prop · FX0329 · 1974-12-31 00:00:00 — 1 fråga om de anställda handelsresandena innehållerkommissionslagen inte några-bestämmelser om piovisionsnota. De sakkunniga föreslär den ändringen i gällande regler attprovisionsnota skall utfärdas en gäng i kvartalet och dä uppta de försäljningsavtalsom fullgjorts eller bort fullgöras av huvudmannen.Vidare föreslås att reglerna om provisionsnota skall omfatta även sädanaanställda handelsresande som är provisionsavlönade. Vad de sakkunniga sålundaföreslagit har i allmänhet godtagits under remissbehandlingen. Ett parremissinstanser anser dock att provisionen bör redovisas . För min del anser jag att de sakkunnigas förslag i frågaom provisionsnota utgör en lämplig avvägning. Jag förordar därför attkommissionslagens regler ändras i enlighet med förslaget. De sakkunniga påpekar att det ibland kan vara svårt för enhandelsagent eller en handelsresande att med säkerhet avgöra om den utbetaladeprovisionen stämmer överens med vad han har att fordra. Det kan därfördiskuteras att ge mellanmannen rätt att i erforderlig omfattning granska De sakkunniga anser dock att ensådan rätt skulle fä en alltför ingripande effekt och avvisar därför tanken påatt i lagen föra in några bestämmelser härom. De sakkunnigas ståndpunkt har lämnats utan erinran av detstora flertalet remissinstanser. Ett par instanser, däribland TCO, anser dockatt mellanmannen bör ges en möjlighet att i erforderlig omfattning granskahuvudmannens räkenskaper. Enligt TCO:s mening bör man dock i första hand prövaförhandlingsvägen för att uppnå detta mäl. Skulle denna väg inte visa sigframkomlig, bör lagstiftning prövas. Enligt min uppfattning måste det i mänga fall vara avintresse för handelsagenten resp. handelsresanden att ta del av huvudmannensbokföring för att därmed kunna kontrollera att han har fått ut rätt provision.Liksom de sakkunniga anser jag dock att rnan inte bör föra in några regler pädenna punkt i kommissionslagen. 1 stället bör problemet, som TCO har påpekat,lösas genom förhandlingar mellan berörda fackliga organisationer. Jag villockså erinra om mellanmannens möjlighet att genom editionsföreläggande avdomstol fä tillgäng till huvudmannens räkenskaper i fall dä det finns anledningmisstänka att provisionsbelopp inte har redovisats. 6.8 Ikraftträdande m. m. Jag föreslår att den nya lagstiftningen träder i kraft denI . Enligt allmänt vedertagna grundsatser bör nyacivilrättsliga bestämmelser inte tillämpas i fråga om rättsförhållanden somhar uppkommit före bestämmelsernas ikraftträdande. Med hänsyn härtill föreslårde sakkunniga som huvudregel att äldre bestämmelser även efter den nyalagstiftningens ikraftträdande skall äga tillämpning med avseende pårättsförhållandet mellan huvudmannen och mellanmannen i de fall där avtaletdem emellan har slutits före nämnda tidpunkt. Jag ansluter mig till desakkunnigas förslag på denna punkt. Liksom de sakkunniga vill jag emellertidframhålla att även om det ursprungliga avtalet har tillkomniit före den nyalagstiftningens ikraftträdande, sä blir ändringar eller tillägg till avtalet underkastadeden nya lagstiftningen, om ändringarna eller tilläggen har tillkommit efterikraftträdandet. Som exempel kan nämnas att parterna efter ikraftträdandetavtalar att uppdragstagaren skall göra en för uppdraget särskilt anpassadinvestering. 1 sådant fall blir de nya reglerna om ersättning förinvesteringskostnader tillämpliga, oberoende av när själva uppdragsavtalet ingicks.Även om i nämnda fall formligt avtal om investeringen inte har slutits mellanparterna utan denna företagits av uppdragstagaren i samråd med huvudmannen, börde nya reglerna bli tillämpliga. En särskild övergångsbestämmelse är emellertid påkalladför de anstäUda handelsresandenas del. Sålunda bör de nya reglerna om anställningensupphörande och om uppsägningstid m. m. i princip gälla fr. o. m. lagensikraftträdande, även om anställningen har börjat . emellertid uppsägning eller avskedande har skett föreikraftträdandet, bör äldre regler gälla i berörda avseenden. En sådan ordningöverensstämmer med vad som har föreskrivits i övergångsbestämmelserna tilllagen orn anställningsskydd. Från huvudregeln om att äldre bestämmelser är tillämpligapå äldre rättsförhållanden föreslår de sakkunniga ett undantag när det gällerrätten till provision på sådana avtal som sluts efter det att uppdraget harupphört. De nya bestämmelserna om efterprovision bör enligt de sakkunnigasmening tillämpas även i de fall då uppdrags- eller anställningsavtalet mellanparterna har tillkommit före den nya lagstiftningens ikraftträdande. Även pådenna punkt biträder jag de sakkunnigas förslag. Jag vill betona att reglernaom efterprovision i princip inte innebär mer än att uppdragstagaren eller denanställde handelsresanden tillförsäkras rätt till ersättning för arbete som hanhar utfört under uppdrags- resp. anställningstiden. Det är därför rimligt attde görs tillämpliga även på äldre uppdrags- och anställningsavtal. I enlighet rned det anförda har inom justitiedepartementetupprättats förslag till lag om ändring i lagen (1914:45) om kommission, handelsagenturoch handelsresande. Jag vill i det följande lämna vissa kommentarer till deolika paragraferna i lagförslaget. Enligt departementsförslaget får ett flertal paragrafer ikommissionslagen tvingande natur. Med anledning härav har gjorts en smärreändring i andra stycket av förevarande paragraf. 1 första stycket har bibehållits den nuvarande allmänna regelnom handelskommissionärs rätt till provision. 1 förtydligande syfte har dockföreskrivits att regeln avser endast avtal som ingås . Att handelskommissionäri vissa fall har rätt till provision även på avtal som ingås efter uppdragetsslut framgår av hänvisningen i andrastycket. Liksom lämnas det i lagen öppet huruvida annan kommissionärän handelskommissionär, s. k. civilkommissionär, har rätt till provision.Frågan får bedömas med hänsyn till vad parterna har avtalat och övrigaomständigheter. Skall provision i och för sig utgå till civilkommissionär, ägerbestämmelserna om förutsättningarna för provision i denna och följande paragrafmotsvarande tillämpning. Första stycket av förevarande paragraf innehåller f. n. enregel för det fall att gods är sålt eller inköpt att avlämnas efter handi särskilda poster. Denna regel blir överflödig, om man genomför bestämmelsen i28 § andra stycket om rätt till provision när avtal fullgörs blott tUl en del. 1 avsnittet 6.3.1 i den allmänna motiveringen har jagförordat att handelsagenter och andra uppdragstagare som omfattas avkommissionslagen skall ha viss rätt till efterprovision, dvs. rätt tillprovision på avtal som har ingåtts efter uppdragstidens utgång men som harkommit tUl stånd genom uppdragstagarens medverkan . Jag harockså förordat att i lagen skall tas in en schablonregel för beräkningen av efterprovision. Reglerna om efterprovision har för handelsagenternas deltagits in i 68 § andra och tredje styckena. Det är också för handelsagenternasom reglerna får sin största praktiska betydelse. För kommissionärerna tordebestämmelserna om efterprovision bli av mindre, intresse, eftersom de flestakommissionsuppdrag torde avse viss försäljning eller visst inköp av varor.Sådana begränsade uppdrag ger inte utrymme för rätt till efterprovision, ävenom de skulle återkomma regelbundet. Rätten till efterprovision bör således förkommissionärernas del begränsas till kommissionärer som har varaktigt uppdrag.Vidare bör givetvis förutsättas att kommissionären har rätt till provisionunder uppdragstiden. Detta betyder att det i första hand är handelskommissionärersom blir berättigade till efterprovision. Även civilkommissionärer kanemellertid komma att fä sädan rätt, om de på grund av avtal. e. d. har rätt tUlprovision . 1 enlighet med det sagda har i andra stycket av förevarandeparagraf tagits in en regel om kommissionärs rätt till efterprovision. Eftersomregeln torde komma att få mindre praktisk betydelse för kommissionärernas delhar den utformats som en hänvisning till vad som är föreskrivet beträffandehandelsagenter. Hänvisning har också gjorts till regeln i 68 § första stycketandra punkten om handelsagents rätt till provision när avtal visserligen har ingåttsefter uppdragets slut men anbud har kommit huvudmannen elleragenten till hända. För handelsagenterna föreskrivs i 68 § fjärde stycket attbestämmelserna om efterprovision är tvingande. Denna föreskrift har gjortstillämplig även beträffande kommissionärerna. Jag villliksom de sakkunniga framhälla att det är likgiltigt vem som efter uppdragetsslut ingår det avtal för vilket kommissionären är berättigad till efterprovision.Det saknar alltså betydelse om avtalet ingås av huvudmannen eller av någon somföreträder denne. Avgörande är att det är kommissionärens tidigare arbete förhuvudmannens räkning som har orsakat att avtalet kommer till stånd. Jag återkommer till frågor som rör rätten till efterprovisioni kommentaren till 68 §. 1 första stycket, som delvis motsvarar 27 § andra stycketoch 28 § i gällande lag, har tagits in huvudprincipen om att rätten tillprovision är beroende av att ifrågavarande avtal fullgörs på tredje mans sida.Denna fråga har behandlats i avsnittet 6.6 i den aUmänna motiveringen. Denangivna principen gäller vid både inköps- och . Den ärvidare tUlämplig på såväl handelskommissionärer som civilkommissionärer. Enligt 27 § andra stycket i dess nuvarande lydelse har kommissionäreni vissa fall rätt till provision, trots att tredje man inte har fullgjortavtalet. Sådan rätt föreligger, ilär tredje mans underlåtenhet att fullgöraavtalet beror av kommittenten eller av händelse som kommittenten, om han själv hadeslutit avtalet med tredje man, inte skulle ha kunnat åberopa mot denne.Bestämmelsen har flyttats över till första stycket av förevarande paragraf.Härvid har i förtydligande syfte inskjutits orden "för undgående avskadeståndsskyldighet". Andra stycket innehåller en regel om kommissionärens rätttill provision i fall då tredje man fullgör avtalet endast till en del. 1överensstämmelse med vad jag har anfört i avsnittet 6.6 föreskrivs attprovision skall utgå i proportion till vad som fullgörs av avtalet. Regeln ärtillämplig vid såväl försäljnings- som inköpsprovision och gäller både handelskommissionäreroch, i den mån de över huvud taget har rätt till provision, civilkommissionärer. Första stycket innehåller de bestämmelser om kommissionärsrätt till ersättning för utgifter som f. n. finns i 29 §. Bestämmelserna harlämnats helt oförändrade. Av 52 § tredje stycket framgår att rätten till ersättningför utgifter i vissa fall går förlorad i samband med att uppdraget upphör. 1 andra stycket av förevarande paragraf har tagits upp enregel om att kommissionären har rätt till särskild ersättning, om han åtagitsig att för huvudmannens räkning stå del credere. Regeln har behandlats iavsnittet 6.5 i den allmänna motiveringen. De sakkunniga har föreslagit att man i förevarandeparagraf tar in en hänvisning tUl bestämmelserna i 52 § om att kommissionären ivissa fall är berättigad till ersättning för förlust som han gör vid uppdragetsupphörande till följd av att investeringar blir onyttiga. Enligt min mening äremellertid en sädan hänvisning onödig. Departementsförslaget innehåller därförinte någon motsvarighet till de sakkunnigas förslag på denna punkt. Paragrafen innehåller liksom f. n. en regel om att detstår parterna fritt att återkalla resp. avsäga sig kommissionsuppdraget. Dettagäller både när uppdraget löper tills vidare och när uppdrag har getts för vissbestämd tid eller visst bestämt ärende. Av 50 § följer dock att parterna vid tillsvidareavtalär skyldiga att iaktta uppsägningstid. Vidare finns i 51 § regler omskadeståndsskyldighet för det fall att parterna bringar uppdraget att upphöra iförtid utan godtagbart skäl. En erinran om bestämmelserna i 50 och 51 §§ hartagits in som en andra punkt i förevarande paragraf. Bestämmelserna i 46-52 §§ gäller i första handkommissionsuppdrag. Till följd av hänvisningar i 76 och 87 §§ blir reglernaemellertid tillämpliga också i fråga om handelsagenter och självständigahandelsresande. Paragrafen, som saknar motsvarighet i gällande lag,innehåller bestämmelser om uppsägningstid. Bestämmelserna har behandlats iavsnittet 6.2.1 i den allmänna motiveringen. För att bestämmelserna om uppsägningstid skall varatillämpliga krävs för det första att kommissionsuppdraget är varaktigt.Uppdraget får sålunda inte avse endast ett enstaka ärende, t. ex. en vissförsäljning eller ett visst inköp av varor. Vidare krävs attkommissionsuppdraget gäller för obestämd tid. Har parterna träffat avtal om attupdraget skall vara under viss bestämd tid, upphör alltså uppdraget vidutgången av utan att någondera parten behöver vidta uppsägning. 1 enlighet med vad jag har anfört i den allmännamotiveringen har uppsägningstidens längd satts i relation till uppdragetsvaraktighet. Om uppdraget för uppsägningen har varat ett åreller längre, gäller sålunda en uppsägningstid av . 1 annatfall är uppsägningstiden minst en månad. Uppsägningstiden räknas i båda fallenfrån utgången av den kalendermånad då uppsägningen skedde. De nu behandlade reglerna om uppsägningstid gäller viduppsägning frän såväl huvudmannens som kommissionärens sida. Vissa skillnaderfinns dock när det gäller reglernas karaktär. Sålunda är reglerna tvingande,när det är fråga om uppsägning frän huvudmannen. Avtal om kortareuppsägningstid än tre resp. en månad är alltså inte gällande mot kommissionären.Såvitt gäller uppsägning frän kommissionären är emellertid reglerna omuppsägningstid dispositiva. Det står således parterna fritt att träffa avtal omatt kommissionären skall kunna bringa avtalet att upphöra utan uppsägningstideller med iakttagande av kortare uppsägningstid än tre resp. en månad. Som jag har anfört i den allmänna motiveringen finns detsjälvfallet inte något hinder för parterna att träffa avtal om längreuppsägningstider än som anges i lagen. Paragrafen, som delvis motsvarar nuvarande 50 och 51 §§,innehåller bestämmelser om skadestånd för det faU att kommissionsuppdragetbringas att upphöra . Bestämmelserna har behandlats i avsnittet 6.2.1 iden allmänna motiveringen. 1 första stycket föreskrivs att part som bringar avtaletatt upphöra utan att iaktta gällande uppsägningstid skall ersätta motparten denförlust som denne lider därigenom. Skadeståndsskyldighet föreligger alltså intebara vid brott mot lagens uppsägningstider utan även när parterna har träffatavtal om längre uppsägningstid än som anges i lagen och någondera parten sägerupp avtalet i strid med vad som sålunda har överenskommits. Vidare föreliggerskadeståndsskyldighet när det kan anses avtalat att kommissionären skall skötauppdraget under viss bestämd tid eller slutföra visst ärende och uppdragetbringas att upphöra . Sistnämnda regel överensstämmer i sak med vad somgäller f. n. Regeln har dock mjukats upp med orden "kan anses". Denkommer därmed att omfatta inte bara fall då det uttryckligen har avtalats att kommissionärenskall ha hand om uppdraget etc. utan också fall där detframgår av omständigheterna att kommissionären skolat åtnjuta denna rätt. Det skadestånd som det kan bli fråga om skall beräknas påsamma sätt som enligt gällande rätt. Är det huvudmannen som har återkallatuppdraget är kommissionären sålunda berättigad till ersättning för den förlustsom åsamkas honom genom att han inte har fått behålla uppdraget under avseddtid. Härvid skall hänsyn tas inte bara till det uppskattade inkomstbortfalletutan också tUl eventuella kostnader för omställning av verksamheten. Ä andrasidan måste avdrag ske med beloppet av de besparingar i form av minskadeutgifter och av inkomster frän annat häll som uppsägningen möjliggjort. Andra stycket innehåller vissa undantag från de nubehandlade reglerna om skadeståndsskyldighet. Undantagsbestämmelserna innebärför det första att den part som bringar uppdraget att upphöra trotsdetta kan undgå skadeståndsskyldighet, om återkaUelsen resp. avsägelsen grundaspä att motparten har åsidosatt sina avtalsenliga förpliktelser.Förutsättningarna för befrielse frän skadeståndsskyldighet är dock något olika,beroende på vem av parterna som bringar uppdraget att upphöra. Om det sålundaär kommissionären som avsäger sig uppdraget , undgår hanersättningsskyldighet redan om komnUt-tenten i någon mån har åsidosatt sinaförpliktelser mot honom. Kommittenten däremot blir befriad från att utgeersättning först om det är fråga om väsentlig pliktförsummelse från kommissionärenssida. Departementsförslaget innehåller inte någon motsvarighet tUlde sakkunnigas förslag att part skall vara befriad från skadeståndsskyldighetäven när uppsägningen, utan att avtalsbrott föreligger, har sin grund iomständighet som är hänförlig till motparten, t. ex. då någondera parten har gjort sig skyldig till brottslighet som inte harsamband med kommissionsuppdraget. 1 enlighet med vad jag har anfört i denallmänna motiveringen bör huvudmannen resp. kommissionären, om hans förtroendeför motparten skulle brista av annan anledning än att denne har åsidosatt sina avtalsenligaförpliktelser, vara hänvisad till att säga upp den andre med iakttagande avvederbörlig uppsägningstid. Undedäter han att göra detta, blir han alltsåskyldig att utge skadestånd. Någon av parterna kan ibland vilja återkalla resp. avsägasig uppdraget på grund av omständighet som ej är att hänföra till motparten. Denpart som av sådan anledning bringar uppdraget att upphöra bör normaltinte kunna undgå ersättningsskyldighet. Fall kan dock tänkas när det skullevara orimligt att kräva att uppdraget skall bestå, trots att ingen av parternahar åsidosatt sina skyldigheter mot den andre. Hit hör framför allt force-majeurefallsom tvingar någon av parterna att ställa in sin verksamhet. Med tanke på sådanafall har i andra styckets sista punkt tagits upp en regel om att part undgår skadeständsskyldighetnär det inte rimligen kan påfordras att uppdraget skall bestå. Jag vill betona att den nu behandlade undantagsregeln börtillämpas restriktivt. 1 fall då huvudmannen vill bringa avtalet att upphöra ärdet alltså inte tillräckligt att han på grund av ändrade konjunkturer e. d. haranledning att upphöra med produktionen eller saluföringen av en viss vara. Ärdet kommissionären som vill bli fri frän uppdraget, kan det dock finnas skälatt ställa upp mindre stränga krav för befrielse från ersättningsskyldighet. Kommissionärsom inte bedriver sin verksamhet affärsmässigt bör sålunda kunna undgåskadeståndsskyldighet, om han åberopar exempelvis sjukdom eller förflyttningtill annan ort som skäl för uppsägning av uppdraget . Även om huvudmannen inte kan undgå ersättningsskyldighet ifall då han återkallar uppdraget på grund av ett ändrat konjunkturläge ellerliknande, måste man givetvis vid beräkningen av skadeståndet ta hänsyn till ivad mån kommissionären, om uppdraget hade bestått, hade haft möjlighet attunder den äter-stående avtalstiden utöva vinstgivande verksamhet i enlighet medkommissionsavtalet. Kommissionären kan sålunda inte göra anspråk pä ersättningnär huvudmannen, även om återkallelse inte skulle ha ägt rum, pä grund avändrade konjunkturförhållanden inte hade kunnat göra några affärer genom kommissionären. Om någon av parterna säger upp avtalet på gr'undav den andres pliktförsummelse, undgår han inte bara skadeståndsskyldighet ienlighet med bestämmelserna i andra stycket. Han fär också, i sammautsträckning som han undgår skadeståndsskyldighet, rätt till ersättning avmotparten för den förlust han lider till följd av att uppdraget upphör iförtid. En bestämmelse härom har tagits in i tredje stycket av förevarandeparagraf. Bestämmelsen överensstämmer i huvudsak med vad som gäller enligt 50och 51 §§ i deras nuvarande lydelse. Kommittentens rätt till skadestånd blirdock något begränsad i förhållande till vad som är fallet f. n. Sålunda krävsdet, på samma sätt som när det gäller befrielse frän skadeständsskyldighet, att kommissionären i väsentlig, mån skall ha åsidosatt sina avtalsenliga förpliktelser för att kommittentenskall få rätt till ersättning vid förtida uppsägning. 1 paragrafens tredje stycke har vidare tagits upp en regelom att part är berättigad till ersättning, om uppdraget förfaller tillföljd av rnotpartens konkurs. Regeln överensstämmer i sak med vad som gäller f.n. Liksom de sakkunniga anser jag att bestämmelserna om rätttill ersättning vid förtida uppsägning bör vara tvingande till kommissionärensförmån. En regel härom har tagits in som ett fjärde stycke i förevarandeparagraf. Regeln innebär att kommissionären inte före uppdragets upphörande kanmed bindande verkan avstå frän sin ersättningsrätt. Första stycket innehåller en bestämmelse om kommissionärsrätt till ersättning för förlust på investeringar som blir onyttiga för honomtill följd av att uppdraget upphör. Denna fråga har behandlats i avsnittet6.4.1 i den allmänna motiveringen. För att ersättningsregeln skall bli tillämphg krävs fördet första att kommissionärens uppdrag är varaktigt. Kommissionärer varsuppdrag omfattar endast visst inköp eller viss försäljning har alltså intenågon laglig rätt till ersättning för investeringskostnader. Det skall vidarevara fråga om sådana investeringar i byggnader, lager, maskiner, transportmedeleller liknande som har gjorts för det aktuella uppdraget. Utanförersättningsregeln faller alltså investeringar som är normala för kommissionärenssedvanliga verksamhet och som därför kan vara till nytta för honom i annatsammanhang. Ersättningsregeln omfattar inte heller investeringar av annat slagän de angivna, t. ex. investeringar i en reklamkampanj, upplärning avförsäljningspersonal samt testning och provning av produkter. Orn kommissionärenvill säkerställa sig mot förlust på sådana investeringar är han hänvisad tillatt träffa särskilt avtal härom med kommittenten. En ytterligare förutsättning för ersättningsregelnstillämplighet är att investeringen har tillkommit efter överenskommelse eller isamförstånd rned kommittenten. 1 de fall då formligt avtal inte har träffatskrävs alltså åtminstone att parterna har diskuterat investeringen och att kommittentendärvid inte har haft något att invända mot att den företas. Om däremot kommittentenklart markerar att han inte finner investeringen vara befogad och att kommissionärendärför helt får bära ansvar för den, undgår han er-sättningsskyldighet. Vem avparterna som tar initiativet till investeringen är i och för sig utanbetydelse. Att kommittenten i vissa fall undgår ersättningsskyldighetdärför att kommissionären själv åtar sig att bestrida investeringskostnadernaämnar jag återkomma till i kommentaren till fjärde stycket av förevarandeparagraf. Även i vissa andra situationer blir emellertid kommittenten befriadfrån ersättningsskyldighet. Regler härom finns i paragrafens andra stycke.Bestämmelserna korresponderar i viss mån rned reglerna i 51 § omskadeståndsskyldighet vid förtida uppsägning. sålunda ersättningsskyldighet för investeringskostnader,om han återkallar uppdraget på grund av att kommissionären i väsentlig män haråsidosatt sina avtalsenliga förpliktelser eller om uppdraget förfaller tillföljd av kommissionärens konkurs. 1 återkallelsefallet bortfaller ersättningsskyldighetenoavsett om kommittenten på den angivna grunden återkallar uppdraget i förtideller om han låter kommissionären komma i åtnjutande av uppsägningstid osv. Om kommittentendäremot som grund för återkaUelsen åberopar annan grund än kommissionärens misskötsamhet,t. ex. force majeure, undgår han inte därmed ersättningsskyldighet enligt dennaparagraf. Andra stycket innehåller också en bestämmelse om kommittentensersättningsskyldighet för det fall att kommissionären avsäger sig uppdraget iförtid. Ersättningsregeln i första stycket gäller i sådant fall endast om avsägelsenberor pä att kommittenten har åsidosatt sina förpliktelser mot kommissionäreneller det av annan anledning inte rimligen kan päfordras att uppdraget skallbestå. När det gäller innebörden av sistnämnda uttryck hänvisar jag tillkommentaren till 51 §.