prop · FX0395 · 1974-12-31 00:00:00 — Det ena är all t.ex. finsk myndighet nödgasöversätta handling som härrör från annat nordiskt land till finska i sambandmed delgivning av handlingen i . Det andra är all exempelvis svenskdomstol i samband med bevisupptagning i framställt sådant önskemål om översättningsom sägs i art. 3. Som framgår av den lämnaderedogörelsen förenklar och förbättrar den nya nordiskarätlshjälpsöverenskommelsen samarbetet mellan länderna i flera viktigahänseenden. Jag förordar därför att tillträder överenskommelsen. 9.4.1 Frågan om ratificering av konventionen Inom för internationell privaträtt harsedan länge pågått ett arbete med att revidera bestämmelserna i 1954 årscivilprocesskonvention. Ett led i della arbete har varit tillskapandet av 1965års delgivningskonvenlion, som ersätter bestämmelserna om delgivning! 1954 årskonvention liksom även civilprocesskonvention i förhållandetmellan länder som tillträtt båda konventionerna. Delgivningskonvenlioneninnebär bl.a. den nyheten att framställning om delgivning kan göras direktfrån domstol i ett land till ett särskilt centralorgan i ett annat land. Tillkonventionen har utom , , och anslutit sig ettlO-lal stater, däribland , och . elfte session antogs elt förslag till konvention ombevisupptagning i utlandet i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur(bevisupplagningskonventionen). Konventionen öppnades för undertecknande den 18mars 1970. Den är i flera avseenden en parallell till delgivningskonventionen.1 förhållandet mellan länder som har tillträtt bevisupplagningskonventionenersätter denna bestämmelserna om bevisupptagning i 1905 och 1954 årscivilprocesskonventioner, i den mån länderna också är anslutna till dessa. För all åstadkomma ett enklare och snabbare förfarande änenligl de äldre konventionerna innefattar bevisupptagningskonventionen ett nyttsystem för översändande av framställningar om bevisupptagning. Det nya systemetmotsvarar det som i fråga om delgivningsframställningar infördes genomdelgivningskonvenlionen och innebär att varje fördragsslulande stat utser ettcentralorgan dit framställningar om bevisupptagning kan sändas direkt fränmyndighet i annat fördragsslutande land. Även iandra avseenden innebär bevisupptagningskonventionen nyheter. Sålunda harfrågor om bevisupptagning i annat land genom där stationerad diplomatisk ellerkonsulär personal eller genom särskilt utsedd person (commissioner) blivitföremål för närmare reglering i konventionen. Utöver en kodifiering av praxisinnebär denna reglering ell klargörande av vilka befogenheter som tillkommerden som tar upp bevis i sådan ordning. Konventionens beslämmelser ombevisupptagning utom rätta genom särskilt utsedd person har möjliggjortanslutning från t.ex. , som står utanför konvention och dessföregångare. Stat somhar anslutit sig till bevisupplagningskonventionen är skyldig alt vidbevisupptagning genom domstol använda sina interna tvångsmedel för genomförandeav den begärda åtgärden. Del gäller inle bara i förhållande till vittne ellerannan sådan förhörsperson utan också i förhållande till part. Möjlighet saknastill förbehåll i detta hänseende. tionföreligger inte någon sådan skyldighet visavi part. En anslutning tillbevisupplagningskonventionen kan därför i vissa situationer öka möjligheternaatt ta upp bevis utomlands i indispositiva tvistemål. Av avgörande betydelse förfrågan om svensk anslutning till konventionen bör givetvis vara vUka praktiskafördelar för de svenska domstolarna som kan följa härav. Vidremissbehandlingen av den promemoria i ämnet som upprättats inomjustitiedepartementet har tanken på anslutning till konventionen fått ettpositivt mottagande. Enhgt de hörda domstolarnas uppfattning medför enanslutning till konventionen en förenkling i förhållande till vad som nugäller. De remissinstanser, som närmast har att företräda synpunkter frånnäringslivet, tillstyrker likaså att en anslutning kommer tUl stånd. För ett ställningstagandetill frågan om ratificering av bevisupptagningskonventionen är det också avvärde att i görligaste mån undersöka hur systemet med att domstol i elt landvänder sig till elt annat lands centralorgan fungerar i praktiken. Konventionenär f.n. i kraft endast i förhållandet mellan , och USA.Erfarenheterna från de båda nordiska ländernas sida är inte särskilt omfattandeoch några bestämda slutsatser härav kan därför knappast dras. Motsvarandeordning med centralorgan finns som nämnts redan införd genom delgivningskonventionen.De erfarenheter som för svensk del vunnits beträffande tillämpningen av dennakonvention har inle varit enbart goda. Kontakten mellan svenska domstolar ochutiändska centralorgan har sålunda i vissa fall inte fungerat med önskvärdsnabbhet. Detta har särskilt gällt i förhållandel till . Den omständighetenall vissa inilialsvårigheler har kommit till synes vid tillämpningen avsystemet med centralorgan som mottagande instans bör emellertid enligt minmening inte tillmätas utslagsgivande betydelse i sammanhanget. Jag vill härytterligare .peka på följande. Vid en förfrågan som ibörjan av detta år gjorts genom försorg hos ett antalandra stater som tillhör har framkommit att åtskUliga ländervisar en positiv instäUning lUI konventionen. De inhämtade upplysningarna geranledning anta att anslutningen till konventionen kommer att bli förhållandevisstor. Man bör kunna räkna med all hittillsvarande svårigheter vid tillämpningenav systemet med centralorgan kommer att övervinnas i takt med att allt flerländer ansluter sig och samarbetet med centralorganen utvecklas ytterligare. Vid de nordiskaöverläggningar som förekommit rörande införandet av en gemensam nordiskvittnesplikl m.m. har även frågan om anslutning tillbevisupplagningskonventionen berörts. Från finsk sida har uttalats all manavser att tillträda konventionen under den närmaste liden. Vidare har från deövriga nordiska ländernas sida framförts som en fördel, om den avsedda nordiskaöverenskommelsen om samverkan vid delgivning och bevisupptagning kan bygga påatt samtliga nordiska länder är bundna av i huvudsaksamma konventioner på det internationella rättsliga samarbetets område. Frånsvensk sida har vid överläggningarna uttalats förståelse för en sådanståndpunkt. Det bör allmänt sett varaangeläget att främja en utveckling mol mer direkta kontakter mellan domstolaroch andra myndigheter i olika länder. Bevisupplagningskonventionen utgör ettvärdefullt led i denna utveckling. Jag förordar därför att tillträderkonventionen. 9.4.2FörbehåU, förklaringar m.m. vid tillträde tiU konventionen 33 kan stat vid undertecknande eller ratifikation göra förbehåll om atthelt eller delvis utesluta tillämpningen av art. 4 andra stycket, som innebärskyldighet att motta framställningar om bevisupptagning på engelska ochfranska. Vidare får förbehåll göras på så sätt all lillämpningen utesluts avkonventionens andra kapitel om bevisupptagning genom konsulär eller diplomatisktjänsteman eller särskilt utsedd person. 1 promemorian föreslås attframställningar på engelska skall godtas men att förbehåll görs motframställningar på franska. Flera remissinstanser har kritiserat förslaget idenna del. Äv skäl som anförs ipromemorian anser jag att något förbehåll inle bör göras beträffandeframställning på engelska. Samma skäl talar emellertid enligt min mening föratt även godta framställningar på franska. Det kan inle främja rättssäkerhetenoch snabbheten i förfarandet om handlingarna i fransktalande länder först måsteöversältas till engelska. Jag förordar därför att konventionens reglering iart. 4 andra stycket godtas i dess helhet. Det översättningsarbete, som måsteutföras här i landet, lorde i första hand få ske genom utrikesdepartementetsförsorg. till konventionen hörande rapporten anförs bl.a. att godtagandet avframställningar på engelska och franska medför en presumtion för attsvarshandlingarna utfärdas på samma språk. I promemorian föreslås att man frånsvensk sida i samband med ratificering uttryckligen förklarar all man inteförbinder sig att utfärda bevisupptagningshandlingarna på annat språk änsvenska. Frågan är inle direkt reglerad i konventionen. Med hänsyn till attbevisupptagningshandlingarna normalt är av ganska stort omfång, är det enligtmin mening i allmänhet skäligt att översättningsarbetet betalas av den sombegärt bevisupptagningen. En förklaring av det slag som föreslås i promemorianär därför befogad. Detta utesluter givetvis inte att mindre omfattandehandlingar översätts genom svensk försorg eller att särskilt tillmötesgåendevisas länder, som uppenbarligen har svårt alt åstadkomma översättning frånsvenska. Somframgår av promemorian förekommer redan nu i praxis bevisupptagning genomkonsul. Några olägenheter härav har inte visat sig. Anledning saknas tillanlagande att övriga i konventionen behandlade former för bevisupptagning utomrätta skulle leda till särskUda problem. Jag delar därför den i promemorian angivna ståndpunktenatt förbehåll inte bör göras mot kapitel II i konventionen. Det ärdock nödvändigt alt möjlighet ges till viss kontroll av denna verksamhet. Avdella skäl bör avge förklaring enligl art. 15 andra slyckel attsärskilt tillstånd krävs för bevisupptagning genom diplomatisk eller konsulärtjänsteman. Äv samma skäl bör förklaring enligt art. 16 andra stycket och art.17 andra stycket inte avges. Härigenom erhålls kontroll av bevisupptagningen ivarje enskilt fall. Det är enligl min uppfattning självklart att tvångsmedelinle får komma till användning vid bevisupptagning utom rätta. Förklaringenligt art. 18 skall således inle heller avges. Enremissinstans lar upp frågan om offentiighetsprincipen skall gälla vid förhörinför diplomatisk eller konsulär tjänsteman. Del lorde möta betydandesvårigheter att här tvinga fram en tillämpning av svensk lag. Jag vill dock idetta sammanhang erinra om all den tUlslåndsgivande myndigheten enligt art. 19äger rätt att uppställa vissa villkor och närvara vid bevisupptagningen. 35skall stat vid tillträde till konventionen lämna underrättelse till detnederländska utrikesministeriet om de förklaringar m.m. som staten önskar göraenligt olika bestämmelser i konventionen. I de frågor som berörs av art. 35vill jag nämna följande. Enighetenär allmän om att UD bör utses till centralorgan för mottagande av utländskaframställningar enligl konventionen (art. 2). Någol hinder torde i och för siginte möta mot att utnyttja UD också som avsändande myndighet till ullandel.Enligt min mening bör dock den åsyftade direkta skriftväxlingen mellan avsändandedomstol och centralorgan komma till stånd i görligaste mån. Det är vidareenligt min mening uppenbart att UD bör utses till den myndighet, som har attlämna tillstånd enligl art. 15-17. Somföreslås i promemorian bör förklaring enligt art. 4 fjärde slyckel avges allframställningar på danska och norska godtas. 8 kan förklaring avges att domare vid ansökande myndighet får närvara, närbevisupptagningen sker. 1 enlighet med nuvarande praxis i torde sådanförklaring böra avges. Detta har betydelse om enligl svensk lag förhandlingskall hållas inom stängda dörrar. Något särskilt tillstånd till närvaro i detenskilda fallet bör inle krävas. I sammanhanget kan påpekas, att närvarorätteninle innebär rätt att delta i handläggningen. Den somavses med framställning om bevisupptagning får enligl art. 11 första stycketvägra att efterkomma vad som begärs av honom, om han har rätt eller skyldighetdärtill enligl den anmodade statens lag eller under vissa förutsättningar denanmodande statens lag. Förklaring kan enligt andra stycket dessutom avges omerkännande av sådan rättighet eller skyldighet enligl lagen i annan stat än denu nämnda. Promemorian behandlar inle denna fråga. Enligl 7 § lagen (1946r816)om bevisupptagning ålutiändsk domstol skall beaktas den ansökande statens bestämmelser i nu angivethänseende. Något behov av ytterligare reglering synes inte föreligga.Förklaring enligl art. 11 andra stycket bör därför inte avges. Somföreslås i promemorian bör framställning om bevisupptagning som avser'pre-lrial discovery of documents' inte efterkommas. Förklaring enligt art. 23bör därför avges. Någonförklaring enligt art. 27 lorde inle behöva göras. Vad gäller Sverigesförhållande till övriga nordiska länder hksom till stater, med vilka Sverigeeljest har ingått separata överenskommelser om inbördes rättshjälp (Frankrikeoch ), följer av art. 28 och 32 alt bevisupplagningskonventioneni princip inte inverkar på gihighelen av regler som modifierar konventionensbestämmelser i olika hänseenden. Jagförordar sammanfattningsvis all vid tillträde till konventionen avgerförklaring dels enligt art. 4 fjärde stycket all framställningar på danska ochnorska språken godlas, dels enligt art. 8 att domare som där avses får närvaranär den begärda åtgärden vidtas, dels enligt art. 15 andra slyckel att särskihtillstånd krävs för bevisupptagning, som avses i artikelns första slycke, detsenligt art. 23 att framställning om bevisupptaging, som avser 'pre-lrial discoveryof documents', inle kommer att efterkommas. Underrättelse bör vidare lämnas omatt är sådan myndighet som avses i art. 2 och art. 15-17.Slutiigen bör avges förklaring att inte förbinder sig all utfärdahandlingar rörande verkställd bevisupptagning på annat språk än svenska. Somframhålls i promemorian föranleder ett svenskt tillträde till konventionenvissa mindre ändringar i lagen (I946r8l7) om bevisupptagning vid utländskdomstol och lagen (I946r8l6) om bevisupptagning åt utiändsk domstol. Konventioneninnehåller i art. 3 utförligare bestämmelser om vad en framställning skallinnehålla än 3 § första stycket lagen om bevisupptagning vid utländsk domstol.Bestämmelserna i konventionen är sådana, att de bör gälla framställningar ävenutanför konventionens tillämpningsområde. I promemorian föreslås att debestämmelser som behövs i fortsättningen får utfärdas i administrativ ordning.Hinder häremot synes inte föreligga och praktiska skäl talar för en sådanlösning. Jag biträder därför promemorians förslag i denna del. Delsamma gällerden föreslagna ändringen i paragrafens andra slycke. Art.8 i konventionen innehåller som förul nämnts bestämmelser om närvarorätt fördomare vid ansökande myndighet, när den begärda åtgärden vidtas. I delföregående har förordals all bestämmelsen görs tillämplig i genomsärskild förklaring samt att särskilt tUlstånd till närvaro i det enskildafallet inle skall krävas. Som framhålls i prome- Prop,1974r95 118 saknas anledning alt begränsa närvarorätten tUlbevisupptagning enligt denna konvention. Jag förordar därför att en särskildbestämmelse införs härom som ett nytt slycke i 5 § lagen om bevisupptagning ålutländsk domstol. Har denansökande myndigheten begärt all viss form skall iakttas vid bevisupptagningen,skall denna enligt art. 9 andra stycket användas, om det inte är oförenligt medlagen i den anmodade staten eller omöjliggörs på grund av intern praxis i dennastat eller praktiska svårigheter. Denna regel torde som anförs i promemorian fåuppfattas som nägot mer restriktiv än motsvarande föreskrift i 8 § andrastycket lagen om bevisupptagning åt utländsk domstol. Det är därför enligt minmening erforderligt att lagbestämmelsen kompletteras med en regel, som svararmot konventionens innehåll i denna del. Regeln bör begränsas tilltillämpningsområdet för den nya konventionen. Med anledning av att enremissinstans tagit upp frågan om tillåtligheten av s.k. korsförhör vill jagerinra om att denna form för bevisupptagning inte är oförenlig med svensk lag(jfr SOU 1938r43 S.400). I 1 §lagen om bevisupptagning vid utländsk domstol anges vilka bevis svensk domstolfår begära upptagna i utlandet. En remissinstans har ansett att lagensståndpunkt är onödigt restriktiv och förordar att lagen anpassas tillkonventionen. Vad bevisupplagningskonventionen i denna del innehåller skiljersig inte från motsvarande reglering . Vid tillträdettill sistnämnda konvention ansågs det inte föreligga behov av ändring i lagen.De erfarenheter som har vunnits i tiden därefter föranleder inle till annatståndpunktstagande. Ett tillträde till konventionen aktualiserar också vissaandra spörsmål. hör frågor om vilkel språk som skall användas iframställning från svensk domstol, kostnaden för bevisupptagning ochförfarandet i övrigt vid tillämpning av konventionen. De bestämmelser sombehövs i sådana hänseenden torde kunna meddelas av Kungl. Vid denordiska överläggningarna har ansetts önskvärt att de nya reglerna om nordiskvittnesplikl träder i kraft i aUa de nordiska länderna. Det böremellertid öppnas möjlighet att sätta i kraft lagstiftningen också i merbegränsad omfattning, exempelvis i förhållandel mellan några av länderna. Pågrund härav bör Kungl. Majrt bemyndigas all förordna om dess ikraftträdande.Detsamma gäller den föreslagna lagen om ändring i . Deförordade ändringarna lagstiftning om bevisupptagning bör träda ikraft samtidigi med att bevisupplagningskonventionen efter ratifikation blirbindande för . Också beträffande dessa lagändringar bör Kungl. Majrtbemyndigas att förordna om ikraftträdande. Prop,1974r95 119 I enlighet med det anförda har inom justiliedepartemenletupprättats förslag till 1. lag om nordisk vittnesplikl m.m., 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i lagen (I946r817)om bevisupptagning vid utiändsk domstol, 4. lag om ändring i lagen (I946r816) om bevisupptagningål utländsk domstol. Under åberopande av del anförda hemställer jag att Kungl.Majrt föreslår att dels antaga förslagen till 1. lagom nordisk vittnesplikl m.m., 2. lag om ändring i , 3.lag om ändring i lagen (1946r8l7) om bevisupptagning vidutländsk domstol, 4. lag om ändring i lagen (1946r8l6) om bevisupptagning åtutländsk domstol, dels godkänna överenskommelsen mellan , ,, och om inbördes rättshjälp genom delgivning och bevisupptagning. dels godkänna konventionen om bevisupptagning i utlandet imål och ärenden av civil eller kommersiell natur i enlighet med vad jagförordat i det föregående. Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmandeav statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Majrt Konungen atttill skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till dettaprotokoll utvisar. Bilaga I Promem orieförslaget Förslag till Konvention mellan , , , ochNorge om samverkan i rättegång De fördragsslulande staterna meddelar i ensartadlagstiftning bestämmelser om skyldighet för vittne, målsägande eller part attinställa sig för förhör vid domstol i annan fördragsslutande stat och om därmedsammanhängande frågor samt om inbördes biträde vid delgivning ochbevisupptagning (rättshjälp). 1 frågor som avses i första stycket får direktskriftväxling ske mellan berörda statliga myndigheler i de olika staterna.Envar av de fördragsslutande staterna meddelar de andra staterna vilkamyndigheler som är behöriga att mottaga framställning om delgivning ellerbevisupptagning. Framställning om rättshjälp och tillhörande handlingar somär avfattade på annat språk än danska, norska eller svenska skall i erforderligomfattning vara åtföljda av bestyrkt översättning till något av dessa språk.Handling som skall delges behöver dock ej översättas, om den som sökes fördelgivning frivilligt mottager handlingen. Första stycket första punkten gäller även bevis omdelgivning eller annan handling som föranletls av delgivningsframställning. Protokoll och andra handlingar angående verkställdbevisupptagning avfattas på språket i den stal där åtgärden vidtagits. Har handlingar som anges i första stycket avfattats påannat språk än danska, norska eller svenska språket, skall på begäran av denstat som gjort framställningen översättning ske till något av dessa språk. Föranleder framställning om rättshjälp avsevärd kostnadför översättning eller föranleds avsevärd kostnad av begäran enligt artikel 3andra stycket, får kostnaden återkrävas av stat som gjort framställningen. Annan kostnad för rättshjälp än som anges i första stycketbestrides av den stat inom vilken åtgärden vidtages. Kostnad for annansakkunnigbevisning än bevisning om blodundersökning får dock återkrävas. Denna konvention skall ratificeras ochratifikationshandlingarna deponeras i----------- . Konventionenträder i kraft i den månad som börjar näst efter tre månader sedansamtliga fördragsslulande stater deponerat sina ratifikationshandlingar. avstaterna kan i förhållande till envar av de övriga uppsäga konventionen tillupphörande från och med i den månad som börjar näst efter sexmånader sedan uppsägningen skedde. I övrigtskall gälla de bestämmelser om rättshjälp som finns i följande överenskommelserr Haagkonventionenden angående vissa till civilprocessen hörande ämnen avinternationell natur. Konventionen mellan , ,, och om erkännande och verkställighet av domar, Konventionen mellan , ,, och om arv, testamente och boutredning. den angående vissa tillcivilprocessen hörande ämnen. Den iStrasbourg dagtecknade europeiska konventionen om inbördesrättshjälp i brottmål. Konventionen mellan , ,, och angående indrivning av underhållsbidrag, Haagkonventiönen om delgivning iutlandet av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur samt (Haagkonventiönen bevisupptagning iullandel i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur). Till bekräftelse härav har undertecknade befullmäktigadeombud undertecknt denna överenskommelse. Som skedde i ................. den ........ i ettexemplar på svenska, danska,finska, isländska och norska språken, och såviti angår svenska språket i tvåtexter, en för och en för . Prop, 1974r95 122 Bilaga 2 Promemorieförslaget Förslag till Härigenom förordnas som följer. Förhör vid domstol här i riket med den som är bosatt iannat nordiskt land 1 § Bestämmelserna i 2-8 §§ äger tillämpning i fräga omden som vid allmän domstol skall höras som vittne eller som målsägande i anledning av åklagarens talan och som vid kallelsen är bosatt och uppehåller sig i , , eller . Vad i 2-5, 7 och 8 §§ stadgas i fråga om vittne ellermålsägande gäller i tillämpliga delar part som skall inställa sig personligen imål som rör vårdnaden om barn, äktenskaplig börd eller faderskap till barn utomäktenskap och som vid kallelsen är bosall och uppehåller sig i land som anges iförsta stycket. 2 § Kallelse får utfärdas endast under förutsättning altvillnesutsagan kan antagas få väsentiig betydelse för utgången i målet och att det är av väsentlig betydelse för utredningen att vittnet höres vid svensk domstol. Vid bedömande av frågan om vittne skall kallas beaktas målets betydelse och de olägenheter vittnet kan komma all orsakas genom resvägens längd eller eljest. Kallelse till annan domstol än den vid vilken målet äranhängigt får ske endst om detta är oundgängligen nödvändigt. Endast den som fyllt får kallas. Kallelsen utfärdasav domstolen, som fastställer och i kallelsen anger den kallelsefrist vittnethar räll till. 3 § Uteblir densom kallats, får han icke hämtas till rätten, om han ej uppehåller sig här iriket. 4 § 1 fråga omförhör med vittne gäller, förutom bestämmelserna i 36 kap. 3-6 §§rättegångsbalken, motsvarande bestämmelser i den stat där vittnet är bosatt. Prop, 1974r95 123 5 § Innehar den som höres som vittne eller målsägandeskriftlig handling som kan antagas äga betydelse som bevis, är han skyldig att förete hand lingen för rätten. Vad nu sagts gäller ej i fräga om handling vars innehåll är sådant, all vittne enligl 4 § icke får höras eller kan vägra yttra sig däröver. Skyldighet all förete skriftlig handling gäller ejminnesanteckning eller annan sådan uppteckning som är avsedd för personligtbruk, om del icke föreligger synnerliga skäl att den företes. Rätten fär utfärda föreläggande vid vite att företehandlingen. Tillfälle all yttra sig skall lämnas den som föreläggandet avser,innan handlingen företes. 6 § Ersättning till den som efter kallelse enligl dennalag inställt sig som vittne eller målsägande och förskott på sådan ersättning utges av allmänna medel. Förskott lämnas ulan särskild begäran i samband med kallelsen. Ersättningen skall innefatta skähg gottgörelse förkostnader för resa och uppehälle saml för tidsspillan. Förskott utgår förkostnader för resa och uppehälle.