prop · FX0383 · 1974-12-31 00:00:00 — Enligt utredningen kan vissa behov t. ex. av medel förvägbelysning och liknande ändamål antas bli mättade efter hand och exempelvisva-anläggningar och gator kan ha bort finansieras över den koraraunala budgeteni stället för med avgiftsraedel. Ä andra sidan kan nya behov anmäla sig.Restaurering av mindre vattendrag i naturvårdande och fiskeförbätl-rande syftehar fått allt större aktualitet på olika håll i landet och försådana ändaraål bör avgiftsmedel självfallet kunna ställas till förfogande i deav vattenföretagen berörda bygderna. Även skogsbmket i bygden bör kunna främjasgenom avgiftsmedel. Behovet av forskning med inriktning på mål sora är tillfroraraa för kraftverks-och regleringsbygdema bör vidare uppraärksamraas. antyttslag bör enligt utredningen i rimlig mån kunna tillgodoses inom ramen förnuvarande avgiftsnivå. Vadsedan gäller belastningen på företagarsidan kan vattenkraft-produktionen vidslutet av beräknas uppgå till ungefär 60 miljarder kilowattiraraarper år och ha ett produktionsvärde av orakring 1 500 mUjoner kronor.Avgifterna utgör alltså grovt räknat i medeltal av kostnaden förkraftens framställning. I vissa fall kan denna andel vara större, 2 tUl 3procent. Eftersom en stor del av elkostnaden hänför sig tUl andra faktorer änproduktionen och då värmekraften kan väntas svara för ungefär hälftenav elkraften blir avgifternas andel i den totala elkostnaden likväl så låg attden knappast kan betunga konsumenterna. En måttlig höjning av avgiftsnivånskulle från denna synpunkt kunna te sig försvarlig. Utredningen villeraellertid inte förorda detta raed hänsyn tUl att kraftindustrm nu arbetar ielt betydligt kärvare läge än , vilket på senare tidkommit tUl uttryck bl. a. i taxehöjningar. Ettindexreglerat avgiftssystem skuUe enligt utredningen otvivelaktigt innebäraett smidigt och säkert sätt att anpassa avgifterna till förändringama 1penningvärdet. Lagtekniskt kunde systemet lätt genomföras genom att avgiftenför varje avgiftsenhet bestämdes till viss del av basbeloppet enligt lagen(1962r 381) ora allraän försäkring. Utredningen anser det emellertidprincipiellt olämpligt att på detta rättsområde införa automatiskt verkanderegler som kan påverka kostnadsutvecklingen. latituderna bestärastill lägst och högst innebär detta att raan står kvar på1959 års avgiftsnivå, fastän penningvärdet undergått betydande förändringar.Enligt utredningens mening bör detta emellertid inte vara avgörande.Medelsbehovet kan enligt utredningen väntas bli tUlgodosett, även omavgiftsnivån behålls oförändrad. Den anpassning till penningvärdeförändringarnasom skedde 1959 kan raed andra ord sägas vara tUltagen raed så vidaraarginaler att någon ytterligare anpassning f. n. inte är påkallad. Hiltillsbe-stärada avgifter torde bara i enstaka undantagsfall utgå efter . Utredningen föreslår därför alt bygdeavgiften per avgiftsenhetbestäms tUl lägst och högst . koraraer det nya systemet även raed dessa latituder att ge högreavgifter än det nuvarande i de allt vanligare situationerna att befintligakraftverk utvidgas för att öka effektutbytet. Den intensivare korttidsregleringsora fömtsatts skulle näraligen inte på samma sätt ge utslag i högreregleringsavgifter. Närbygdeavgiftens storlek skall bestämmas bör enligt utredningen liksom f. n.hänsyn tas till den större eller mindre förändringen i vattenförhållandena somföretaget vållar och tUl den större eller mindre olägenhet eller fördel somuppkommer för bygden. utredningenhänsyn inte längre tas tiU kostnaderna för och båtnaden av företaget. Bygdeavgiftbör utgå bara för företag som på grund av sin storlek eller ingripandebeskaffenhet kan antas ha mera kännbar inverkan på bygden. kan iallmänhet inte väntas ha sådan inverkan och bör enligt utredningen därförundantas från avgiftsplikt. Detta kan lämpligen ske genom en föreskrift attavgift inte utgår om antalet avgiftsenheter understiger 2 000. Härigenomundviker man också att myndigheter och enskilda belastas raed administrativtarbete som inte står i proportion till beloppens storlek. Förslaget innebär altlägsta bygdeavgift blir . Lägsta regleringsavgift utgör f.n. . Denföreslagna begränsningen innebär bl. a. att valtenreglering med mindreraagasinsryrad än 30 mUjoner kubikmeter befrias från avgift. Därraed blirenligt utredningen alla regleringsraagasin för enbart kort-lidsregleringundantagna från avgift utan att detta behöver särskUt anges. Såvitt känt finnsnämligen inga sådana magasin raed större rymd och det kan inte heller ansessannolikt att några sådana magasin skall tillkomma. Störrekorttidsregleringsmagasin förekommer däremot inora gränserna för elt flertalstora årsregleringar. I sådana fall bör enligt utredningen bygdeavgift utgåefter hela årsregleringens rymd men inte därutöver för den korttidsregleringsora bedrivs inom en del av denna rymd. Tidsfristenför omprövning av avgiftsbeslut förkortades från 20 till . Det kanenligt utredningen inte komraa i fråga att ytterligare förkortaavgiftsbeslutens gUtighetstid. Del har hävdats att ändring i penningvärdetinte kan åberopas tUl stöd för höjning av regleringsavgift. Utredningen finnerdet tveksarat ora detta är riktigt. Uttalanden i förarbetena till 1959 årslagändring tyder enligl utredningen närmast på att regleringsavgift vidutgången av varje avgiftsperiod kan inom gällande avgiftslatituder anpassastill sådana förändringar (prop. 1959r 31 s. 10, 18 och 32). Om avgiftslatitudemahar höjts , får enligt utredningen avgiften aUtså ocksåhöjas. Utredningen anser att det nu bör slås fast att bygdeavgift vid omprövningefler avgiftsperiodens slut får ändras med hänsyn bl. a. tUl förändringar ipenningvärdet. Detta gäller redan nu i fråga om fiskeavgift enligt 2 kap. 10 §.Enligt utredningen bör det självfallet liksora f. n. ankorama på statsmakternaatt genom ändringar i avgiftslatitudema bestämma den allmänna avgiftsnivån. Utredningenföreslår inte någon ändring i fråga om principen för bygdeavgifternasanvändning men understryker vikten av att bygdebegreppet ges en vid tolkning.Vid lagändringar betonades att bygdeområdet inte får avgränsas såsnävt att bara trakten kring själva regleringsmagasinet tUlgodoses med avgiftsraedel. förslagkoraraer även kraftverksbygdema att bli berättigade till bidrag. Denna ändringär enligt utredningens mening närraast av teoretisk natur och får inte ledatill att områdena kring regleringsmagasinen blir eftersatta. Riktpunkten börenligt utredningen vara att avgiftsmedlen används där de bäst behövs inomutbyggnadsområdena och alltför stor vikt bör inte tUlmätas frågan från vilketföretag medlen härrör. Utredningen tar också avstånd från tanken attavgiftsmedlen skall knytas tUl koraraun som berörs av företag. En sådananknytning skulle enligt utredningens mening i många faU kunna leda till eninte önskvärd begränsning av användningsområdet. Utredningenanser att exemplifieringen av de allraänna ortsändamålen bör ändras för attbättre täcka de behov sora är aktuella i kraftverks- ochregleringsbygder. Förslagsvis bör som exerapel anges åtgärder och forskningtill gagn för näringsliv, koraraunikalioner, miljöskydd, kulturliv ochfrUuflsliv, ävensom uppförande av samlingslokaler och andra anläggningar förgemensamt behov. Utredningen föreslår att exemplifieringen sker iadministrativ ordning så att ändring kan ske utan onödig omgång. Utredningenföreslår alt de nya administrativa bestämmelserna om inedelsanvändningen ochbestämmelsema ora raedlens indrivning förs in i vattenrättskungörelsen (1971r789). Saramanfattningsvisföreslår utredningen alt nuvarande regleringsavgift ersätts av en bygdeavgiftför kraftverk och regleringar men inle för andra företag i vatten samt attbygdeavgiften skall beräknas på grandval av för kraftverk installerad effektoch för regleringar magasinsvolym. Utredningen föreslår inte någon ändring avgällande avgiftsnivå utan har eftersträvat en oförändrad avgiftsbelastningtotalt sett och i huvudsak även för de enskilda företagen. saknar den fiskeavgift som enligt 6 kap. 9 § kan åläggas flottandestörre praktisk betydelse från allmän fiskevårdssynpunkt. Budgetåret 19691970inflöt orakring . Avgiften per kubikraeter flottgods harvarit oförändrad . Med hänsyn till flottningens successivt minskandeorafattning anser utredningen att det inte är raycket att vinna raed en,anpassning av avgiften till det förändrade penningvärdet. Enligt utredningensmening bör bestämmelsen stå kvar oförändrad i avvaktan på en framtida översynav floltningslagstiftningen. Bestämmelsernai 2 kap. 8 § utgör enligt utredningen en bekräftelse av principen attföretagaren är skyldig att vidta rimliga skadeförebyggandé åtgärder. Av VLrsförarbeten (se NJA II 1919 s. 110) framgår att alternativet i enhghet med VLrsersättningssystem har ansetts vara att ersättning betalas till fiskerällsägarnaoch att förhöjd fiskeavgift be- stämsenligl 2 kap. 10 §. Efter hand har eraellertid i praxis befrielse frånskyldighet att utföra åtgärd enligt 2 kap. 8 § raedförl förpliktelse för denbyggande alt i stället betala särskUd avgift för lokala fiskevårdsål-gärder ihushållningssällskaps eller fiskerayndighets regi. Denna praxis har lagfästs år1954 (prop. 1954r 23, 3 LU 1954r 2, rskr 1954r 97, SFS 1954r 124). Avgifter avdetta slag erläggs f. n. med ora året. Avgifter för istort sett sararaa ändamål som avses i 2 kap. 8 § utgår enligt föreskrifter sommeddelats enligl äldre lag raed orakring . Genora alt avgift enligt 2kap. 8 § måsle utgöra kompensation för åtgärder i det direkt berörda vattenområdetär det enhgt utredningen inte möjligt för de fiskevårdande myndighetema attanvända avgiftsmedlen för fiskevårdande åtgärder i exempelvis ett bivatten-dragdär förutsättningama för positivt resultat kan vara större. Detta är enliglutredningen en från allraän fiskevårdssynpunkl mindre önskvärd begränsning ihandlingsfriheten. För utredningen framstår det också som i viss raånirrationellt raed två olika avgiftstyper för fiskefrämjande ändaraål.Utredningen förordar därför en återgång till den rätlstillärapning somursprungligen avsetts. Företagaren bör alltså med stöd av 2 kap. 8 § liksom f.n. kunna åläggas att vidta åtgärder och tåla föreskrifter till skydd för fisketom detta är ändamålsenligt och kan ske till rimlig kostnad. I motsatt fall bördet enligt utredningen utgå en raed hänsyn till orasländigheterna anpassadallraän fiskeavgift enligt 2 kap. 10 §. Fiskeavgifterna enligt 2kap. 10 § uppgår f. n. till drygt en railjon kronor . Medlen används ienlighet med statsmakternas beslut för forskning och försöksverksarahet påfiskets område och för olika former av fiskevård (se utredningens betänkande s.180181). Avgifterna är ett mycket betydelsefullt instrument för den statligafiskeripolitiken och det är enligt utredningen rimligt att de företag som genomåtgärder i vatten medför skada för fiskerinäringen i stort också får tUlskjutamedel för angivna ändamål. Enligt utredningens meningfår de nuvarande bestämmelserna i 2 kap. 10 § anses vara i stort settändamålsenhga. I fråga ora beräkningsgrunderna har utredningen beträffandebygdeavgift för regleringsföretagen förordat en lösning sora ansluter till vadsom gäller för beräkning av fiskeavgift. Utredningen anser att. raan även förkraftverken bör försöka få en lösning efter enhetliga gmnder i detta fall dockmed bygdeavgiften som förebild. Till grund för nuvarande ordning vidbestämmande av fiskeavgift för kraftverk ligger uppfattningen att storleken avdet fiskbestånd som elt vattendrag förmår uppbära beror på den genomsnittligtlägsta vatlenföringen och att värdet på den presumtiva skadan på fisket i stortsett står i proportion till lågvattenmängdens storlek; Särskilt när ettvattendrag under en följd av årgjorts till föremål för olika regleringar tvingas raan emellertid alt vidavgiftsberäkningen röra sig med fiktiva värden. Den installerade effekten ärenligt utredningen å andra sidan ett lätt tUlgängligt värde och den har ocksåett nära samband raed de faktiska förhållandena i vallendraget. Deninstallerade effekten ger enligt utredningens rae-ning ett godtagbart uttryckför kraftverkets inverkan på fiskerinäringen i stort. Det är ju fråga ora enhögst skönsraässig uppskattning. Utredningen förordar alltså att fiskeavgiftenför kraftverk liksom bygdeavgiflen baseras på den installerade effekten. Nuvarandeordning leder vid korttidsreglering till påfallande låga fiskeavgifter somenligt utredningens mening inte svarar mot korttidsregleringarnas ofta rättingripande verkan på fisket. den installerade effekten godtas soraunderlag för avgiftsberäkningen för kraftverken, bör detta liksom beträffandebygdeavgiften leda tUl att särskUd fiskeavgift inte tas ut förkorttidsreglering. Den installerade effekten ger ju också uttryck förorafallningen av de korttidsregleringar sora bedrivs vid kraftverket. Av saramaskäl bör inte heller särskild fiskeavgift utgå vid s. k. överledning. Denföreslagna beräkningsgrunden leder liksom vid bygdeavgift tUl högre avgifter änf. n. när kraftverk byggs om för ökat effektutbyte. Ifråga om avgiftsenhetemas storlek är det enligt utredningens mening naturligtalt man så långt som möjligt försöker bevara avgifternas realvärde. Dettasynsätt ligger bakom de införda bestämmelserna ora omprövning efteravgiftsperiodens slut med hänsyn tUl penningvärdets förändringar. Utredningenanser att avgiftsnivån bör anpassas till de förändringar i penningvärdet sorainträffat . Konsumentprisindex, sora i praxis används för omprövning(se NJA 1965 s. 110), har i stort sett fördubblats. Utredningenanser att derma ändring bör komma tiU uttryck inte i en höjning avavgiftslatituderna utan i en motsvarande minskning av avgiftsenheterna. Utredningensförslag i fråga om kraftverken medför att lågvatteneffekten i hästkraftermåste räknas ora tUl installerad effekt i kilowatt. Inora utredningen hargjorts en sådan omräkning för ett antal kraftverk i olika delar av landet.Installerad effekt överstigande vad som kan tas ut vid avmedelvattenföringen har härvid tagils upp till halva värdet, eftersom den högreeffekten får anses vara betingad enbart av korttidsreglering. Av undersökningen(se utredningens betänkande s. 189) framgår att en hästkraft vid oreglerat lågvattenmotsvaras av 6,3 på angivet sätt beräknade kilowatt för de undersöktakraftverken samraantagna. avgiftslatituderna behålls oförändrade, dvs.lägst och högst , bör enheterna enligt utredningen rainskastill hälften för att avgifternas realvärde skall bibehållas. bör enheten därför vara tre kilowatt installeradeffekt intill av effekten vid raedelvallenföring och sex kilowattför installerad effekt därutöver. Med dessa värden blir det totalaavgiftsbeloppets realvärde för kraftverken något högre än tidigare, vilketutredningen anser skäligt, eftersora avgiften också koraraer att omfattahittUlsvarande avgifter för korttidsregleringar och överledningar. Vad beträffar annanvattenreglering än korttidsreglering gäller f. n. att fiskeavgift utgår raedrainst och högst en krona för varje avgiftsenhet ora 50 000 kubikmeterintill 100 railjoner kubikmeter och för varje enhet om 100 000 kubikraeterdäratöver. I syfte att nå ett oförändrat realvärde bör avgiftsenheterna enligtutredningen minskas till 25 000 resp. . Utredningen anser detinte motiverat med någon särskild reducering för de största regleringsföretagennär det gäller fiskeavgift. 1 fråga om avgiften förvattenbortledning leder enligt utredningen de nuvarande beräkningsgrundema tUl otillfredsställande resultat. En ligt utredningen uppnås ett rmailigt resultat ora avgiftsenheten och av giftslatitudema bestäms med utgångspunkt i vad sora föreslås gälla beträffande vattenreglering. Vatten undanhålls i båda fallen vatten draget nedströras, även om undanhållandet vid reglering inte sker kon tinuerligt och vid vattenbortledning ibland bara berör en del av ned- strömssträckan. Rymden i en magasinsenhet är , vilket enligt utredningen innebär att man kan innehålla något i medeltal . Utredningen föreslår därför att en heten för vattenbortledning bestäras tUl en liter bortledd vattenraängd. Enligt nuvarande ordningger en större industriell vattenbortledning om enfiskeavgift av . Utredningens förslag leder till ettårligt belopp på . Utredningen har redanföreslagit att det inte längre skall vara möjligt att raed stöd av 2 kap. 8 §döraa ut årlig avgift sora altemativ tUl skadeförebyggande åtgärder. Enhgtutrednmgen skall först övervägas vilken fiskeavgift som bör bestämmas förföretaget enhgt de gmndläggande bestämmelserna i 2 kap. 10 § och därefter kanavgiften för varje enhet höjas i den utsträckning som krävs för att denuteblivna åtgärden skall anses kompenserad. Eftersom en sådan kompensation intealltid kan beredas inom avgiftslatitudernas rara, föreslår utredningen attmöjlighet ges att för sådana undantagsfall överskrida eljest gällanderaaxiraigränser. Avgiftsmedel av detta slag bör enligt utredningen kunnaanvändas t. ex. för fiskefrärajande åtgärder inte bara i det skadadevattenområdet utan också alternativt inom annat vattenområde i trakten, orafömtsättningarna för ett positivt resultat där är större. 2 kap.8 § kan i motsats till 2 kap. 10 § tillärapas för exempelvis broar och vägbankar samt allmänna farledsföretag enligt 5 kap. VL och vat- lenavlednings-och invallningsföretag enligt 7 kap. VL. Denna möjlighet torde bara sällan hautnyttjats. Om 2 kap. 8 § ändras i enlighet med utredningens förslag utan attskyldighet införs för dessa företag att betala allmän fiskeavgift,begränsas enligt utredningens mening möjligheterna alt tillgodose allmännafiskeintressen på ett principieUt otiUfredsstäUande sätt. Utredningen föreslårdärför, att skyldighet att betala allmän fiskeavgift införs för dessa företag,om tillståndet innebär befrielse från skyldighet att vidta åtgärder avbetydelse för fisket. Avgiften kan enligt utredningen lämpligen fastställastill ett med hänsyn till omständigheterna skäligt belopp. Vadgäller avgifternas storlek i det särskilda fallet bör enligt utredningendomstolamas avgöranden liksom kunna grundas på förslag frånfiskerimyndighet och i övrigt bestäraraas med hänsyn tUl den omfattning ivilken fisk finns eller fiske bedrivs i vattendraget, i vUken utsträckningvattenförhållandena och fisket påverkas och i vad mån företagaren är skyldigatt vidta skadeförebyggande åtgärd. Hänsyn bör tas även till förekomsten avfritidsfiske. Avgifterna bör i princip vara årliga men ora det årligaavgiftsbeloppet blir obetydligt bör domstolen liksom f. n. kunna föreskriva,att avgiften skall utgå raed visst engångsbelopp. Utredningen föreslår attdorastolen skall vara skyldig att föreskriva engångsbelopp, om det årligaavgiftsbeloppet skulle understiga . Utredningenföreslår att omprövning skall få ske i stället för som f. n.vart tjugonde år. Härigenom uppnås överensstämmelse med bestämmelserna förbygdeavgift. Omprövning bör liksom f. n. kunna ske under löpandegUtighetsperiod, ora fråga uppkommer om ändrade föreskrifter enligt 2 kap. 8 §.Det ligger enligt utredningen i sakens natur att fiskeavgiften vid omprövninginte får höjas över maximum i föreskriven latitud. Utredningensförslag i fråga om korttidsreglering och överledning kan medföra att ocksåäldre beslut om fiskeavgift som alltjämt gäller måste rivas upp. Förslaget hardock inte här sararaa räckvidd sora i fråga om bygdeavgift. Om det tillkommerexempelvis en ny korttidsreglering vid ett kraftverk, måste den för kraftverketfastställda fiskeavgiften ersättas med en ny som alltså bhr gemensara förkraftverket och korttidsregleringen. Eftersom avgiflsplikten oavsett vilketsyslera som tiU-lärapas åvilar kraftverksägaren bör della enligt utredningeninte föranleda några invändningar. Liksom i fråga om bygdeavgift bör den sammanlagdaavgiftsbelastningen övergångsvis vara i stort sett oförändrad. Sammanfattningsvisföreslår utredningen att avgift enligt 2 kap. 8 § inte längre skall utgåsärskilt och att avgift enligt 2 kap. 10 § skaU bestämmas enligt gmnderliknande de som föreslagits för bygdeavgift och att tiden för omprövning minskasfrån tjugo till . Utredningen föreslår att avgiftsenheterna minskas föratt kompensera penningvärdeförsämringen. Domstolsavgiftenbör enligt utredningen ses mot den bakgrunden att VLrs tillkomst bl. a. innebaralt en särskild domstolsorganisation tillskapades för vattenmålen. Den nyavatlendomstolsorganisationen raedförde ökade utgifter för statsverket och detansågs därför inte obUligt alt kräva något bidrag till kostnaderna av derasora tar den nya organisationen i anspråk. Dethar hävdats att dorastolsavgiften av principiella skäl borde avskaffas (seprop. 1954r 198). Härvid har bl. a. frarahållits, att parterna i vattenmål påsamma sätt som rättssökande i andra mål har att bidra till statsverkels kostnadergenom att betala stämpel och lösen och att det saknades skäl att särskiltbelasta vissa partskategorier. Det har också påpekats att någon motsvarandeavgift inte togs ut i sam.band med rättegång vid andra specialdomstolar. Utredningenframhåller att vattendorastolsorganisationen harinförlivats raed det aUraänna doraslolsväsendet. Valten-dorastolens dömandefunktion utövas av tingsrätt i viss sammansättning. Redan de principiellainvändningar sora riktats raot domstolsavgiften medan den självständigavattendomstolsorganisationen fanns kvar har enligt utredningen fog för sig. Idagens läge har avgiften uppenbarligen inte längre något principielltberättigande och den bör enligt utredningen därför avskaffas. Det sammanlagda avgiftsbeloppethar varit raycket skiftande år (se utredningens belänkande s. 184).Uttryckt i medeltal för år blir värdet för perioden1955/561959/, för perioden /611964/65 2 074 000 kronoroch för pe-' rioden /661969/. För treårsperioden /681969/70 är medeltalet dock bara . totalakostnad för vattendomstolarna under samraa period var 56 railjoner kronor.Enhgt utredningen bör beaktas att valtenfallsverket, sora stått förinemot hälften av vattenkraftsutbyggnaderna, svarar för en betydande del avavgiftsbeloppen. Med ledning av uppgifter om hittillsvarandevattenkraftsutbyggnader och prognoser rörande 1970-talets utbyggnader vågarutredningen en gissning, att avgiftsbeloppen . kommer att uppgå tUl igenomsnitt orakring . Utredningenanser att domstolsavgiftema bör slopas utan att statsverket bereds särskildkompensation för inkomstbortfallet. Kan viss kompensation inte undvaras, börman enligt utredningen överväga att höja den avgift som enligt avgiflslistantill expeditionskungörelsen (1964r 618) utgår för ansökan och dom i vattenmål. Utredningensförslag i denna del tUlstyrks av LRF och lämnas uttryckligen utan erinran avLuleå tingsrätt. ,sora i övrigt hänför sig till yttrande av , betonar särskUt vikten av attavgiftsbestäraraelsema utforraas så att det entydigt koraraer att fraragå attingen väsentlig rubbning i avgiftsbe-lastningen sker för äldre anläggningar,utöver vad sora betingas av att den allraänna fiskeavgiftens storlek anpassastUl penningvärdeförändringen. För vattenkraftintresset innebär redan ettaccepterande av förslaget under denna fömtsättning, att eftergifter gjortsfrån det rättsläge som råder enligt gällande lag. Ytterligare skärpning avreglerna kan befaras rycka undan gmnden för att förslaget kunnat accepteras.Bålforsens kraftaktiebolag, sora inte har något att erinra mot utredningensförslag, anser det angeläget alt översynen av avgiftssystemet inte leder tillökade kostnader för kraftindustrien. Även på detta område måste ökade kostnaderslutligen komraa att belasta konsuraenterna av elektrisk kraft. iVästerbottens län anser, att den föreslagna renodlingen av avgifterna till ihuvudsak två typer, bygdeavgift och fiskeavgift, innebär en rationaliseringsora torde vara tiU gagn för både reglerings-företag och berörda bygdeintressen.Länsstyrelsen delar utredningens uppfattning alt de s. k. villkorsmedlen börlämnas utanför reformen och framhåller den stora betydelse som vUlkorsmedlenhar. Jämtbygdens tingsrätt anser också, alt villkorsmedlen bör lämnas utanförreformen.