prop · FX0397 · 1974-12-31 00:00:00 — Länsstyrelsenframhåller att den föreslagna ordningen passar bäst vid judiciella ingripandendär den sora ifrågasätts för åtgärder raåsle ha begått eller vara misstänkt förell brott för att en frihetsinskränkning skall äga rum. Vid beslut oraadrainistrativa frihetsinskränkningar gäller det att bedöraa sådana faktorersora vårdbehov och farligheten hos personer som har besvär i olika hänseenden.Enligt kan det inte anses självklart att ersättning i dessa fallautomatiskt skall utgå när en överordnad instans upphäver ett beslut om enfrihetsinskränkande åtgärd. Sora exempel på en sådan situation angerlänsstyrelsen det fallet att länsrätts beslut ora tvångsintagning i vårdanstaltöverklagas tUl karamarrätlen, sora raed upphävande av länsrättens beslutförordnar ora övervakning. lagförslag, sora för all ersättning skulleutgå krävde att del i efterhand befanns uppenbart att ingripandet var utan grand,skulle enligt mening i dessa fall leda tUl rimligare resultat.Länsstyrelsen anser att vissa andra av de ovan angivna nackdelarna ocksåskulle ha undvikits raed en uppläggnråg i enlighet raed della förslag. Vidareskulle lagens tUlärapningsoraråde autoraatiskt omfatta även förberedandeadministrativa tvångsåtgärder, vilka enligl lagförslaget raåste överklagassärskilt för att ersättning skall utgå. Länsstyrelsenfrarahåller att olägenhelema raed en ulforranråg i en- lighetmed lagförslag ligger i att det blir oklart i vilken utsträcknråg dennya lagen innebär en fördelaktigare reglering för den som blivit föreraål förtvångsåtgärder än vad sora redan gäller på grund av skadeståndslagen särat atten eflerhandsprövrung av beslutet ora frihetsinskränkning alltid raåste ske iersällningsärendet. anser det emellertid svårt att bedöma hurpass allvarliga dessa ölägenheter är. Sålunda lorde raan, i raotsats till vadsom är fallet i skadeståndslagen, direkt kunna ange i lagtexten alt iersätlnrågsärendet hänsyn även skall tas till faktorer som inte var kända förden myndighet som fattat beslutet om frihetsinskränkning. Denefterhandsprövning som raåste ske kan enligt inle näranvärt skiljasig från en sådan prövning sora ansetts kunna genoraföras beträffande raål oraersättning enligt skadeståndslagen. förklarar sig raedveten omalt de förenklingar i förfarandet som den i betänkandet föreslagna ordningeninnebär har stora fördelar men anser del tveksamt ora dessa uppväger deolägenheter sora är förknippade raed förslaget. Hovrättenöver och anser som närraare framgår av den tidigareredogörelsen att ersättningsreglerna såvitt avser judiciella frihetsinskränkningarbör anknyta till de nytUlkorana bestäraraelserna i RB om ersättning förrättegångskostnad. I fråga ora adrainistrativa frihetsinskränkningar anserhovrätten att det ligger närraast tUl hands att koraplettera skadeståndslagenraed elt stadgande sora raedger att ersättning, oberoende av fel ellerförsuraraelse, utgår då frihetsberövande varit ograndat. 4Vilken nyprövning bör kunna utlösa ersättningsskyldighet? 4.1Ändring av beslut om slutlig frihetsinskränkning Utredningensförslag att beslut sora fattats i såväl extraordinär sora ordinär väg skallkunna utlösa ersättningsskyldighet har godtagils eller lämnats utan erinran avdet övervägande antalet remissinstanser. JKförklarar sig i huvudsak inte ha något att erinra raot utredningens förslagbeträffande avgränsningen av de frihetsinskränkningar och av den nyprövning somkan utlösa ersättningsskyldighet. Han vill dock väcka frågan ora inte också ivissa fall rayndighets hävande av eget beslut ora frihetsinskränkning bör kunnagrunda ersättningsanspråk. JK syftar bl. a. på det fall alt en doraslol finneralt dess häktningsbeslut grundats på ett oriktigt antagande ora någotsakförhållande (sora dock inte påverkar åtalsfrågan). Häktningsbeslutet hävs dåoraedelbart utan att frågan behöver föras till högre instans. JK anser allersättningsrätten för sådant fall bör vara densamma som vid ändring efleröverklagande. Närdet gäller att bestämma de situationer sora bör föranleda rätt tiU ersättninguppslår enligt RÅ ett dUerama, som är svårt att lösa på ett ur alla synpunktertillfredsslällande sätl. Skyddet raot ingrepp i friheten förutsätter enlagsliftning, som ger smidiga lösningar och inte vållar de rättstillärapanderayndigheterna onödiga svårigheter. Det är dock uppenbart att del inte går altåsladkoraraa en lagsliftning som helt förebygger misstag vid tillärapningen.Under förutsättning att nya omständigheter inte tillkorarait skall enligtförslaget beslut, sora av överinstans ersätts raed ett lindrigare, kunnagrunda rätt till ersättning. däremot den instans sora fattat beslutetsjälvmant ändrar della, utgår i princip inle någon ersättning. RÅ frarahåUeralt utrednrågens förslag till lösning inte är invändnrågsfritt och all det tordevåUa rättstillämpningen åtskilliga svårigheter. Det är tydligt, anför RÅ, attåtskilliga tveksamma tolkningsproblem kan uppkoraraa, bl. a. när det gäller attjämföra två olika besluts svårighetsgrad. Genom att de ordinära rättsmedlenjämställs med de extraordinära har raan anledning räkna med alt antaletfullföljdsärenden kommer all öka. Inkonsekvenser kommer också alt uppstå. Orasålunda en person häktas och sedermera fälls till ansvar for brottet skall ejersättning utgå. Skulle han däremot ha fått bifall till ell överklagande av häktningsbeslutet,har han enligt förslaget rätt till ersättning, oaktat han sedermera fälls liUansvar för brottet. Enligl RÅrs raening är del nödvändigt med en ytterligareöversyn av er-sätlningssituationerna och deras inbördes förhållande. Liknandesynpunkter framförs av överåklagaren i . 4.2 Ändring av beslut om förberedande frihetsinskränkning Förslaget alt ersättning för förberedande adrainistrativafrihetsinskränkningar endast skall utgå om beslutet därom överprövas ochändras diskuteras i några reraissvar. i anser alt det i och för sigkan diskuteras ora inte en längre gående rätt tiU ersättning bör införas. Detligger enligl i sakens natur att förberedande adrainistrativa frihetsinskränkningartiUkoraraer efter suraraarisk prövning särat att fortsatt utrednhig kan ledatill annat resultat än sora kunde förutses då det förberedande beslutetfattades. den nya utredningen skulle ge vid handen att det saknades fog förden förberedande åtgärden ter det sig olyckligt om inle ersättning kunde utgå.Enligt bör det kunna gå alt för dessa fall införa en regelmotsvarande den sora har föreslagits för ulskrivningsfallen. påpekar alt det av betänkandet fraragåratt ändring av beslut som fatlats av polisrayndighet enligl 7 § lagen orasluten psykiatrisk vård (LSPV) ej skaU kunna medföra ersättning. Eftersom dethär rör sig ora raycket kortvariga omhändertagandelider sora endast i extremaundantagsfall överstiger 24 timraar anser sig styrelsen i denna del kunnatillstyrka förslaget. Vad däreraot gäller det juridiskt likartade fallet vidintagning enligt 8 § LSPV, där efter vederbörlig prövning utskrivning skettenhgt 9 § sararaa lag, hävdar styrelsen en från betänkandet avvikande uppfattning.Enligt styrelsen kan det antas att den största risken för ej korrektafrihetsberövanden enligt LSPV föreligger vid tillämpningen av dessa paragrafer.Anledningar härtill kan bl. a. vara felaktigheter, missuppfattningar eller frånanhöriga lämnade överdrivna påståenden som intagits i vårdintyget eller attdelta, utan att vara enligt LSPVrs beslämmelser för gararaalt, ej längrespeglar de vid intagningstillfäUet aktueUa förhållandena. I dessa fall kanskadeståndslagens beslämmelser ofta inte tiUämpas, eftersom det här ej behöverföreligga fel eller försummelse vare sig vid vårdintygets utfärdande eller vidintagningen. anser att det ej heller kan hävdas, attvederbörande överläkare i dessa fall alltid skall oraedelbart avslå ansökanora intagning, eftersora denne raåste kunna utgå från att vårdintygsuppgifternaär riktiga. Uppenbarligen bör i dessa fall ersättning kunna utgå raed vissreservation för de fall där vård enligl sjukvårdslagen i StäUet blir aktuell. 8 1974.1 saml Nr 97 Prop.1974: 97 114 Förslagetatt slutiig utskrivning under vissa oraständigheter skall kunna föranledaersättningsrätt har godtagits eUer läranals utan erinran av de flestareraissinslanserna. I några reraissvar förordas dock inskränkningar imöjligheterna tiU ersättning vid slutiig utskrivning. Enligtlänsstyrelsen i har utredningen anfört starka skäl för införandeav ifrågavarande bestämmelse. Beträffande personer sora intagits i vill dock ifrågasätta oraregeln är lämplig. Det torde nämligen knappast förekoraraa alt andra änpersoner raed svåra alkoholproblera tas in i sådan vårdanstalt och urprincipieU synpunkt ter det sig tvivelaktigt att JK tiUerkänns befogenhet all iden utsträckning sora föreslagits överpröva beslut sora fattats av domstol.Liknande synpunkter gör sig gällande i fråga ora personer sora intagils ellerkvarhåUits i ungdoms-värdsskola. erinrar om att förslagel att slutlig utskrivning från vissavårdanstalter skall kunna grunda ersättningsrätt utgör ett avsteg från denprincip sora eljest bär upp lagförslaget, nämligen att ett beslut om ingripandeskall ha blivit ersatt av ett beslut av annat innehåll och leder tUl alt denersällningsbevUjande myndigheten får pröva om intagning var riktig eller inte. Enliglnäranden bör den person sora anser sig med orätt inlagen på anstalt ha intresseatt överklaga själva intagningsbeslutet, enär han endast därigenora fårutplånad den klick på sin person sora han torde anse att intagningen utgör.Överklaganden av intagningsbeslut är emellertid sparsamt förekommande. Enligtnäranden har utredningen därför sannolikt rätt i sin förraodan att flertalet avdem sora ogillar sin intagning agerar i förra av begäran ora utskrivning.Nämnden frarahåller att om raan, såsora rimligt är, tar större hänsyn tilldella faktiska förhål-' lande än till den formella beslutsordningen, det kanfinnas anledning överväga ett förfarande som avvisats för det stora flertaletfall som går in under lagförslaget. Ett sådant övervägande bör ske motbakgrunden av den eller de nackdelar som kan vara förenade raed den för dessafall föreslagna anordningen. Den föreslagna anordningen innebär att det i sistahand blir domstol som har att avgöra om fog funnits för intagningen. Denföreslagna preskriptionstiden utgör i detta fall inte något hinder mot attavgörandet kommer , ev. åratal, efter det såsom obefogat påståddaingripandel. Ju som förflutit mellan intagningen och prövningen aversättningsanspråket, dess mindre är utsikterna att koraraa till verkligklarhet i bedöraningen av det rättraätiga i intagningen. DärtUl kommer attprövningen skall ske av juridisk instans utan inslag av psykiatrisk expertis. Hurpass allvarliga de nu berörda nackdelarna skall anses vara är enligtpsykiatriska närandens mening väsentiigen beroende av frekvensen av fall, ivilka ersättningsanspråk kan komma att resas. Inte formellt men väl reellttorde ett betydande bortfall ske av de ärenden, i vilka det för vederbörandesjälv står helt klart att omständigheterna vid utskrivningen var andra än vidintagningen. Vad återstoden beträffar förmodar psykiatriska nämnden att detvisserligen endast blir en minoritet av det till LSPV hörande klientelet sorakomraer att raed förslagets utformning resa ersättningsanspråk men att det dockicke blir någon obetydlig procentandel som i varje fall koraraer alt begagnadet första ledet i ersättningsförfarandet, d. v. s. framställning tUl JK. Nämndenanför att det förekoraraer raycken propaganda raed syfte att hos en oinitieradallraänhet skapa föreställningen alt de rättssäker-helsgarantier som oragärdarintagning på anstalter av olika slag ej är något alt lita till eller, klarareuttryckt, att i sådana sararaanhang godtycket har stort spelrara. Utan attöverdriva synpunkten säger sig psykiatriska nämnden vilja ifrågasätta om inteden nu aktuella bestäraraelsen är ägnad alt befästa en sådan föreställning.Anledningen tUl att den kan länkas få en sådan effekt är att den saknarbegränsning av rätten för envar för anstallsvård utan eget saratycke inlagenperson att utan näranvärd egen kostnad resa skadeståndsanspråk raot staten. Enligtvad näranden funnit är bestäraraelsen tiUäraplig även på den, vars intagningskett raed stöd av 12 § LSPV. Förordnandet enligl 31 kap. 3 § BrB utgör i såfall det påstått obefogade ingripandet. Näranden frarahåller all del inte tordevara ovanligt alt förordnandet tillkorarait på grund av att i utlåtande översinnesundersökning rekoraraenderats en kort tids sluten psykiatrisk vård. Detär därför långt ifrån uteslutet att när utskrivning sker efterintagningen, omständigheterna är väsentligen oförändrade. För psykiatriskanäranden frarastår det som en omöjlig situation all den ena domstolen i enskadeståndsprocess skulle pröva om en åtgärd av den andra domstolen varitotUlräckligt grundad. Sammanfattningsvisanser psykiatriska nämnden att ersättningsraöjligheten i utskrivningsfallenkan tillstyrkas endast ora den väsentligt inskränks. Näranden åsyftar eninskränkning i två hänseenden. Resonemangetatt begäran om utskrivning är enklare än att överklaga intagningsbeslutet ärenligt närandens raening bärande endast ora begäran ora utskrivning eller enutskrivning utan initiativ av den intagne koraraer kort lid efter intagningen.Har det däreraot förflutit raellan de båda händelserna, frarastårdet inte längre sora naturligt all se frarastäUningen om utskrivning som enförtäckt missnöjesyttring raed intagningen. Man har då i stället anledning alttolka den intagnes passivitet som ett accepterande av intagningen. Nämndenerinrar om att utredningen har varit inne på denna tankegång raen raed hänsyntill de individueUa variationerna i vårdtiden inle velat ge en tidig eller senutskrivning annan betydelse än som en ledning för ersättningsfrågansbedöraande. Med hänsyn till närandens intresse av en begränsning avundantagsregelns räckvidd vill näranden föreslå uppställandet av en tidsgräns,efter vilken elt utskrivningsbeslul ej skulle ge raöjlighet till ersättning fören påstått obefogad intagning. Nämnden anser att den angivna tiden bör räknastill dess utskrivningsfrågan aktualiserats genora ansökan av patienten ellerannan sora är ansökningsbe-rättigad, genom beslut av överläkaren eller genoradennes anmälan till utskrivningsnämnd eller beslutsnämnd. Hur sora börbestäraraas kan raan naturligtvis ha olika raeningar ora. Bestäras liden tilltvå raånader för intagningen skulle enligt nämndens mening skäligtrådmm ges den sora ansåg sig orätlraätigt inlagen men valde att söka återvinnafriheten genora ansökan ora utskrivning. Nämnden framhåller att del fördaresonemanget frärast äger tillärapning på närandens korapetensoraråde men attdet också har sin tillärapning på de båda andra vårdlagar som avses med den ifrågavarande bestämmelsen. Men även om mot förraodan så råte skulle varafallet, väger i varje fall vårdfallen enligt LSPV kvantitativt så tungt attresone-raanget enligt näranden bör beaktas åtrainslone för dess del. andrainskränkningen i ersättningsraöjligheten sora nämnden åsyftar är all den intebör gälla då intagningen ägl rum på grund av domstols förordnande enligt 31kap. Utskrivningsnämndenför anser att tillämpningen av bestämmelsen i frågaora utskrivningsbeslut lorde bereda svårigheter och raedföra järaförelsevishöga krav på bevisningen om beslutets oriklighet. Enhgt utskrivningsnämndenför torde det knappast råda någon tvekan om att möjlighet tillersättning bör finnas i de fall som nämns i den ifrågavarande bestämmelsen.Näranden utgår ifrån att när det gäller LSPV utredningen med beslut omkvarhållande avser Överläkares beslut enligt 9 § i denna lag. Närandenframhåller att slutlig utskrivning enligt LSPV i vissa fall beviljas avöverläkare och i andra fall av utskrivningsnärand eller, efler överklagande, isista hand av psykiatriska näranden. Del hör enligt nämnden till vanlighetenatt patient gång på gång återkommer med begäran ora utskrivning särat attÖverläkaren respektive ulskrivningsnäranden därför ofta nödgas raeddelaavslagsbeslut, innan patienten kan bli försöksutskriven eller slutligtutskriven. Enligl utredningens förslag är det emellertid endast beslutet omintagning eller kvarhållande sora kan bli föreraål för prövning iersättningsärendet. Detta innebär att en slutiigt utskriven patient saknarmöjlighet till ersättning enligt förslagel ora ingripandebeslutet visserligenvarit befogat raed patienten utan tillräcklig grund raåsl kvarstanna päsjukhuset än sora varit nödvändigt, trots att han ansökt omutskrivning. vill därför ifrågasätta om inte avslag påbegäran ora slutlig utskrivning bör järaställas med beslut ora kvarhållandeoch på så sätt bilda underlag vid prövning av ersättningsfrågor enligtlagförslaget. ifrågasätter ora man vid tillämpningen av den ifrågavarande bestämmelsen bör göra åtskillnad mellan placering i ungdomsvårdsskola och placering i annan vårdförra, t. ex. barnhera. Enligt förvaltningen borde det övervägas ora inte ersättning kunde till- koraraa även när någon har varit placerad i barnhem eller enskilt hera under sararaa förutsättningar sora gäller den sora utskrivits från ungdorasvårdsskola. iHelsingborg har förståelse för utredningens förslag raed tanke på altklagovägen sällan anlitas. Även om bestämmelsen bör uppfattas sora elt undantaganser förvaltningen dock att den inger betänkligheter. Förvaltningen biträdereraellertid förslaget i förhoppning att den aviserade förstärkningen avrättshjälpen vid adrainistrativa frihetsberövanden raed all sannolikhet komraeratt rainska surrogatutskrivningarna. 5Vilka samhällsåtgärder bör ersättningsskyldigheten avse? Länsstyrelseni anser att utredningens resoneraang rörande begreppetfrihetsinskränkning är järaförelsevis allmänt hållet. Tolkningssvårigheter vidtillämpnrågen på det enskUda fallet kan enligt uppstå ochraotverka önskeraålet ora klara och enkla regler. anger somexempel att föreskrifter enligt 26 § barnavårdslagen och 36 §nykterhetsvårdslagen kan ge upphov till tvekan huruvida frihetsinskränkningverkligen skett. Mycket kari exempelvis bero på vilken påföljd ett brott motett konkret förbud skulle ha utiöst i det en- På passlagstiftningens område kan ifrågasättas ora en begränsad efter besvär upphävd inskränkning i gUtigheten av ett pass bör konstituerarätt till ersättning. Utanför egentiiga verksarahetsorarådepekar på 9 § utlännrågslagen, där det sägs att uppehållslUlslåndkan begränsas tUl viss kanske obetydlig del av riket. TCO ifrågasätter ora raanbör göra den icke ersättningsberättigade tiden så lång sora 24 timraar. raening bör utgångspunkten vara att ersättning skall utgåoberoende av hur frihetsinskränkningen varat. Den vanligaste typen avekonomisk skada vid obefogade frihetsinskränkningar torde vara förlust avarbetsinkomst och en sådan skada kan obestridligt vara lika stor under ettfrihetsberövande som varar tolv limmar eller ännu , som under ettfrihetsberövande som varar under 24 timraar. ÄtskiUigareraissinstanser har närraare diskuterat de frågor och svårigheter sorauppkoraraer vid tillärapningen av de bestämmelser sora upptar förutsättningarnaför ersättningsskyldighet. RÅ berör en situation sorakan inträda vid häktning när fråga är ora flerfaldig brottslighet och näranersom exerapel alt en person häktats för brott och därefter åtalas för dettabrott järate annan brottslighet. Domstolen ogillar åtalet för det brotthäktningsbeslutet avser raen dömer den tilltalade för övriga brott. RÅ finnerdet för sin del uppenbart alt ersättningsrält i denna situation inte börförekoraraa under förutsättning all den tilltalade kunnat häktas för denbrottslighet som föranlett den fällande domen. En motsatt ordning skulle bl. a.raedföra att åklagare när ny brottslighet upptäckts är tvungen att utvidgahäktningsbeslutet. a. all det ankomraer på styrelsen att fastställa verkslällighetstidenför fängelsestraff. På grund av den noggranna kontroll sora sker vidbestäraraande av verkställighelstider samt delgivningsförfarandet är risken föratt någon får undergå för långt frihetsstraff ytterst liten. Skulle detta ändåinträffa bör självfallet ersättning kunna utgå förutom enligt skadeståndslagenäven enligt lagförslaget. Interneringsnämndenerinrar om att ersättning enligt förslaget skall utgå för obefogadefrihetsberövanden och för vissa andra inskränkningar i rörelsefriheten. Gränsdragningenmellan de olika formerna av ingripanden är råte betydelselös, då enligtförslaget ersättning för hdande skall utgå i princip endast för obefogadefrihetsberövanden. Oklarheter kan emellertid uppstå, när det gällertillämpningen av lagen ora behandling i fångvårdsanstalt. Interneringsnämndenpåpekar vidare att ersättning enligt förslaget kan utgå, om någon utsatts föringripande till följd av beslut vid myndighetsutövning. En handläggning avmyndighet sora inte innefattar beslut skall alltså inte kunna läggas lUl grundför ersättningskrav. I betänkandet sägs att ett beslut varigenora villkorligfrigivning vägras bör, oavsett ora ansökan behövs eller ej, anses ha föranlettfortsättningen av frihetsinskränkT ningen och att ett senare beslut ora ändrråghäri därför bör kunna utlösa ersättningsrält. När del gäller påföljdeninternering ankoraraer det på övervakningsnämnden att självmant pröva fråga oraövergång till vård 1974: 97 118 utoraanstalt med vissa intervaller (30 kap. 6 § andra st. BrB.). övervakningsnämndensprövning utmynnar emellertid inte i något beslut ora övergång tUl vård utoraanstalt utan i att övervakningsnäranden, ora den finner att den dörade böröverföras tUl vård utora anstalt, hänskjuter frågan till interneringsnärandensprövnråg (30 kap. 6 § tredje st. BrB.). övervakningsnäranden vid sråprövning ej finner alt hänskjutande till interneringsnäranden bör ske, lordedetta ställningslagande inte vara elt sådant besråt ora frihetsberövande sorakan utlösa ersättningsrätt. Ungdomsfängelsenämndentar upp vissa frågor sora gäller ungdoras-fängelseklientelets räll tillersättning och ifrågasätter om inte regeln ora ersättning vid utskrivning eftervård bör utforraas så, alt den blir till-läraplig även beträffande personersora verkställer ungdorasfängelse. Hovrättenöver och ställer sig kritisk till alt ett beslut varigenoravillkorlig frigivning vägras kan utlösa ersättningsrätt, om det ändras genoraett senare beslut. Bortsett från att det väl härvid måste fordras att detsenare beslutet har raeddelats efter överklagande synes det angivna exerapletpeka på att den föreslagna lagen lockar till elt olyckhgt resultat. Saratidigtsom man råte kan vara säker på alt denna medför ersätlningsrätt i de verkligt behjärtansvärdafallen synes dess formella uppbyggnad leda till all ersättning skall utgå fören raängd smärre frihetsinskränkningar som ter sig föga ersättningsvärda.Hovrätten ifrågasätter ora råte förslaget härigenom skulle leda till enfelsatsning av allmänna raedel och väcka opposition. Kriminalvårdsnämndenframhåller att den föreslagna lagen föranleder flera tolkningsproblem. Med denvidsträckta bestämning av begreppet frråetsinskränkning som förslaget innebärfaller därunder också beslut om fortsättning av en redan pågående åtgärd.Enligt nämnden föreligger eraellertid från såväl principiella sora sakligautgångspunkter helt art-skUda situationer, när någon t. ex. genora häktningberövas frråeten och när en person sora undergår brottspåföljd råom raraen fördenna påföljd hålls kvar i anstalt, t. ex. på grand av vägrad villkorligfrigivning. När någon häktas, görs ett ingrepp i den frihet sora denna personåtnjuter. Förutsättningarna härför är noggrant angivna i lag. Vid fråga ora viUkorligfrigivning av någon sora är intagen i fångvårdsanstalt skall prövas, ora hanskall försättas i frrået innan den tid har gått till ända sora domstol bestämti den dom sora hgger till grund för verkställigheten. I raotsats till vad soragäller för häktning finns här utryrarae för en vidsträckt diskretionärprövning, vid vilken krirainalpolitiska och behand-lingsraässiga synpunkter görsig gällande. Frärast beaktas de oraständigheter sora från den intagnessynpunkt bäst talar för hans rehabilitering.