prop · FX03142 · 1974-12-31 00:00:00 — Mot bakgrund av den ekonomiska utvecklingenunder senare år finns det enligt promemorian skäl att mjuka upp de nuvaranderestriktionerna när det gäller placering av de omyndigas medel på annat sätt äni obligationer o,d. Detta bör ske så, att man visserligen behåller kravet påtillstånd från överförmyndaren men slopar villkoret att särskilda skäl skallföreligga. Det får enligt promemorian förutsättas att överförmyndaren i varjesärskilt fall gör en omsorgsfull bedömning av både de risker som denifrågasatta placeringen kan medföra och placeringens betydelse för denomyndiges förmögenhetsställning. Bestämmelse om vissa fria placeringskvoteranses därför inte behöva införas. I övrigtföreslås beträffande reglerna om placering av omyndigmedel vissa smärreändringar i 15 kap. FB, Ändringarna innebär bl,a, att överenskommelse om attmedel skall kvarstå hos försäkringsbolag jämställs med insättning i bank, 4.7.2 Förvaring av omyndigs värdehandlingar ochpenningmedel I promemorian framhålls att den legala minimigränsen 5.000kr, när det gäller skyldigheten att sätta ned omyndigs värdehandlingar i öppetförvar hos bank har varit oförändrad , Mot bakgrund av den förändringi penningvärdet som skett kan det enligt promemorian övervägas ominte gränsen nu bör höjas. Det framhålls att det knappast är motiverat attföreskriva nedsättning av värdehandlingar till alltför ringa värde med hänsyntill den omgång detta innebär för såväl förmyndare som banker och de kostnaderdet medför för de omyndiga i form av förvaringsavgifter. För att underlätta ensmidig anpassning av belopps- gränsentill förändringar i penningvärdet föresläs att gränsen sätt vid ett belopp sommotsvarar två gånger basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. Vidare föreslås attbestämmelsen om sammanräkning av underåriga syskons värdehandlingar, när detgäller att bedöma om nedsättning skall ske, skall utsträckas att gälla samtligafall då en förmyndare utövar förmynderskap för mer än en omyndig. Vad gäller skyldighetenatt utan beloppsgräns nedsätta eller inskriva obligationer som har utfärdats avsvenska staten eller av allmänna hypoteksbank. Sverigesstadshypotekskassa eller påpekas att en sådanovillkorlig nedsättning eller inskrivning knappast är motiverad när det gällerräntebärande obligationer. I syfte att bespara såväl bankerna som förmyndarnabesvär och med tanke på den förvaringsavgift som den omyndige i förekommandefall får utge, bör enligt promemorian tillämpningsområdet för bestämmelseninskränkas till svenska statens premieobligationer, I övrigt bör för deobligationer som här avses gälla att nedsättning i bank eller inskrivning iskuldbok krävs endast då värdet av obligationerna, enbart eller tillsammans medvärdet av de övriga värdehandlingar den omyndige kan ha, överstiger dentidigare förordade beloppsgränsen av två basbelopp. Den nuvarande skyldighetenför tredje man att i vissa fall inbetala omyndig tillkommande medel direkt hosbank gäller bl,a, försäkringsbelopp med undantag för pension och livränta, Ipromemorian påpekas att pension, livränta och andra periodiska förmåner somutgår i anledning av försäkring som regel inte är större än att de förbrukasför vederbörandes försörjning. Förmånerna kan emellertid i vissa fall uppgåtill avsevärda belopp, I promemorian föreslås därför att nu angivna förmånersom tillkommer omyndig skall inbetalas till bank, om beloppet för kalenderåröverstiger två basbelopp, 1 promemorian berörs ocksåden avgift som bank enligt lagen (1924:322) om vård av omyndigs värdehandlingar(VL) har rätt att betinga sig för den vård av omyndigs värdehandlingar somåligger banken. En höjning av avgiften är enligt promemorian uppenbarligenmotiverad. Det föreslås att det överlämnas åt regeringen att bestämma avgiftensstorlek såvitt gäller andra banker än . Genom en sådan ordning undgårman den omständliga proceduren med lagändring varje gång fråga uppkommer omjustering av avgiften. 4.7.3Inskränkningar i förmyndarens rätt att företa vissa rättshandlingar Ipromemorian anförs att den nuvarande uppdelningen mellan rätten ochöverförmyndaren när det gäller tillstånd till olika förvaltningsåtgärder somförmyndaren vill vidta knappast är rationell. Prövningen av ifrågavarandeåtgärder bör enligt promemorian i sin helhet läggas på överförmyndarna. Inte minst efter den förstärkning avöverförmyndarorganisationen som föreslås i promemorian kommer överförmyndarnaatt vara väl kvalificerade för att handha prövningen även av de ärenden somf.n, åvilar rätten, I dettasammanhang föreslås också att man slopar kravet på att det måste föreliggaviktiga skäl för att tillstånd skall kunna ges till överlåtelse av ochinteckning i omyndigs fasta egendom eller tomträtt. Tillståndsmyndighetensallmänna skyldighet att iaktta den omyndiges bästa torde enligt promemorian getillräcklig garanti för att tillstånd meddelas endast då detta är välmotiverat, 1 övrigt föreslås i detta sammanhang att med upptagande avlån skall jämställas återköp av livförsäkring. Iåtskilliga förmynderskap torde enligt promemorian den omyndiges tillgångar varaså ringa att skyldigheten att avge års- och sluträkning med åtföljandeöverförmyndarkontroll framstår som helt onödig och disproportionerlig medhänsyn till det arbete som förorsakas såväl förmyndare som överförmyndare. Ifråga om nedsatta värdehandlingar får dessutom överförmyndaren direkt frånbanken alla erforderliga uppgifter. Redan enligt gällande lag är förmyndarenfri från redovisningsskyldighet, om den omyndige saknar tillgångar eller endasthar lösören som inte lämnar någon avkastning. Enligt promemorian bör detemellertid vid sidan härav införas möjligheter för överförmyndarna att befriaförmyndare från redovisningsskyldighet, om det med hänsyn till tillgångarnasringa värde eller beskaffenhet kan ske utan fara för den omyndige. Under motsvarandeförutsättningar bör överförmyndaren kunna medge att räkning upprättas iförenklad form. Genom dessa åtgärder får överförmyndarna större möjligheter attkoncentrera sin uppmärksamhet på sådana förmynderskap där en effektiv kontrollframstår som nödvändig. Det påpekas emellertid att överförmyndarna i många fallkommer att behöva få in årsräkning för att kunna bedöma arvodesfrågorna. 4.9 Ersättning åt förmyndare och gode män I promemorian framhålls att flera nackdelar är förenademed de nuvarande reglerna om arvode till förmyndare. Det förhållandet attarvodet utgår ur den omyndiges medel får till följd att omyndiga i småekonomiska omständigheter betungas hårt. Arvodesreglernas konstruktion gör detockså svårt att rekrytera förmyndare i fall då den omyndiges inkomst är ringa.Eftersom arbete med den personliga omvårdnaden inte berättigar till arvode,blir följden lätt att sådant arbete försummas. Det är därför enligt promemorianuppenbart att arvodesreg- lerna måste ändras. Av nya regler i ämnet bör krävas attde så långt möjligt garanterar att även personer i små ekonomiskaomständigheter får kvalificerade förmyndare och att inte bara de omyndigasbehov av hjälp med egendomsförvaltning utan också behovet av bistånd ipersonliga angelägenheter blir tillgodosett. Förmyndarna bör därför ha rätttill arvode för båda formerna av arbete. Vidare måste samhället träda in ochbetala arvodet i fall då den omyndiges inkomstförhällanden inte medger attarvode av skälig omfattning utgår av hans egendom. 1 promemorian konstateras att tyngdpunkten i förmyndarensuppgifter i många förmynderskap kommer att ligga på den personliga omvårdnadenom den omyndige och inte på den ekonomiska förvaltningen av den omyndigesegendom. Att ta vård om enskilda är en uppgift som enligt socialhjälpslagenåvilar kommunerna. Det kan därför enligt promemorian hävdas att förmyndarnafullgör en uppgift till den del deras uppdrag består i omsorg om denomyndiges person. Uppenbarligen avlastas kommunens tjänstemän en del av sittarbete, när förmyndare förordnas för en kommunmedlem. Med hänsyn till det sagda bör enligt promemorianutgångspunkten för ersättningssystemets utformning vara att kommunerna skallstå för förmyndararvodena, 1 de fall då den omyndige har en ej obetydliginkomst eller tillgångar som ej är ringa är det dock rimligt attförmyndararvodet helt eller delvis utgår av den omyndiges medel, 1 sådana fallkommer också förmyndarens uppgifter att till större del bestå iförmögenhetsförvaltning, vilket gör det mindre motiverat att kommunen står förarvodet. Vid avgörandet av i vilka fall den omyndige bör betalaeller bidra till förmyndararvodet bör utgångspunkten vara att folkpension,'förtidspension, änkepension och liknande alltid skall utgå ograverade, F,n.utgår nämnda pensioner i allmänhet med ett belopp som motsvarar avbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. Medräknas pensionstillskottblir emellertid beloppet högre. Det är också att förvänta att pensionernakommer att höjas ej oväsentligt . Med hänsyn härtill bör enligtpromemorian den aktuella inkomstgränsen sättas vid två basbelopp,Förmyndararvodet bör alltså utgå av den omyndiges medel i den mån hans inkomstöverstiger nämnda summa. Det basbelopp som skall vara avgörande för bedömningenbör vara det basbelopp som har gällt under som förvaltningenavser. Det får vidare enligt promemorian anses skäligt attomyndiga med en ej ringa förmögenhet bidrar till förmyndararvodet, även omförmögenheten ej lämnar en så stor avkastning att den tillsammans med denomyndiges övriga inkomster överstiger två basbelopp. Enligt promemorian bör denomyndiges förmögenhet tas i anspråk, i den mån den överstiger fyra basbelopp.En regel härom bör dock kunna frångås, om särskilda skäl föreligger, t.ex. omden omyndiges förmögenhet består av en fastighet som han själv bebor och sominte lämnar någon avkastning. Tillgrund för prövningen i vad mån förmyndararvode skall utgå av den omyndigesmedel bör enligt promemorian läggas den omyndiges beräknade inkomst resp,tillgångar under det år förvaltningen har avsett, dvs, den inkomst och detillgångar som framgår av förmyndarens årsräkning. Därvid bör nettoinkomstenoch nettotillgångarna vara avgörande, dvs. avdrag bör göras för utgifter förinkomstens förvärvande och för skulder. Det bör åligga överförmyndaren att ivarje särskilt fall besluta i vad mån förmyndararvodet skall betalas avkommunen eller utgå av den omyndiges medel, I detta sammanhang påpekasi promemorian att överförmyndarnas möjlighet att befria förmyndaren frånskyldighet att avge årsräkning kommer att begränsas av att det måste finnasunderlag för beslutet om hur förmyndararvodet skall betalas. Inte sällan tordedet dock vara uppenbart att den omyndiges inkomst och övriga tillgångar är såringa att förmyndararvodet skall betalas av kommunen. Överförmyndaren bör isådant fall kunna fatta beslut härom utan att ha tillgång till årsräkning. När det sedan gäller fråganom förmyndararvodets storlek framhålls i promemorian att de flestaförmynderskap kommer att utgöras av sådana där förmyndararvodet kommer attutges av kommunen och att det därför bör överlåtas åt kommunerna att bestämmaefter vilka grunder förmyndararvodet skall beräknas. Självfallet kan man räknamed att kommunerna, särskilt med hänsyn till att arvodet skall avse också denpersonliga omvårdnaden, inte sätter normalarvodet lägre än vad som motsvarar dearvoden som i regel utgår, I promemorian diskuteras huruvida i lagtexten börges anvisning på ett normalarvode motsvarande av basbeloppet enligt lagenom allmän försäkring. Tanken härpå avvisas emellertid med motiveringen att ilagen inte bör ges anvisning på ett visst belopp, eftersom det skulle kunnamotverka en höjning av arvodet, Idet särskilda fallet bör det enligt promemorian ankomma på överförmyndaren attfastställa arvodet enligt de av kommunen angivna grunderna, I klarhetens intresse bördet enligt promemorian införas en regel om att förmyndaren har rätt tillersättning för de utgifter som han har för uppdraget, i den mån utgifterna harvarit skäligen påkallade för uppdragets behöriga fullgörande. Ersättning förutgifter bör betalas av kommunen resp, utgå av den omyndiges medel enligt sammaregler som har föreslagits beträffande arvode. Vad gäller arvode tilllegal förmyndare föreslås att legal förmyndares rätt till arvode även ifortsättningen skall vara begränsad till sådana fall då särskildaomständigheter föreligger, såsom då en mindre bemedlad fader eller moder fårsätta till en väsentlig del av sin tid för förvaltningen av den omyndigesegendom. Arvode till legal förmyndare bör alltså enligt promemorian inte kunnaavse den personliga omvårdnaden. Inte heller bör arvode kunna utgå, om denomyndiges tillgångar är av ringa omfattning. Med hänsyn härtill saknas detenligt promemorian anledning att i fråga om arvode till legal förmyndare föreskriva annat än attarvode skall utgå av den omyndiges medel. Prövningen av legal förmyndares rätttill arvode flyttas enligt förslaget frän domstolen till överförmyndaren. Vad gällerlegal förmyndares utgifter för förmynderskapet bör dessa enligtpromemorieförslaget liksom ersättas av den omyndiges medel i den månde hänför sig till den ekonomiska förvaltningen och varit påkallade föruppdragets behöriga fullgörande. När detgäller vård av omyndigs rätt i oskiftat dödsbo bör förmyndaren enligtpromemorian liksom vara berättigad till skäligt arvode. Omsammanlevnadsavtal har träffats, bör förmyndaren liksom f.n. ha rätt tillårligt arvode. Med hänsyn till de skiftande förhållanden som kan förekomma fårdet enligt promemorian anses olämpligt att reglera förmyndararvodet i lag.Arvodet bör både när sammanlevnadsavtal har träffats och annars utgå med beloppsom överförmyndaren bestämmer. F.n. gäller att arvode till förmyndare på grund av vård avomyndigs rätt i dödsbo skall förskjutas av boet. Denna regel bör enligtpromemorian gälla även i fortsättningen. När detgäller godmanskap kan förhållandena enligt promemorian vara vitt skiftande.Ibland förvaltar en god man i likhet med en förmyndare huvudmannens helaegendomsmassa och sörjer dessutom för huvudmannens person. Så är många gångerfallet när god man har förordnats enligt 18 kap, 1 eller 3 § FB, dvs, närgodmansförordnandet är föranlett av förmyndarens eller den enskildes sjukdomeller motsvarande, I andra fall har den gode mannen endast i uppdrag attförvalta viss begränsad egendom eller handha annan rättslig angelägenhet änegendomsförvaltning. Så är oftast fallet då den gode mannen har förordnatsenligt något annat lagrum i 18 kap, FB, Med hänsyn härtill bör man enligtpromemorian avstå från att i lagen föra in någon bestämmelse om storleken avgodmansarvode, I stället bör föreskrivas att arvode i samtliga fall utgår medbelopp som överförmyndaren bestämmer. Utöver arvode bör den gode mannen liksomf,n, vara berättigad till ersättning för de kostnader som han har haft föruppdraget. Fråganhuruvida arvode och ersättning till god man skall betalas av den enskilde ellerav kommunen bör enligt promemorian lämpligen avgöras av överförmyndaren i varjesärskilt fall för sig. Är det fråga om godmanskap enligt 18 kap, 1 eller 3 §sägs det dock vara naturligt att överförmyndaren i viss utsträckning tillämparde regler som gäller i fråga om förmyndare. Ipromemorian understryks att det även i fortsättningen finns behov av enmyndighet som utövar kontroll och tillsyn över förmynderskap och godmanskap.Den viktigaste uppgiften för en sådan myndighet torde enligt promemorian liksomhittills vara att se till att förmyndarna utövar sin ekonomiska förvaltning på ett tillfredsställande sätt. Kontrollenbör härvid inriktas på sådana förmynderskap där tillgångarna är av en vissomfattning eller där kontroll annars är påkallad av speciella skäl. Närkontroll sätts in är det angeläget att den blir så effektiv som möjligt. Denbör utövas av väl kvalificerad personal och så långt möjligt bedrivas på ettenhetligt sätt inom olika delar av landet, 1promemorian framhålls att intresset av att få till stånd en effektiv ochenhetlig förmyndarkontroll sannolikt skulle främjas, om man göröverförmyndardistrikten större än f,n. En utväg som härvid ligger nära tillhands är att låta länen bilda överförmyndardistrikt och lägga, överförmyndarnasfunktioner på länsstyrelserna. Detframhålls emellertid att det organ som är överordnat förmyndare och gode mäninte bara bör ha en kontrollerande funktion. En viktig uppgift är också attutöva kurativ verksamhet. Förmyndarnas och gode männens behov av råd och hjälpi frågor som rör den enskildes person skulle enligt promemorian uppenbarligentillgodoses mindre väl i ett system där länsstyrelserna har övertagitöverförmyndarnas funktioner. Bl,a, skulle möjligheterna till personlig kontakti hög grad försvåras. Enligt promemorian är det från de nu angivna synpunkternai stället önskvärt att Överförmyndarfunktionerna utövas av förtroendevaldapersoner med god förankring, I promemorian övervägs att låtalandstingen bli huvudmän för överförmyndarverksamheten. Tanken härpå avvisasemellertid av det skälet att överförmyndardistrikten även med en sådan ordningskulle bli så stora att möjligheterna till personlig kontakt skulle allvarligtförsvåras, jämfört med nuläget, Ipromemorian förordas därför att man behåller den nuvarande ordningen medkommunalt valda överförmyndare. Det framhålls att kommunerna efter den senastekommunindelningsreformen i allmänhet torde ha fått sådan storlek att de kanfungera tillfredsställande som överförmyndardistrikt. Den nuvarande möjlighetenför flera kommuner att förena sig till ett överförmyndardistrikt bör dockbehållas. Däremot slopas i promemorieförslaget den nuvarande möjligheten attdela in kommun i flera överförmyndardistrikt. Förening av flera kommuner tillett överförmyndardistrikt föreslås kunna ske utan medverkan av domstol, Ipromemorian föreslås vidare att det bör öppnas möjlighet för samtliga kommuneratt besluta att det i stället för överförmyndare skall finnas enöverförmyndarnämnd efter mönster av den överförmyndarnämnd som f,n, finns iStockholm, Mindre kommuner föreslås få möjlighet att gå samman om en gemensamnämnd, skall enligt förslaget bestå av minst tre ledamöter. Överförmyndareresp, ledamöter i överförmyndarnämnd skall enligt promemorian väljas avkommunfullmäktige i sänder och valet skall äga rum före utgången avdecember månad året före mandatperiodens början. Vad gäller överförmyndarnas kvalifikationer bör enligtpromemorian i lagen liksom föreskrivas att de skall vara väl förfarnai praktiska värv och myndiga svenska medborgare. Vidare bör föreskrivas attöverförmyndare inte får vara i konkurstillstånd eller förklarad omyndig.Lagfaren tjänsteman vid tingsrätt bör liksom kunna väljas tillöverförmyndare inom domsagan endast efter tillstånd av regeringen för varjesärskilt fall. På samma sätt som har föreslagits beträffande uppdrag somförmyndare föreslås att den medborgerliga skyldigheten att åta sigöverförmyndaruppdrag tas bort. Det förutsätts att kommunerna även utan en sådanbestämmelse kan finna personer som är lämpliga för uppdraget. För attöverförmyndarkontrollen skall fungera effektivt är det enligt promemorianangeläget att man till överförmyndaren resp, överförmyndarnämnden knyter ettkansli med ekonomisk och revisionsteknisk expertis m,m, I de mindreöverförmyndardistrikten torde det dock enligt promemorian vara tillräckligt attöverförmyndaren får biträde med rutingöromål av kommunens kansli. På andra hållkan det vara en lämplig lösning att låta en eller flera tjänstemän arbeta pådeltid som biträde till överförmyndaren. Det torde få ankomma på kommunernasjälva att bestämma hur kansliarbetet skall organiseras. Vidare föreslås att vissa frågor som ankommer påöverförmyndarnämnd skall kunna avgöras av nämndledamot eller av tjänsteman hosnämnden. När detsedan gäller frågan om ersättning till överförmyndare är det enligt promemorianuppenbart att det nuvarande ersättningssystemet bör ändras,Överförmyndarverksamheten bör ses som en angelägenhet och därförbekostas av kommunerna. Det bör också ankomma på kommunerna att själva bestämmastorleken av arvodet åt överförmyndare resp, ledamot av överförmyndarnämnd.Arvodet bör bestämmas så, att överförmyndarna får skälig ersättning såväl förarbetet med den ekonomiska kontrollen som för den kurativa verksamheten. Detframhålls särskilt i promemorian att det är angeläget att arvodet sätts så högtatt man kan få väl kvalificerade personer att åta sig uppdragen somöverförmyndare, 1promemorian diskuteras om inte de omyndiga i viss utsträckning bör bidra tillkostnaden för överförmyndartillsynen, åtminstone när det är fråga omförmynderskap med större tillgångar. Antalet sådana förmynderskap torde dockenligt promemorian vara så ringa att tillsynsavgifterna skulle få mycket litenpraktisk betydelse för kommunerna. Med hänsyn härtill avvisas en ordning medtillsynsavgift. Enligt promemorian bör det liksom åvilaförmynderskaps-domstolarna att vaka över att överförmyndarna fullgör sinaåligganden. Det föreslås emellertid att skyldigheten för överförmyndarna att gein årsredogörelse till domstolen skall upphöra. Domstolarnas kontroll bör istället utövas huvudsakligen genom inspektion hos överförmyndarna. Vid en sådaninspektion kan såväl formell som materiell tillsyn äga rum. Lämpligen bör varje överförmyndardistrikt inspekteras engång . Som ettled i överförmyndarkontrollen bör domstolarna enligt promemorian ocksåstickprovsvis granska de akter beträffande förmynderskap och godmanskap somfinns hos överförmyndarna. Skulle det vid granskningen uppkomma frågor avkomplicerad bokföringsteknisk art har domstolen, påpekas det, möjlighet attanlita erforderlig sakkunskap. 4.11 Förfarandet i mål om omyndighets- ochmyndighetsförklaring Ipromemorian framhålls det som principiellt betänkligt att man, som är fallet,kan företa mål om omyndighetsförklaring till omedelbar huvudförhandling utanatt den som ansökningen avser har fått kännedom om den. Enligt promemorian ärdet ett rättssäkerhetskrav att, om någon som avses med en ansökan omomyndigförklaring inte själv kan eller bör höras i målet, god man förordnas attföreträda honom och bevaka hans rätt. En bestämmelse härom föreslås införd ilagen. Dessutom föreslås att biträde förordnas i större utsträckning än f,n.Principen bör enligt promemorian vara att rätten skall förordna biträde i allamål där inte god man har förordnats, såvida det inte finnes uppenbart attbiträde inte erfordras. Denuvarande reglerna om ersättning till biträde föreslås äga motsvarandetillämpning när det gäller ersättning till god man. Detta innebär att den godemannen får rätt till skälig ersättning av allmänna medel för arbete,tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt. Ersättningen skall stanna påstatsverket, om inte motparten till den för vilken god man har förordnatsskäligen bör åläggas att ersätta statsverket kostnaden, 1promemorian understryks det angelägna i att en person inte är omyndigförklaradunder än nödvändigt, 1 praktiken torde det dock förekommmaåtskilliga fall då en person förblir omyndigförklarad, trots att grund föromyndigförklaring inte längre föreligger. För att komma till rätta med dettaproblem föreslås att i FB förs in en bestämmelse om att överförmyndare har rättatt ansöka om hävande av omyndigförklaring. Vidare föreslås att inykterhetsvårdslagen och socialhjälpslagen tas in bestämmelser om skyldighetför nykterhets- resp, socialnämnder att anmäla till överförmyndaren när någonsom är föremål för deras verksamhet inte längre bör vara omyndigförklarad. Enmotsvarande bestämmelse om anmälningsskyldighet för överläkare och vårdchefföreslås intagen i sjukvårdskungörelsen (1972:676) resp, stadgan (1968:146)angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda. Eftersomöverförmyndaren är en viktig upplysningskälla i fråga om den omyndige och hansförhållanden bör han vidare enligt promemorian höras över alla ansökningar omhävande av omyndighetsförklaring, om han inte själv är sökande i målet eller har tillstyrkt ansökningen. Storleken av de kostnader som kommer att belastakommunerna i anledning av de framlagda förslagen är enligt promemorian svår attberäkna.