prop · FX03142 · 1974-12-31 00:00:00 — Om han liderav allvarlig psykisk sjukdom e, d, kan emellertid rätten enligt de allmännareglerna i frånkänna honom processbehörighet, I så fall förshans talan av förmyndaren eller, om en jävssituation föreligger, av god manenligt 18 kap, 2 § FB, Om parten i och för sig är myndig men trots detta pågrund av sitt psykiska tillstånd inte bedöms själv kunna föra sin talan, kangod man förordnas enligt 18 kap, 3 §FB, I första stycket har upphävts bestämmelsen om attsinnessjuk som är intagen på sjukhus i vissa fall kan förklaras omyndig påanmälan. Bestämmelsen har inte tillämpats, I andra stycket har kretsen av dem som kan ansöka omhävande av omyndigförklaring utökats, så att den vid sidan av denomyndigförklarade själv och hans förmyndare omfattar även överförmyndaren.Denna fråga har behandlats i avsnittet 6,12 i den allmänna motiveringen. Enligt paragrafens första stycke kan mål omomyndigförklaring avgöras på handlingarna, alltså utanhuvudförhandling, om den vars försättande i omyndighet målet gäller själv hargjort ansökan om omyndigförklaring eller medgivit att han förklaras omyndig.Häri överensstämmer paragrafen med gällande rätt. Däremot har den bestämmelsenslopats enligt vilken målet kan avgöras utan huvudförhandling också då fråga ärom att någon skall förklaras omyndig på grund av sinnessjukdom, sinnesslöheteller annan rubbning av själsverksamheten och det kan antas att det skulle varautan gagn att höra vederbörande, I alla mål där huvudförhandling skall ske skall rättenutfärda föreläggande för den som avses med ansökningen om omyndigförklaringatt svara i målet. Om i sådant fall denne uppenbarligen inte förstår vad sakengäller eller skulle lida allvarlig skada av att få del av ansökningen omomyndigförklaring, skall rätten enligt tredje stycket förordna god man förhonom att företräda honom och bevaka hans rätt i målet. Ersättning till godemannen skall utgå av allmänna medel enligt bestämmelserna i 19 § andra stycket.Ersättningen skall stanna på statsverket, såvida inte rätten finner attmotparten till den för vilken gode mannen har förordnats bör gottgöra statsverketkostnaden. Som har framhållits under remissbehandlingen bör måletgivetvis kunna företas till avgörande utan huvudförhandling, om god man harförordnats och han har medgett ansökningen om omyndigförklaring. Påpekas börockså att god man enligt förevarande lagrum skall förordnas oberoende av om denenskilde har fått god man enligt 18 kap, 3 §, I första stycket föreskrivs liksom f, n, att ansökan avden som är förklarad omyndig att få omyndigförklaringen hävd får avslåsomedelbart utan huvudförhandling, om ansökningen befinns uppenbart ogrundad.Dessutom får målet avgöras , om ansökan om hävande har gjorts ellertillstyrkts av såväl förmyndaren som överförmyndaren, såvida inte rätten finneratt förmyndarens eller överförmyndarens inställelse behövs för måletsavgörande. Den sist återgivna regeln innebär att domstolen, om målet i ettsådant fall avgörs utan huvudförhandling, måste bifalla ansökningen om hävning. I andra fall än som avses i första stycket måstehuvudförhandling hållas i mål om hävande av omyndigförklaring. Enligt andrastycket skall före huvudförhandlingen den som ansökningen avser samtförmyndaren och överförmyndaren föreläggas att svara i målet, allt i den mån deinte själva har ansökt om hävande eller tillstyrkt ansökningen. I mål om omyndigförklaring och om hävande av sådanförklaring har enligt gällande rätt den som ansökningen avser möjlighet att fåett av rätten Prop, 1974:142 187 Denna möjlighet har idepartementsförslaget vidgats. Enligt första stycket skall i mål omomyndigförklaring biträde förordnas att bevaka vederbörandes rätt, om det inteär uppenbart obehövligt och rätten inte redan enligt bestämmelserna i 17 S harförordnat god man för vederbörande, I mål om hävande av omyndigförklaring skallbiträde likaledes förordnas, om det inte är uppenbart att biträde inteerfordras. Om ansökningen om hävande befinns vara uppenbart ogrundad och därförgenast skall avslås bör givetvis biträde inte förordnas. Biträde har rätt till ersättning av allmänna medel.Reglerna härom i paragrafens andra stycke har inte ändrats. 1 paragrafen, som handlar om läkarintyg i mål om omyndig-och myndighetsförklaring, har gjorts en ändring som följd av de ändradeomyndighetsgrunderna i 10 kap. 1 S. Paragrafen, som är ny, föreskriver att rätten i ärende omförordnande av förmyndare skall bereda överförmyndaren tillfälle att lämnaförslag på person som är lämplig för uppdraget. Hithörande frågor har berörts iavsnittet 6.3 i den allmänna motiveringen. I paragrafens första stycke har gjorts en smärreföljdändring. I ett nyinsatt andra stycke har tagits in en allmän bestämmelseom att rätten i ärende som rör omyndig som har fyllt skall bereda denomyndige tillfälle att yttra sig, om det kan ske. I paragrafen har gjorts ett par smärre ändringar medanledning av att vissa frågor om tillstånd har flyttats från rätten tillöverförmyndaren, 1 förstastycket, som reglerar frågan om vilken domstol som är behörig att ta upp frågaom förordnande eller entledigande av god man enligt 18 kap. 1 eller 2 S, hargjorts ett tillägg med anledning av de nya bestämmelserna om inskrivning av förmynderskap. Paragrafen innehåller en bestämmelse om talan mot överförmyndaresbeslut. Ett tillägg har gjorts för att klargöra att bestämmelsen gäller endasti ärende enligt FB och alltså inte i ärenden om tjänstetillsättning eller liknande.Mot beslut i sådana ärenden skall talan i stället föras genom kommunalbesvär. Upphävandet av 17 kap. 2 S tredje stycket har föranlett enföljdändring i förevarande paragraf. Vidare har ett tillägg gjorts för attklargöra att paragrafen inte gäller i fråga om beslut av överförmyndare iannat ärende än enligt FB. Fjärde stycket har ändrats som följd av ändringarna i 10kap. I enlighet med vad som har föreslagits av förmynderskapsutredningen(se SOU 1970:67 s. 232) har paragrafens första stycke ändrats så. att 20 Slagenom införande av nya blir tillämplig inte bara i mål ellerärende där allmän åklagare, eller överförmyndare har uppträttsom part utan även i mål eller ärende där de haft rätt att föra talan. Att 20 §lagen om införande av nya är tillämplig innebär bl. a, attdomstolen skall lämna fullföljdshänvisning som i brottmål, dvs, vadeanmälanskall ej föreskrivas. Paragrafen, som handlar om att regeringen meddelartillämpningsföreskrifter, har upphävts som onödig. I enlighet med vad jag har föreslagit i avsnittet 6.17föreskrivs att huvuddelen av de nya bestämmelserna, däribland de nya reglernaom ersättning till förmyndare, gode män och överförmyndare, skall träda i kraftden . Äldre ersättningsbestämmelser skall dock fortfarandegälla, i den mån ersättningen avser tid före . Detta innebär,såvitt gäller förmyndararvoden, att arvoden som hänför sig och somskall bestämmas på grundval av de räkningar som ges in ,skall utgå av de omyndigas medel och bestämmas enligt de hittillsvarandebestämmelserna i 15 kap. 19 § första stycket. Arvodena skall alltså utgå medskäligt belopp och får inte, med mindre rätten förordnar annorlunda, överstiga5 % av den omyndiges behållna inkomst. När det gäller överförmyndararvoden innebär övergångsbestämmelsernaatt arvodena för liksom skall betalas av de omyndigas medeloch bestämmas enligt 19 kap, 12 § FB, De nyabestämmelserna om grunder för omyndighetsförklaring i 10 kap, I § kommeruppenbarligen att medföra att man beträffande åtskilliga personer som harförklarats omyndiga enligt äldre bestämmelser måste ta upp frågan om de skallförbli omyndiga. Särskilt gäller detta personer som har förklarats omyndigaenligt 10 kap, 1 § 2-4. Ikraftträdandet av de nya bestämmelserna bör emellertidinte föranleda att några personer utan vidare skall bli myndiga, utan hävandeav omyndighetsförklaring bör i varje särskilt fall ske med tillämpning av 10kap, 8 §, Enligt en särskild övergångsregel gäller därvid bestämmelsen omföreteende av läkarintyg i 20 kap, 21 § endast om grunden föromyndighetsförklaringen varit sinnessjukdom, sinnesslöhet eller annan rubbningav själsverksamheten. I mål om hävande av omyndighetsförklaring kan förmyndareneller överförmyndaren göra gällande att omyndigheten bör bestå under hänvisningtill den omyndiges sinnestillstånd och behov av hjälp. Detta gäller även i falldå omyndigförklaring har skett enligt 10 kap, 1 § 2-4, Rätten kan då, sedanvederbörligt läkarintyg företetts, förklara att den enskilde i fortsättningenskall vara omyndig enligt de nya bestämmelserna i 10 kap, I §. I enlighet med vad jag har anfört i avsnittet 6.17 träderde nya reglerna om överförmyndarorganisationen i kraft först den 1 januari1976. Genom särskilda övergångsbestämmelser har föreskrivits att val enligt denya reglerna skall äga rum första gången före utgången av och att valetskall avse tiden intill utgången av , dvs. det är då val i hela riket avkommunfullmäktige första gången sker efter ikraftträdandet av de nyabestämmelserna. Genom ensärskild regel har slutligen föreskrivits att löpande tjänstgöringstider förde överförmyndare m. fl, som har valts enligt äldre bestämmelser upphör vidutgången av . 8.2 Förslaget till lag om ändring i Paragrafen innehåller i gällande rätt vissa regler rörandeboutredningsmannens förvaltning av dödsboet tillhörig egendom. Sålundaföreskrivs att penningmedel, som sätts in hos bank, skall insättas i boets namnsamt att dödsboets egendom inte heller annars får blandas sammanmed egendom som tillhör boutredningsmannen eller annan. Dessa bestämmelser hari departementsförslaget kompletterats med en bestämmelse om att dödsboetsvärdehandlingar skall sättas ned i öppet förvar hos bank, om deras sammanlagdavärde överstiger ett belopp motsvarande två gånger det gällande basbeloppetenligt lagen om allmän försäkring. De nedsatta värdehandlingarna får dock, ilikhet med penningmedel som satts in på bankräkning, disponeras avboutredningsmannen för boets räkning. Genom hänvisningen i 19 kap. 20 § blir den nyabestämmelsen tillämplig också i fråga om testamentsexekutör, Paragrafen, som är ny, innehåller regler om en årligredovisningsskyldighet för boutredningsmannen. Reglerna har berörts iavsnittet 6,14 i den allmänna motiveringen. Genom hänvisningen i 19 kap, 20 §blir paragrafen tillämplig också i fråga om testamentsexekutörer. Enligt första stycket i paragrafen åligger detboutredningsmannen att före avge redovisning förförvaltningen under föregående år. I redovisningen skall boutredningsmannen taupp saldot vid årets början och slut samt in- och utbetalningar som har skettunder året. Har medel stått inne hos bank eller annan inrättning,skall bifogas bevis om insättningar och uttag och om behållningenvid årets slut. Har värdehandlingar satts ned i öppet förvar hos bank, skallmotsvarande bevis rörande dem bifogas. Årsredovisningenskall enligt andra stycket tillställas minst en av delägarna i dödsboet.Övriga dödsbodelägare skall underrättas om till vem redovisningenavgivits. Även rätten skall få underrättelse härom. Om någon av dödsbodelägarnaär omyndig, skall överförmyndaren få ett exemplar av redovisningen. Vidare harvarje dödsbodelägare som inte tillställts redovisningen rätt att på begäran hosboutredningsmannen få ett exemplar av den. Om boutredningsmannen underlåter att avge redovisningeller i övrigt brister i vad som åligger honom enligt förevarande paragraf, kanrätten enligt tredje stycket vid vite förelägga honom att fullgöra sinskyldighet. Det ligger i sakens natur att rätten, innan vitesföreläggandetillgrips, först skall försöka förmå boutredningsmannen att fullgöra sinaåligganden genom en enkel anmaning. Paragrafens bestämmelser innebär att det i första handblir dödsbodelägarnas sak att materiellt granska boutredningsmannensredovisning. Om de vid sin granskning skulle finna anledning därtill, har demöjlighet att begära boutredningsmannens entledigande enligt 5 § andra stycketeller förordnande av god man enligt 17 S första stycket. Paragrafeninnehåller f. n. föreskrifter om att boutredningsmannen, när uppdraget ärslutfört, dvs. då boet beretts för bodelning eller arvskifte och delning kanäga rum, skall avge slutredovisning. Det har emellertid inte funnitsnågon bestämmelse om att boutredningsmannen skall entledigas, när uppdraget ärslutfört. I ett nytt fjärde stycke i paragrafen föreskrivs nu attboutredningsmannen på egen begäran kan entledigas, sedan han har slutfört sittuppdrag. Nämnas böratt dödsbodelägarna enligt 6 S kan gemensamt begära att boet inte längre skallförvaltas av boutredningsman. Sker sådan begäran, skall rätten normaltentlediga boutredningsmannen. Vill boutredningsmannen själv frånträdauppdraget innan det är slutfört, kan han enligt 5 § första stycket begära sittentledigande. Ansökan skall beviljas, om han visar att han har skälig orsaktill sin begäran. Enligtförevarande paragraf har gällt att bouppteckning som inges till rättenskall vara åtföljd av bestyrkt avskrift. tas annars på boetsbekostnad. I enlighet med vad jag har föreslagit i avsnittet 6.7 föreskrivs iett nytt tredje stycke att om omyndig har del i dödsboet eller det i dödsboetfinns delägare för vilken god man skall förordnas, så skall bouppteckningenvara åtföljd av ytterligare en bestyrkt avskrift för varje överförmyndare somskall ha tillsyn över förmynderskapet eller godmanskapet. Om bouppteckningenär av vidlyftig beskaffenhet, behöver sådan avskrift omfatta endasterforderliga delar. Enligt fjärde stycket medför underlåtenhet att ingeavskrift att sådan tas på boets bekostnad. Jag ämnar senare föreslå att man i kungörelsen (1949:661)om skyldighet för domstol att lämna uppgift i mål och ärenden enligt föräldrabalkentar in en föreskrift för domstol att vidarebefordra bouppteckningsavskriftertill överförmyndaren. I fråga om övergångsbestämmelserna får jag hänvisa tillvad jag har anfört i avsnittet 6.14 i den allmänna motiveringen. 8.3 Förslaget till lag om ändring i Genom förslaget upphävs 15 kap, 3 § , somhandlar om behörigheten för den som är sinnessjuk eller sinnesslö att föratalan i äktenskapsmål. När det gäller förslagets innebörd får jag hänvisa tillkommentaren till 20 kap, 2 § FB, 8.4 Förslaget till lag om avveckling av äldre godmanskap I fråga om de allmänna motiven till lagen får jag hänvisatill avsnittet 6.16. Enligt första stycket i paragrafen åläggs vissa gode mänsom förvaltar penningmedel för bortovarande eller okänd arvinge eller tesiamentstagareatt inbetala medlen till kammarkollegiet. De gode män sorn avses är sådana somhar förordnats för bortovarande eller okänd arvinge till någon som har avliditföre den eller för okänd eller bortovarande tesiamentstagareefter någon som har avlidit före , I samband medinbetalningen skall den gode mannen lämna en av överförmyndaren godkändsluträkning för godmanskapet. Inbetalningen skall enligt andra stycket fullgöras från lagens ikraftträdande, I och med att inbetalningen har skettskall den gode mannen anses ha fullgjort sitt uppdrag, I vissa fall kan det bli svårt att utröna om ett visst godmanskapär av den arten att det faller inom lagens tillämplighetsområde. mannenkan för den skull behöva en längre frist för slutförande av sitt uppdrag än tremånader. Med tanke på sådana fall har överförmyndaren tillagts befogenhet attmedge gode mannen anstånd med inbetalning av medlen till kammarkollegiet. För attöverförmyndaren skall kunna övervaka att de gode män som avses med lagenfullgör sin inbetalningsskyldighet har kammarkollegiet i tredje stycket ålagtsatt underrätta överförmyndaren när inbetalning har skett enligt lagen. Enligt 3§ överförmyndarkungörelsen (1952:304) åligger det överförmyndaren att hosrätten anmäla att gode mannen har slutfört sitt uppdrag. Rätten skall därefterentlediga gode mannen. I paragrafen föreskrivs att rättsägare som vill göraanspråk på medel som har inbetalts eller bort inbetalas enligt 1 § skallframställa sina anspråk genom ansökan hos den rätt där godmanskapet senast varinskrivet. Sådan ansökan måste göras från lagens ikraftträdande,vid äventyr att vederbörande går förlustig sin rätt, När förflutit frän lagens ikraftträdande skallrätten enligt första stycket för varje godmanskap som slutförts eller bortslutföras enligt I § pröva om de inbetalade medlen eller de medel som bortinbetalas skall tillfalla någon som anmält anspråk på dem enligt 2 § eller omde skall tillfalla allmänna arvsfonden. Bestämmelsen innebär att rätten skallgå genom varje godmansärende som slutförts eller bort slutföras enligt lagen,oberoende av om någon anmält anspråk på medlen eller ej. Enligt andra stycket skall rätten i varje ärende inhämtayttrande från kammarkollegiet samt höra överförmyndaren och den gode mannen.Det kan naturligtvis inte åligga kammarkollegiet att i varje ärende göra enuttömmande undersökning av alla relevanta omständigheter, utan undersökningenfår begränsas till vad som kan anses rimligt med hänsyn till behållningen i detaktuella godmanskapet. torde kammarkollegiet få nöja sig med attkonstatera att kännedom om rätt ägare till medlen inte kan vinnas utanavsevärda kostnader och arbete. Det bör åligga rätten att ta del av innehålleti överförmyndarens akt beträffande godmanskapet liksom att gå genom deprotokoll och andra handlingar som finns hos rätten och som rör ärendet. Om rätten vid sin prövning av vem medlen skall tillfallakommer fram till att viss känd person, som inte anmält anspråk på medlen, ärberättigad till dem framför eller jämte person som anmält sina anspråk i rätttid eller framför allmänna arvsfonden, skall rätten enligt tredje stycketbereda honom tillfälle att framställa anspråk på medlen. En förutsättningär att vederbörande bor på känd adress eller domstolen utan alltför storaanstalter kan ta reda på adressen. Framställer vederbörande anspråk på medleninom den förelagda tiden, får anspråken prövas även om den i 2 § angivna tvåårsfristendå skulle ha gått till ända. Om inte någon av dem som anmält anspråk på medlen befinnsvara berättigad till dem skall rätten förordna att medlen skall tillfalla allmännaarvsfonden, 1 paragrafen görs en hänvisning till lagen (1946:807) omhandläggning av domstolsärenden, när det gäller handläggningen av ärendenenligt förevarande lag. Detta innebär bl. a. att reglerna omrättegångskostnader i 18 kap. i princip blir tillämpliga.Enligt en särskild bestämmelse i förevarande paragraf gäller dock i ärenden omavveckling av godmanskap att den som har anmält anspråk på förvaltade medelsjälv får svara för sina kostnader i ärendet. Vidare skall statens kostnaderstanna på statsverket, även om anspråket ogillas. Vad beträffar rättens domförhet görs i paragrafen enhänvisning till de bestämmelser i 6 S lagen om handläggning av domstolsärendensom rör handläggning av ärende som skall prövas enligt FB. Det innebär atträtten normalt skall bestå av en lagfaren domare vid såväl den förberedande somden slutliga handläggningen av ett ärende. Endast om ett ärende är tvistigtskall rätten vid den slutliga handläggningen bestå av en lagfaren domare jämtenämnd. Överförmyndaren har enligt denna paragraf ålagts informerade gode män som avses med lagen om deras skyldighet att avge sluträkning ochinbetala de förvaltade medlen till kammarkollegiet. Överförmyndarna skall ocksåkontrollera att de gode männen fullgör vad som sålunda åligger dem. Dettainnebär för överförmyndarnas del att de måste gå igenom de godmanskap som stårunder deras tillsyn och skilja ut dem som skall avvecklas enligt den nya lagen. Underlåter god man att slutföra sitt uppdrag enligt 1 §skall överförmyndaren erinra honom om hans skyldighet, om det lämpligen kanske. Fullgör den gode mannen trots detta inte sin skyldighet, skall överförmyndarenanmäla försummelsen hos rätten. Rätten kan vid vite förelägga den gode mannenatt fullgöra sitt åliggande. Det har i viss omfattning förekommit att sådana godmanskapsom avses med den nya lagen har slutförts för gode männens del genom att dessabetalat in de förvaltade medlen till kammarkollegiet eller tidigare tillstatskontoret. Den nya lagen skall enligt en särskild övergångsbestämmelsetillämpas även i fråga om dessa godmanskap. Det innebär att eventuellarättsägare kan genom ansökan hos den rätt där godmanskapet senast var inskrivetgöra anspråk på medlen inom den i 2 § angivna tvåårsfristen. Har anspråkframställts, skall rätten därefter verkställa prövning enligt 3 S. Prövningskall dock inte äga rum, om ingen enskild rättsägare har framställt anspråk pämedlen. 8.5 Förslaget till lag om ändring i lagen (1924:322) omvård av omyndigs värdehandlingar loch3 §§ Paragraferna har ändrats redaktionellt. Första stycket innehåller bestämmelser enligt vilka banksom förvaltar omyndigs värdehandlingar enligt lagen har rätt att betinga sig enårlig avgift härför. I enlighet med vad jag har förordat i avsnittet 6.8.2 harnuvarande regler om högsta avgift ändrats så att banken i fråga om inhemskavärdehandlingar får ta ut . och i fråga om utländska värdehandlingar 2 kr.för varje påbörjat tusental kronor av handlingarnas värde. I övrigt har i paragrafen gjorts en redaktionell ändring itredje stycket. 13 och 15 §§ I dessa paragrafer har endast redaktionellaändringar gjorts. 8.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1954:579) omnykterhetsvård Nuvarande föreskrift i första stycket om åliggande förnykterhetsnämnd att till överförmyndaren anmäla när någon som är hemfallen åtalkoholmissbruk bör förklaras omyndig har kompletterats med en bestämmelse omatt anmälan till överförmyndaren också skall göras när god man bör förordnasför sådan person. Denna komplettering är en följd av att den särskildaomyndighetsgrunden alkoholmissbruk har slopats och att förutsättningarna föratt förordna god man har vidgats. I fråga om dessa ändringar hänvisas tillavsnittet 6.2 i den allmänna motiveringen och till kommentaren till 10 kap. 1 §och 18 kap. 3 § FB. I ett nytt andra stycke har nämnden ålagts skyldighet attgöra anmälan till överförmyndare så snart nämnden finner att någon inte längrebör vara förklarad omyndig. Som har anförts i avsnittet 6.12 är det angelägetätten omyndighetsförklaring hävs så snart skäl för den inte längre föreligger.Därför har också överförmyndaren i 20 kap. 16 S andra stycket tillagtsbehörighet att ansöka om hävande av omyndighetsförklaring. För att sådanaansökningar skall komma till stånd i behövlig utsträckning är det angelägetatt överförmyndaren håller sig underrättad om tillståndet hos dem som äromyndigförklarade och vars förmynderskap står under hans tillsyn. Denanmälningsskyldighet som har ålagts nykterhetsnämnden i förevarande lagrum äravsedd att underiätta överförmyndarens uppgift härvidlag. 8.7 Förslaget till lag om ändring i lagen (1956:2) omsocialhjälp Den i första stycket intagna föreskriften om skyldighetför socialnämnd att hos överförmyndaren anmäla när hjälptagare bör förklarasomyndig har kompletterats med en bestämmelse om att anmälan till överförmyn- dåren skall ske också då socialhjälptagare befinns vara ibehov av god man. Andra stycket är nytt. Det innehåller en bestämmelse omatt nämnden skall göra anmälan till överförmyndaren, om den finner att någonsom är omyndigförklarad inte längre bör vara det. Beträffande den närmare motiveringen för ändringarna iparagrafen hänvisas till kommentaren till 67 S lagen om nykterhets vård. Under åberopande av det anförda hemställer jag att Kungl,Maj :t föreslår att antaga förslagen till 1, lagom ändring iföräldrabalken, 2, lag om ändringi , 3, lag om ändringi , 4, lag omavveckling av äldre godmanskap, 5, lag om ändringi lagen (1924:322) om vård av omyndigs värdehandlingar, 6, lag om ändringi lagen (1954:579) om nykterhetsvård, 7, lag om ändringi lagen (1956:2) om socialhjälp. Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmandeav statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen atttill skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till dettaprotokoll utvisar. 1) Förslag till Lag om ändring i Härigenom förordnas i fråga om delsan 11 kap,8§, 13 kap, 3 S, 15 kap, 16 §, 17 kap,7 Ssamt19kap,4och 13 S § skall upphöra att gälla,