténs förslag. Här skall endast erinras om vadsom har nämnts, nämligen att ny lagstiftnmg, grundad på kommitténsförslag, kan väntas träda i kraft tidigast , dvs. efterdet att den nya RF börjar tillämpas. 8.3Gällande rätts överensstämmelse med regeringsform Ensammanställning av redogörelsen under 8.1 för gällande föreskrifter vid sidanom grandlagen med de krav på domstolsprövning som uppställs i 11 kap. 5 § och12 kap. 8 § RF ger anledning till följande slutsatser. Till en början kankonstateras att det i StjL använda begreppet innehavare av ordinariedomartjänst får anses ha samma innebörd som det i RF brakade uttrycketordinarie domare. Kraveti 11 kap. 5 § RF på domstolsprövning av frågor om skiljande eller avstängningav ordinarie domare från tjänsten är uppfyllt såvitt gäller avsättning ochsuspension. Gällande lagstiftning om avsättning och suspension är däremot inteanpassad till föreskriften i 12 kap. 8 § RF om prövning direkt i högstadomstolen när saken rör justitieråd eller regeringsråd. RF:skrav på domstolsprövning av beslut om skyldighet att avgå med pension är inte inågot fall uppfyllt i fråga om justitieråd, regeringsråd eller presidenter.Beträffande annan ordinarie domare kan prövning av förvaltningsdomstol påkallasav beslut om avgångsskyldighet på grand av uppnådd ålder och, för två fall (32§ första stycket a och b StjL), av beslut om avgångsskyldighet på grand avsjukdom. Kravet på möjlighet till domstolsprövning är däremot i fråga om sådandomare inte uppfyllt beträffande de två övriga fallen av skyldighet att avgå pågrund av sjukdom m. m. (32 § första stycket c och andra stycket StjL). Parentetisktbör inskjutas att förflyttning av domare till annan do-martjäost i enlighet medföreskriften härom i 11 kap. 5 § tredje stycket RF visserligen kan sägasinnebära ett skiljande från tjänsten men att det av föreskriftens placering ochomständigheterna i övrigt torde följa att det i föregående stycke av paragrafenuppställda kravet på domstols-prövnuig inte avser beslut om förflyttning. Domstolprövar enligt föreskrift avstängriingslag fråga om avstängning fråntjänsteutövningen vid misstanke om irofr beträffande allaordinarie domare utom domare i försäkringsdomstolen. omatt prövningen beträffande justitieråd och regeringsråd alltid skall ankomma påhögsta domstolen har emellertid inte täckning i avstängningslagen. Kraveti RF på rätt till domstolsprövning av beslut som gäller avstängning vidsjukdom m. m. eller läkarundersökning av ordinarie domare med stöd av StjL ärinte tillgodosett. 8.4Ämbetsansvarskommittén m. m. Ämbetsansvarskommitténföreslår i de tidigare nämnda betänkandena att avsättning skall avskaffas sombrottspåföljd, likaså suspension. Tjänsteman skall emellertid kunna skiljasfrån sin tjänst i huvudsak i de fall där avsättning nu kan komma i fråga sombrottspåföljd. Avsked kan sålunda enligt vad kommittén föreslår följa dels medanledning av brott, dels till följd av sådan tjänsteförseelse som enligtkommitténs förslag inte längre skall vara kriminaliserad. Förslagetinnebär ett avsevärt närmande till ett privaträttsligt synsätt på det offentHgaanställningsförhållandet. Frågor om skiljande från tjänsten, vare sig detgäller avsked, skyldighet att avgå i samband med pensionering eller annat, samtfrågor om bl. a. avstängning och läkarundersökning skall kunna prövas icivilrättslig tvist mellan den stadige arbetsgivaren och tjänstemannen. Mål omsådana frågor prövas av arbetsdomstolen då fråga är om arbetstagare varsanställningsavtal regleras av kollektivavtal, och i annat fall av allmändomstol. Administrativ myndighet skall emellertid på den ståtligearbetsgivarens vägnar fatta beslut om skiljande från tjänsten, om avstängningoch om läkarundersökning. a. beslut om skiljande från tjänsten kan inteöverklagas besvärsvägen. Tjänsteman som är missnöjd med sådant beslut har attinom väcka civil talan mot staten. Gäller avskedsbeslut tjänstemanmed fullmakt på tjänsten räcker det dock att denne gör anmälan om missnöje hosarbetsgivaren, vilken det då åligger att väcka talan för prövning av beslutetsgiltighet. Så länge rätten till talan inte har gått förlorad eller, om talanväcks, så länge målet inte har slutligt prövats, får beslut om att skiljatjänsteman från tjänsten inte verkställas. Förslagetinnebär i princip ingen ändring av nuvarande regler om vilken myndighet sombeslutar om avgång i samband med pensionering. Som beslutsorgan i fråga om avstängnmgvid sjukdom m. m. och om läkarundersökning föreslås den myndighet som har attpröva fråga om avskedande, dvs. för ordinarie domares del en särskilddisciplinnämnd. Kommitténhar föreslagit särskilda regler för justitieråd och regeringsråd. Dessa regleröverensstämmer nära med de bestämmelser som återfmns i 12 kap. 8 § RF. Ämbetsansvärskommitténsförslag har remissbehandlats och övervägs f. n. inom justitiedepartementet.Proposition i ämnet beräknas kunna av- Ny lagstiftning på grundval av propositionsförslagetkan, som redan har nämnts, träda i kraft tidigast , Enligtriksdagsbeslut skall en central förvaltningsmyndighet för domstolsväsendet inrättasden . I en nyligen beslutad proposition (1974: 149) föreslåsriktlinjer för den nya myndighetens ställning, arbetsuppgifter ochorganisation m. m. a. föreslås att myndigheten skall tilldelas vissa personaladministrativauppgifter. Propositionsförslagetbygger på domstolsstyrdseutredningens betänkande (Ds Ju 1974: 5) Central,regional och lokal domstolsförvaltning. Utredningen föreslår där attentledigande med ålderspension från samtliga av förslaget berörda ordinariedomartjänster skall kunna beviljas av centralmyndigheten, medan entledigande avordinarie domare i andra fall skall beslutas av regeringen. En ledamot anserdock aft vissa högre domare alltid bör entiedigas av regeringen. Inyssnämnda proposition berörs inte frågan om vilken myndighet som skall beslutaom pensionseritledigande av domare. Frågan kommer att övervägas under detfortsatta förberedelsearbetet inom införcentralmyndighetens inrättande. 9.1Den offentliga sektorn och anställningsskyddet, m. m. Enligthuvudregeln i 1 § äger lagen (1974: 12) om anställningsskydd (LAS) tillämpningpå arbetstagare i allmän eller enskild tjänst. LAS gäller sålunda i principäven för offentliganställda, dvs, arbetstagare hos staten och hos kommuner m,fl, (jfr 1 § andra stycket kommunaltjänstemannalagen 1965: 275). I fråga om sådana offentliganställdasom hör till det s. k. statligt lönereglerade området har emellertid i 2 § LASgetts möjlighet att genom särskild bestämmelse i lag eller annan författriiriggöra uudantag från LAS, Av 2 § framgår nämligen dels att bestämmelse somavviker från LAS gäller, om den har meddelats i lag, dels att även avvikandebestämmelse i annan författning än lag gäller, om den rör arbetstagare, varsavlöningsförmåner fastställs under medverkan av Kungl, Maj:t eller myndighetsom Kungl, Maj:t bestämmer, eller arbetstagare hos eller dess verk.Det kan anmärkas att så gott som samtliga arbetstagargrapper inom det åsyftadestatiigt lönereglerade området är tjänstemän. För dem gäller statstjänstemannalagen(1965:274, StjL) eller i fråga om tjänstemän inom den icke statliga delen avdet statligt reglerade området däremot svarande författningar. Vidare kan påpekasatt möjligheten att genom.annan författning än lag göra undan-. tagfrån LAS således till ingen del avser arbetstagare inom det rent kommurialaområdet, Iförarbetena till LAS framhålls till stöd för 2 § att det på grund av den offentiigaverksamhetens särskilda natur kan föreligga behov av andra lösningar avanställningsskyddet än dem som valts i LAS (prop, 1973: 129 s, 201). Av den offentiigaverksamhetens funktion ati ta till vara medborgarnas intressen, sedda i stort,följer bl, a. att det är ett medborgerligt intresse att all utövning avoffentlig verksamhet sker utau ovidkommande hänsyn. Tilläggas kan att denoffentliga verksamheten ju också regleras och bedrivs i former som skiljer derifrån den enskilda verksamheten. Av förarbetena framgår också att LASnaturligtvis inte skall få medföra någon försämring av den anställningstrygghetsom redan gäller på det offentliga tjänstemannaområdet. Pågrund av det anförda har det således ansetts motiverat att kunria ha eri viss särregleririgpå nämnda område. Därtill kommer att avvikelser från LAS kan behövas för vissa arbetstagargruppereller verksamhetsområden. När det gäller privat verksamhet, kan önskemål däromi viss utsträckning tillgodoses genom reglering i kollektivavtal. Enligt 3 § aridrastycket LAS är nämligen vissa bestämmelser i dispositiva i den meningen attavvikelse därifrån får göras med stöd av kollektivavtal, som har träffats påförbundsnivå. Redan på grund av avtalsförbudet i 3 § StjL och 2 § kommunaltjänstemannalagenkan den vägen emellertid inte utnyttjas fullt ut för de statiigt regleradetjänsternas del. Avvikelser från de dispositiva stadgandena i LAS måste därförhuvudsakligen göras i författning, när det gäller statiigt reglerad tjänst (prop,1973: 129 s. 202), Jag vill dock erinra om mitt av godtagna uttalandei prop. 1973: 177 (s. 37) att frågor om överlägguingsförfarande eller remisstill partssammansatt arbetsgrupp i vissa frågor kan bli föremål för avtal. Jagvill vidare erinra om att arbetsrättskommittén (In 1971:03) arbetar bl. a. medfrågan om en utvidgning av det enligt tjänstemannalagarna avtalsbara området.Även i de hänseenden som regleras av de tvingande bestämmelserna i kan detvara motiverat med en viss särreglering på det statligt lönereglerade området. Idetta sammanhang vill jag också erinra om att "grundläggande bestämmelserom statstjänstemännens rättsställning" enligt den nya regeringsformen(RF), som börjar tillämpas , skall ges i lag, dvs. beslutasav ensam (11 kap. 10 § RF). Ianslutning till de anförda föreskrifterna, i 1 och 2 §§ LAS framför allthuvudregeln om lagens tillämplighet även på anställda i offentlig tjänst framhålls i prop. 1974: 88 (s. 171) att det inte längre finns anledning att pådet offentliga området behålla avvikande regler som inte betingas av denoffentliga tjänstens särart. Det är inte heller lämpligt att tjänstemannalagstiftnirigentillförs eller får behålla regler som redan följer av LAS, En del regler i LAShar i enlighet därmed gjorts tillämpliga ävenpå det statiigt lönereglerade området redan fr. o. m. den 1 juli 1974.Motsvarande regler i tjänstemannalagstiftningen har mönstrats ut eller arbetatsom så att de stämmer bättre med de allmänna reglerna. Medhänsyn till regeln i 28 § RF om förtjänst och skicklighet som grundför tjänstetillsättning kunde emellertid reglerna i LAS om företrädesrätt tillny anställnmg på statens område sättas i kraft tidigast i och med att den nyaRF skall börja tillämpas (jfr 11 kap. 9 § andra stycket). Vidare hängerreglerna i LAS om turordning vid uppsägning så nära samman med nyssnämndaregler om företrädesrätt att de båda regelkomplexen även för den offentligasektorns del ansågs böra övervägas i ett sammanhang och sättas i kraftsamtidigt. Därtill kom att det vid de överläggningar med bl. a.personalorganisationerna på den statliga sektom som förekom i samband medberedningen av lagstiftningsärendet (jfr prop. 1974: 88 s. 172) visade sigatt bl. a. frågorna om turordning vid uppsägning och om företrädesrätt till nyanställning inrymmer en rad problem som kan vara särskilt markerade inom vissaområden. Bland de frågor som sålunda kräver särskilt övervägande nämns i prop.1974: 88 särskilt det förhållandet att brott mot reglerna om turordning viduppsägning eller företrädesrätt till ny anställning enligt LAS bara kanföranleda skadeståndspåföljd, medan motsvarande grundsatser förstatstjänstemännens del innebär att arbetstagaren kari få arbetsgivarens beslutogiltigförklarat. Personalorganisationerna har förklarat att de inte kangodtaga den försämring av gällande skydd som ett införande av bestämmelserna iLAS skulle innebära. I prop.1974: 88 förutsätts vidare att den behövliga anpassningen av tjänstemannalagstiftnmgentill reglerna om avskedande i LAS skall ske i anslutnuig till det arbete sompågår med att se över regler om ämbetsansvaret. Iövergångsbestämmelserna till lagen (1974: 359) om ändring i StjL infördesdärför en föreskrift av innebörd att reglerna om avskedande, turordning ochföreträdesrätt till ny anställning i LAS tills vidare inte skall gälla inom StjL:sområde. Motsvarande föreskrift infördes i kungörelsen (1974: 369) om ändring istadgan (1965: 602) om vissa tjänstemän hos kommuner m, fl. Frågani vad mån nämnda provisoriska föreskrift skall behållas bar efter riksdagenssenaste beslut i ämnet ytterligare beretts inom Kungh Maj :ts kansli. Defortsatta övervägandena har ägt rum i samverkan med de anställdasorganisationer (jfr uttalandet i prop. 1974: 88 s. 183). Denna samverkan harhaft formen av sedvanlig överläggnmg mellan företrädare bl. a. förfinansdepartementets löne- och personalenheter samt de anställdasorganisationer. Vidare har samråd med myndigheter m. fl. Pågrandval av nämnda berednmg föreslår jag i det följande generella bestämmelserom turordning vid uppsägning och om företrädesrätt till ny anställning på statens område, m. m. Sådanaturordnings- och företrädesrättsregler torde i huvudsak vara att anse som grundläggaride,dvs. reglerria därom skall enligt 11 kap. 10 § nya RF meddelas i lag. Dettasker lämpligen genom att de i deri måri de irite återfirins i LAS tas in i StjL, Turordnings- och företrädesrättsfrågor för skolledare ochlärare inom skolväsendet är emellertid alltjämt föremål för beredning inom Kungl,. Även denna beredning vilken avser såväl statliga som kommunalaskolor sker givetvis i nära kontakt med berörda personalorganisationer.Överläggning av motsvarande slag kan komma att äga rum också i fråga om andrasärskilda tjänstemannagrupper inom det statliga och i övrigt statligt löneregleradeområdet. Det kan bl, a, vid denna beredning visa sig att det kan komma att behövasspeciella undan-tagsföreskrifter i något hänseende, t, ex, för någon ellernågra grupper av ariställda. Sådan särreglering bör bara komma i fråga, när detär nödvändigt på grund av vissa tjänsters speciella karaktär e, d, (jfr prop,1974: 88 s, 175). Den kari också avse att några turordnings- och före-trädesreglertills vidare inte skall införas, t. ex, under pågående beredningsarbete. Avser behovet av undantagsföreskrifter statligatjänstemän, uppkommer frågan huruvida de måste meddelas i lag. Enligt miriuppfattning kan det irite arises vara fallet. I StjL bör således tas in enerinran att regeringen får meddela föreskrifter som avviker från vad som följerav de generella turordnings- och företrädesrättsreglerna i StjL (lagförslaget 39och 44 §§). Regeringens rätt att meddela avvikande föreskrifter får docksjälvfallet inte utnyttjas på ett sådant sätt att huvudreglerna i StjL merallmänt sätts ur spel. Jag vill påpeka att den befogenhet som sålunda enligtförslaget tillkommer regeririgeri kommer att utövas av i fråga omtjänsteman hos eller dess myndigheter (jfr 2 § StjL; avsniU 9,8), Av2 § LAS följer att föreskrift som avviker från LAS gäller. Beträffande turordnings- och företrädesrättsfrågor förtjänstemännen inom den icke statliga delen av det statligt löneregleradeområdet torde både generella och speciella bestämmelser kunna meddelas iförfattning som beslutas utan medverkan (jfr stadgan om vissatjänstemän hos kommuner m, fl,, även t, ex, reglementet 1960: 322 för skogs-vårdsstyrdserna,ändrat senast 1971:386, kungörelsen 1967:87 med vissa bestämmelser omtjänstemän hos allmän försäkringskassa, ändrad : 463, skolstadgan1971: 235, ändrad : 481, etc). När det gäller frågan om avskedande, begränsar jag migtill att anmäla att arbetet med den därmed sammanhärigaride frågari om ämbets-arisvaretalltjämt pågår. Propositiori om eri reform på grundval av ämbetsansvärskommitténsförslag (SOU 1972: 1) torde komma att föreläggas . Jagtar nu upp dels frågan om vilka lagändringar som med hänsyn till den nyalagstiftningen om anställningsskydd m. m, behövs när det gäller turordning viduppsägning m, m. från statlig tjänst och företrädesrätt till ny anställning påsådan tjänst, dels vissa processudla och formella frå gor. Bland de sistnämndamärks frågan om att införa eu särskild överläggningsrätt i ämricn som är avtalsförbjuduaeriligt StjL eller kommunaltjänstemannalagen, 9.2Turordning vid uppsägning på grund av arbetsbrist, m. m. Inomdet statliga området förekommer flera olika s, k. anställningsformer. Enstatstjänsteman kan sålunda vara anställd genom fullmakt eller konstitutorialeller genom förordnande för bestämd tid resp, tills vidare (7 § StjL),Flertalet statiiga tjänster tillsätts genom förordnande. Tjänstemanmed fullmakt eller konstitutorial kan över huvud taget inte sägas upp från sinanställning, trots att denna inte är tidsbegränsad. Sådan tjänsteman har alltsåen anställningstrygghet som går längre än deri LAS erbjuder. Inte hellertjänsteman med förordnande för bestämd tid kan sägas upp, Ifråga om statstjänsteman som är förordnad tills vidare gäller att han kan sägasupp i enlighet med reglerna i LAS, vilka bl, a, kräver saklig grund föruppsägningen. Men StjL är i några avseenden strängare gentemot arbetsgivarenän LAS, Sålunda gäller StjL i motsats till LAS även tjänsteman iverksledande eller motsvarande ställning. Uppsägning av statiig tjänstemanmåste vidare för att vara giltig vara skriftlig. Det bör i sammanhanget ocksåerinras om att staten allmänt sett sedan gammalt tillgriper uppsägning imindre omfattning än som sker på den privata arbetsmarknaden. Detta gällerockså inom exem.pelvis försvaret och , trots atf där harförekommit bl, a, ingripande strukturförändringar. Man torde kunna utgå frånatt de statliga myndigheterna också i fortsättningen kommer att varaåterhållsamma med uppsägningar på grund av arbetsbrist. På vissa områden kandet dock genom omorganisationer m, m, som har beslutats av statsmakterna uppkommasituationer där uppsägning på grund av arbetsbrist kan bli nödvändig. Försådana fall har staten tagit på sig ett särskilt ansvar, som också går utövervad som krävs av arbetsgivaren enligt LAS, Jag syftar här främst på denomplaceringsverksamhet som bedrivs bl, a, av statens personalnämnd, delvis medbiträde av försvarets personalnämnd.