prop · FX0384 · 1974-12-31 00:00:00 — Det förekommer alt beställaren inte kan exakt uppge värdet avden egna insatsen och i sådant fall raåste tryckeriet inte sällan göratidsödande efterforskningar för att kunna fastställa ett skäligt värde. Medhänsyn härtill föreslår RSV, att värde av material och arbete, sora tillhandahållesav beställare, skall beaktas vid beskattningsvärdets bestämmande endast omvärdet uppgår till . för en reklamtrycksak. Ytterligare en fråga medanknytning tUl beskattningsvärdet tas upp av RSV. Frågan gäller den nedsättningraed av skatten på en postorderkatalog som RSV äger medge. Underhänvisning till en framställning från Postorderföretagens saraarbetskoraraittéföreslår RSV att nedsättningen ökas tUl och alt den skall gälla förpostorderförsäljningens andel av den totala försäljningen hospostorderföretaget. Förslaget syftar i sistnämnda del till att undanröja dentröskeleffekt som vid gällande regler uppkomraer för företag, varspostorderförsäljning understiger av totala försäljningen. Förslaget lederdock saratidigt, påpekar RSV, till viss skärpning av skatten för företag varspostorderförsäljning ligger i intervallet av totala försäljningen. Begränsningenav skyldigheten alt redovisa reklamskatt tUl företag med en skattepliktig orasättningav tUlhandahållen reklara av raer än . har enligt RSV använtssom elt konkurrensmedel. Det har framförts, att foretag som intebedrivit verksamhet som omfattas av reklaraskatten, påbörjat sådan verksamhetmen hållit den skattepliktiga omsättningen . Med hänsynhärtill föreslår RSV att gränsvärdet för redovisningsskyldighet sänks från . i skattepliktig årsomsättning, dvs. till det värde soragäller för redovisning av skatt på reklara sora skaltskyldig offentliggöreller fraraställer för egen räkning. bör dock enligt RSVbibehållas i fråga om redovisning av reklamskatt för periodisk publikation, soraär berättigad tUl skatteåterbetalning inora ra-raen för det s. k. gmndavdraget.Förslaget i denna del beräknas öka antalet redovisningsskyldiga från nuvarandeca 1150 till ca 1500. Flertaletremissinstanser anger inledningsvis sin principiella inställning tUlreklamskatten. Man hänvisar till tidigare avgivet yttrande över reklamutredningensbetänkande angående beskattning av reklam. 1974: 84 22 innebäratt den negativa inställning till en sådan beskattning, sora då frarafördes avett flertal reraissinstanser, återkommer i de nu avgivna reraissytlrandena. De reraissinstansersom företräder de skattskyldiga, reklambranschen och reklaraköparna anserallmänt alt skatten bör slopas med hänsyn tUl de tillämpningssvårigheter soravisat sig föreligga. Denna uppfattning fraraförs av bl. a. de femorganisationerna, LRF, SDRF, . ,marknads förbund och TU. KF anser alt skattefrågan bör oraprövas. LRFförordar att skatten avskaffas och uttalar dessutom att svårigheterna intelöses genom en utvidgad skattskyldighet. och industriförbundåberopar ledamoten uttalande. LO anser att reklaraskattenfyller en betydande och önskvärd funktion för att bromsa reklamens volymraässigautveckling. Skallen bör därför inte avskaffas raen ges sådan utforraning, attsvårigheter av skatteteknisk natur i raöjlig raån eliraineras. anser alt skatten raöjligen kan ha en god sanerande uppgiftbeträffande reklam sora inte gagnar sarahället. Skall skallen bestå måste dock tiUämpningenoch redovisningen förenklas. uttalar, alt de av reklam- utredningen angivna grundprinciperna för beskattningen och de av utredningenbeaktade konsumentsynpunkterna inte torde ändras eller rabbas genom de av RSVföreslagna ändringarna. Verket har därför inget att erinra raot dessa. KFdäremot anser att förslagen leder till att skatten avlägsnas från dess syfteatt göra reklamen mer informativ och objektiv. anför, att reklaraskatten, ora den skall bibehållas, raåsteändras i väsentliga hänseenden. Kammarrätten i menar att RSVrsskrivelse ej kan läggas till grund för den genomgripande omarbetning avförfattningen som frarastår som nödvändig. Utövernu anförda allmänna eller principiella synpunkter på reklamskatten harflertalet reraissinstanser behandlat de av RSV fraralagda ändringsförslagen. Inågra fall har även andra frågor tagits upp och förslag framförts om ytterhgareändringar. Skattepliktenför reklam som offentliggörs genom mässa eller utställning har tagits upp avflertalet remissinstanser. Med undantag för LO och TCO, som tillstyrker RSVrsförslag, är den allmänna uppfattningen att svårigheterna att beskatta denna reklamforraär så besvärande att reklaraskatten i denna del bör slopas. En sådan åtgärdanses inle i någon nämnvärd grad inverka på neutraliteten i beskattningeneller på skatteutfallel. Ett genomförande av RSVrs förslag anses åstadkommaendast begränsade förbättringar och leda till nyagränsdragningsproblem och utvidgad skatteplikt. Beskattningenav reklamtrycksaker har föranlett erinringar från åtskilliga remissinstanser. GeneraUullstyrelsenifrågasätter ora det är 1974: 84 23 möjligtatt åstadkomraa en likformig beskattning av reklamtrycksaker. Nuvarandetolkningsproblem torde kvarstå ora RSVrs förslag genomförs och därför bordeövervägas att slopa denna del av reklamskatten. Uttalanden av sararaa innebördgörs av bl. a. de fem organisationerna. Svenska Ijusreklamförbundetoch SDRF. Man vänder sig också raot att förslaget innebär en utvidgadskatteplikt. Även förordar att reklaratrycksaker undantas frånbeskattningen. RSVrsförslag att brevpapper, eraballage o. likn. artiklar skall betraktas soratrycksaker endast ora de i första hand är avsedda att utgöra reklaratrycksakerhar i allraänhet godtagits. Den överensstäraraelse med tullverkels nomenklatursom förslaget skulle leda till har mötts med tillfredsställelse. Kammarrätten iGöteborg avstyrker dock förslaget och förordar alt de berörda bestäraraelsernahelt utgår ur författningen. Även finner bestämmelsenöverflödig. RSVrs alternativa förslag att skatteplikt skall föreligga föralster sora innehåller säljarguraentering tillstyrks av LO raen avvisas av bl.a. . RSVrsförslag att skatteplikt skall föreligga för andra trycksaker så snart deinnehåller säljarguraentering och att undantagen bör begränsas till trycksakermed obetydligt reklarasyfte sora närraast har karaktär av neutralaffärshandling tUlstyrks av generaltullstyrelsen och LO, rae-den övriga reraissinstanserställer sig raer eller mindre avvisande tUl förslaget. Förslaget attundantagen skall anges endast i huvuddrag sora en vägledning för en närraareprecisering i anvisningar från RSV tillstyrks av TCO medan avvisar det som elt väsentligt avsteg från bmklig lagsliftningspraxis.Även ställer sig Iveksara till förslaget. KF och marknadsförbundbiträder ledaraoten uppfattning. De fem organisationerna och anser att nuvarande bestämmelser bör gälla mentolkas liberalare. Kammarrätten i , ochSveriges marknadsförbund påtalar att primärt avgörande för skattepliktsfråganmåste vara det huvudsakliga syftet raed tryckalstret. Härvid börhuvuddefinitionen för reklaratrycksaker gälla. Kammarrätten avstyrkerförslaget och förordar att de i anvisningarna tUl 5 § uppräknade undantagenslopas eftersom de strider mot huvuddefinitionen. Flera remissinstanser anserinte att förslaget innebär någon förenkling och vänder sig också mot att detinnebär en utvidgad beskattning. Behov av ytterligare definitioner av debegrepp som används beträffande reklamtrycksakerna framförs av vissa reraissinstanser. Förslagetom försäkran tUlstyrks av de fem organisationerna liksom av som dock föratsätteratt systemet utformas så att det inle medför ett betungande arbete förtryckerierna och deras kunder. Övriga remissinstanser stäUer sig tveksarama tiUeller avvisar förslaget. Poststyrelsen uttalar att förfarandet kan fraraslå soranödvändigt öm 1974: 84 24 Är detta inte fallet torde det vara tillräckligt att uppgift lämnaspå själva rekvisitionen av tryckeriarbeten. LO anser förslaget vara en onödigomväg. Bedöraningen bör utgå från trycksakens utforraning. LRF avvisarförslaget av det principiella skälet att försäkran skulle avges av annan änskattskyldig. KF ansluter sig tUl ledamoten skiljaktiga raening. Detsaramagäller sora dessutom framhåller att tryckeriema måstebefrias från ekonoraiskl ansvar och andra påföljder tUl följd av felaktigförsäkran från beställare. anser det vara elt svaghetsleckenall detta förfarande måste tillgripas men nödgas man till detta bör det förankrasi förordningen. Beträffandeden föreslagna utformningen av skatteplikten för annonsblad påpekarpoststyrelsen att en motsvarande klassificering av trycksaker sker med hänsyntill utgående dislributionsavgifter. Denna klassificering har fungerattillfredsställande och poststyrelsen anser att postverkels och riksskatteverketsbedömning borde samordnas. Liknande synpunkter anförs av Factu. Kantryckalstren definieras på ett tillfredsslällande sätt finns det enligtgeneraltullstyrelsen ingen anledning motsätta sig förslaget. Styrelsen liksom GAIpåpekar i della sammanhang alt utomlands utgivna tryckalster komraer att undgåbeskattning. Förslaget om att enbartannonserna skall beskattas i annonsbladen tillstyrks av kammarrätten iGöteborg, KF, LRF, de fem organisationerna, , TCO ochSveriges marknadsförbund. fraraför sora ytterligare skälför bifall tUl förslaget att det medför en nu saknad likformighet både i fråga oratidpunkten för skattskyldighetens inträde och beskattningen av egenannonsering. nadsförbundet anför vidare, att förfarandet rent teknisktkan utforraas så att annonsblad även i fortsättningen klassificeras sora reklaratrycksakmen görs till föremål för ett undantagsförfarande motsvarande det som reglerarnedsättning av skatt på postorderkataloger. Detta skulle enligt förbundetinnebära att tryckeriet aldrig behöver tveka om skatteplikten. Undantag böräven kunna raedges i förhand för annonsblad som framställs uloralands och försin i riket. TU anser alt konsekvenserna av verkets förslag icke ärtillräckligt utredda och föreslår därför alt dessa görs tUl föreraål förytterligare överväganden. RSVrsuttalande att kundtidningar och liknande trycksaker även i fortsällningen skallbetraktas sora reklaratrycksaker har mött invändningar från flera håll. KF,, och de fem organisationernaframhåller att huvudsyftet med en sådan publikation i många fall är att spridaen neutral information och mte alt offentiiggöra reklam. Publikationer av dessaslag raed neutralt innehåll bör inte beläggas raed reklamskatt. Vadavser program, matriklar och liknande trycksaker ställer sig kammarrätten iGöteborg frågande inför RSVrs utta- 1974: 84 25 lande alt program som till övervägande del innehållerannonser skall anses sora reklamtrycksak. Elt program är enligt karamarrätleninte framställt huvudsakligen i syfte att offentliggöra reklam och kan därförenligt definitionen icke hänföras tUl reklaratrycksak. Liknande synpunkterframförs av medan menar attutgivaren av dessa tryckalster bör betala skatt endast för införda annonser. Liksoranu bör dock skatt ej utgå för egen reklam. Förslagetom att presstöds- eller tidskriflsnämnden skall inkopplas i fråga om återbetalningav reklaraskatt har av flera remissinstanser uppfattats som oklart.Kammarrätten i framhåller att det i och för sig kan vara rikligt attflytta över beslutsfunktionerna till elt organ raed större fackraässigainsikter raen påpekar att förslaget hite anger hur beslutsfunktionerna skallfördelas. TCO delar uppfattningen att fördelningen av presstöd icke börbehandlas av beskatmingsmyndig-heten. , som också anseratt frågor av denna art bättre lämpar sig för avgörande äv de föreslagna nämndema,påpekar att besvär icke kan anföras över närandernas beslut. Införs besvärsrätthar förbundet inga invändningar raot förslaget. Liknande synpunkter fraraförsav . Förslaget tillstyrks av de fem organisationerna, KF, LO, LRF ochSveriges marknadsförbund. föreslår dessutom att beslutenskall fattas efter samråd med RSV. Factu anser däremot alt några rådgivandeorgan icke skall behövas ora postverkets klassificering av publikationer blirrättesnöre. någon närand skall tilldelas uppgiften bör den anförtros åt ensärskild för delta ändamål inrättad nämnd. TU förordar att klara bestämmelserinförs i förordningen. TU har dock ingen erinran mot att RSV i tveksamraa fallskall inhärata yttrande från presstöds- eller tidskriftsnämnden. Förslaget om den redaktionella ändringen av anvisningarnatill 9 och 24 §§ har tillstyrkts av de remissinstanser som uttalat sig härom. Vad gäller frågan om beskattningavklichéer och liknandeuppger sig kammarrätten i visserligen sakna förutsättningar alt bedömade administrativa och skattetekniska konsekvenserna av förslaget men finnerdet dock lärapligt från redovisningssynpunkt att beskattningsunderlaget sararaanfaUerraed fakturabeloppet. finner det angeläget att förslagetgenomförs då det f.n. föreligger avscy värda svårigheter att kontrollerautländsk leverantörs uppgift ora fördelning av skattepliktiga resp. ickeskattepliktiga kostnader. Övriga reraissinstanser sora uttalat sig avstyrker ellerställer sig tveksamma till förslaget. KF anser att förslaget betyder enåtergång till vad redan underkänt. Föratom administrativa svårigheterleder förslaget även till en utvidgning av beskattningsunderlaget. Prop.1974: 84 26 , och de fem organisationerna avvisar förslagelunder hänvisning tUl bl. a. alt det leder till ett utvidgat intygsförfarande.Även Svensk industriförening avvisar förslaget. kräver,om förslaget genomförs, att något omständligt inlygsförfarande inle skallbehöva tUlärapas för att tryckeri skall kunna underlåta att beakta tidigarebeskattad kliché. Förslagetatt av beställaren tillhandahållet arbete och raaterial inte skall beaktas vid bestäramandetav beskattningsvärdet, om värdet understiger , tillstyrks av , KF,LRF, , och de femorganisationerna. Kammarrätten i anser att värdegränsen bör höjas tillförslagsvis . Förslagetom ändrat procenttal för nedsättning av skatt på postorderkataloger anserPostorderföretagens samarbetskommitté inte helt tillgodose kravet påkonkurrensneutralitet. Nedsätlningsprocenten borde bestäraraas till 83 %.Nedsättning bör dessutora raedges för supplement till huvudkatalogen. finner det lämpligt att i delta sararaanhang införa en bestäraraelse,som möjliggör nedsättning av skatt vid införsel efler prövning redan innaninförsel äger mm. I övrigt har RSVrs förslag tillstyrkts av de reraissinstansersora uttalat sig i frågan. Förslagetom ändrade gränser för redovisningsskyldighet har tillstyrkts av samtliga reraissinstansersora uttalat sig i frågan. Några remissinstanser, bl. a. , påpekar attförslaget om det genomförs kräver en utvidgad informationsverksamhet från RSVrssida. Isamband raed reraissbehandlingen har vissa andra förslag tUl ändringar fraraförls.KF föreslår att pappersraatriser för kontorsoffset i likhet med stencUdupliceradealster bör ställas utanför beskattningen. Vidare föreslås att tidsgränsen för arkiveringsskyldighelenefter ansökan bör kunna förkortas och alt även utgivare av reklaratrycksak gesmöjlighet till förhandsbesked. vill föratom enterminologisk överarbetning av förordningen även ha förtydliganden av bestäraraelsernai 3 och 4 §§. Vidare föreslås redaktionella ändringar i 5 § och ändring av 23 §.Fraraslällning av bilaga till publikation innehållande reklara förpublikationen bör järaställas raed en i publikationen införd annons och befriasfrån skatt. Poststyrelsen förordar en modifiering av skatten så attmeddelanden av typen postadressuppgifter i telefonkataloger och annan från detallraännas synpunkt önskvärd information ej hindras av reklamskatten. () har i skrivelse till KungL Majrt föreslagit vissa ändringar i förordningen (1972r 266) om skatt på annonser och reklam. Förslagen tar sikte på att undanröja svårigheter i fråga om tiUämpningen av vissa delar av reklamskatten. Sådana svårigheter har föranlett ett flertal remissinstanser att kräva skattens avveckling. I all raänhet hänvisar man- tiU de invändningar mot eri reklambeskatlning sora tidigare framförts i yttrande över det förslag av reklamutredningen (SOU 1972r 6) på vUket reklamskatten bygger. Jag var på ett tidigtstadium medveten om att.en reklambeskattning i vissa delar kunde bli mer komphceradvid den praktiska tiUämpningen än vad man allraänt har att räkna raed i frågaom indirekta skatter. Detta beaktades också vid utformningen av skätteförslageti prop. En särskild rådgivande nämnd (reklaraskattenäranden) ställdestUl beskattningsmyndighetens förfogände och ett särskilt förhandsbe-, skedsinslitutinfördes för reklamskatten. Detta institut utvecklades ytterligare vidriksdagsbehandlingen. har haft en stor uppgift att fylla genom att inom ramenför nu gäUande bestämraelser försöka lösa de till-lärapningssvårigheter somuppkommit. Genom anvisningar, förhandsbesked och på annat sätt har omfattandevägledning för skattens tillämpning lämnats. Därmed har klarhet skapats imånga fall, där osäkerhet rådde vid skattens införande. Det finns eraellertidockså anledning understryka att de svårigheter som förelegat är begränsade tUlvissa delar av reklamskatten. Beskattningen av annonser, fUmreklam ra. har,såvitt framkommit, inte föranlett några större tolkningssvårigheter. Det finnsdärför enligt min mening inte bärande skäl för ätt avskaffa reklamskatten pågrand äv tekniska tillämpningssvårigheter i vissa delar. I stället bör, soraockså LO påpekat, åtgärder inriktas på att eliminera de skattetekniskasvårigheterna ulan alt den generella karaktär, som skatten nu har, ändras påsådant sätt att konkurrenssituationen mellan olika reklamforraer påverkas inågon raera väsenthg grad. Pågrandval av erfarenheterna från tillämpningen av reklamskatten föreslår RSVvissa ändringar i de delar som avser beskattningen av reklam som återges genomraässor eller utställningar och av reklamtrycksaker. Innan jag går in på dessaförslag vUl jag ta upp några frågor som ej behandlats av RSV och som ävengäller annonsbeskattningen. Medreklam förstås enligt 1 § andra stycket 2 reklamskatteförord-ningen meddelandesom har tUl syfte att åstadkomma eller främja avsättning av vara, fastighet,nyttighet, rättighet eller tjänst. Det finns enligt min mening anledning attlåta begreppet reklam omfatta endast meddelanden för kommersiellt bedrivenverksamhet. Jag förordar att detta anges i definitionen av begreppet reklam. Därigenom'bör det stå klart ex. de olika bildningsförbundens trycksaker med erbjudande om deltagande iolika avgiftsbelagda kurser inte skall betraktas som skattepliktigareklamtrycksaker och inte heller olika ideella föreningars erbjudanden ommedlemskap. Givetvis bör dock skatt utgå om ideell förening gör reklam ikommersiellt syfte, t. ex. för lotteri. I1 § andra stycket 3 reklamskatleförordningen definieras annons som särskilt utrymmesom upplåtits eller tagils i anspråk på annat sätt i trycksak för återgivningav text eller bild. I förtydligande syfte förordar jag att med annons ireklamskattehänseende avses utrymme som upplåts åt annan än utgivaren ochsådant utrymme i trycksaken som tagits i anspråk av utgivaren för egen reklam.Därmed uppnås bättre överensstämmelse med bestämmelserna öm skatteplikt förannonser. I sitt yttrande över RSVrsskrivelse förordar poststyrelsen sådan modifiering av annonsbeskattningen att raeddelande,t. ex. av typen postadressuppgifter i telefonkatalogen, inte hindras av reklaraskatten.Bakgrunden härtill är bl. a. att sådana uppgifter i den av utgivna telefonkatalogen,för vilka särskUd avgift utgår, anses som annonser i reklamskattehänseende.Detta är fallet om en abonnent vill ta in kompletterande uppgifter i abonnentförteckningen.Jag finner skähgt, att avgiftsbelagda uppgifter i den löpandeabonnentförteckningen i telefonkatalogen liksom den löpande texten iyrkesregistret tiU denna undantas från reklamskatt. Skatten bör träffa endastmeddelanden som återges på särskilt utrymme som är avskUt från den löpandeabonnentförteckningen på sätt som överensstämmer raed annonser på tidningarnasoch tidskrifternas textsidor. Jagförordar att bestämraelser om sådan inskränkning i annonsbeskattningen tas anvisningarna till 1 § förordningen. Enligt24 § andra stycket reklamskatteförordningen återbetalas skatt på enannonsomsättning ora högst 3 milj. kr. till den som ger ut publikation avdagspress- eller tidskriftskaraktär. Rätten tUl återbetalning kan vara föremålför ansökan om förhandsbesked. Talan mot meddelat förhandsbesked föres hosregeringsrätten. I första stycket av nämnda paragraf föreskrivs attskattskyldig kan få befrielse från skyldighet att inbetala reklamskatt. Så kanske när det är klart att den skattepliktiga annonsomsättningen inte överstiger3 milj. kr. Fråga om befrielse från inbetalningsskyldighet har i vissafall väckts hos RSV utan att frågan om återbetalningsrätt varit klarlagd.Frågan om befrielse har inte kunnat prövas som ett ärende om förhandsbeskedenligt 29 § reklamskatteförordningen. RSVrs beslut i frågan har därför fåttformen av ett vanligt förvaltningsbeslut, som kunnat överklagas till Kungl. Majrt.En sådan besvärsordning är enligt min mening olämplig. Talan mot beslut av RSVmed materiell innebörd bör inte föras hos Kungl. Jag förordar därför,alt 24 § ändras så att den grandläggande rätten till återbetalning tas in iförsta stycket. I andra stycket bör då anges att be- 1974: 84 29 frielsefrån inbetalningsskyldighet kan raedges raen endast under förutsättning atträtt till återbetalning först konstaterats föreligga. Begär en skattskyldig hosRSV sådan befrielse utan att återbelalningsrätten först klarlagts bör RSVdärför kunna meddela förhandsbesked i återbetalningsfrågan. Endast omåterbetalningsrätt bedömts föreligga bör särskUt beslut meddelas i befrielsefrågan. Ifråga om återbetalningsrätten förordar jag också i förtydligande syfte enändring i anvisningarna tUl 24 §. Jagövergår därefter till att behandla de av RSV framförda förslagen. Beskattningenav reklam som återges genom mässor eller utställningar är, framhåUer RSV,förenad med vissa svårigheter som har sin grand i de stadgade undantagen frånskatteplikt. Särskilt gäller detta undantaget i fråga om mässa ellerutställning, där försäljning av utställda alster utgör ett väsentiigt inslag.RSV föreslår därför att undantaget från skatteplikt begränsas till s. k.inköpsmässor. Vid remissbehandlingen harbeskattningen av reklara genom mässor och utställningar kritiserats underåberopande av såväl praktiska som principiella skäl. En allmän uppfattning ärockså att RSVrs förslag inte i någon nämnvärd grad undanröjertillämpningsproblemen. De flesta remissinstanserna anser att skatten i dennadel bör avskaffas och man framhåller att en sådan åtgärd inte skulle innebäraatt konkurrensneutraliteten i beskattningen åsidosätts. Jag har funnitövervägande skäl tala för att skatten i denna del bör slopas och förordarsåledes att de bestämmelser som gäller mässor och utställningar utgår ur reklamskatteförordningen. I fråga om beskattningenav reklaratrycksaker föreslår RSV, att det klart anges att brevpapper och annankontorsmateriel, emballage, etiketter o. d. ej utgör reklaratrycksaker. Ifråga om andra trycksaker föreslås, att undantagen begränsas till sådana somhar karaktär av neutral affärshandling och som helt saknar säljarguraentering.Därvid skall förekomst av endast firraanaran, varuraärke e. d. inte anses sorareklam. Vidare föreslås att författningen endast skall innehålla bestämmelsersom i huvuddrag anger skatteplikten för reklamtrycksaker. Med ledning härav fårdet vara RSVrs uppgift att i samråd med meddela erforderligaanvisningar, t. ex. i form av en systematiskt utarbetad handbok. För attunderlätta tillämpningen föreslås dessutom, att beställare av trycksak skall lämnaförsäkran till tryckeriet om syftet med det beställda alstret. Ianslutning härtill föreslår RSV, att annonsblad och andra annonsorgan intelängre skall anses som skattepliktiga reklamtrycksaker. Eftersom den skatt somutgår på sådant alster får avräknas mot skatten på annonserna anses dettaförslag inte innebära någon reell skatteändring. Förslaget motiveras rned, attdet föreligger vissa klassificeringsproblem. 1974: 84 30