prop · FX034 · 1974-12-31 00:00:00 — Är ordmärket mera allmänt känt torde ordet hafärgats därav i sådan grad att det för allmänheten framstår också som varumärkenär det används som firma. Konflikten sträcker sig alltså praktiskt settalltid utöver det renodlade firmaplanet, och i så fall får varamärketsinnehavare möjlighet att ingripa mot firmainnehavaren med stöd avvammärkeslagen. Härtill kommer att märket i allmänhet görs till dominerandebeståndsdel i firman så snart det är särskUt angeläget för ett företag attskydda ett varumärke även som firma. Utredningen har därför stannat för attinte ta upp någon bestämmelse i firmalagen om materiellt firmaskydd förvammärke. Däremot innehåller förslaget en bestämmelse som hindrar registreringav firma som är förväxlingsbar med annan näringsidkares varumärke (11 § förstastycket 5). I fråga om firmaskyddetsföremål skiljer sig övriga nordiska förslag från det svenska huvudsakhgen däri,att det danska förslaget imder bifirma inbegriper också beteckningar som avseren näringsidkares verksamhet i dess helhet, att kretsen av näringsidkare somkan ha bifirma bestäms annorlunda i de danska och norska förslagen samt 6 1974.1 saml. attenligt de danska, finska och norska förslagen sekundära kännetecken avutstyrselUknande och akustisk art faller utanför firmaskyddet. I sistnämndafall torde i stäUet den generalklausul som finns i dessa länders lagstiftningmot illojal konkurrens kunna bh tUlämplig. Utredningentar i sitt förslag efter förebUd från vammärkeslagen upp bestämmelser dels omförbud mot registrering av firma som är ägnad att vUseleda allmänheten och omhävande av sådan registrering, dels om möjhghet för domstol att meddela förbudmot användning av vilseledande firma. Ianslutning tUl förslaget om förbud mot registrering av vUseledande firma anförutredningen, att firmans intagande i offentligt register lätt kan avinnehavaren uppfattas som ett tillstånd att använda firman och av allmänhetensom en garanti för att firman är korrekt. I likhet med det stora flertalet avde vid enkät tUlfrågade anser utredningen att en allmän regel omregistreringshinder för vUseledande firma bör uppstäUas. En sådan regel har väsentligtstörre praktisk betydelse i firmarätten än i vanraiärkesrätten. I motsats tillvammärke anger firma ofta den företagsform under vilken verksamheten bedrivs,verksamhetens art eller omfattning eller kvalifikationer hos innehavaren.Ibland innehåller firma dessutom antydan om samhörighet med annat företag avoffentlig eller enskild natur. föreligger alltid att fhrmas uppgifter idessa olika hänseenden kan bli vilseledande. Utredningen har med hänsyn härtilltagit upp regeln om vilseledande firma i en särskild paragraf (10 §) och intesom i vammärkeslagen endast som en av punkterna i en katalog över specieUaregistreringshinder. Iutredningens förslag skiljs liksom i varumärkeslagen meUan vilseledande ochförväxling. Gränsdragningen beror på att olika intressen utsätts för risk attkränkas. Vid vUseledande åsidosätts främst ett allmänt intresse. Allmänhetenlöper fara att missledas i fråga om den prestation som ställs i utsikt ochförfarandet kan därför också te sig bedrägligt. Vid förväxling rör det sig ommisstag i fråga om verksamhetens identitet. Här är det främst innehavarensprivaträtt till firman som kränks. Vid vUseledande kommer enligt förslagetandra sanktioner i fråga än vid förväxling. I förra fallet, där det särskUtgäller allmänhetens intresse, kan företrädare för det aUmänna föra talan omförbud mot firmans användning och, där registrering har skett, om hävande ellerändring av registreringen. Rör det sig om förväxling och intrång i enskildrätt är det i första hand målsäganden som har att avgöra om talan skall förasoch i detta fall blir reglema om straff, ersättningsskyldighet och annanpåföljd för firmaintrång tUlämpliga. Blanduppgifter i firma som kan vara ägnade att vilseleda nämner Prop.1974: 4 83 utredningensådana som hänför sig till den associationsform under vilken verksamhetenbedrivs. För att förekomma vilseledande innehåller speciaUagama föreskrifter omobUgatoriska beståndsdelar i firma och om förbud att i firma ta in beteckningsom utmärker annan associationsform. Dessa bestämmelser täcker emellertid baraett fåtal situationer och registreringshindret i förslaget utgör därför ettviktigt komplement till speciallagamas föreskrifter om firmas innehåll. i speciaUagama förbjuds vidare i vissa fall användning av firmorsom anger verksamhetens art på vUseledande sätt. Det kan vara fråga om förbudför armat företag att i firma ta in något som utmärker verksamhet vUken bedrivsunder någon form av statlig kontroll eUer med stathgt bidrag. Exempel påföreskrifter av detta slag är förbuden mot användning av firma som innehållerordet bank och firma som ger sken av att innehas av allmän försäkringskassa. män firma är ägnad att vUseleda om verksamhetens art blir det av utredningenföreslagna registreringshindret tUlämphgt. Frågan om risk för vilseledandeföreUgger i detta hänseende aktualiseras i regel vid registreringsmyndighetensprövning endast när firmas innehåll strider mot de uppgifter om verksamhetensart som har lämnats i ansökan om registrering eUer i bolagsordning. I andrafall torde myndigheten normalt kunna utgå från att uppgift om verksamhetsartenär riktig. Någon undersökning eller speciell prövning härav behöver alltsåinte förekomma. Uppgifterom verksamhetens omfattning är inte sällan tUltagna i överkant för att gedenna sken av att ha en storlek som den i verkligheten inte äger. Detta kanske på olika sätt, bl. a. genom att i firma tas in ett geografiskt uttryck somanger ett vidsträcktare verksamhetsområde än det faktiska. Utredningen anseratt användningen av sådana s. k. pretentiösa firmor har blivit så värdig att dei stor utsträckning knappast ger allmänheten intryck av att verksamheten omfattning som firmans ordalydelse anger. Några allmänna riktiinjer kaninte uppställas för när pretentiös firma skall anses vUseledande. Registreringshindretbör enligt utredningen i detta fall tillämpas med varsamhet. Registrering börvägras endast där det är uppenbart att firman måste komma att vilseledaallmänheten. Härvid bör hänsyn i första hand tas tUl dess inverkan på folk iallmänhet. Somexempel på att firma anger vissa kvalifikationer eller egenskaper hos ettföretag eUer dess innehavare anför utredningen att i firman tas in uppgift omatt företaget är ett specialföretag i branschen eller inom visst område avdenna. I firma kan även ingå en yrkestitel som anger högre UtbUdning ellerannan särskild kompetens, stundom kombinerad med uppgift om medlemskap i någonorganisation. Huruvida vilseledande föreligger i här anförda fall beror av omde kvalifikationer eller egenskaper firman anger är representerade hosföretaget. Prop.1974: 4 84 kanerUigt utredningen uppenbarligen endast i viss utsträckning bh aktueUa förregistreringsmyndigheterna. Så bör bli fallet där firma antyder särskildkompetens på gmnd av högre utbildning eller auktorisation av myndighet ellerjämförlig inrättning. Innehåller firma t. ex. uppgift som apotekare,civilingenjör, jurist, läkare, auktoriserad revisor e. d. skall registreringvägras om inte i ärendet visas att firmainnehavaren eller annan som harinflytande i företaget besitter denna kompetens. Utredningenanför vidare som exempel på vilseledande firma att den oriktigt ger sken avsamhörighet med stathgt företag. Motsvarande gäUer om firma som oriktigtantyder santUiörighet med en betydelsefull organisation, t. ex.Landsorganisationen (). Förekomsten av ordet riks i en firma kan i vissa fallge firman en officiell prägel. Även användningen av orden svensk, svenska eUerSverige kan ibland göra detta. När firma oriktigt antyder samhörighet med annatenskUt företag eller med annan enskUd person sätts däremot i regel inte någotallmänt intresse i fara. I vissa fall kan dock ett sådant intresse trädas förnära genom att kundkretsen vilseleds. Omförbudet mot vilseledande firma råder enighet mellan de nordiska förslagen. andra ländernas förslag är bestämmelsen emellertid utformad hite som ettregistreringshinder utan som en allmän regel avseende även oregistrerad firma. förslag förvärvas ensamrätt till firma i första hand genomregistrering (2§ första stycket). Teoretiskt sett innebär det en betydelsefullnyhet att finnarätt inte längre vinns genom i b r u k-tagande. Från praktisk synpunktär dock enligt utredningen ändringen inte så omfattande. För flertaletjuridiska personer, däribland aktiebolag och ekonomiska föreningar, för vilkarättssubjektivitet och firmarätt är knutna till registreringen, medför den nyaordningen ingen ändring. De inte bokföringspliktiga näringsidkama, som tidigarekunnat förvärva firmarätt endast genom inarbetande, kommer genom möjlighetentill registrering av firma i ett gynnsammare läge än förat. I fråga ombokföringspliktiga enskilda näringsidkare och handelsbolag kan ändringen sessom en naturlig utveckling av den nuvarande ordningen, som innebär att de ärregistreringspliktiga och att registrering är avsedd att föregå firmasibruktagande. Hänsyntill rättssäkerheten talar enligt utredningen för att firmarättens uppkomstknyts till registreringen i stället för tUl ibmktagandet. När firmarättuppstår redan på grund av ibmktagande, blir rätten ofta okänd utanför en snävkrets av näringsidkare, och det är en källa tUl otrygghet över helafirmaområdet att senare tillkommen men välrenommerad firma riskerar att få vikaför en annan mer eller mindre obekant firma somtagits i bruk tidigare. Registrering är dessutom i jämförelse med ibraktagandeett bättre medel för förvärv av rättsskydd genom de praktiska fördelar somregistreringen ger. Genom registreringen blir rätten preciserad tUl föremål,omfattning och tidpunkt för ensamrättens uppkomst. Vid en konflikt kanensamrätten på enkelt sätt styrkas genom ett av myndigheten utfärdat registreringsbevis,medan varje annan bevisning om ensamrätten blir överflödig. Det har dock intevarit möjligt att förläna registreringen den betydelse som helst bör tillkommaden i ett system där en sådan åtgärd skall vara i första hand rättsgrundandeoch som den äger inom varumärkesrätten. För detta krävs nämligencentralregistrering, vilket man f. n. av praktiska och ekonomiska skäl inte harvelat föreslå i fråga om firma. Detta innebär att registrering avförväxlingsbara firmor i olika register inte helt kan förekommas. Utredningenanför ytterligare att förslaget att registrering skall gmnda firmarätt skallses som ett led i en samordning av reglerna inom firma-rätten ochvarumärkesrätten. Det är vidare en intemationell tendens att övergeförstebmkareprincipen tUl förmån för registreringsprincipen. Enligt utredningensförslag kan ensamrätt till firma utom genom registrering förvärvas även genominarbetning (2§ andra stycket). Utredningen anför att innehavare av inarbetatkännetecken måste sägas ha ett naturligt anspråk på rättsskydd. Inarbetningeninnebär att kännetecknet har använts i sådan omfattning att det efter hand harfått ett ekonomiskt värde, en goodwUl, som det framstår som en viktig rättsliguppgift att skydda mot intrång. I överensstämmelse härmed har utredningen, ianalogi med motsvarande regler i varumärkeslagen, uppställt registrering ochinarbetning som i princip likvärdiga grunder för förvärv av firmarätt. Medhänsyn tUl att en stor del av firmasubjekten enligt lag är skyldiga att registrerafirma och till att bmkaren av en oregistrerad firma löper risken att bliutesluten från fortsatt begagnande av firman genom att annan registrerar ellerhinner inarbeta samma eller hknande firma finns enhgt utredningen knappastnågon anledning att befara att antalet firmaregistreringar kommer att minska ominarbetan-deskydd ges ökad betydelse för oregistrerade kännetecken. Att registrering ipraktiken bereder en förmånligare stäUning än inarbetning är enhgt utredningenpåtagligt. Om konfhkt uppstår behöver innehavare av registrerad firma inte förasärskild bevisning om firmarättens tillvaro och föremål och i allmänhet inteheller om skyddsområdets omfattning. Den som åberopar inarbetning måstedäremot visa att firmans begagnande har lett tUl inarbetning och i regel ocksåstyrka tidpunkten härför samt omfattningen av det geografiska område där inarbetningenbestår. Ensamrätt på grand av inarbetning är vidare för sitt bestånd beroendeav att firman genom olika åtgärder förblir så allmänt känd att den kan ansesinarbetad. För vidmakthållande av firmarätt genom registrering fordrasvisserligen enligt förslaget viss användning av firmanmen i betydligt mindre omfattning än som fömtsatts för inarbetning. Enligt utredningensförslag skall firma anses inarbetad, om den här i landet är allmänt känd blanddem tUl vUka verksamheten riktar sig (2 § fjärde stycket). Självständigbetydelse får inarbetning sålunda liksom nu endast när den föreligger iSverige. Kravet att firma skall vara allmänt känd iimebär dock inte attinarbetande fordras över hela landet. Förslaget utesluter inte att samma firmakan inarbetas för två skUda företag i olika delar av landet. Utredningenuppställer inte något ovillkorligt krav på att den verksamhet firman avser skalldrivas i . En firma kan följaktiigen inarbetas här exempelvis genom attanvändas i reklam för att förbereda verksamhet i . Även om finnan intebegagnas på detta sätt kan den undantagsvis bli inarbetad här i landet. Eninarbetning är tänkbar som resultat av annonser i utländska, här spriddatidskrifter eller av omnämnanden i facktidskrifter av olika slag. Kännetecknetskall vara allmänt känt bland dem till vUka verksamheten riktar sig. Dennakrets, omsättningskretsen, består av den allmänhet som normalt kan beräknastillgodogöra sig företagets verksamhet samt av företrädare för den branschinom vilken företaget är verksamt. I den mån verksamheten endast är inriktad påen del av denna krets, exempelvis ett distributionsled, kan det räcka med attfirman är aUmänt känd där. Begreppet allmänt känd innebär inte att firmanskall vara känd av alla inom omsättningskretsen och kan inte heller preciserasså att den skall vara känd av ett visst antal av dem som tillhör derma krets.Det måste emeUertid alltid fordras att en så avsevärd del av kretsen kännertiU firman att denna redan till följd härav har fått ett påtagUgtgoodwillvärde. För skydd krävs att inarbetningen har fullbordats. De olikaåtgärder varigenom näringsidkaren försöker inarbeta firman medför sålunda intei och för sig skydd för denna, utan först sedan det åsyftade resultatet haruppnåtts inträder inarbe-tandeskydd. Utländskfirma har enUgt rättspraxis ett vidsträckt skydd i utan registrering.Det krävs inte mera än att det utiändska företaget har utsträckt sin verksamheteller vidtagit åtgärder för att utsträcka sin verksamhet hit. De skäl som kananföras för upphävande av regeln om ibmktagande som gmndläggande förfirmarättens uppkomst äger enligt utredningen endast delvis tillämplighet påutländsk firma, eftersom en sådan om man frånser fUialfirma inte kanerhålla registrering i . Utiändsk firma kommer därigenom i ett någotsämre läge, om firmarättens uppkomst anknyts tiU inarbetande i StäUet föribmktagande. Den hänsyn tiU rättssäkerheten som kan åberopas till stöd för denföreslagna regleringen äger dock gUtighet även i fråga om utiändsk firma.Eftersom utländsk firma inte heller bör erhålla bättre skydd än svensk firma,har utredningen stannat vid att Prop.1974: 4 87 skyddetför utländsk firma görs beroende av inarbetning som har gjort firman känd iSverige. Åtgärder i syfte att utsträcka en verksamhet hit kommer sålunda i ochför sig inte att grunda skydd så länge de inte har fått tUl resultat att firmanhar blivit inarbetad här. Den inarbetande-rätt förslaget ger torde enligtutredningen motsvara de förpliktelser som har enligt art. 8 iPariskonventionen. Utredningenpåpekar också att förslaget i vissa fall medför en utvidgning av utländskfirmarätt i förhållande tUl gäUande ordning. Firma kan undantagsvis anses sominarbetad i även om den utländske innehavaren inte har inträtt på densvenska marknaden eller på annat sätt använt sin firma här. Den firmarätt somkan förvärvas på detta sätt får i synnerhet betydelse för utomlands särsldltvälkända firmor genom det skydd som förslaget lagfäster för s. k. Kodakfirmor. EfterförebUd av varumärkeslagen har uttedningen vidare bland firmalagensbestämmelser om registreringshinder upptagit ett förbud mot att registrerafirma, om den är förväxlingsbar med firma, sekundärt kännetecken ellervamkännetecken, som vid tiden för ansökningen används av annan, samtansökningen gjorts med vetskap härom och sökanden inte har använt sin firmainnan det andra kännetecknet togs i bmk (11 § första stycket 6). Attkännetecknet används här i landet är inte nödvändigt för att denna regel skallvara tillämplig. Kännetecken som endast utnyttjas utomlands skall också kunnabeaktas. För bestämmelsens tUlämpning fordras emellertid att ansökningen hargjorts med vetskap om användningen, och detta krav torde i praktiken få tillföljd att huvudsakligen sådant utomlands använt kännetecken blir skyddat somhar blivit mera allmänt känt där eller som på gmnd av särskilda omständighetermåste anses ha kommit till sökandens kunskap. Genom det föreslagnaregistreringshindret torde enligt utredningen de mest stötande angreppen motutomlands välkända firmor kunna förebyggas. På gmnd av svårigheten att iregistreringsärendet visa vetskap hos den sökande kan hindret på detadministrativa planet huvudsakligen komma till användning i uppenbara fall. Iövrigt torde bestämmelsen få sin egentliga betydelse i samband med talan infördomstol om hävande av registrering. förslag kan endast firma och bifirma vinna skydd genomregistrering. Beträffande de s.k. sekundära kännetecknen anför utredningen attde med hänsyn till den växlande mångfald som förekommer inte bör kunnaregistreras utan att inar-betandeskydd som bör vara tillräckligt. Enregel härom har tagits upp i 2 § tredje stycket. Ett effektivare skydd kanvissa sekundära kännetecken, exempelvis flertalet firmadominanter ochfirmaförkortningar, få genom registrering som ordmärken enligtvarumärkeslagen. På samma sätt som enligt gällande rätt kan dessutom enligtförslaget firmadominant skyddas redan på gmnd av det förväxlingsskydd somtillkommer firman i dess helhet. 1974: 4 88 Rättenatt använda släktnamn som firma förutsätter enligt utredningens förslag atträtt till namnet består enligt reglerna i namnlagen. Går den bakomliggandenamnrätten förlorad, upphör även rätten att använda namnet som firma om intenamnets egenskap av firma har blivit primär och släktnamnskaraktären trätt ibakgranden. Något krav på registrering eller inarbetande av namnet uppställsdäremot inte. Det potentieUa firmaskydd som enhgt förslaget tUlkommernäringsidkares släktnamn fömtsätter inte heller att namnet har tagits i anspråksom firma. Detdanska kommittéförslaget avviker i fråga om firmarättens uppkomst från övriganordiska förslag, som på denna punkt är i princip överensstämmande, därigenomatt det vid sidan av registrering låter även ibmktagande medföra firmarätt.Detta gäller för såväl inländsk som utländsk firma. Enligt4 § första stycket i förslaget till firmalag innebär rätt till sådantkännetecken som skyddas i lagen att annan än iimehavaren inte får använda ettdärmed förväxlingsbart kännetecken som firma. Detta är den grandläggande regelnom firmaskyddets innehåll. Regeln innefattar inte bara egentlig firma utanockså bifirma, sekundärt kännetecken och näringsidkares släktnamn. Genom ordetkännetecken markeras att firmarättens föremål måste äga viss särskiljandeförmåga. Skyddet gäller emellertid för allt det som i det särskUda fallet visarsig ägnat som kännetecken. Något som saknar ursprunglig särprägel kan sålundakomma att åtnjuta skydd sedan det har blivit inarbetat som käimetecken för vissnäringsverksamhet. Liksom gäUande firmalag innebär också förslaget att enformellt riktig registrering av firma inte ger innehavaren befogenhet attunder alla förhållanden använda firman. Föreskrifterna om prövningen vidfirmaregistrering skall visserligen så långt som möjligt tillgodose ocksåregistrerhigssökandens intresse av att få en rätt som inte kan angripas på dengmnd att den inkräktar på allmänna intressen eller andras privaträtter. Men denbevakning av olika intressen som skall utföras i registreringsärendet måste ipraktiken bli ofullständig. Därför kan även användning avregistrerad firma utgöra intrång i annans rätt och medföra ansvar förfirmainnehavaren. Ifråga om släktnamn föreslår utredningen i 3 § första stycket en uttryckligregel att envar får i näringsverksamhet använda sitt släktnamn som firma, omdet inte är ägnat att framkalla förväxling med annans skyddade kännetecken.Genom förbehållet bibehålls den av hänsyn tUl andra bärare av samma namnrådande begränsningen i rätten att använda eget släktnamn som firma.Förbehållet får emellertid större betydelse än i gällande firmalag genom attförslaget upphäver skyldighetenför enskild näringsidkare och handelsbolag att ta in släktnamn i firma. Vidkollision mellan två firmor med samma släktnamn som huvudord finns därföralltid möjlighet att förbjuda innehavaren av den yngre firman att användasläktnamnet. Behov av sådant förbud kan inträda när firmorna på grund avsläktnamnets egenart eller starka inarbetning förblir förväxlingsbara trotstillägg. Firmaskyddet förnäringsidkares släktnamn innefattar enligt utredningens förslag också ettskydd för namnet som potentiell firma. Detta innebär att näringsidkare, även omhan inte använder sitt släktnamn som firma, har skydd mot att annan obehörigenanvänder namnet som sådant kännetecken (3 § andra stycket). Enhgtvammärkeslagen har näringsidkares släktnamn motsvarande skydd som potentielltvarakännetecken. De skäl som har anförts som motiv för regeln i varumärkeslagen,nämligen att så snart bärare av släktnamn är näringsidkare hans namn ter sigsom potentiellt varakännetecken för vUket han bör vara berättigad tillvarumärkesskydd, kan enligt utredningen överföras på firmaområdet och däråberopas med än större fog än inom varumärkesrätten. Även efter namntvångetsupphävande kan firma i vilken personnamn ingår förväntas vara en gmndtyp avfirma. Stora grupper av näringsidkare begagnar inte heller särsldlt varamärkeutan litar i stället till firma som kännetecken för olika yttringar avverksamheten. Det är sålunda i stor utsträckning via firma som släktnamnutnyttjas som varukännetecken. Det som enligtutredningens förslag förbehåUs firmainnehavaren med ensamrätt är kännetecknetsanvändande som firma. Eftersom firma är näringsidkarens namn faller härundervarje användning av firman i hans näringsverksamhet, vare sig det gäller attindividualisera honom själv, verksamheten som sådan eller någon yttring av den.Utredningen uppehåller sig också vid det inbördes förhållandet mellanfirmaanvändning och varamärkesanvändning (betänkandet s. 177) och konstateraratt i vissa fall både firmalagen och varumärkeslagen kan bli tillämpliga. I fråga om firmaskyddetsgeografiska omfattning föreslår utredningen, att rätten till registrerad firmai första hand skaU gälla inom område för vilket firman har registrerats. Dennabestämmelse kompletteras med ett tillägg varigenom firmainnehavarens rätt förvisst fall blir begränsad till del av registreringsområdet (4 § andra stycket). Det område för vUket firmaregistreras bör enligt utredningen såvitt möjligt avpassas efter de olikafirmasubjektens skyddsbehov. Skyddsbehovet har emellertid i aUmänhet intenågon bestämd geografisk omfattning vid viss företagsform eller vid visstslags verksamhet. Verksamhet som bedrivs av enskild näringsidkare ochhandelsbolag sträcker sig dock i allmänhet inte utanför den ort därnäringsidkaren är bosatt eller domicilierad. Det rör sig här i storutsträckning om mindre före- Prop.1974: 4 90 tagareoch för flertalet av dessa torde firmaskydd, inom den egna kommunen varatillräckligt. Men även sådana företagare kan begagna firma inom ett relativtomfattande område. Annonsering i en större lokaltidning medför exempelvis attfirman förs ut över en stor del av landet.