prop · FX03150 · 1974-12-31 00:00:00 — Den fordrade hyranskall nämligengodtasom den inte vase n 11 ig t överstiger hyran för jämföriigalägenheter Erfarenheten visar att lagtextens nuvarande utformning har gettulrymme för belydande hyreshöjningar och praxis torde på sina håll även inormala fall godta hyror som överstiger en konstaterad bruksvärdenivå med ändaupp till 10 96, Det är givet alt det kan behövas eu utrymme för hyreshöjningarutöver den nivå som kunnat konstateras genom jämförelseprövningen. Detla bördock inte vara större än vad som är motiverat framför allt av önskemålei altskapa de nödvändiga förutsällningarna för röriighel på hyresmarknaden. Dentolkning av väsenl-lighetsrekvisitet som börjai utvecklas i praxis kan kommaatt visa sig olycklig från flera synpunkter. Dels ger den upphov lill alltförkrafiiga hyreshöjningar i de enskilda fallen, dels kan den leda till alt delutbildas nya, alltför höga hyresnivåer som i sin tur kan åberopas lill slöd förytteriigare hyreshöjningar. På grund av vad som har anföris nu föreslås atlbruksvärderegeln jämkas även på det sättet att den för innehålla att fordradhyra skall anses oskälig, om den är påtagligt högre än hyran för lägenheter sommed hänsyn till bruksvärdet är likvärdiga. De nu förordade jämkningarna i bruksvärderegeln börträda i kraft . De nuvarande bostadstilläggen infördes den Ijanuari 1969, Den krafiiga förbätlring av bostadsstödet som därmed skedde bördelvis ses mot bakgrund av det ändrade bostadsfinansieringssyslem som börjadetillämpas och som innebar en avveckling av lidigare generellasubventioner. Avvecklingen förenades med ett ökat slöd åt de grupper avbefolkningen som av ekonomiska skäl har särskilda svårigheter att skaffa sig enbostad som motsvarar deras behov och önskemål. Bostadstillägg ulgår dels i form av statligtbostadstillägg, dels som statskommunalt bostadstillägg. Dessutom finnssärskilda kommunala bo-.stadslillägglill pensionärer (). Det statligatillägget utgår till barnfamiljer med , och barn under 17 år.Storleken av del statskommunala tillägget - som kan ulgå också till hushållulan barn - är i varje enskilt fall beroende på hyreskostnaden eller kostnadenför eget hem. Förutsättningen föratt sistnämnda tillägg skall utgå är atlbostadskostnaden överstiger viss nivå. Över denna nivå molsvarar tillägget 8096 av bostadskostnaden upp till en övre gräns. För båda tilläggsformerna gällervidare atl det bidragsberättigade hushållets sammanlagda inkomsl påverkartilläggels storlek. Sålunda utgår fullt tillägg när inkomsten understiger enviss gräns, medan tillägget trappas av i ökande lakt, alll efiersom inkomstenöverstiger denna gräns. Storleken av KBT bestäms av varje kommun för sig. Ocksådetta tillägg är inkomstprövat och trappas av vid stigande inkomst. Del slalskommunalatillägget finansieras lill av staten och till 3Q % av kommunen. Detstatliga tillägget finansieras av slalen och KBT av kommunen. Genom de nya bostadstilläggen kom betydligt störrebefolkningsgrupper än tidigare i åtnjutande av direkt bostadsstöd. Man kanberäkna atl ca 150 000 barnfamiljer uppbar familjebosiadsbidrag , Idecember 1969 hade 422 000 familjer bostadstillägg. Detta anlal har sedan dessytteriigare vuxit lill ca 525 000, Det innebär att nära hälfien av landelsbarnfamiljer har bostadstillägg. Antalet barn för vilka bostadstilläggutbetalas är omkring 1,1 milj. Av de 525 000 familjerna har knappt 30 96 endaststatligt bosiads-iilliigg,53 96 såväl statligt som statskommunalt tillägg ochnära endasl statskommunalt tillägg. Fr,o, m. har de statskommunala bostadstilläggen utvidgats tillalt omfatta även låginkomsUagare utan barn. Man kan beräkna alt ungefär 80 000barnlösa hushåll får sådana bostadstillägg. Därmed skulle det riktade statligaoch slalskommunala bostadsstödet omfatta drygt ifJQQOO hushåll. De lolalakostnaderna för uppgår till ca , varav staten svararför närmare 1,2 miljarder. Antalet pensionärshushåll med KBT kan beräknas tillca 700 000. Kommunernas kostnad härför är ca . Genom atl bostadstilläggen successivt harförstärkts hårde fött alll slörre belydelse som ell medel all minskabostadskostnaderna för många hushåll. Frågan om den principiella uppbyggnaden av etlhushållsinriklal bostadsstöd i framliden behandlas dels av 1972 årsskatteutredning, dels av boende- och bostadsfinansieringsuircdningarna.Utredningarna har inle slutfört sitt arbele i denna del, varför det enligt minmening inte finns förutsättningar atl nu behandla frågor som rör grunderna fördel hushållsin-riktade bostadsstödet. Däremol finns del skäl alt ta upp vissaavgränsade problem inom siödsyslemet som är av den arten att de nu kan och börrättas till. Från olika håll har gjorts gällande atl nuvaranderegler för bostadstilläggen medför icke önskvärda konsekvenser i olikaavseenden. harockså funnit motiverat att det sker en översyn i vissadelar av regelsystemet (SoU 1974:6, rskr 1974:88), De brister som berörts harbl, a. gällt de skilda förulsättningama för olika grupper av sammanboende atterhålla bostadstillägg liksom den bristande samordningen mellan reglerna förstatskommunalt bostadstillägg till låginkomsttagare utan barn och KBT. Blandövriga regler som beröris kan jag nämna bestämmelserna om minskning avbostadstill-läggei när bostaden överstiger viss sloriek och nedre hyresgriinsenför ensamstående och makar. Vissa av här angivna frågor, nämligen samordningenav reglerna för KBT och slalskommunala bostadstillägg samt den nedrehyresgränsen, tas upp av boendeutredningen i dess fortsatta arbete avseende denframtida utformningen av bostadstilläggen. Övriga angivna frågor behandlar jagi det följande. Jag tar därvid först upp frågan om sammanboendebegreppet. Nuvarande beslämmelser för bostadstillägg är iväsentliga avseenden olika för äkta makar och för ensamstående. Med äkta makarjämställs - efier mönster av skaltelagstifiningens regler om samtaxering -sådana sammanboende personer som antingen tidigare varit gifia med varandraeller som har eller har hafi barn tillsammans. Övriga ogifia sammanboendebehandlas som ensamstående, vilket i fiera hänseenden påverkar stödels sloriek.Sålunda är del av betydelse för såväl inkomstprövningen som beräkningen avbostadskostnadens storlek om parterna skall jämställas med äkta makar ellerinte. För den grupp av ogifia sammanboende som jämställsmed makar läggs inkomsterna samman vid prövning av bostadstillägget och detlaberäknas på basis av den lolala bostadskostnaden. De sammanboende betraktasalltså som en familj eller ett hushåll. En annan grupp utgörs av ogifia sammanboende, varavden ena eller båda har barn som dock inle är gemensamma. Dessa betraktas somtvå hushåll om de ej heller tidigare varit gifta med varandra eller hafl gemensammabarn. Varje hushålls inkomst beaktas för sig. Om de sammanboende inneharbostaden gemensamt delas bostadskostnaden i två lika delar. 1 annat fallfördelas kostnaden efter olika praxis i olika kommuner, t. ex. propor- lionsvisi förhållande till det antal barn som var och en av parterna har. Till densammanboende, som inte gemensamt med den andra parten äger eller harnyttjanderätt till bostaden, utgår inle något statskommunalt bostadstillägg,eftersom en förutsättning för sådant tillägg är att sökanden har egen bostad.Finns barn kan dock ulan hinder härav statligt bosiadstillägg utgå. Entredje grupp utgörs av de ogifta sammanboende som saknar barn och inle lidigarevarit gifta med varandra och inte heller hafl gemensamma barn. Även dessabetraktas som två hushåll och varje hushålls inkomsl beakias för sig. Om desammanboende gemensamt innehar bostaden delas bostadskostnaden i två likadelar. Till följd av kravel på egen bostad blir den sammanboende, som inteinnehar bostaden gemensami med den andra parten, ulan bostadstillägg.Bostadskostnaden för den som innehar bostaden reduceras med ett schablonbeloppsom skall motsvara den inneboendes del i bostadskostnaden. Nuvarande regler förbostadsiilläggen leder i vissafall till lägre bostadstillägg för ogifta sammanboende än för motsvarande giftaoch med dem jämställda grupper. gäller bl.a. när bostadskostnadenhalveras eller reduceras, vilkel kan leda till all den bidragsgrundande hyranblir för låg för att statskommunalt bostadstillägg skall kunna utgå eller tillatl den berättigar endasl lill ett lågt tilläggsbelopp. Dessa konsekvenser harstarkt kritiserats, bl.a. mot bakgrund av att sammanboende under äktenskapsliknandeförhållanden blir alltmera vanligt, företrädesvis bland ungdomar. Dessagruppers inkomstförhållanden och boendekostnader är inte sällan sådana atl deskulle fö ett högre bostadstillägg om de behandlades som etl hushåll. För demsom lever i samma ekonomiska och sociala gemenskap som makar måste del framståsom orättvist att inte från stödsynpunkt få behandlas som sådana. Ännu merastötande måste skillnaden förefalla dem som tillsammans vårdar och försörjerbarn i hemmet, låt vara att barnet inte är deras gemensamma. Endast denomständigheten atl barnet inle är gemensami fråntar dem här rätten allbehandlas som ell hushåll när det gäller bostadstillägg. I vissa fäll är dockinkomstförhållandena sådana all den nuvarande ordningen innebär fördelar fordem. En utvidgning av hushåilsstödet lill sammanboendesynes ha vissl fog för sig. Vid en sådan utvidgning skulle emellertid uppkommaslora svårigheter atl kontrollera de nya omständigheter som skulle ansesgrunda hushållsgemenskap. Eu krav på gemensamt bostadsinnehav skulle leda lillatl bara de som kunde få gemensamt hyreskontrakt skulle bli behandlade somgifta. Men många har inle möjlighet alt åsladkomma elt sådant hyresförhållande.En regel om gemensamt bostadsinnehav skulle därför inte i tillräcklig grad lösaproblemet med den slora grupp sammanboende utan barn som lever underäktenskapsliknande förhållanden och finner det nuvarande siödsyslemetorättvist. En annan möjlighet att lösa problemet skulle varaalt förutsätta hushållsgemenskap hos samtliga sammanboende. En sådanpresumtion skulle kunna kombineras med en regel som ålade sammanboende som inteville bli behandlade som gifta alt vid ansökan om tillägg uppge och styrka althushållsgemenskap inle förelåg. Genom regler av detla slag skulle den fördelenuppnås att samlliga grupper av sammanboende - även syskon, arbetskamrater m.fi. - som lever i en ekonomisk gemenskap kunde erhålla gemensamtbostadstillägg. Med nuvarande beslämmelser är del inkomsl- ochboendeförhållandena i varje enskilt fall som är direkt avgörande för omhushållsgemenskap innebär fördelar från slödsynpunkt eller inle. Regler av delslag som jag senast skisserat skulle i realiteten innebära obegränsademöjligheter alt få det i varje enskilt fall mest fördelaktiga stödet, oberoendeav den faktiska samlevnadssituationen. För ell stöd som är inriktat eftervarje hushålls ekonomiska möjligheter att bära boendekostnaden måste en sådanlösning avvisas. 1 vart fall gäller della för den vida grupp avsammanboendeförhållanden som diskuteras. A ena sidan skulle en gruppsammanboende med låga inkomster kunna fö hushållsslöd, fastän någon annangemenskap än att de delade på viss bostadskostnad inte förelåg mellan dem. Omdel å andra sidan var fördelaktigt från slödsynpunkt om någon eller några medhögre inkomsler inte ingick i hushållsgemenskapen, kunde vederbörande lättpåvisas vara enbart inneboende. Enligt min mening kan man inte ändra reglernasinnebörd i den här antydda riktningen. Mot bakgrund av de svårigheter som föreligger allpå objektivt kontrollerbara grunder utöka kretsen av sammanboende som skallanses utgöra en hushållsgemenskap, vill jag likväl ifrågasätta om man intebeträffande vissa sammanboende bör överväga regler som i viss utsträckningmedger att de själva kan välja mellan olika stödformer. De fall där speciellt missnöje med nuvarande reglerföreligger torde vara när en kvinna och en man utan barn lever lillsammansunder äktenskapsliknande förhållanden utan att dock vilja gifta sig. Det ärangeläget att dessa för bli behandlade som gifta i bosladstilläggssammanhang.Givelvis finns även inom gruppen sammanboende man och kvinna fall där den enaparlen är inneboende i traditionell mening hos den andra. 1 dessa fall skulleen liberal regel kunna medföra ett slöd som inle är avsett. Enligl min meningbör emellertid del slora fierlalets berättigade krav på atl få betraktas somett hushåll inle behöva slå tillbaka av hänsyn lill den ändå relativtbegränsade olägenheten av att ett fålal skulle kunna få ett stöd som äromotiverat eller något för högl efter deras förhållanden. Sammanfattningsvis finner jag alliså att enobjektivt riktigt verkande regel inle är prakliskt möjlig all åstadkomma ochalt man i detta läge, för att uppnå det materiellt sett mest acceptablaresultatet, bör medge viss frihet för bostadstilläggstagarna att självabeslämma om de skall behandlas som äktamakar eller inte. Jag förordar sålunda all sammanboende man och kvinna, som iansökan uppger sig ha gemensami hushåll, skall jämställas med äkta makar. Någraspeciella omständigheter som styrker atl de har gemensamt hushåll bör intebehöva förebringas. Därmed uppnås även den fördelen att, när ett barn föds ifamiljen, bostadstillägget inte behöver ändras i vidare mån än att ytterligarebidrag erhålles på grund av barnel. Vad jag sålunda förordar bör gälla också omde hos sig har barn som inle är deras gemensamma. Jag går därefter över till frågan om reducering avbostadstillägg på grund av bostadens storlek. Bostadskostnaden -och därmedbostadstillägget - kan reduceras i vissa fall. Vid beräkning avbostadskostnaden skall sålunda beakias om kostnaden är oskäligt hög med hänsyntill familjens bostadsbehov eller i förhållande till bostadskostnadsläget påorten eller i vissa fall om bostaden disponeras även av annan änbosiadstilläggstagaren, Beslämmelsen om reducering av bostadstillägget närbostadskostnaden är för hög med hänsyn till familjens behov tillkom ianslutning till en genomförd höjning av de övre hyresgränserna förstatskommunalt bostadstillägg. Syftet var alt denna höjning inle skulle ledalill en ulrymmesstandard som väsentligt översteg de normer som gällde förbosladsbygg-nadsplaneringen enligt beslut av riksdag. Den norm som häravses innebär högst två boende per rum, kök och etl rum oräknat. Erfarenheterna av reduklionsregeln visar all denunder vissa omständigheter kan få inle avsedda effekler, l. ex. när familjenhar en bostad som är svår atl avyttra och då familjeinkomsten är påtagligt låg, 1 dessa fall bör enligl min mening undantag kunnagöras från reduceringsregeln. Jag förordar att bestämmelsen ändras så att detblir möjligt att medge dylikt undanlag när synnerliga skäl talar härför. Förall en sådan undantagsbestämmelse skall kunna lillämpas krävs en individuellprövning av tilläggstagarens inkomstförhållanden och bostadssituation. Dennaprövning skall utvisa alt någon alternativ bostad som inte medför reduktion avtillägget inte går att erhålla inom rimligt avstånd. I de fall familjeinkomstenligger på en påtagligt låg nivå bör detta påverka bedömningen. I det följande lar jag upp vissa frågor som berörbl.a. inkomstprövningen och administrationen av bostadstilläggen. Dessa frågorhar prövats av bostadstilläggsgruppen, .som avgett ett betänkande (Ds B 1974:1)Bostadstillägg - inkomstprövning och administration, Bostadslilläggsgruppen har vid sina övervägandenangående vilket i n ko m s ibegrep p som skall ulgöra grunden förinkomstprövningen undersökt två allernaliv. Del ena innebär att man knyter antill den sjukpenninggrundande inkomsten, det andra att man liksom hittillsanvänder den taxerade inkomsten. Viddenna prövning har gruppen funnit att den sjukpenninggrundande inkomstenhar vissa fördelar. Den avspeglar inkomslsituationen när rält lill sjukpenningföreligger och tillgodoser således kravet på att inkomslun-deriaget bör varaaktuellt, I etl inkomsiprövningssyslem som baseras på den sjukpenninggrundandeinkomsten skulle emellertid behöva tas in särskilda uppgifier avseende vissagrupper av bostadstilläggslagare, som inte omfattas av sjukpenningsyslemel. Densjukpenninggrundande inkomsten skulle dessutom behöva kompletteras ochkorrigeras i flera avseenden, bl. a, vad gäller inkomster av kapital ochtillfällig förvärvsverksamhet saml sociala förmåner, Bostadslilläggsgruppen har på grund av det anfördafunnit att den sjukpenninggrundande inkomsten är mindre lämplig att direktläggas till grund för inkomstprövningen av bostadstilläggen. Denna prövning börenligt gruppen även i fortsättningen grundas på den taxerade inkomsten. Del övervägande antalet remissinstanser anslutersig till gruppens uppfattning i fråga om val av inkomstbegrepp. För egen del anser jag del angeläget attstödbehovet kan bedömas på grundval av en inkomsl som så nära som möjligtavspeglar bostadstilläggs lagarnas ekonomiska situation vid prövningstillfället.I och för sig kunde det synas som om en övergång lill den sjukpenninggrundandeinkomsten som det för bostadstillägget grundläggande inkomstbegreppet skulleinnebära all prövningen generellt sett kom att grundas på ett riktigareinkomslunderiag. Därmed skulle också behovet av omprövningar begränsas.Bosladslilläggsgruppens utredning och remissbehandlingen har emelleriidövertygat mig om all en sådan övergång skulle vara förknippad också medbetydande olägenheter Jag delar därför gruppens uppfattning att förbättringar inu varande system bör eftersträvas på andra vägar än genom en ändring avinkomstbegreppet. Gruppen föreslår därvid att den sjukpenninggrundandeinkomsten används av de prövande myndigheterna i kontrollsyfte. Enligt förslaget skall inkomstuppgifier inomsjukförsäkringen fortlöpande föras över från försäkringskassorna lillförmedlingsorganen. Förmedlingsorganen skall lägga dessa aviseringar lillgrund för en kontroll av att anmälan om inkomstförändring även kommit in diteller för en eventuell utredning av de berörda hushållens inkomstförhållanden.Jag delar gruppens uppfattning att bosladsstyrelsen bör utveckla en dylikverksamhet i samråd med . Jag avser alt i annat sammanhangföreslå all skall fö ett sådant uppdrag. Bostadslilläggsgruppen har vid sina överväganden ommöjliga inkomsiprövningssyslem även behandlat frågan om de gränser inom vilkainkomstförändringar bör fö ske utan atl rätten till eller storieken av bostadstilläggetpåverkas. Gruppen finneratt reglerna om väsentliga inkomstförändringar bör gesen annan uiformning än de nuvarande. Dessa regler bör enligt gruppen ändras såatl begreppen väsenllig inkomstminskning resp, inkomstökning i princip blirlika för alla familjer oavsettursprunglig inkomst, barnantal och andra förhållanden. Detta skulle bäst uppnåsgenom i krontal uttryckta gränser för förändringarnas storlek. Övervägande antalet remissinstanser delar gruppensuppfaUning atl intervallet för väsentliga inkomstförändringar bör bestämmaslill fasta krontalsgränser, Enligl några instanser synes dock de föreslagnatoleranserna tillåta alltför betydande inkomslförändringar utan allbostadstilläggen påverkas. Jag anser i likhet med bostadslilläggsgruppen allgränserna för vad som skall anses vara väsentliga inkomslförändringar börfastställas i krontal. Sådana regler skulle vara mera lättförståeliga förallmänheten och myndigheterna skulle få etl mera överskådligt system.Bosladsstyrelsen bör ges uppdrag att beslämma intervallets bredd. Jag går så över till frågan om administrationen avbostadstillläggen. Del alternativ lill nuvarande ordning som övervägts i olikasammanhang, bl.a. av familjepolitiska kommittén, har avsett en överföring avadministrationen till försäkringskassorna. Bostadslilläggsgruppen redovisarskäl som talar både för och emot en dylik överföring. Gruppen pekar bl.a. på derationaliseringsvinster som kan uppnås genom att allt fler av defamiljepolitiska förmånerna flyttas över till försäkringskassorna. Samordningssynpunktertalar också enligt gruppen för en ändrad ordning. Del skulle sålunda innebäraväsentliga fördelar alt databehandlingen av bostadstilläggen centraliseradestill ett enda organ i stället lör att som ombesörjas av ett tiotaldataföretag. Mot en överföring talar emellertid enligtbostadslilläggsgruppen bl. a. den omständigheten att det finns en utbyggdfungerande adminislralionsap-parat för bostadstilläggen. Några direktaolägenheier med denna synes inle heller föreligga. Gruppen är därför inteberedd all i dagens läge - med hänsyn till bl. a. pågående översyn avbostadstilläggens framtida utformning - föreslå någon ändring i fråga omadministrationen av bostadstilläggen. Flertalet remissinslanser, däriblandbosladsstyrelsen och , finner all slarka skäl talar moten ändring av nuvarande organisation. Dessa instanser betonar främsibostadstilläggens betydelse som ell bostadspolitiskt medel och all denna skulleminska vid en förändring. Andra remissinslanser åter - exempelvisriksförsäkringsverket - förordar en överföring av administrationen lillförsäkringskassorna och anför som motiv möjligheten till rationaliseringar ochkostnadsbesparingar. Man pekar t.ex. på försäkringskassornas utsträcktalokalnät, deras omfattande kontakter med allmänheten samt att kassornahandlägger de flesla familjestödformerna, bl.a. KBT. Föregen del kan jag delvis instämma med deremissinstansersom särskill framhåller möjligheterna till samordnings- ochrationaliseringsvinster vid en överföring av bostadstilläggen lillförsäkringskassorna. Del är angelägel atl flnna former för administrationen somså långl möjligt nedbringar per- Emellertid bör även beaktas alt det är värdefulltförde kommunala nämnder och förtroendemän som har ansvar lör bostadsfrågornaatt ha nära kontakt med verksamheten kring bostadstillläggen och att kunnasamordna denna verksamhet med andra åtgärder på bostadsområdet, som planerasoch genomförs av de egna förvaltningarna. Med hänsyn till atl flera frågorrörande bostadstilläggens utformning f n, utreds anser jag mig dock inle nuböra ta upp spörsmålet om bostadstilläggens administration till närmareprövning. Jag instämmer i bostadstilläggsgruppens uppfattningatt databehandlingen av bostadstilläggen bör samordnas på ett bättre sätt änhittills. Del är nödvändigt bl, a, med hänsyn till att del kommer att krävasen betydligt mer fördjupad analys än vad som framkommit vad gällereffekterna i olika avseenden av det riktade bostadsstödet. a, en utvecklad statistisk bearbetning avseende bostadstilläggen. DetaTikommer på att ta initiativ för detta ändamål. Vad gäller frågan om indrivning av fordran på grundav felaktigt utbetall bostadstillägg finner bostadstilläggsgruppen althandläggningen av dessa ärenden bör föras över från bosladsstyrelsen lillkommunerna. Kommunerna har enligl gruppen numera tillräckliga resurser försådana ärenden. Övervägande delen av de remissinstanser som uttalat sig i dennafråga ansluter sig lill gruppens förslag. Jag vill för egen del förorda att denav gruppen föreslagna ändringen genomförs och att således indrivnings-ärendenaöverförs till kommunerna. Jag går härefier över lill frågan ominkomslgränserna för reducering av bostadstilläggen. Dessa gränser har tidigarejusterats åriigen i takt med den allmänna inkomstulvecklingen. En dylikjustering bör göras även för , Inkomstgränsen lör oreducerat bostadstillägg är fastställd till en till stallig inkomstskall taxerad inkomstpå , för barnfamiljer och , för hushåll utan barn. Medhänsyn till inkomstulvecklingen förordar jag i likhet med 1972 årsskatleuiredning alt dessa gränser höjs med . till , resp, . skatleuiredning har föreslagil en enhetligreduktionsfaktor på 15 96 för bostadstilläggen i syfte att mildra demarginaleffekter som uppkommer vid avtrappning av tilläggen. Förslagei innebären förstärkning av bostadsstödet, framför allt för flerbarnsfamiljer imellaninkomstlägen. En bieffekt av förslaget blir dock enligt utredningen alltillägg skulle utgå i påtagligt högre inkomstskikt än . Utredningenförklarade sig vara medveten om att det såväl från administrativa somfördelningspoliliska synpunkter kunde resas invändningar mot all lålainkomstprövade stödformer utgå i så höga inkomstlägen som skulle bli falletenligt utredningens förslag.