prop · FX0386 · 1974-12-31 00:00:00 — Avfrågor i övrigt som tagils upp under reraissbehandlingen kan nämnas, attremissinstanserna allmänl frarahåller vikten av väl planlagd inforraation ibältesfrågan. Vidare frarahävs starkt betydelsen av att bältenas hanteringsraässigaegenskaper förbättras och att låsanordningarna utvecklas i enhetlig riktning. 6 Remissbehandlingenav rapporten i , och Innehålleti reraissvaren från grannländerna uppvisar i allt väsentligt samma huvuddragsom i . Reraissinslanserna tUlstyrker med ett fåtal undantaglagstiftning om obligatorisk skyldighet alt använda bilbälte. Förslagen i frågaora bältespliktens orafattning med hänsyn till olika faktorer och förslagen ifråga om praktiskt, tekniskt och medicinskt betingade undantag från enbältesplikt godtas allraänt raed enstaka reservationer efter sararaa mönstersom gäller i fråga om de svenska remissinstanserna. Även förslagen om kontroll,sanktioner och skadeståndsrättsliga konsekvenser har i allmänhet godtagils,dock att i några få remissvar önskeraål ullrycks ora att sanktionen skaU varaavgift i stället för böter eller att användningspåbudet ej skall sanktioneras. När det gälleryrkestrafiken och då i synnerhet taxitrafiken hävdas av branschorganisationernapå sararaa grunder sora anförts i alt undantag blir nödvändiga. Nordisktaxiråd har i ett särskilt yttrande understrukit att laxitrafiken bör undantasfrån bUbältesplikt. i intar dock en motsattuppfattning och understryker uttryckligen vikten av att taxitrafiken ej undantasfrån bilbältesplikt. Liksom i frarahållsangelägenheten av att bältenas hanteringsraässiga egenskaper förbättras ochatt låsanordningarna utvecklas i enhetlig riktning. För en utförligareredogörelse av reraissvaren i grannländerna torde jag få hänvisa till Bilbelter slutrapport. 7 Förslageni Bilbelter slutrapport SedanNordiska trafiksäkerhetsrådets första rapport i bilbältesfrågan BUbelter remissbehandlatshar rådet genom den särskilda arbetsgruppen under rådet vidare övervägt fråganmot bakgrund av remissyttrandena. Övervägandena redovisas i rapporten (Nordiska trafiksäkerhelsrådets rapport nr 5). I fråga om detaljernai arbetsgmppens överväganden och förslag får jag här hänvisa till rapporten. Övervägandenai slutrapporten leder frara till att de i den första Prop.1974: 86 23 rapportenfraralagda förslagen i huvudsak vidhålls. Detta innebär att bilbältespliktföreslås gälla för i princip alla sUtplalser, där bilbälte är raonterat,oavsett ora raonleringen är påbjuden eller ora den skelt frivUligt. Ienlighet med förslaget i den första rapporten skall bilbälte ej behövaanvändas vid backning och ej heller vid färd inom parkeringsplats,parkeringshus, bensinstations- eller verkstadsområde eller under andra liknandeförhållanden. Medavvikelse från den tidigare rapporten föreslår arbetsgruppen, att särskildaundantag skall kunna raedges för sådan distribulionstrafik där hastigheten ärlåg och dessutora täta av- och påstigningar förekommer, t. ex. vid lokalpostdistribution och viss distribution av tidningar. Vidare föreslårarbetsgruppen nu till skUlnad från tidigare, att passagerare i baksätena i taxibUartills vidare skall undantas från bilbältesplikt. Skälet till undantaget är derent praktiska svårigheterna alt använda bilbälte i taxibilarnas baksäten.Dessa är näraligen ofta utrustade raed bälten sora saknar uppruUningsdon ochkan därför bereda passagerarna svårigheter vid inställningen. Byte till ruUbälteär ej heller alltid möjligt. Beträffande passagerarplatsen i taxibilarnas framsälenanser arbetsgruppen att det ej finns anledning tUl undantag frånbilbältesplikten. Framsätesplatsen är raycket utsatt och den är ofta utrustadmed ruUbälte eller kan förses med sådant bälte. När det gäller taxiförarnas bilbältespliktdiskuterar arbetsgruppen de invändningar om praktiska svårigheter som anförts iremissvaren. Mot detta frarahåller arbetsgruppen ruUbältenas lätthanterlighet.Arbetarskyddsaspekterna betonas också. Utomordentiigt starka skäl talar enligtarbetsgruppens raening mot ett undantag för taxiförarna. Den i några remissyttrandenuttryckta motviljan hos taxiförarna mot att använda bilbälte bör vara avövergående natur. Med hänsyn till de tungt vägande skyddsaspekterna förordararbetsgruppen att taxiförarna ej undantas från bilbältesplikten. Liksorai den första rapporten föreslår arbetsgruppen, att bilbältesplikten ej skallgälla den sora är eller är kortare än 150 era särat att undantagför gravida kvinnor eller handikappade skall raedges endast efter prövningfrån fall till fall. Beträffandeefterlevnad, kontroll och sanktioner av en bilbältesplikt framhållerarbetsgruppen att valet av sanktionsform får göras nationellt raed hänsyn tillförhållandena i varje enskilt land. Ifråga om de skadeslåndsrättsliga konsekvenserna slår arbetsgruppen fast vidatt ersättning för skada ej skall nedsättas på grund av underlåtenhet allanvända bilbälte. 1974: 86 24 Sedanbilbältena introducerades har olika åtgärder vidtagitsför att öka användningen av dem, t. ex. förbättringar av bältenashanteringsegenskaper samt inforraation och propaganda. I debatten om bilbältenahar deras skyddsegenskaper allraänt vitsordats raen uppfattningarna om dellämpligaste sättet att öka användningen av dem har varit skiftande. Undersenare år har såväl i sora i flera andra länder tanken väckts på enlagstiftning ora skyldighet att använda bilbälle vid färd. En lagstiftning ärförenad raed olika problera som måsle lösas tillfredsställande, innan man kanta slutlig ställning till hur bestäraraelserna skall utformas. Nordiska trafiksäkerhelsrådetsrapporter i bilbältesfrågan innehåller utredning av de problera sora hängersamman med en lagstiftning om skyldighet att använda bilbälle och förslag till enhetiiganordiska regler i ämnet. Den första av dessa har remissbehandlats i de nordiskaländerna. Den senare innehåller överväganden och förslag med utgångspunkt äveni vad som anförts vid remissbehandlingen. Enlagstiftning på bUbältesområdet i enlighet med trafiksäkerhelsrådets förslagkräver ändringar i bl. a. reglerna om jämkning av skadestånd. I anslutning tiUalt jag föreslår Kungl. Majrt att lägga fram förslag till i dettaavseende vill jag redovisa mina överväganden i bilbältesfrågan i dess helhet.Såvitt avser skadeståndsfrågorna har jag samrått med statsrådet . första rapport konstateras att den tekniska ochmedicinska utredningen entydigt visar att bilbältet är synnerligen effektivtnär det gäller att rädda liv, rainska antalet skador och lindra skadornas orafattning.Det bedöras att antalet dödade i personbilar kan reduceras raed över entredjedel och antalet icke dödligt skadade med ca en fjärdedel om avförare och framsätespassagerare använder bilbälte (trepunktsbälte) ikollisionsögonblicket. När det gäller attityderna inom till enlagstiftning om obligatorisk användning av bilbälten visar undersökningar somgjorts en klart positiv instäUning. I ett fall förordade sålunda raer än 80 %av de tUlfrågade en sådan lagstiftning. anser att raanhar anledning räkna raed ett positivt gensvar hos bilisterna på en lagsliftningom skyldighet alt använda bilbälte, vilket bör underlätta övervakningen. Trafiksäkerhetsrådetgör också den bedömningen att andra skyddsanordningar av passivt slag som kanersätta bilbältena inte finns eller kan koraraa frara annat än på . Molden angivna bakgrunden och med hänsyn till att det enligt trafiksäkerhetsrådetsuppfattning vilken stöds av internationella erfarenheter inle ärtillräckligt med information och propaganda för att höja användningsfrekvensen lUlen godtagbar nivå, föreslår trafiksäkerhelsrådet en lagstadgad skyldighet altanvända bilbälte vid färd. 1974: 86 25 Trafiksäkerhelsrådetsbedömning i den första rapporten att bilbältet är synnerligen effektivt när detgäller att rädda liv och rainska skador har biträtts vid reraissbehandlingen. Genoragåendedelar remissinstanserna rådels uppfattning att lagstiftning om obligatoriskbältesanvändning är del effektivaste sättet att förbättraanvändningsfrekvensen. Det är raot denna bakgrund sora reraissinslanserna, raednågra undantag, tUlstyrker förslaget ora lagstiftning. De få sora fraraföravvikande rae-ningar anser främst alt raan bör söka koraraa längre raed inforraationoch propaganda eller att raan bör vänta tills bältenas hanteringsegenskaperförbättrats. Såväl information ochpropaganda sora utvecklingsarbete för förbättring av hanleringsegenskaperna ärväsentliga faktorer. Såsora frara-hölls redan i den första rapporten kan raanemellertid inte med dessa medel nå en användningsfrekvens som är tUlräckligthög med hänsyn till bilbältets goda skyddsegenskaper. Detta är en uppfattning soraär allraän i expertkrelsar även utanför . För svenskt vidkomraande kanjag erinra om de upprepade inforraationskarapanjer sora statens trafiksäkerhetsverkgenorafört men sora gett endast begränsade resultat. Jag ansluter raig därförtill trafiksäkerhelsrådets förslag att användningen bör göras obligatorisk genoralagstiftning. Trafiksäkerhetsrådetsförslag att användningsskyldighelen skall orafatta alla sittplatser, där bilbällefinns på grand av påbud eller där bälte raonterals frivilligt, accepteras ihuvudsak av reraissinslansema. Jag är medveten ora att defrivilligt raonterade bältena såsom några reraissinstanser påpekat i vissafall kan vara bristfälliga och att detta problera raåste uppraärksararaas. Orafallningenav problemet bör dock inte överdrivas. Det finns enligt min raening gmndad anledninganta alt flertalet av de bilbälten som monterats frivilligt blivit installeradeenligt anvisningar från bilfabrikant eller bilgrossist och alltså bör motsvarade säkerhetskrav som kan ställas. I övrigt får just äldre bilbälten ägnassärskild uppraärksarahet vid besiktningar och möjligheten att påbjuda avmonteringav farliga bälten utnyttjas vid behov. Med hänsyn till dessa övervägandenansluter jag mig till trafiksäkerhelsrådets förslag att användningspliklenskall omfatta även frivilligt monterade bälten. Den från något hållframförda synpunkten alt användningsskyldigheten bör gälla endast trepunktsbällenkan jag i likhet med trafiksäkerhelsrådet itile biträda. Även omdiagonalbältenas skyddseffekt är sämre än trepunkisbältenas är nyttan såsoraframgår av den första rapporten ändå så stor alt ell användningspåbudframstår som befogat. Motsvarande lorde kunna sägas om de enkla höflbältena ide fall dessa tillåts. Förslagetatt bilbältesplikten skall gälla på sittplats i baksäte i den mån bälte raonteralsdär har i allraänhet tUlstyrkts eller lämnats utan 1974: 86 26 erinran.Från rent trafikraedicinska synpunkter är en sådan inställning, välmotiverad.Det finns emellertid även andra omständigheter sora raåste beaktas i detta sararaanhang. Detförslag som lagts fram av Nordiska trafiksäkerhetsrådet syftar till en enhetlignordisk lagstiftning i äranet. Jag vill för rain del understryka värdet av attreglerna ora bilbältesanvändningen utforraas så att bältesplikten får en sålångt raöjligt likartad orafattning i . Därvid är eraellertid att raärkaall raonteringspåbud i de övriga nordiska ländema gäller endast bilarnas framsälenoch att frivillig montering i baksäte skett endast i begränsad omfattning. Enlagstiftning ora användningsplikt kan alltså i , och ipraktiken koraraa att omfatta endast förare och framsätespassagerare. Begränsasanvändningsplikten i tUl dessa båda kategorier får man också enhetliganordiska regler i detta avseende. Det praktiska resultatet kommer att te sigenkelt och naturligt för allmänheten och därmed vara ägnat att öka förståelsenför lagstiftningen. Jaghar tidigare framhållit betydelsen av att allraänheten har en positiv attityd tUlden föreslagna lagstiftningen och att raan rent generellt har anledning räknamed en sådan inställning. Gjorda undersökningar visar eraellertid att justbilbälten i baksäte används i endast obetydlig omfattning.Användningsfrekvensen torde ligga klart . Detta tyder på altytterligare information behövs innan lagstiftning ora skyldighet att använda bUbältei baksäte övervägs. Enbegränsning av användningsplikten till förare och frarasälespassagerare har såsorariksåklagaren anfört i sitt reraissvar också den fördelen att den minskarbehovet av individuella undantag av medicinska skäl. Del föreligger givetvisett starkt intresse av största möjliga enkelhet i detta avseende. Medhänsyn till främst de nu redovisade omständigheterna förordar jag attanvändningsplikten begränsas till bilbälle i frarasäte. Även ora ett sådantundantag görs bör naturligtvis baksätespassagerarna i raöj-ligaste raån utnyttjadet skydd sora ett befintligt bUbälte erbjuder, och det är angeläget att inforraalioneninriktas på att öka användningsfrekvensen även bland dessa. Enutvidgning av nu gällande raonteringspåbud tUl att gälla fömtom personbilaräven andra fordonskategorier diskuteras av flera remissinstanser. Främst tasbehovet av bälten i lätta lastbilar upp raen även önskeraål ora raonteringspåbudbeträffande tyngre lastbilar fraraförs. har vissaav dessa frågor på sitt program och Kungl. Majrt har denna dag uppdragit åtverket alt utreda förutsättningarna för att införa en skyldighet att raontera bUbältenäven i lastbUar. I avvaktan på att utredningen blir klar bör t. v. nuvarandeprinciper för raonteringspåbud kvarstå. Trafiksäkerhetsrådetsförslag att användningsskyldighelen inte skall 1974: 86 27 gällanär bilen ej är i rörelse eller i vissa situationer när färdhastigheten ärextremt låg backning, färd inora parkeringsplats, parkeringshus,bensinstations- eller verkstadsoraråde eller under liknande förhållanden harinte mött någon invändning vid reraissbehandlingen. Jag ansluter raig till vadtrafiksäkerhetsrådet föreslagit härora. Förslagetatt användningsskyldighelen bör gälla även vid färd inom tättbebyggt oraråde tUlstyrksraed få undantag. Flera remissinstanser understryker vikten av att detta krav faslhålls.Jag finner inte anledning frångå denna uppfattning. Närdet gäller frågan om undantag från användningsskyldigheten för viss yrkestrafikdelar flertalet remissinstanser trafiksäkerhelsrådets uppfattning alt såvältrafiksäkerhetssynpunkter sora intresset av att upprätthålla ell gottarbetarskydd starkt talar raot undantag för yrkesförarna, som uppehåller siglängre tider i trafiken än privatbilislerna och därraed är raera utsatta ändessa för risker all skadas i trafiken. Denna grundsyn framgår också av de frånmånga håll gjorda uttalandena att montering av bUbälte bör påbjudas även förlätta lastbUar och liknande. Defarhågor som fraraförls från flera organisationer sora representeraryrkestrafiken för att bältesanvändning skulle vara till hinder raåste enligl rainraening i raånga fall bedöraas sora överdrivna. Det kan såsora också trafiksäkerhelsrådetanfört inte uteslutas att den negativa inställningen i en del fall har singrand i ovana vid bilbälle och bristande kännedora ora skaderiskerna. Ävenmed en grandinställning alt skyldighet att använda bilbälte i princip bör gällaför yrkestrafiken måste emellertid enligt min mening undantag accepteras. Vidvissa former av distribulionstrafik, där hastigheten är låg och förarendessutom stiger i och ur bilen raed korta rael-lanrura, skulle del vara alltföropraktiskt att använda bilbälte saratidigt som olycksrisken på grund av denlåga hastigheten är begränsad. Som typexempel kan näranas bl. a. lokalpostdistribution med bU och viss distribution av tidningar. I den mån bilbältemonteras också i andra fordon än personbUar kommer motsvarande behov altuppkomma även i andra fall, t. ex. i fråga om soptömning o. d. Ällmänt böremellertid restriktivitet iakttagas vid raeddelande av undantag. Sådana bör raedgesendast under själva distributionen och ej orafatta färd till eller fråndistributionsområdet. Förlaxitrafiken har fraraförls krav på undanlag i samtliga länder. Kraven kommerframför allt från organisationer som representerar taxiägare och taxiförare.Det bör dock understrykas att i Danraark, somrepresenterar ett betydande antal taxiförare, anser attanvändningsskyldigheten bör omfatta även taxkrafik. En rad argument framförssom skäl för undantag. Frärast åberopas de praktiska olägenheter sora enanvändningsskyldighet skulle raedföra. De angivna organisationerna, liksoraäven några andra reraissinstanser sora förordar 1974: 86 28 undantagför laxitrafiken, påpekar också risken för att den bristande förståelsen för ettpåbud från såväl förarnas som passageramas sida skall leda till en dåligefterlevnad. Närdet gäller frågan om skyldighet för taxiförare att använda bilbälte harinvändningarna i remissvaren i stor utsträckning gällt de praktiskasvårigheterna. Mot detta kan frarahållas att ett modernt rallbälte är sålätthanterligt att på- och avtagning i realiteten inte rimligen kan innebäranågon beaktansvärd olägenhet. Alt användningsskyldigheten till en början skullekunna kännas besvärande är antagligt raen orsaken härtill synes mera varabristande vana att använda bilbälte än faktiska svårigheter. Jagdelar trafiksäkerhelsrådets uppfattning alt de organisationer som yrkar påundanlag för laxitrafiken alltför litet beaktat arbetarskydds-aspekterna. Delfinns i aUa de nordiska länderna en klar och raålraed-veten strävan att genoraolika åtgärder förbättra skyddet för arbetstagarna i olika railjöer. Trafiksäkerhetsrådethar funnit, alt det är starka skäl sora talar raot ett undantag för taxiförarna.Den motvilja raot att använda bilbälte som komrait till uttryck iremissyttrandena från flertalet av de berörda organisationema är emellertid enfaktor sora raåste beaktas. Enligt trafiksäkerhetsrådets uppfattning bör dennegativa inställningen vara av övergående natur. Jag finner också för rain delgoda grunder för en sådan bedöraning. Just av detta skäl vill jag eraellertid raed hänsyn till önskvärdheten av att användningsskyldigheten skall få ettpositivt gensvar bland dera som den avser förorda alt taxiförarna i ettinledningsskede undantas från lagstiftningen. I stället bör ansvarigamyndigheter och organisationer intensifiera sin information till berörda förarkategorierför att belysa värdet av att bilbälte används. ges också raöjlighetatt studera frågan vUka tekniska förbättringar sora är möjliga för attunderlätta bältesanvändningen, vilket ar av särskild betydelse för just dessakategorier. Meddenna lösning bör man från användningsskyldighelen undanta hela taxisektorn,dvs. såväl förare sora passagerare. Deav trafiksäkerhelsrådet förordade, av raedicinska och tekniska skäl betingadeundantagen accepteras allraänt av remissinstanserna. Från något håll fraraförsatt användningsskyldigheten bör beskrivas i mera generella termer så att den närraareansluter tUl gränsen raot de kategorier sora inle bör eller kan användabilbälte. En sådan utformning föranleder emellertid sora ttafiksäkerhetsrådetanfört tillämpningssvårigheter. Undantagsregeln bör därför i enlighet medtrafiksäkerhetsrådets förslag anges med hänsyn till ålder ochkroppslängd . När det gäller de kategorier som inte komraer att orafattasav användningsplikten får som trafiksäkerhetsrådet betonat genominformation spridas kännedom om förutsättningarna för och värdet av att bUbälteanvänds. Arbelsgrappensuttalande att problemet ora barns placering är av särskUd vikt bekräftas av reraissinslanserna.Trafiksäkerhetsrådet har beslutat att på nordisk basis utreda en geraensaralösning av frågan. Förslaget att undantag förgravida eller handikappade skall raedges endast efter prövning från fall tillfall accepteras av remissinstanserna. De reraissinstanser sora representerar raedicinsksakkunskap bekräftar att undantag behövs endast i mindre omfattning. Denbegränsning av användningsplikten till förare och frarasälespassagerare sorajag förordat i det föregående rainskar ytterligare behovet av undantag. Jaganser för rain del alt det ej krävs något särskilt dispensförfarande raedprövning av rayndighet i fråga ora de medicinska undantagen utan att det börräcka med att skälet till befrielse från användningspliklen styrks genomläkarintyg. Såsora frarahållits av trafiksäkerhetsrådet och understrukits vid reraissbehandlingenär det angeläget alt centrala anvisningar utfärdas till läkarna ombedömningsgrunderna i fråga ora undantagen. Det bör uppdras åt socialstyrelsenall efler sararåd raed trafiksäkerhetsverket utfärda sådana anvisningar.Sammanfattningsvis kan i fråga om de medicinska undantagen konstaleras, att denordning som jag nu föreslagit bör leda till smidiga handläggningsforraer. Trafiksäkerhetsrådetsöverväganden ora efterlevnad, kontroll och sanktioner godtas i huvudsak av reraissinslanserna.Av väsentlig betydelse för efterlevnaden och därraed också förkontrollfrågan är att en bUbälteslagstiftning har stöd hos allraänheten. Såsorafraragår av de redovisade undersökningarna bör raan ha anledning räkna raed ettgott gensvar. Trafiksäkerhetsrådetsförslag att nedsättning av skadestånd ej bör ske på grand av underlåtenhet allanvända bilbälte tillstyrks eller läranas ulan invändning av reraissinslanserna.Jag biträder förslaget. Ilikhet med trafiksäkerhetsrådet vill jag ta upp vissa speciella delfrågor soraaktualiseras i olika remissyttranden. Från något håll harframhållits att det i saraband raed användningsskyldighelen bör uttryckligenföreskrivas att bältet skall vara rätt injusterat, dvs. ligga an ordentligt raotkroppen. har funnit det i och för sig uppenbart alt ensådan skyldighet i princip ingår redan i ett allraänt stadgande ora skyldighetatt använda bilbälle. I slutrapporten anförs, att raan ställer sig Iveksaratill förslaget även ora det från psykologisk synpunkt skulle kunna vara avvisst värde att injusteringen nämns i påbudet. Del torde tämligen snart le signaturligt för en åkande att använda bilbältet på rätt sätt och behovet av särskUdinställning försvinner också efter hand sora användningen av ruUbälte ökar. Närdet gäller själva injusteringen synes polisens övervakningsuppgift, anförs deti slutrapporten, under inledningsskedet böra vara av raera rådgivande natur. Enuttrycklig bestäraraelse ora injusteringen skuUe därvid av polisen kunnaupplevas som en besvärande restriktion. 1974: 86 30 hänsyntUl det anförda förklaras i slutrapporten att man närmast är beredd attavstyrka en särskUd bestämmelse i ämnet. Jag instämmer i trafiksäkerhetsrådetsbedömning. Närdet gäller krigsmaklen måste liksora i fråga om många andra regler förvägtrafiken raedges de undantag sora betingas av verksara-helens särskildanatur. Jag vill i sammanhanget erinra om påpekandet i slutrapporten att enbetydande del av föraralbUdningen sker inom respektive lands försvarsmakt ochatt det är viktigt att förama vid sådan utbildning redan från början blir vanavid att använda bilbälte. Särskildaspörsmål i fråga om bilbältesanvändningen i bilprovnings-och bUreparationsverksamhethar frarahållits vid reraissbehandlingen av trafiksäkerhelsrådets förstarapport. Jag kan inte på nuvarande stadium överblicka i vad mån särregler vidsidan av de allmänna reglerna behövs. Behovet av modifikationer i fråga ora bUbältesplikteni vissa spe-cialsiluationer får behandlas i samma ordning som jag i övrigt idet följande föreslår för handläggning av de praktiska bilbältesfrågor som uppkommer.Jag vUl kraftigt understryka att det som oundgängligt krav raåste gälla, atttillfällena att få bUbältena provade av sakkunnig personal skall tas tillvara. För bUisterna finns raöjligheter härtill såväl inom bilprovnings- som bUreparationsverksamheten.Det finns anledning räkna med att bilisterna skulle uppfatta det sora enallvarlig brist att ej kunna få sakkunnigas hjälp och råd i fråga ora bUbältena. Viklenav att bUbältenas hanteringsegenskaper förbättras har redan frarahållits.Särskilt väsentligt synes vara att man får så långt möjligt enhetliga handgreppför manövrering av frärast låsraekanisraen. Jag noterar med tillfredsställelse,att trafiksäkerhetsrådet har tUlsatt en särskUd nordisk arbetsgrupp meduppgift att verka för likformiga standardkrav inora i angivnaavseenden. Fråganora när bilbälteslagstiftningen bör träda i kraft är beroende av flera olikafaktorer.