prop · FX034 · 1974-12-31 00:00:00 — Eftersom regelsystemen inom de bådarättsområdena såvitt möjhgt bör samordnas har utredningen övervägt i vUkenutsträckning fordringarna på firmas distinktivitet bör skärpas. En lägre gradav särskUjningsförmåga godtas vid registrering av firma därför att dendeskriptiva firman har tett sig naturlig för flertalet näringsidkare. Ettvammärke får inte ange varans art, beskaffenhet m. m. Rent beskrivande ellergeneriska ord är obrukbara som varumärke, men det kan vara ändamålsenligt attfirma är på visst sätt beskrivande. För allmänheten kan det nämligen varavärdefullt att firman anger verksamhetens art eller talar om vilka varor ellertjänster innehavaren tiUhandahåller. Rådande frihet att registrera firma medskiftande grad av distinktivitet sammanhänger vidare med skyldigheten förenskild näringsidkare att framträda under det egna släktnamnet och med olikasläktnamns varierande särskUjningsförmåga. Firmans naturliga sammansättning avsläktnamn och beskrivande ord är sålunda främsta orsaken till att krav pålängre gående särskUjningsförmåga inte har kunnat ställas upp som villkor förfirmaregistrering. Av praktiska skäl har det även varit nödvändigt att låtaregistreringen omfatta firmor, där graden av distinktivitet varierar alltefter det behov av skydd olika näringsidkare anser sig ha med hänsyn tUl artenoch omfattningen av sin verksamhet. Mankan urskilja vissa olika typer av firma som sinsemellan företer skiftande gradav särskUjningsförmåga. Ett stort antal firmor består endast av personnamn,ibland med tiUägg som anger företagsform. Andra firmor innehåller utombeteckning för associationsform endast en uppgift om verksamheten. Vanligt ärvidare att firma som huvudbestånds- delhar en geografisk beteckning. En fjärde huvudgrupp utgör firmor bUdade avutpräglade fantasiord som inte anger något om företagets innehavare, verksamheteUer lokalisering. Av de nämnda huvudtyperna förekommer även kombinationer avolika slag. Frånnuvarande praxis finns exempel på registrerade firmor som innehåller endastett verksamhetsord eUer endast en allmän benämning på vara eller tjänst, dvs.ett ord som i och för sig saknar särskUjningsförmåga. Så stor frihet attregistrera deskriptiva firmor kan enligt utredningen inte medges närregistreringen blir rättsgrundande. Av hänsyn härtUl är firma enligtutredningens förslag inte i och för sig registrer-bar om den består enbart avaUmän benämning på verksamhetens art eller däri utbjuden vara eller tjänsteller av ortnamn som brukas i den allmänna samfärdseln eller förvaltningeneller annat sådant namn (9 § första stycket). Förslaget ger dock möjlighet tUlregistrering av firma som är bUdad av flera i och för sig inte särpräglade ord.Ofta kan nämligen genom sammansättning av sådana ord särskUjningsförmåga förfirman som helhet uppstå som en kombinationseffekt. Den frihet som finns attregistrera deskriptiva firmor accepteras sålunda fastän med viktigabegränsningar. Det praktiska behovet av firma med framträdandesärskUjningsförmåga varierar nämligen från fall till fall. En måttlig skärpningav kravet på distinktivitet torde enligt utredningen vara önskemålet hos denmajoritet som vid enkäten förordade vissa krav på särskUjningsförmågasom vUlkor för registrering. Enligt förslaget skall näringsidkare i princip ägafrihet att inom en vid skala registrera en mer eller mindre distinktiv firmaallt efter verksamhetens art eller omfattning. Den som väljer en mindredistinktiv firma får emellertid nöja sig med ett tämligen svagt firmaskydd. Omen näringsidkare som firma begagnar en allmän vambenämning kan denna efter handav allmänheten bli uppfattad och erkänd som näringsidkarens särskildakännetecken. När ett inte distinktivt ord på detta sätt kommer att framstå somett företags speciella kännetecken sägs ordet ha en sekundärbetydelse vid sidanav sin ursprungliga innebörd. Erforderlig särskUjningsförmåga uppnås i sådanafall främst genom ett omfattande bruk av firman. Förslaget anger inte hurmycket en firma skall ha använts för att tUlräcklig distinktivitet skall ansesföreligga. Firman behöver inte alltid ha begagnats i den utsträckning attfullbordad inarbetning uppnåtts. Som regel måste emellertid ett deskriptivtord vara inarbetat för att få en sekundärbetydelse. Kravetpå särskUjningsförmåga som villkor för registrering gäller i princip ocksåsläktnamn. Av hänsyn till andra bärare av samma namn bör emellertid enligtutredningen ett släktnamn, oavsett dess individuali-seringsförmåga, i regelinte ensamt registreras för en enstaka bärare av namnet. Registrering bör kommai fråga endast när släktnamnet har blivit så starkt inarbetat att dess egenskapav firma blivit primär och släktnamnskaraktären trätt i bakgrunden. Slagord kan inte registreras som varumärke. Något allmäntförbud mot registrering av slagord som firma bör däremot enligt utredningensmening inte ställas upp. Firma är ofta beskrivande och firmor medslagsordsmässig karaktär bör därför i viss utsträckning kunna godtas.Utpräglade slagord, dvs. satser, som avser att inpränta något hos allmänheten,är emellertid inte lämpliga som firma och bör inte kunna registreras. Skyddkan däremot erhåUas för inarbetade slagord. Utredningenföreslår vidare att firma som består enbart av bokstäver eller siffror skall fåregistreras endast om firman har blivit inarbetad (9 § tredje stycket).Innebörden av den föreslagna bestämmelsen är att bokstavs- och sifferfirma ioch för sig skall anses sakna särsldljningsförmåga. Endast om firmansanvändning har lett tUl fuUbordad inarbetning blir den registrerbar. Härfordras sålunda alltid ett större mått av användning för att bristandesärprägel skaU anses botad, vUket innebär att strängare krav uppställs än förinte distinktiva ord. Utredningen anser att bokstäver och siffror i och för sigär mindre önskvärda som firma. Trots det begränsade rättsskydd som sådanafirmor åtnjuter används de i anmärkningsvärd omfattning. Användning avbokstavsfirma kan påvisas inom alla branscher och även inom andra områden avsamhället har förkortningar, kodbeteckningar o. d. fått stor popularitet.Allmänheten ställs härigenom inför ett otal bokstavs- och sifferbeteckningar,som det har blivit allt svårare att sldlja åt. Denna utveckling ger anledningtill en viss återhåUsamhet vid lagfästandet av firmarätt till bokstavs- ellersifferfirma. Intresset för att begagna sådan firma bör på så sätt kunna dämpas.För inarbetad bokstavs- och sifferfirma finns emellertid enligt utredningen ettlika befogat anspråk på rättsskydd som för inarbetad firma av annat slag. Utredningensförslag upptar vidare i 11 § en katalog över de s.k. speciellaregistreringshindren samt en bestämmelse om verkan av medgivande tillregistrering i vissa fall. Paragrafen har utformats i nära anslutning till 14§ varumärkeslagen, en anpassning som också förordats i svaren på 1952 årsenkät. Vissa olikheter i förhållande till varumärkeslagen beror på att figurero. d. som kan registreras som varumärke inte är registrerbara som firma. Despeciella registreringshindren i utredningens förslag riktar sig dels motfirmor som innebär missbruk av officiella beteckningar m. m. eller strider motallmän ordning, dels mot firmor som gör intrång i annans känneteckensrätt,såsom rätt till namn, firma eller varumärke, eller andra intressen av privaträttslig särskilt upphovsrättslig karaktär. Förbuden mot registrering av firma somär förväxlingsbar med annans tidigare skyddade kännetecken gäller i principoavsett om det äldre kännetecknet finns infört i register som förs av denmyndighet där ansökningen har gjorts eller i annat register eller äroregistrerat. Registreringshinder som enbart skyddar ett mtresse avprivaträttslig karaktär kan undanröjas genom medgivande av den vars rätt är ifråga. Utredningenbehandlar även frågan om registreringsmyndigheternas granskningsskyldighet pågrand av de registreringsbestämmelser som föreslås. Som framgår av avsnittet omfirmaregister och registreringsmyndigheter räknar utredningen med attfirmaregistreringen även kommer att vara uppdelad på ett flertalmyndigheter. Härigenom blir förutsättningarna för den granskning som kan skeföre firmas registrering delvis olika, beroende på om det är en centralmyndighet som skaU verkställa registreringen eller denna skall äga mm hos lokalmyndighet. Deföreslagna bestämmelserna om förutsättningar för registrering har tillkommitför att tUlgodose tre grupper med sinsemellan något olika intressen.Distinktivitetskravet kan sägas vara uppställt primärt i firmainnehavarenseget intresse endast en distinktiv firma kan tillfredsstäUande fylla firmanskänneteckensfunktion. Vissa registreringshinder uppbärs av det allmännasintresse av att firma inte är vilseledande och inte innebär missbmk avofficiella beteckningar m. m. eller strider mot allmän ordning. Övrigaregistreringshinder avser att lämna skydd mot att firma gör intrång i annanskänneteckensrätt eller andra intressen av privaträttslig karaktär. Brister medavseende på distinktivitetskravet faller i regel i ögonen. Någonspeciell granskning eller undersökning blir därför inte erforderlig annat än iundantagsfall. Detsamma torde i huvudsak gälla de hinder som är uppställda iallmänt intresse. Detär först i fråga om de registreringshinder som lämnar skydd mot intrång iannans känneteckensrätt som olikheten i registreringsmyndigheternasförutsättningar kommer till synes. Den centrala myndigheten, patentverket, haromedelbar tillgång till aktiebolagsregistret och vam-märkesregistret. Verkethandlägger även ärenden om godkännande av släktnamn och har tillgång till dengrundläggande förteckningen över släktnamn som bärs av personer i Sverige.Däremot har verket inte någon överblick över de firmor som är registrerade i deolika hos länsstyrelserna förda registren. De lokala myndigheterna har å andrasidan tUlgång endast till de egna handels- och föreningsregistren. Enligt utredningensmening bör lokal registreringsmyndighets granskning med hänsyn tiU förekomstenav annans firma begränsas tUl genomgång av de register som myndigheten självhar att föra. Ett ändrat läge inträder dock när det bhr möjligt att utge ettårligt samlingsregister över i skilda firmaregister intagna firmor. har förutsättning att efterforska om i firma ingående ord ärannans registrerade vammärke. Verket har vidare särskUda förutsättningar attundersöka om registreringshindret med hänsyn till annans släktnamn träds förnära. Utredningen räknar också med att verket skall utföra särskUd granskningi detta avseende. Även övriga firmaregistrerande myndigheter har möjlighet attmed hjälp av förteckningen (SOU 1965: 36) släktnamn 1965 utföra vissgranskning beträffande släktnamnshindret. övrigaregistteringshinder tiU skydd för inttessen av privaträttsUg karaktär tordeenligt utredningen inte böra föranleda någon särsldld efterforskning frånregistreringsmyndighetemas sida. över huvud taget börregistreringsbestämmelsema ses i sammanhang med utredningens förslag attdomstol kan förbjuda fortsatt användning av vUseledande firma resp. häva ellerändra registtering av firma som har skett i strid mot lagen. Om hinder motregistrering blir känt för myndigheten före registreringsärendets avgörande,vare sig detta sker genom myndighetens gransknuig eller genom mera tillfälhgkunskap hos myndigheten, eller dess uppmärksamhet fästs vid förhåUandet genominvändning av företrädare för det skyddade intresset eUer av tredje man, harmyndigheten på grund av de föreslagna registreringsbestämmelsema möjlighet attavslå ansökningen om registrering. Förslaget bryter med vad som har tett sigsom en brist i nu gällande ordning, nämligen att registreringsmyndigheten iviss utsträckning har ansetts nödsakad att bevUja registtering av firma omvUken den vet att den i efterhand kan angripas genom talan vid domstol. Utredningens förslagupptar också en regel om översättning av firma (12 §). Sådan översättning är iallmänhet inte avsedd att begagnas i det egna landet utan skall användas ifirmans ställe inom annat språkområde. Av särskild betydelse blir översättningför exportföretagen, som har ett påtagligt praktiskt behov av att kunna vändasig tUl kundkretsen på dennas eget språk. Därvid inträder översättningen i aUafirmans funktioner, översättning av firma utnyttjas sålunda inte i rättslivetsom ett sekundärt kännetecken, som används vid sidan av firma, utan begagnassom självständig firma. I denna egenskap bör översättningen också skyddas omden skall kunna fylla sin uppgift. Fastän skyddsbehovet är störst utomlands börutgångspunkten vara ett skydd i . Annars skuUe översättningen här kunnautnyttjas som kännetecken för utomstående företag varigenom fara för förväxlingkunde inträda och användningen på utländska marknader motverkas. Utredningenföreslår därför att översättning skall kunna registreras som parallellfirma.Detta utgör ett mera skenbart än verkligt avsteg från principen om firmasenhet. I realiteten rör det sig om samma firma ehum flerspråkighetenframtvingar skilda uttrycksformer inom de olika ländema. Översättningen måstehänföra sig tiU en tidigare eller i registret införd firma. Iegenskap av parallellfirma skall översättningen behandlas som självständigfirma. Frågorna om särskUjningsförmåga, vUseledande och hkhet med annan firmablir sålunda att bedöma enbart med hänsyn till översättningens lydelse. Utredningens förslagupptar också en bestämmelse om utgångspunkten för tidsprioritet på gmnd avregistreringen (13 §). Firmarätt skall enligt förslaget hksom nu uppkomma fr.o. m. ansökningsdagen. Om ansökan bifaUs gäUer följaktiigen intrångsskyddredan från Registreringsskyddet för firma är i princip inte tidsbegränsat ochregistteringen behöver i motsats till en varumärkesregistrering inte hellerförnyas. Vid underlåten användning av firma kan registtering emeUertid förlorasin gUtighet. HärtUl återkommer jag i anslutnuig till reglema om hävande avregistrering. övriga nordiska förslagen har man inte ansett sig i stånd att dra sammakonsekvens av firmalagens allmänna natur som den svenska utredningen. I Danmarkoch finns i motsats till hos oss endast ett fåtal föreskrifter om firma ilagstiftnuig vid sidan av de gäUande firmalagama. Man har därför införtspecialbestämmelser om firmas innehåll i förslagen tUl firmalag i de fall dåsärskUda föreskrifter saknas i annan lagstiftnuig. Det finska förslaget tillfirmalag innehåller en fuUständig katalog över obligatoriska beståndsdelar iolika slags firmor. Syftet härmed är att förslaget skaU ge en uttömmandereglering av allt som rör firma. Debestämmelser i de danska och finska förslagen som korresponderar mot detsvenska kravet på särskUjningsförmåga som föratsättning för registrering resp.de bestämmelser i de danska, finska och norska förslagen som konesponderar motregistreringshindren i det svenska förslaget är inte utformade somregistreringsföreskrifter utan som allmänna regler och främst som materieUaskyddsregler. TiU en del har de karaktären av firmarättsliga skyddsregler och iövrigt av regler tiU skydd för andra rättigheter än firma. Från dansk sidamotiveras den föreslagna ordningen med att oregistrerade firmor, vUka enligtdet danska förslaget blir skyddade så snart de har tagits i bruk, spelar såstor roll att hänsyn bör tas tUl dessa firmor på samma sätt som till deregistrerade. Den svenska utredningens ståndpunkt är att firmarättensmateriella innehåll har angivits fullständigt redan i de alhnänna bestämmelsemaoch att det skulle innebära en från firmasynpunkt onödig upprepning att ta infirmarättsliga skyddsregler i registreringsbestämmelsema. I den mån det ärfråga om att säkerställa andra rättigheter gentemot firmarätten harbestämmelserna enligt utredningen sin plats i härom gällande lagstiftning. Densvenska ståndpunkten är densamma som den vilken har legat till gmnd vidutformningen av motsvarande registreringsföreskrifter i vammärkeslagen. Utredningenanför att den gällande firmalagens överlåtelseregler ttots sitt restrUctivasyfte i det praktiska rättslivet har gett upphov tiU en ordning som i stortsett innebär att enskUd näringsidkares och handelsbolags firma kan övergåoförändrad så snart firman tillmäts värde för rörelsens nye innehavare. Ävenaktiebolagsfirma har kunnat överföras på ny innehavare. Denna utveckling haravsevärt reducerat de vid fir- malagenstillkomst befarade riskerna för vilseledande vid överlåtelse av firma.Allmänheten synes numera vara väl införstådd med att personnamn som ingår ifirma inte är något pålitligt vittnesbörd om att namnets bärare medverkar iföretaget. Och kreditgivare och andra som inlåter sig på närmare förbmdelsermed företaget torde inte underlåta att anlita tUlförlitligare upplysningskällorän firman, såsom firmaregistret och kreditupplysningsbyråer. En annan omständighetsom har bidragit tUl att minska faran för vUseledande vid överlåtelse av firmaär tendensen att övergå till att använda realfirma. En firma som inte genomett personnanm pekar på en viss innehavare är, när den överlåts oförändrad, ivida mindre grad än en egentlig personfirma ägnad att verka vilseledandeangående företagets ägare. Utredningen föreslår med hänsyn tUl det anförda i 14§ en allmän regel att firma får överlåtas i samband med överlåtelse avnäringsverksamhet. Bestämmelsen gäller alla former av överlåtelse och är avseddatt bli tillämplig på alla slags firmor. Detta är en nyhet i förhållande tUlnuvarande lagstiftning som inte känner annan överlåtelse av firma än den ifirmalagen reglerade, avseende enskild näringsidkare och handelsbolag. Utredningenhar ställt sig frågan om den gällande firmalagens regel att firma får överlåtasendast om rörelsen övergår skall bibehållas eller om överlåtelse börmedges oberoende av om den tidigare verksamheten fortsätts. Vammärkeslagen uppställerinte något förbud mot överlåtelse av varumärke fristående från rörelsen utanmedger i princip fri överlåtelse av varumärkesrätt. Eftersom firma hänför sigtUl verksamheten i dess helhet anser utredningen att frågan om rörelsenssamtidiga övergång kommer i ett något annat läge när det gäller firma än ifråga om varumärke. Överlåtelse av varumärke fristående från rörelsen ter signaturlig därför att varumärke inte alltid av allmänheten förbinds med ett visstbestämt företag utan kan framstå enbart som individualiseringsmedel för denvara för vilken det används. Firma däremot förmedlar alltid associationer äventUl ett bestämt företag och vid fkmaöverlåtelse är det därför som regel i bådakontrahenternas mtresse att verksamheten fortsätts och att dessförmögenhetsunderlag sålunda i största möjliga omfattning jämte fhman övergårpå den nye innehavaren. Normalt överlåts också firma tillsammans medhuvuddelen av de förmögenhetsrättigheter som bildar underlaget för rörelsen.Förhållandena kan dock variera i hög grad. Frågan vad övergång av rörelse innebärsätts emellertid knappast på sin spets annat än för det fall att näringsidkare,med att han lägger ned sin verksamhet, överlåter fuman och därmedförbunden goodwUl åt ett håll men övriga tillgångar på andra personer, ochsvaret på frågan om rörelsens samtidiga övergång blir sålunda beroende av hurman ställer sig tiU detta fall. Utredningenframhåller att firma som uttrycksmedel för näringsidkarens verksamhet riktarsig åt två olika håll, bakåt mot bl. rernaoch framåt mot kunderna, främst konsumenterna. FörhåUandet tUl leverantörernapåverkas inte i någon stöne utsträckning av att furman överlåts friståendefrån rörelsens övriga tillgångar. Vad som här är det väsentliga är attverksamheten under firman också i fortsättningen bedrivs inom den tidigarebranschen på vilken leverantörerna är inställda. Det är även inom dennabransch som firman har anknytning till en viss bestämd kundkrets. För attbevara och utnyttja det goodwillvärde som denna anknytning ger finns normaltinte heller någon annan möjlighet än att fortsätta verksamheten inom sammabransch. Förändras verksamheten vänder man sig tUl en kundkrets som inte harnågot samband med firman i dess tidigare användning. Läget blir då detsamma somnär en ny firma antas och någon firmaöverlåtelse föreligger sålunda inte.Används däremot firman inom samma bransch blir en överlåtelse möjlig genom attden tidigare innehavaren upphör med sin verksamhet. Firman övergår då utan attsambandet med leverantörer och kunder bryts. Detta innebär i själva verket atten övergång av firman även innefattar möjlighet att fortsätta verksamheten ochatt överlåtelse av furma och rörelse i ett sådant fall inte kan hållas isär utanatt överlåtelsen av firman inbegriper rörelsen. Utredningen anser därför attlagstiftaren är berättigad att utgå från att verksamheten vid firmaöverlåtelseövergår till så stor del som krävs för dess fortsättande. Utredningen finnerdet då också naturligt att behålla den gällande firmalagens regel attverksamhetens övergång är förutsättning för firmaöverlåtelse. I förslaget hardenna princip utformats så, att firma får överlåtas i samband med överlåtelseav näringsverksamhet. Under uttrycket näringsverksamhet inbegrips såvälverksamheten i dess helhet som del därav. Regeln gäller även bifirma ochsekundära kännetecken. Fråganom furma efter överlåtelse är ägnad att vUseleda i den nye innehavarensverksamhet kan enligt utredningens förslag komma under bedömande både avregistreringsmyndighet och av domstol. Registrering kan sålunda vägras omanvändning av den överlåtna firman kan befaras vUseleda aUmänheten, och domstolkan förbjuda användning av firma som efter överlåtelse är vilseledande. Ärregistrerad fhma vilseledande i den nye innehavarens verksamhet kan domstolockså häva själva registreringen. Avförslaget att rätten tiU firma i princip inte får överlåtas annat än tUlsammansmed den rörelse för vUken firman begagnas skulle enligt allmänna regler följaatt firman inte heller kan vara föremål för u t-mätning. Utredningen har dockfunnit det lämpligt att i den nya fhmalagen införa ett uttryckligt förbud motutmätning av furma (15 § första stycket). RätttUl varumärke får enligt varumärkeslagen inte utmätas men kan däremot ingå ikonkursbo och utan gäldenärens samtycke överlåtas av boet. Uttedningen anseratt när det gäller realfhrma hänsynen tillgäldenären bör få stå tillbaka för borgenäremas intresse att ta firmarättensförmögenhetsvärde i anspråk och firman bör fördenskull ingå i konkursboet.Eftersom den i 27 § konkurslagen (1921: 225) upptagna bestämmelsen om vad somräknas tiU konkursbo fömtsätter att sådan egendom är utmätningsbar, föreslåruttedningen en särsldld regel av innehåll att, om firmainnehavarens egendomavträds tiU konkurs, rätten tUl firman ingår i konkursboet. Från denna regelgörs undantag för firma som övervägande framträder som personbeteckning, dvs.firma som innehåller firmainnehavarens eUer, i fråga om handelsbolag, bolagsmanssläktnanm. Konkursboet får dock använda firman verksamhetenfortsätts för konkursboets räkning (15 § andra stycket). Avde övriga nordiska förslagen innehåller de danska och norska regler omöverlåtelse av firma som motsvarar den svenska utredningens förslag. Enligtden finska regeln som endast gäller vissa furma-subjekt får firma överlåtasfritt. Eftermönster av motsvarande bestämmelser i varumärkeslagen föreslår utredningen ettsystem av sanktioner mot överträdelser av de materiella reglema i firmalagen.Om användning av viss firma är vUseledande, skaU domstol kunna på talan avmyndighet, organisation av näringsidkare eUer enskild person förbjuda attfirman används. Har registrering meddelats i sttid med lagens bestämmelsereller har förhåUandena ändrats så att registrering inte längre skuUe kuimaske, kan domstol föreskriva att registreringen skall hävas eller ändras.Uppsåtligt intrång i armans rätt tUl firma är straffbelagt. Den som uppsåtiigeneller av oaktsamhet har gjort sig skyldig till firmaintrång kan dömas attbetala skadestånd för den skada som har föranletts av intrånget. Både i sambandmed utdömande av vite när förbud mot vilseledande firma har blivit överträtt ochpå yrkande av den som har lidit firma-inträng kan domstolen förordna om vissasäkerhetsåtgärder.