prop · FX0314 · 1974-12-31 00:00:00 — Övervägandedelen av antalet remissinstanser är positiva till förslaget om behovsprövningmot egen inkomst. Utredningen har föreslagit att fribeloppsgränsen höjs från40 % av basbeloppet per termin till , samt att reduktionen sänks från tvåtredjedelar till hälften, vilket tillstyrks av statskontoret, CSN, SÖ, AMS,SAF. SFS, och . anser att fribeloppet bör höjas till avbasbeloppet per termin. TCO framhåller att den reduceringstakt som f.n. gällervid inkomstprövningen mot makes inkomst, dvs. , bör kunna tillämpas ävenmot egen inkomst. På måste man enligt TCO överväga att helt ta borthänsynstagandet till egen inkomst som vederbörande haft eller beräknas ha föreeller efter utbildningspe-rioderna. Flertaletremissinstanser är i princip positiva till utredningens förslag om studiemedelvid korttidsstudier. UKÄinstämmer i de synpunkter som framförts av rektorsämbetet i framhåller bl. a. att reglerna för korttidsstudiemedel skullebli betydligt fördelaktigare än för ddtidsstudier. Inte heller bör studiemedelför korttidsstudier begränsas till att avse heltidstudier utan kunna omfattaäven ddtidstudier. är också kritiskt tiU att korttidsstudiemedelföreslås utgå endast vid kurs som är fristående från annan längresammanhängande utbildning samt till förslaget om att studiemedel inte skullekunna utgå för mer än en studieperiod för varje period om tolv månader.Utredningens förslag skulle t. ex. inte medge studiemedel för korttidsstudiervid den föreslagna yrkestekniska högskoleutbildningen med inriktning motpappers- och pappersmasseindustrin. UKÄ vill även ifrågasätta om det är nödvändigtatt Kungl. Maj:t eUer CSN faststäUer exakt vilka kurser som skall berättigatill korttidsstudiemedel. CSN anför bl. a. att modifieringar av utredningensförslag bör ske efter de principer för inkomstreducering som fastställts istudiestödslagen. Fribdoppet bör enligt CSN hellre grundas på det halvårkursen pågår än på årsinkomst. CSN delar utredningens huvudtanke att man vidinkomstprövning för korttidsstuderande måste kombinera vissa andra villkor föratt de som t. ex. deltar i utbUdning hel termin inte skall splittra sinastudier och därigenom förlänga utbildningstiden. En kortare »karenstid» kunde enhgt CSN övervägas. CSN, SÖ och anser inte attkorttidsstudiemedel endast skall utgå för kurs som är fristående från annanutbUdning. Enligt CSN är det inte nödvändigt med särskilt beslut om vilkakurser som skall berättiga till stöd. och avstyrker förslaget om ettuppehåll för ny rätt till korttidsstudiemedel. SAF anserockså att korttidsstudiemedel bör utgåför kurser som omfattar än och även för korta kursersom ingår i annan längre utbildning. Enligt SFS måste förslaget tillkorttidsstudiemedel modifieras innan det genomförs bl. a. i fråga omutbildningens längd, förslaget om tolv månaders karenstid och i fråga omförslaget om reducerat barntillägg för korttidsstuderande. Utredningen föreslår enförändring av förmögenhetsbegreppet som innebär att den skattepliktigaförmögenheten skall ligga till grund för prövning av rätt till studiemedel. Deflesta av de remissinstanser som behandlar frågan är positiva till förslaget.Statskontoret, CSN, SÖ, och anser att en ytterligare lindring ihänsynstagandet såväl till egen som makes förmögenhet bör ske och attmålsättningen bör vara att helt slopa sådant hänsynstagande. SFS, VRO ochReftec viU inte ha någon prövning alls mot makes förmögenhet. Närdet gäller barntillägg föreslår utredningen att underhållsskyldig som ansökerom barntiUägg skall visa att tidigare uppburet barntiUägg kommit detunderhållsberättigade barnet till del innan fortsatt barntillägg kan beviljas.Ett fåtal remissinstanser har tagit upp denna fråga. CSN, SAF och Reftectillstyrker detta förslag. CSN hksom SFS anser emellertid att istuderandefamiljer med barn bör barntiUägg kunna utgå till båda föräldrarna. SÖanser det angeläget med en förbättrad kontroll vid fortsatt beviljande avbarntillägg. Vissa remissinstanser, nämligen SÖ och Reftec, har tagit uppfrågan om en höjning av barntillägget. Ifråga om maximitid för studiemedel föreslår utredningen en sänkning från 16tUl 13 terminer om inte särskilda skäl föreligger. Remissinstanserna har haftolika uppfattning i denna fråga. Förslaget har bemötts positivt av RRV, CSN,AMS och SAF. UKÄ finner inte tillräckligt bärande skäl för en minskning avmaximitiden utan viU behålla nuvarande maximitid på 16 terminer. a. anförUKÄ, i likhet med reservanten , att läkarutbildningen tämhgenregelbundet skulle bli föremål för undantag eftersom utbildningen medaccepterad eftersläpning överstiger 13 terminer. SÖ liksom Reftec och SFS anserinte heUer att maximitiden bör sänkas. och förordar att maximitidensätts till 14 terminer. Utredningen föreslårbeträffande studiemedelsnämndernas sammansättning och arbetsformer att antaletledamöter ökas från fem till sex eventuellt fler. De studerande bör få fullvärdigrepresentation. Två av ledamöterna bör företräda allmänintresset, två bör haerfarenhet av den eftergymnasiala utbUdningen, en bör företräda yrkeslivet medsärskild anknytning till arbetsmarknadsmyndighet och en bör ha särskildkännedom om den studerandes situation. Remissinstanserna tillstyrker över lagförslaget. Positiva till förslaget är RRV,UKÄ. SÖ, AMS, , TCO och SAF. CSN anser att det bör ankomma på CSN att eftersamråd med studiemedelsnämnderna inkomma med förslag till förändringar istudiemedelsnämndernas arbetsformer. Det är enligt CSN värdefullt med enstuderande som ledamot i nämnden, men mandattiden för denne bör vara två istället . Även SFS och VRO föreslår en kortare mandattid, nämligenett år resp. . SFS anser att två studeranderepresentanter bör ingå samtatt antalet ledamöter därvid ökas från sex tUl sju. Utredningen föreslår ifråga om inkomstbegrepp vid behovsprövningen av studiemedel att det inomskattesystemet använda begreppet sammanräknad inkomst skall användas. Tilldetta förslag är de flesta av de remissinstanser som berört frågan positiva.CSA anser dock inte denna förändring befogad utan förutser stora svårighetervid tillämpningen av en sådan bestämmelse. CSN anför att svåra avvägningsfallskulle uppstå både för de studerande och för de studiesociala myndigheterna ifråga om beräknat avdrag för intäkternas förvärvande. 4 Departementspromemoria angående återbetalning avstudiemedel 4.1Nuvarande regler fÖr återbetalning av studiemedel Aterbetalningsreglernai studiemedelssystemet är så utformade att de skaU bereda studiemeddstagarnatrygghet mot att orunligt belastas av återbetalningen. Aterbetalningsreglernainnebär i korthet följande: återbetaliungstiden är jämförelsevis lång, menmöjhghet finns till snabbare återbetalning på frivilhg väg de årliga återbetaliungarna är reellt lika stora uppgår inte den beskattningsbara inkomsten och vissdel av eventueU förmögenhet tiU ett visst minimibelopp har denäterbetalnings-pliktige rätt tUl befrielse från återbetalningen överstiger den beskattningsbara inkomstenminimibeloppet för återbetalningsskyldighet, kan nedsättning av den årligaavgiften göras, om betalningsförmågan ändock bedöms vara svag återbetalningsskyldighet som eventueUt kvarstår närden återbetalningsskyldige fyUer avskrivs, om inte denna förfallit tiUbetalning i det fall studiemedelstagaren avlider skaUkvarstående återbetalningsskyldighet som inte förfallit tiU betalningavskrivas. Återbetalningav studiemedel skall i princip ske i fast penrungvärde, vilket innebär attstudiemedelstagaren kommer att erlägga ett reellt hka stort belopp som hanerhöll i form av studiekredit . De återbetalningspliktigastudiemedlen omräknas till antal basbelopp enligt lagen (SFS 1962: 381) omallmän försäkring. Summan av de uppburna återbetalningspliktiga studiemedlenomräknade i antal basbelopp utgör själva återbetalningsskyldigheten.Studiemedelstagaren skaU återbetala ett hka stort antal basbelopp som hanuppburit i form av återbetalningspliktiga studiemedel.Huvudregeln för återbetalning benämns basbeloppsmetoden. Basbeloppet har underen följd av år successivt ökat. Detta betyder att det belopp som återbetalas ikronor blir större än det belopp i kronor som den återbetalningsskyldigeerhåUit i form av återbetalningspliktiga studiemedel. Basbeloppsmetodenkompletteras av den s. k. jämförelseräntemeto-den, som utgör en garanti mot attåterbetalningsskyldigheten enhgt basbeloppsmetoden inte ökar med mer änjämförelseräntan. Om det visar sig att det för studiemedelstagaren hade varitfördelaktigare om deåterbetalningsphktiga studiemedlen utgjort ett annuitetslån med amortering ochränta, efter en på visst sätt bestämd räntesats, kommer jämförelseräntemetodenatt tillämpas, vilket medför att återbetalningstiden avkortas. Beräkningen av den totalaåterbetalningsskyldigheten sker paraUellt enligt båda metoderna. Det är alltidden för den enskUde förmånhgaste av de två beräkningsmetoderna som skalltillämpas. De årliga avgifterna beräknas emellertid endast enligtbasbeloppsmetoden. Den ränta som tiUämpas vidberäkning enhgt jämförelseräntemetoden utgör av den vid varje tidpunktgäUande s. k. normalräntan för lån från statens utlåningsfonder. Normalräntanär f. n. Den på detta sätt framräknadejämförelseräntan är inte avdragsgill som skuldränta vid inkomstdeklaration. Återbetalningav studiemedel skall som regel börja tredje året efter det då studiemedel sistuppbars. Återbetalningen skall i princip vara avslutad under det år låntagarenfyller . För att få fram hur storavgift som skall erläggas varje återbetalningsår divideras antalet erhållnabasbelopp med antalet återbetalningsår. Den därvid erhållna kvoten benämnsavgiftskvot. Denna uttrycks i basbelopp. Avgiftskvoten anger hur mycket somskall återbetalas under ett återbetalningsår. Har studiemedelstagaren t. ex.uppburit 4,390 basbelopp, blir avgiftskvoten ,om studiemedelstagaren har 25 återbetalningsår, 4,390: 25 = 0,176. Det belopp i kronorstudiemedelstagaren skall erlägga ett visst år under återbetalningstidenframkommer genom att avgiftskvoten multi-phceras med det för året aktuellabasbeloppet. Om basbeloppet vid ingången av ett visst återbetalningsår är . (detta belopp gäUde för ) skaUstudiemedelstagaren det året betala (0,176X7 300 =) , istudiemedelsavgift. För att få fram ett måttpå sin betalningsförmåga under ett återbetalningsår kan denåterbetalningsskyldige framräkna ett avgiftsunderlag, som utgör enuppskattning av egen och, i förekommande fall hälften av makensbeskattningsbara inkomst och viss del av egen eller makamas förmögenhet. Harvederbörande barn minskas avgiftsunderlaget med ett basbelopp.För att studiemedelstagaren skall vara skyldig att erlägga avgift ett visst år,skall hans avgiftsunderlag överstiga en viss nivå som kallas avgiftsgräns. Ävendenna gräns uttrycks i basbelopp och utgör f. n. Om avgiftsunderlaget ettår är mindre än eUer lika med avgiftsgränsen behöver aUtså inte avgifterläggas detta år. Motsvarande del av återbetalningsskyldigheten skall dåerläggas senare, i regel det år studiemedelstagaren fyUer (ellersenare). Omavgiftsunderlaget endast obetydhgt överskrider avgiftsgränsen, harstudiemedelstagaren rätt att efter ansökan erlägga reducerad avgift. Detfinns två generella bestämmelser som reglerar möjligheten tUl nedsättning avavgiften. Sålunda får avgiften inte överstiga en fjärdedel av den del avavgiftsunderlaget som överstiger avgiftsgränsen. Inte heller får avgiften utgåmed mer än en tiondel av avgiftsunderlaget. Enhgt dessa regler för nedsättningökar avgiften successivt vid stigande avgiftsunderlag till dess den når upptill vad som skaU erläggas enligt vad som följer av avgiftskvoten. Skyldigheten att betalaavgift upphör året efter att vederbörande fyller . Om studiemedelstagarenavlider avskrivs också återstående återbetalningsskyldighet sominte är debiterad. Studiemedelstagarehar möjlighet att återbetala snabbare än vad som krävs enligt gällandebestämmelser. Han tillgodoräknas då genom en särskild premie en förhöjning avdet inbetalade beloppet. Iföljande tabeller redovisas samtliga avgiftsskyldigastudiemedelstagare, för vilka avgiftskvot första gången fastställts ,1969, 1970 eUer 1971 (det s. k. kvotåret). I tabeU 3 har studiemeddstagarnafördelats i förhållande tUl beskattningsbar inkomst och kvotår, i tabeU4 1971 och kvotår i absoluta tal. TabeU 5 är ensammanstäUning av de två föregående tabellerna med fördelningen uttryckt iprocent. Avde ca 64 000 återbetalningsskyldiga studiemedelstagarna hade enbeskattningsbar inkomst understigande . (avgiftsgränsen för )vilket i årsinkomst motsvarar omkring 22 . för ogift eller giftutan barn. En ungefärligen lika stor grupp hade en beskattningsbar inkomstöverstigande , vilket motsvarade en årsinkomst på ca . Vidarekan av tabellerna utläsas att den ekonomiska situationen förbättras ju fler årsom går efter det att avgiftskvoten fastställts. Av det totala antaletavgiftsskyldiga , för vilka avgiftskvoten fastställdes , hadenämligen en inkomst överstigande , medan motsvarande siffraför var . Förhällandet var likartat vad beträffaravgiftsunderlaget, där motsvarande siffror är och . Avgiftsskyldiga studiemedelstagare fördelade efter beskattningsbar inkomstoch kvotår Avgiftsskyldiga studiemedelstagare fördelade efter avgiftsunderlag ochkvotår gängen fastställd är 1970 1971 4 331 6 850 6 854 14 740 Avgiftsskyldiga studiemedelstagare fördelade efter beskattningsbar inkomst,underlag och kvotår (procentuell fördelning) Beskattningsbar inkomst/Avgifts- ink./avi g. und. 4.2Förslag angående förändrat återbetalningssystem Dethar i den studiesociala debatten hävdats att studiemedelssystemet skulle varaofördelaktigare än ett konventionellt lånesystem. I denna diskussion har man,anser arbetsgruppen, emellertid bortsett från en rad viktiga inslag istudiemedelssystemet. Man har t. ex. inte beaktat förekomsten av studiebidragliksom de sociala trygghetsreglerna. Fördelningen av återbetalningarna underåterbetalningsåren och den långa återbetalningstidenmåste också beaktas i detta sammanhang. En jämförelse som beaktar cdlakomponenter i studiemedelssystemet utfaUer tiU studiemedelsreglernas förmån iförhållande till ett konventionellt lånesystem. Det kan också påpekas attnär man konstruerat enskilda jämförelseexempel har man alltid utgått frånpersoner som efter att ha genomgått en av samhället tUlhandahållen utbildningockså fått mycket god ekonomisk av denna utbildning. Det betraktas avstudiemedelssystemets kritiker som orättvist att dessa inkomsttagare inte fårtillgodogöra sig de ytterligare vinster som införande av ett ränteavdrag skuUeinnebära. Detta är en ståndpunkt som inte står i samklang med en socialmålsättning för utbildningspohtiken. I dkektjven till översynenav studiemedelssystemets återbetalnings-regler framhölls bl. a. att skälsaknades för en omprövning av systemets grundläggande principer. I linje medregeringens allmänna social-och utbildningpolitiska strävanden bör tyngdpunktenhgga på åtgärder som avser de studiemedelstagare som efter studietidens slutär att betrakta som betalningssvaga. I uppdraget har emellertid också ingåttatt överväga om regelsystemet mer allmänt sett uppfyller de sociala mål somsatts upp vid dess införande. Det har sluthgen bedömts som angeläget attundersöka möjhgheterna tiU en sådan teknisk omläggning som göråterbetalningsreglerna enklare och överskådligare för studiemedelstagarna. Två olika metoder kananvändas om man vUl förändra de genereUa återbetalningsvillkoren för attunderlätta återbetalningen. Antingen kan man välja att förskjuta relationernameUan studiebidraget och de återbetalningsphktiga studiemedlen ellersubventionera de årliga återbetalningskostnaderna. Enhgt arbetsgruppensförslag bör man vid en förbättring av återbetalningsreglerna kombinera dessabåda metoder. Därigenom undviker man att bryta de nuvarande principerna försystemet. Studiebidragets storlekhar varit oförändrat , varför det i samband med översynen avåterbetalningsreglerna finns anledning att beakta nivån på studiebidraget. Enförbättring av återbetalningsvillkoren i övrigt är dock den viktigasteåtgärden. Arbetsgruppen föreslår att det maximala studiebidraget för ett läsårom höjs till ca . Dessutom föreslås följande system föråterbetalning av studiemedel avsett att ersätta nuvarande basbelopps- ochjämförelseräntemetoden. Deerhållna återbetalningspliktiga studiemedlen läggs samman och bildar genom ett i kronor uttryckt belopp återbetalningsskyldigheten. Vidutgången av utgör återbetalningsbeloppet summan av dels aterbetalningsbeloppetvid utgången av föregående år multipUcerat med regleringstalet för året, delsde uppburna studiemedlen reglerade på sätt som anges under punkt 2. Deåterbetalningspliktiga studiemedel som den studerande erhåller varjetermin uppräknas med ett speciellt regleringstal från den dag då den av denstuderande kvitterade studiemedelsavin av utbetalningsanstalten clearas iriksbanken. Vid ingången av tredje året efter det då denåterbetalningsskyldige senast uppburit studiemedel fastställs normalt denårliga återbetalningsskyldigheten (årsbelopp). Detta sker på så sätt att detfastställda återbetalningsbeloppet vid utgången av närmast föregående årdivideras med det antal återbetalningsår, som den återbetalningsskyldigeförfogar över. Den århga avgiften är densamma som årsbeloppet om inte denavgiftsskyldige får uppskov med eller nedsättning av avgiften. Den avgift som framkommer enligt punkt 3 skaU denåterbetalningsskyldige erlägga under första avgiftsåret. Påföljande års avgiftfastställs därefter i regel på så sätt att föregående års avgift uppräknas medgällande regleringstal. Återbetalningsskyldigheten upphör normalt när denåterbetalningsskyldige erlagt det belopp som vid ett avgiftsårs ingångkvarstår att erlägga. Återbetalningsskyldigheten upphör dock inte förrän denåterbetalningsskyldige erlagt fuU betalning för alla preliminära och kvarståendeavgifter som debiterats honom och som ej förfallit till betalning. För att inte de årliga återbetalningarna skallutgöras av alltför små avgifter bör första årets avgift inte understiga entiondel av basbeloppet. Avgifter som återbetalningsskyldig helt eUer delviserhålht uppskov med att erlägga under ett eller flera avgiftsår, skall erläggasunder tid som infaller efter den enligt huvudregeln fastställdaåterbetalningstiden. Deföreslagna reglerna innebär dels att den fastställda återbetalningstidenalltid kommer att hållas, om den enskilde inte får uppskov med avgiftsbetalningeller gör frivUliga betalningar, dels att man uppnår en jämn periodisering överhela återbetalningstiden. Liksomnu är fallet får den återbetalningsskyldige rätt till två avgiftsfria årmellan det år han senast uppbar studiemedel och det år då återbetalningsskyldighetenfastställs. Det förhållandet att den återbetalningsskyldige ånyo uppbärstudiemedel efter det att återbetalningsskyldighet fastställts, skall dockinte medföra att han återigen skall vara berättigad tiU två återbetalningsfriaår. Deårhga avgifterna kommer i jämförelse med nuvarande regler att ha en jämnareperiodisering mätt i nominellt värde över hela återbetalningstiden. Genom attuttrycka återbetalningsskyldigheten i kronor och inte i basbelopp uppnår manockså syftet att göra återbetalningsreglerna enkla och överskådliga för denenskilde. Principenbör alltjämt vara att den som uppburit studiemedel skall utan ränta återbetalaett reellt lika stort belopp som han uppburit i återbetalningspliktigastudiemedel. bör reglerna innehålla en garanti mot att återbetalningsskyldighetenpåverkas ogynnsamt om kraftiga förändringar i penningvärde skulle inträffa.Redan nu finns i systemet en garantiregel som i princip har detta syfte. För att uppnå det avsedda syftet med återbetalnings-reglerna bördärför den årliga återbetalningsskyldigheten uppräknas med ett regleringstal,som utgör ettdera av följande tal: prisutvecklingen under föregående år ellerett av Kungl. Maj:t fastställt garantital. Enligtarbetsgmppen är det lämpligast att använda konsumentprisindex som ett mått påprisförändringarna. Det tal som avser konsumentprisutvecklingen bör grundas påskillnaden mellan konsumentprisindex för november månad året närmast föreavgiftsåret och konsumentprisindex för november månad . Anknytningentill konsumentprisindex har den fördelen att den återbetalningsskyldige alltidär garanterad att inte behöva återbetala med mer än enhgt realränta noll. Närdet gäller att beräkna storleken av garantitalet bör utgångspunkten vara attdetta tal inte får innebära att återbetalningsskyldigheten medför en oskäliguppoffring i jämförelse med vad som aUmänt bedöms rimligt när staten står somlångivare. I nuvarande återbetalningssystem finns en garantiregel jämförelseräntemetoden som har till syfte att begränsaåterbetalningsskyldighetens totala omfattning om penning-värdeförändringenunder återbetalningstiden är större än den genomsnittliga jämförelseräntan.Denna ränta har sedan studiemedelssystemet infördes successivt ökat, vilketframgår av följande tablå. ArbetsgruppenframhåUer att vid fastställandet av garantitalet måste den föreslagna höjningenav studiebidraget beaktas, eftersom denna höjning påverkar den totalaåterbetalningsskyldigheten. Föratt bereda studiemedelstagarna en ytterligare minskad återbetalningsskyldighetbör garantitalet läggas på en nivå som väsentligt understigerjämförelseräntans nuvarande storlek. Garantitaletbör enligt arbetsgruppen inte knytas till någon ränta utan i stället ligga fastunder . Arbetsgruppenföreslår att garantitalet sätts till 1,0320 enheter, vilket innebär att deåterbetalningspliktiga studiemedlen inte kommer att uppräknas med mer än högst3,. Genom ett så förhållandevis lågt tal, som är betydligt lägre ännuvarande jämförelseränta, kommer denårliga återbetalningsskyldigheten i den mån penningvärdeförändringen ärstörre än grantitalet att öka måttligt . Genomatt regleringstalet består av antingen konsumentprisutvecklingen eller avgarantitalet kan regleringstalet bli lägre än enheter, men inte högre. Garantitaletbör fastställas av Kungl. Det regleringstal som skall användasbör däremot fastställas av CSN, varvid alltid det lägsta avkonsumentprisutvecklingen och garantitalet skall gälla som reglerings tal. EnUgt nuvarande reglerutgörs avgiftsunderlaget av den återbetalningsskyldiges till statliginkomstskatt beskattningsbara inkomst jämte förmögenhet över visst belopp (sexbasbelopp). Är den återbetalningsskyldige gift tillkommer hälften av makensinkomst och hälften av den del av dennes förmögenhet som överstiger sexbasbelopp. Nedsättning i avgiftsunderlaget får göras med ett basbelopp om denavgiftsskyldige har vårdnaden om barn . Förden som beräknas ha en beskattningsbar inkomst understigande ett basbelopputgör emellertid avgiftsunderlaget aUtid ett basbelopp. Arbetsgmppenföreslår följande förändringar beträffande avgiftsunderlaget. Avgiftsunderlagetbör utgöra summan av dels den återbetalningsskyldiges till statlig inkomsttaxerade inkomst, dels den del av hans skattepliktiga förmögenhet somöverstiger sex basbelopp. Är den återbetalningsskyldige gift böravgiftsunderlaget förhöjas dels med hälften av den del av makens förmögenhetsom överstiger sex basbelopp, dels med viss del av makens inkomst, nämligen 40%av makens taxerade inkomst upp tiU . samt därefter med för varje ytteriigare 1 OOO-tal kr., dock högst . Omden återbetalningsskyldige har vårdnaden om barn som är , minskasden återbetalningsskyldiges inkomst med ett basbelopp. Saknar han inkomst eUeruppgår inkomsten inte till ett basbelopp, minskas hans makes inkomst med ettbasbelopp eller den del av basbeloppet som inte kan dras av mot den egnataxerade inkomsten. Avgiftsgränsenföreslås av arbetsgmppen höjas från 2,5 basbelopp till 3,5 basbeloppp. Maximalavgift får enligt nuvarande regler inte utgöra av skUlnaden mellanavgiftsunderlaget och avgiftsgränsen. Maximal avgift får inte heUer vara högreän av avgiftsunderlaget. Arbetsgruppen föreslår att den maximala avgiftenbör utgå av skillnaden mellan avgiftsgräns och avgiftsunderlag.