prop · FX0383 · 1974-12-31 00:00:00 — Även samarbetsnämndenför Järpenblocket anser alt nuvarande värderingsordning bör bibehållas,eftersom det inte finns någon anledning att ytterligare ökaregleringsföretagens vinster på boendebefolk-ningens bekostnad. Arjeplogskommun, som helt avstyrker förslaget till nya ersättningsbestämmelser, anseratt. både praktiska och materiella skäl talar för att nuvarande ordningbibehåUs. Gällande rätt tar på ett helt annatsätt än förslaget hänsyn till den enskilde fastighetsägarens intresse av att fåbh skadeslös vid ett tvångsingripande. , som heltavstyrker förslaget liU nya ersättningsbestämmelser, framhåller att entämligen fast praxis utvecklats inom vattenrätten vad gäller ersättningar ochskadeförebyggande åtgärder. Denna praxis omfattar normer för värdering av olikaslags delskador. Dessa normer har, framför allt , slagit igenomi sådan omfattning att skaderegleringen blivit väsentligt underlättad. Även omen mer enhetlig och samtidig bedömning av ett vattenföretags sainlade inverkanskulle kunna åstadkommas, anser samfundet att en samlad skadevärdering gmndadpå uppskattning av minskning av fastighets marknadsvärde är en otymplig ochsvårbemästrad lösning jämfört med nuvarande ordning. Uppkommande partiellaskador är regelmässigt sådana som försvårar ägarens fortsatta brakande avfastigheten utan att innebära en häremot direkt svarande minsknmg avfastighetens marknadsvärde. Alt betrakta skadoma som personliga följdskador ärinte tUlfredsställande. Skadorna är att betrakta som fastighetsskador och börbedömas oberoende av vem som är ägare. Denna princip är betydelsefull också urfastighetskreditsynpunkt. Utredningensförslag att låta expropriationslagens regel om inverkan avexproprialionsföretaget få en motsvarighet i VL berörs särskilt endast avbankföreningen och industriförbundet. anser det uppenbart attdenna undantagsregel, som i VL föreslagits i sakägarnas intresse, måsletillämpas restriktivt och med största försiktighet med hänsyn till att mångavattenföretag typiskt sett påverkar ett stort antal fastigheter i samma region.I sådana fall bör enligt bankföreningen och allmänvanlighetinte få leda till begränsning av ersättningen. anser, altdet hade varit önskvärt att utredningen närmare diskuterat vilka effekterdessa nya principer kan beräknas få för ersättningar i valtenmål. Hänvisningentill miljöskyddslagen (1969r 387) ger inte erforderlig vägledning. Utredningensförslag att slutlig skadevärdering för en fastighet inte skall äga rum förränsamtliga ersättningsfrågor för den fastigheten är mogna för avgörande avstyrksav vattenöverdomstolen, samtliga sex tingsrätter som är vattendomstolar. FöreningenSveriges tingsrättsdomare och länsorgan för vattenkraftsfrågor. Vattenöverdomstolenanser, att den föreslagna ordningen har betydande praktiska nackdelar. Målenshandläggning kommer att avsevärt tyngas, eftersom domstolen måste företa en mereUer mindre omfattande skadevärdering , det ena närförskottsbelopp bestäms och det andra när slutiig ersättning fastställs.Handläggningen försvåras också av att kretsen av sakägare i många fall kommeratt förändras innan slutprövningen sker. Vidare vilar en slutligskadevärdering långt efler det att företaget genomförts på osäker grund i fleraväsentliga av- seenden.Skadevärderingen måste även då bygga på en jämförelse mellan förhållandenaföre och efter ingreppet men kunskaperna om de tidigare förhållandena försämrassuccessivt och man kan inte heller utgå från att domsmotivering och övrigtmaterial i målet är så fyUigt att man kan få fram en tUlräckligt klar bUd avden tidigare bedömningen. Därtill kommer att domstolens sammansättning ofta ären annan vid slutprövningen. Den föreslagna ordningen medför också att sakägarnaunder svävar i ovisshet om hur stora ersättningar de slutligen kommeratt få. Detta kan få uppenbara nackdelar i fråga om möjlighetema för dem attgöra förbättringsarbeten på fastigheterna eller att avyttra dessa. Även förersättningsgivaren måsle det vara en olägenhet att ersättningsfrågorna hållssvävande . Förslaget i denna del måste sägas stå i bjärt kontrastmot en av grundtankarna i VL, nämligen att skaderegleringen i princip skallvara avslutad urnan ingrepp sker i annans rätt. Vattenöverdomstolen anseralltså att den ordning som utredningen föreslagit skulle medföra så avsevärdaolägenheter att man måste finna sig i att rucka på principen om samlad bedömningav alla skadefrågor. Enligt vattenöverdomslolens mening kan skaderegleringen, ide faU då någon ersättningsfråga oundgänghgen måste skjutas upp, lämpligentillgå så att man först bedömer inverkan på marknadsvärdet av de skador som kanprövas och dömer ut slutlig ersättning för dessa skador. När denuppskjutna frågan är mogen för avgörande bedömer man den ytterligare nunskningi marknadsvärdet som beräknas ha inträffat genom den skada som avses meduppskovet och fastställer ersättning härför. De övriga remissinstanser,som avstyrker utredningens förslag i denna del, framför i huvudsak sammasynpunkter som vattenöverdomstolen. Utredningens synpunkter omdet önskvärda i en minskad användning av prövotidsförfärande och en ökadanvändning av skälighetsuppskattning enhgt 35 kap. 5 § berörsav flera remissinstanser. Lantmäteristyrelsen understödjer kraftigt förslaget idenna del, eftersom förordnande om prövotid kan medföra handlingsförlamningunder avsevärd tid till skada för faslighetsrationaUseringen. anser, attäven andra omständigheter än den väntade skadans omfattning bör tillmätasbetydelse vid valet mellan skäUghetsuppskattning av en slutlig ersättning ochprövotidsförfarande. Exempelvis kan utredningsmöjhg-hetema rörande utgångslägetför skadebedömningen och utredningskostnaden utgöra skäl för omedelbarslutreglering av skadan. i framhåller, attmöjligheterna att skjuta på den slutliga regleringen av ersättningsfrågor harutnyttjats i stor utsträckning och att detta i många faU har inneburitallvarliga olägenheter för enskilda och näringslivet. Länsstyrelsenunderstryker, att uppskov i fortsättningen endast bör ges om tvingande behovföreligger. anser att viss schabloniseringbeträffande skada och Prop.1974: 83 85 intrångvid en förhandsbedömning är att föredra för samerna framför att hamna i etthopplöst bevisläge efter utgången av en prövotid. Vattenvärnet framhåller altsakägare f. n., kanske främst när det gäller skada på fiske, kan få vänta iårtionden innan ersättningen slutregleras. Några remissinstanserframför viss kritik mot utredningens synpunkter. framhålleratt en bedönming av vissa frågor kan ske först sedan företaget är slutligtutfört och samtliga villkor slutligt fastställda. I praktiken har inte endastvissa skadefrågor uppskjutits utan även frågor rörande företagets slutiigautformning, såsom åtgärder ägnade att förebygga eller kompensera skador, liksomfrågor rörande slutliga vattenhushåUningsbestämmelser. Möjlighet till sådantuppskov är enligt samfundets mening önskvärt även och utgör ettstarkt skäl för att välja ett uppskovsförfarande framför en skälighetsuppskattningjämlikt 35 kap. 5 § . Att som utredningen anvisa detta lagramsom en förstahandslösning anser samfundet vara direkt stötande urrättssäkerhetssynpunkt. anser, att 35 kap. 5 § rättegångsbalkeninte skall tUlämpas så som utredningen rekommenderar. Lagrammet är i stäUetreserverat för det fall, att full bevisning om skadan inte alls eller endastmed svårighet kan åstadkommas och befriar inte part från skyldighet attförebringa den utredning som skäligen kan åstadkommas. Lagrummet omfattar inteatt man behöver någon tids praktisk erfarenhet för att kunna med erforderhggrad av säkerhet bedöma ett vattenföretags verkningar. tingsrättifrågasätter om inte den lösnmg av svårigheterna vid uppskovssilua-tioner, somförordas av utredningen, är i äventyrligaste laget ur rättssäkerhetssynpunkt.En tillämpning av 35 kap. 5 § är enligt tingsrätten försvarligförst i sista hand, om någon fördel inte kan uppnås genom att avvakta utvecklingeneller utreda skadefrågan ytterligare. I valtenmål är det emellertid ofta frågaom just sådana skador, vUkas storlek någorlunda väl kan utredas, om man baraavvaktar utvecklingen. och Föreningen motsvarande synpunkter. ÄvenJämtbygdens och Umebygdens tingsrätter kritiserar på angivna skäl den avutredningen föreslagna ökade användningen av 35 kap. 5 § rättegångsbalken.Dessa tingsrätter förordar, om man för vattenmålens del skall söka sig framefter den av utredningen tänkta linjen, att i VL tas in en för ändamåletavpassad motsvarighet tUl 35 kap. 5 § . Vattenöverdomstolendelar helt utredningens uppfattning att uppskov f. n. tillgrips i störreomfattning än lagstiftaren avsett och att det är önskvärt med störrerestriktivitet. Vad som uttalades när uppskovsinstitutet infördes ägeralltjämt gUtighet. För att få tUl stånd en mer restriktiv tUlämpning avuppskovsrnslilutet kan det enligt vattenöverdomslolens mening förtjäna att övervägasatt skärpa föratsatt- ningarnaför uppskov och att införa en efter VLrs uppskovssystem avpassad motsvarighettill 35 kap. 5 § . Utredningen har inteföreslagit någon motsvarighet till nuvarande bestämmelse att ersättning undervissa förutsättningar skall fastställas även för fastighet som tillhörsökanden. , och Vänersborgstingsrätt anser att en bestämmelse motsvarande 9 kap. 9 § bör kvarstå i går det inte att bortse från risken att företagetfinansieras och genomförs utan att den som har panträtt i den fastighet varsvärde minskas blir uppmärksam på förändingen. En klausul i omslagsreversen avdet innehåll utredningen åsyftar utgör i det läget inte någon garanti mot förluster.Jordbmkskasseförbundet framför motsvarande synpunkter. tingsrättpåpekar att situationer mycket väl kan uppkomma där något annat samband mellanströmfallsfastigheten och den skadade fastigheten inte föreligger än att ägarenär densamme. Brukningssättet kan vara helt olika och även finansieringsmetodoch långivarkrets. Om långivningen skett innan vattenbyggnadsföretaget varpåtänkt, är den av utredningen anvisade möjligheten med en klausul iomslagsreversen om förtidsbetalning inte särskUt praktisk. 3.3.7Betalning och tiUträde m. m. Utrednmgensförslag i denna del lämnas i huvudsak utan erinran. Vissa kompletterandesynpunkter och önskemål framförs dock. anser detangeläget, att behandlingen av bagatellersättningar kan förenklas. Nedsättningbör emellertid ske om ersättningen kan ha någon betydelse för panlrältshavama.Om inte panträtts-havarna medger annat, bör därför enligt föreningens meningnedsättning ske så snart det inte är "uppenbart" att ersättningen ärutan betydelse. Föreningens förslag innebär en skärpning av gällande krav ifråga om intrångsersätlning. anser, att avutredningen föreslagna förkortningar av betänketiderna för företagarna kanmedföra betydande olägenhet för vissa utbyggnadsprojekt. Om tUlåtlighetsfrågomai framtiden skaU handläggas i särskild ordning vid sidan av den judiciellahandläggningen av ersättningsfrågorna, blir denna olägenhet irundreframträdande. Det är dock angeläget med en erinran om att som sådant särskUtskäl som får föranleda förlängning av betalningsfristen får beaktasföretagarens behov av lid att överväga de vUlkor som fastställts vidtillåtlighetsprövningen. Kammarkollegiet anslutersig till principen om gottgörelse för förlust till följd av ändring ipenningvärdet. Det kan emellertid ifrågasättas om den föreslagna bestämmelsenverkligen gagnar ersättningstagama. Det förekommer nämligen redan nu utan stödav någon lagbestämmelse att vattendomstolarna på yrkande av part meddelarföreskrift om index- Prop.1974: 83 87 regleringav utdömda ersättningsbelopp fram till betalningsdagen. Enligt förslaget gällersärskilda föratsättningar för gottgörelse och talan om gottgörelse skall väckasgenom stämning, vilket innebär att sakägaren är sämre ställd irättegängskostnadshänseende. Kollegiet anser därför, att det finns anledningatt ytterligare överväga förslaget. Om en bestämmelse anses erforderlig, bördet klargöras att den s. k. värdetidpunkten inte är liktydig med tiden förlagakraftägande beslut i ersättningsfrågan (se ersättning enligtvattenlagen s. 116). i anser, att det börövervägas alt införa någon typ av indexberäkning för sådan ersättning som intebetalas inom efler värderingstillfället. Utredningenföreslår en förenkling av nuvarande komplicerade uppsägningsförfarande vidinlösen. Jämtbygdens- tingsrätt befarar, att den föreslagna bestämmelsen omskähgt uppskov med tillträde och dess inverkan på ersättningsbeloppens storlekkan komma att medföra svår-utredda och omfattande tvister inte bara omsakägarens personliga och ekonomiska förhållanden och deras inverkan påtidpunkten för företagarens tillträde av fastigheten utan även om den jämkningav ersättningsbeloppet som dessa förhållanden bör medföra. Tingsrätten efterlyseren bestämmelse som tillgodoser båda parters berättigade intressen utan attkomplicera förfarandet eller förlänga vattenmålets handläggning. FöreningenSveriges tingsrättsdomare framför motsvarande synpunkter. 4 Särskilda vattenkraftsfrågor 4.1 Gällande ordning Strömfalleni våra vattendrag omfattas av den allmänna fastighetsindelningen. Fallsträckankan vara uppdelad på flera ägare genom ägogränser tvärs över vattendraget.Ägogränsen kan också gå i vattendraget parallellt med strömriktningen,varigenom fallets båda sidor kan komma att tillhöra olika ägare. Ett strömfallkan slutligen utgöra en samfällighet för en by eller ett skifteslag, varvidvarje fastighetsägare i byn eller skifteslaget innehar en ideell andel ifallet. Det är inte ovanligt att dessa situationer förekommer i kombinationinom en fallsträcka som skall byggas ut. Rådighetenöver vattenkraften i ett vattenområde ingår bland de befogenheter som enligt 1kap. 1 § VL tillkommer vattenområdets, dvs. ofta slrandfastighetens ägare. Ifråga om möjligheterna att överlåta vattenområdet eller upplåta särskild rätttill detta gäller allmänna bestämmelser om fast egendom. Rådigheten övervattenkraften kan följaktligen övergå till annan genom överlåtelse av enfastighet eller dess vattenområdei den mån överlåtelsen är giltig enligt 4 kap. jordabalken och gällandeförvärvslagstiftning. Rådigheten kan också övergå tUl annan genom särskildrättighetsupplåtelse enligt 7 kap. jordabalken. Upplåtelse före jordabalkensikraftträdande av rätt tUl andel i samfällt strömfall såsom nyttjanderätt ellerservitut har rättsverkan enligt 35 § lagen (1970r 995) om införande av nyajordabalken. Bestämmelser om ianspråktagandeav annans vallenkraft finns i 2 kap. 57 §§ VL. I 2 kap. 5 § behandlas densituationen att ett strömfall tiU skilda delar tillhör olika ägare. Den somäger eller på grand av servitut förfogar över mer än hälften av den eftervattenmängd och naturlig fallhöjd beräknade vattenkraften är berättigad atttillgodogöra sig det hela. Det förutsätts att det gemensamma tillgodogörandetinnebär en väsenthg teknisk eller ekonomisk fördel. Samma ordning gällerbeträffande rätten att tUlgodogöra vattenkraften i två eller flera strömfallsom har olika ägare och som har sådant läge att de kan tillgodogöras gemensamt. Närströmfallets båda sidor tillhör olika ägare, har vardera sidans ägare iallmänhet lika lott i vattnet. Initiativrätten tUl utbyggnad kan därför intefördelas enligt majoritetsprincipen. Den ena sidans ägare har i stället genom 2kap. 6 § hänvisats att inbjuda den andra sidans ägare att gemensamt utnyttjafallet. Om inbjudan antas ulan all parterna kan enas om hur utbyggnaden skallske, skall bestämma vUlkoren. Avvisas inbjudan, fårinitiativtagaren bygga ut hela fallet. Vill den inbjudne själv utnyttja helaströmfallet, får avgöra frågan om företräde mellan partemaenligt de allmänna reglerna om konkurrerande företag i 2 kap. 38 § andrastycket VL. 7 § avser det fallet att ett strömfall är samfälld egendom för en by ellerett skifteslag. En upplösning av en sådan samfällighet bör enligt nämndaparagraf i första hand komma till stånd genom tillämpning av skifteslagstiftningen.Möjligheterna tUl skifte av samfällt strömfall regleras numera bl. a. genom deallmänna bestämmelserna om fastighetsreglering i fastighetsbildningslagen(1970 r 988). I andra hand ger paragrafens första stycke rätt åt den som förfogaröver mer än hälften i strömfallet att påkalla inlösen av hela fallet och alldärefter tillgodogöra sig vattenkraften i detta. Det fömtsatts att ifrågasattinlösen inte medför synnerlig skada för övriga delägare. I paragrafens andrastycke öppnas möjlighet för delägare i samfällt strömfall att efter ett inbjudningsförfarandeutan inlösen få utnyttja vattenkraften i fallet för kvarn, såg eller annanmindre anläggning. Tvångsrättenligt 2 kap. 57 §§ kan inte beviljas självständigt ulan bara i samband medtillstånd att bebygga fallsträckan i fråga. Utbyggnadsföretagets tUlåtlighelfrån allmän och enskild synpunkt skaU alltså prövas enligt VLrs allmännatUlåtlighetsregler. Del i 2 kap. 5 § lagfästa kravet på väsentlig ekonomiskeller teknisk fördel av ett gemensamt Prop.1974: 83 89 tillgodogörandeanses utan särskilt stadgande gäUa också vid tiUämpning av 2 kap. 6 och 7 §§.Medgivandet av en tvångsrätt måste alltid gmndas på den nytta från allmänsynpunkt som därigenom kan vinnas och inte på den enskildes fördel. 57 §§ är avsedda att användas i samband med företag för tillgodogörandeav vattenkraft. Rent formellt kan de dock tillämpas också när det är fråga omen uppdämning och avledning av vatten för bevattningsändamål eller om annatsätt att använda till ekonomisk nytta. Enmöjlighet att tvångsvis ta strömfall i anspråk utan att den som gör det självhar del i fallet ges i 1 kap. 14 § VL. Bestämmelsema, som tillkom på1940-talet, syftar till att motverka spekulation i vattenkraft. 4.1.2 Ersättningför förlorad vattenkraft Ersättningför vattenkraft som tas i anspråk eller skadas skall i allmänhet utgå genomkraftöverföring. Ersättning i pengar har emellertid blivit allt oftareförekommande. Ersättning för vattenkraft skall enligl 9 kap. 11 § alltidbestämmas med utgångspunkt i vattenkraftens värde i tillgodogjort skick (seavsnitt 3.1.2). Ersättningen bestäms enligt de grander som gäller förersättning genom kraftöverföring (se avsnitt 3.1.3). Ersättningen skall alltsåi princip motsvara värdet av det kraftbelopp som går förlorat med avdrag förden s. k. uttagningskostnaden. Fråganom principerna för värdering av förlorad vattenkraft hör till de meraomtvistade i svensk vattenrätt. En utgångspunkt är att ersättningstagarenskall beredas andel i den vinst som blir en följd av vattenkraftens gemensammatillgodogörande. Enligt den s. k. nettoandels-principen skall domstolenbestämma och fördela hela vinsten (nettonyttan) i den gemensamma anläggningen.Hur stor ersättning som skall tillkomma varje särskild ersättningstagare berorpå hur stor del av årsproduktionen som kan utvinnas ur den vattenkraft somskall ersättas och på den större eller mindre nytta som ersättningsgivaren kananses få av det gemensamma tUlgodogörandet. Undanlagsvis kan olika falldelaranses vara tUl olika stor nytta. Nettoandelsprincipen har krhise-rats avledamoten i utredningen , som lanserat den s. k.bruttoandelsprincipen. Bestämmelserom bygdekraft finns i 4 kap. 14 §§ VL under mbriken Om tUlhandahåUande avkraft åt kringliggande bygd. Skyldighetatt leverera bygdekraft föreligger enhgt huvudregeln i 4 kap. 1 § förstastycket när strömfall bebyggs enligt VL med en anläggning vid vilken kan tasut minst 500 turbinhästkrafter vid oreglerat lågvatten. Vattenkraft som hartUlgodogjorts redan enligt äldre lag är i princip inte underkastadbestämmelserna om bygdekråft även om medgivandeatt tillgodogöra denna vattenkraft, eventuellt vid ny byggnad, inhämtas enligtVL. Vissa undantagsregler finns (4 kap. 2 och 3 §§). Skyldighetenatt tillhandahålla bygdekraft innebär enligt 4 kap. 1 § första stycket attanläggningens ägare kan åläggas att avstå inlUl en tiondel av den årligakraftmängd som kan tas ut med det installerade maskineriet för att tillgodoseden kringliggande bygdens behov av kraft för användning i hantverk, industrieller lantbruk eller till belysning eller uppvärmning. Närbygdekraftsandelen bestäms skall enhgt 4 kap. 1 § andra stycket beaktas å enasidan det behov av kraft inom bygden som redan föreligger eller är att motse ien nära framlid och å andra sidan den tUlgång på kraft som eljest kan påräknasför ändamålet. Enligt4 kap. 1 § tredje stycket gäller avgörandet för perioder medmöjlighet till omprövning före varje periods utgång. Fråganom skyldighet i princip föreligger att tillhandahålla bygdekraft prövasvanligen i samband med alt tillstånd ges till kraftförelaget. Skyldigheten attbörja leverera kraften aktualiseras först efter särskilt ansökningsförfarandehos (4 kap. 4 §). Anläggningens ägare är inle skyldig atttillhandahålla sökanden kraft tidigare än efter del ansökningen delgettshonom, annat än efter överenskommelse eller om eljest särskUda omständigheter föreligger. Förden kraft som levereras skall mottagaren enligt 4 kap. 4 § tredje stycket utgeskälig ersättning. Vid tvist skall ersättningen bestänunas av ström. ViUkoren i övrigt för kraftenstillhandahållande fastställs av . I 4 kap. 4 § fjärde styckethänvisas till vissa av bestämmelserna om ersättningskraft i 9 kap. mening kan det möjligen göras gällande att majoritetsprincipen i2 kap. 5 § är för stel. Starka kraftuitressen kan uppträda också påminoritetssidan och man kan knappast ur faUhöjdsinne-havets storlek dra någrabestämda slutsatser om den ena eller andra parlens förutsättningar alt utföraoch driva företaget på ett i tekniskt och ekonomiskt hänseende betryggandesätt. Det kunde därför enligt utredningen stå i god överensstämmelse medgranderna för Kungl. Majrts prövningsrätt i vattenmål att tillerkänna även enminoritetsdelägare initiativrätt till utbyggnad, särskUt som prövningsrättenockså inrymmer effektiva möjligheter alt hindra en från allmän synpunkt mindreönskvärd exploatering. Det får emellertid antas att kraftintressenterna harinrättat sig efter nuvarande rättsliga reglering och att deras långsiktigaplanering av kraftproduktionen följaktligen kan förryckas, ommajoritetsprincipen uppges. Utredningen anser därför, att det i 2 kap. 5§ alltjämt bör slås fast att utbyggnadsvitsord tillkommer den som förfogaröver majoritet i vattenkraft i fallsträckan. Utredningen behandlarutförligt frågan ur vilka rättigheter till vattenområdet som majoriteten ivattenkraft bör härröra. Enligt utrednmgens mening bör man liksom f.n. utgåfrån att förhållandena skall regleras på ett för framtiden bestående sätt ochatt sökanden därför inte bör få tillgodoräkna sig tidsbegränsaderättighetsupplåtelser eller rättigheter som inte förenas medströmfallsfastigheten. Sökanden bör alltså liksom f. n. få tillgodoräkna sigvad som innehas med äganderätt eller på grand av servitut som gäUer för allframtid. Avtal om upplåtelse av annan nyttjanderätt än tomträtt är enligt 7kap. 5 § jordabalken i princip inte bindande längre än och börföljaktligen inte kunna ligga till grund för utbyggnadsvilsord. Enligt utredningensmening bör däremot tomträtt kunna jämställas med äganderätt vid beräkning avutbyggnadsvitsord. Frågan humvida rättighetertiU ideella andelar får tillgodoräknas har i stor utsträckning fått överlämnastill rättstUlämpningen. Vad först gäller andel i samfällt strömfall kanrättsläget enligt utredningen sammanfattas så att sökanden med tillämpning avgmndema för 2 kap. 5 § och lagrammets tolkning i rättspraxis (NJA 1949 s. 18)får tUlgodoräkna sig andel som han förfogar över på grund av äganderätt ellerservitutsrätt som gäller . Upplåtelse i servitutsform av rätttill andel i samfällt strömfall har förekommit i mycket stor utsträckning,sammanlagt flera tusen avtal, omfattande en betydande del av landetsutbyggnadsvärda vattenkraft. Servituten har i allmänhet intecknats. Undantagsvishar upplåtelse också skett i form av nyttjanderätt. Den tvekan som tidigarerått om ifrågavarande rättigheters sakrättsliga verkan har undanröjts genom 35§ jordabalkens promulgationslag (prop. 1970r 145 s. 338, 416 och 452).