prop · FX03168 · 1974-12-31 00:00:00 — a. förslag till lag om kreditpolitiska medeloch förslag till ändringar i lagen (1955: 183) om bankrörelse, lagen (1955:416) om sparbanker och lagen (1956: 216) om jordbrukskasserörelsen.Författningsförslagen torde få fogas till statsrådsprotokollet i detta ärendesom bilaga 1. Efter remiss har yttranden avgells av kammarrätteni , statskontoret, bankinspektionen, försäkringsinspektionen,, , ,bostadsfinansieringsutredningen, delegationen för bostadsfinansiering,fullmäktige i , fullmäktige i riksbank, allmännapensionsfondens första tredje fondstyrelser (AP-fonden), ,Hyresgästernas sparkasse-och byggnadsföreningar (HSB), Kommunlåneinstitutetaktiebolag. iSverige (LO), Näringslivets byggnadsdelegation, postbanken. Sparbankernas inteckningsaktiebolag (), . , , Svenska . , (), allmänna hypoteksbank, , samt (), har instämt ijordbmkskasseförbundets yttrande. () harinstämt i industriförbundets yttrande och har instämti bankföreningens yttrande. har i skrivelse till Kungl.Maj:t hemställt om ändring i sparbankslagen så attsparbankerna får möjlighet att fr. o. m. bokslutet för genom successivanedskrivningar nedbringa det bokförda värdet av obligationsinnehavet till marknadsvärdetnär obligationskurserna sjunker, De gällande tre lagarna på det kreditpoUtiskaområdet omfattar lagen (1962: 256) om likviditetskvot och kassakvot för vissakreditinrättningar (likviditets- och kassakvotslag), lagen (1962: 257) omplaceringskvot för vissa kreditinrättningar (placeringskvotslag) samt lagen ' Ledamöter rättschefen , tillikaordförande, departementssekreteraren och bankdirektören , (1962:258)om räntereglering och emissionskontroll (ränteregleringslag). Frånsett enändring i 6 § ränteregleringslagen är lagarna i sak oförändrade sedanderas tiUkomst. Lagarna är tidsbegränsade tiU och har förlängts åren1965, 1968 och 1971. Vid den sista förlängningen gjordes vissa rent formeUaändringar. Före genoraförandet av lagstiftning på detkreditpolitiska orarådet hade tillämpats ett system medöverenskommelser och rekomraendationer gäUande likviditetskvoter för affärsbankerna,andra arrangeraang för att begränsa kreditgivningen och tillgodose statens ochbostadsbyggandets kreditbehov samt emissionskontroll. Dessutora fanns en lagora kassareserver lagen (1949: 314) angående rätt för Konungen att i vissafall meddela särskilda bestämmelser om bankaktiebolags kassareserv och enränteregleringslag lagen (1951: 767) om räntereglering m. m. Såväl likviditets- och kassakvotslagen somplaceringskvotslagen tiUkom efter förslag av kreditmarknadsutredning,vars betänkande (SOU 1960: 16) Banklikviditet och kreditpriorilering behandladeutvecklingen på kapitalmarknaden och behovet av ytterligare lagstiftning föratt reglera kreditgivningen från stabiUseringspolitisk synpunkt eller iprioriteringssyfte (prop, 1962: 52, BoU 17, rskr 233), Likviditets- ochkassakvotslagen ersatte lag om kassareserver. Ränteregleringslagen tillkora efter en utredninginora finansdeparteraentet och ersatte ränteregleringslag (prop.1962: 143, BoU 17, rskr 233). 2.2.7AUmänna motiv m. m. KredUpoUtiska åtgärder utgör nödvändiga kompleraenttill finanspolitiken när det gäller att upprätthålla den sarahällsekonomiskabalansen. Genom de traditionella kreditpolitiska medlen diskontoändringar,marknadsoperationer och statens låneoperationer kan räntelägeoch bankemas likviditet påverkas. Bakgrunden till kreditpoUtiskalagstiftning var att nämnda instrument inte ger ett tUlräckligt fast grepp överkreditmarknaden. Genom föreskrifter om kassakvot och/eller likviditetskvot kanbankinstitutens likviditet minskas. Ett förordnande om kassakvot medför att deraedel sora annars varit tillgängliga för kreditexpansion tvingas in på räkningi och genom förordnande om likviditetskvot kan man frysa fast överlikviditetenute i banksystemet. Sekundärt har likviditetskvoten också enprioriteringseffekt för statsupplåning och bostadskrediter, eftersomstatspapper och bostadsobligationer utgör huvuddelen av de likvidaplaceringarna. Enligt1 § kan Kungl. Maj:t i den mån det prövas oundgängligen nödigtför att uppnå det mål sora fastställts för pennuig-politiskaverksamhet på framställning av fuUmäktige i förordna omUkviditetskvot eller kassakvot. Härav följer att enighet måste föreliggamellan regering och bankofuUmäklige, Förordnandet, som skall ange vilkakreditinrättningar det omfattar, skall avse viss bestämd tid eller gälla tillsvidare. Behövliga föreskrifter för tUl-lärapningen skall utfärdas avriksbanken. Lagens vidare konstmktion innebär att riksbankenstiUämpningsföreskrifter måste omfatta procenttalet för kassa- ellerlikviditetskvot, regler om beräkningstidpunkt och uppgiftsskj'ldighet samt denräntesats, som skall tiUärapas för den avgift som skall erläggas vid avvikelsefrån föreskriven kvot. 2.2.2Av lagen omfattade kreditinrättningar (2 §, senaste lydelse 1971: 180) Likviditetskvoter kan föreskrivas förbankaktiebolag, sparbanker och centralkassor för jordbrukskredit. De av lagenomfattade kreditimätt-ningarna innebar en utvidgning i jämförelse med den gamlakassareservlagen, som endast avsåg affärsbankerna, med den motiveringen iprop. 1962: 52 att detta skulle komma att bidraga tiU lagstiftningenseffektivitet men också var rättvist med hänsyn tUl konkurrensen mellan de olikaslagen av bankinrättningar. Det framhölls dock att behovet av likviditetskvotervar mest framträdande vad gällde affärsbankerna och att de ej skulle komma attvara nödvändiga för centralkassor och sparbanker, om tillfredsställandelösningar för dessa institut kunde träffas genom andra placeringsregler.Dessutom påpekades det att kvotsättningen måste utformas olika föraffärsbanker å ena sidan och sparbanker och centralkassor å den andra. Förordnande om kassakvoter kan ges endastbeträffande bankaktiebolag. Kravet gäller här tillgodohavanden i riksbanken.Motivet för alt sparbanker och centralkassor uteslöts såvitt avser förordnandeom kassakvoter var att dessa normalt inte håller kassamedel i utan iSparbankernas Bank resp. , vilka som bankaktiebolag kanomfattas av förordnande om kassakvoter. Före , då postbankengick samman med kreditbank i den nya affärsbanken ochKreditbanken, kunde även postbanken omfattas av förordnande om likviditets-och kassakvot. Förordnande för bankaktiebolag, sparbanker ochcentralkassor kan begränsas efter institutens storlek, och i särskilt fall kanvisst institut undantas. 2.2.3Likviditetskvotens täljare (3 och 4 §§, senaste lydelse av 4 § 1971:180) Likviditetskvot definieras som förhåUandet mellan nettobeloppet av en kreditmrättnings likvida raedel ochdess samt- ligaförbindelser raed vissa undantag. TUl Ukvida raedel (likviditetskvotenstäljare) räknas suraraan av i huvudsak följande tUlgångar: inneUggandekassa särat raedel hös eller , inheraskacheckar och postreinissväxlar, tillgodohavanden hos annan kreditinrättning sorakan underkastas förordnande om likviditetskvot, statens skattkammarväxlar, obligationer och andraskuldförbindelser, upptagna tUl marknadsvärdet, obligationer utfärdade av allraännahypoteksbank, Konunga-rUcet stadsbypotekskassa och Svenskabostadskreditkassan eller av kreditaktiebolag för bostadskreditgivning,upptagna till raarknads-värdet särat kortfristig fordran på utländsk bank eller bankkeller i rediskonterbara utrikes växlar. Nettobeloppetlikvida raedel erhåUs sedan avdrag gjorts med: skuld tUl , skuldtiU annan kreditinrättning som kan underkastas förordnande om Ukviditetskvotsamt kortfristig skuld till utiändsk bank. Huvudregeln innebär alltså att de Ukvida medlen istort sett utgörs av nettostäUningen mot och svenska och utiändskabanker, fordringar på svenska staten och innehavet av bostadsobUgationer. Härtillkan läggas hypoteksbankens obligationer samt checkar och poslremissväxlar. Avgränsningen av de likvida medlen har gjorts enhgtden generella regeln att dessa borde bestämmas dels så att en bank inte genomegna dispositioner skuUe kunna påverka sin likviditetskvot för att upphäva denkreditpolitiska effekten, dels så att banken inom likviditetskvotens ram skullekunna disponera sina likvida tillgångar rationeUt. Detta blev ett av skälen tUlatt de likvida tillgångama kom att orafatta en vid krets av obligationer. AttbostadsobUgationer inkluderades var eraeUertid också ett försök att stirauleraaffärsbankerna att köpa raer långfristiga obligationer och att engagera sig i kreditaktiebolag. En viktig modifikation av huvudregeln gälleremellertid för bank vars inlåning huvudsakUgen utgörs av inlåning från andrabanker. Den infördes raed tanke på och ochinnebär att dessas nettoskuld tUl sparbanker resp, centralkassor inte ingårsora en stor negativ post bland de likvida medlen utan Ukställs med inlåningfrån aUmänheten. kan vidare i tillämpningsföreskrifternabestämma att vissa andra tillgångar får inräknas i bmttosuraraan av likvidaraedel eUer att vissa skulder inte skall avdras vid beräkningen avnettobeloppet. Avsikten är att ge raöjlighet tUl viss flexibUitet itUlärapningen. F, n, är denna raöjlighet utnyttjad i fråga ora tvåtUlgångsposter: lån till allraänna pensionsfonden och lån tiUstadshypolekskassan, 2 1974.1 saml. Slutligen bör nänmas att kan sätta ettraaxunura för de nettofordringar i utländsk valuta sora inräknas i täljaren.Maximura bestäras i så fall till en viss kvotdel av näranaren. 2.2.4 Likviditetskvotensnämnare (5 §, senaste lydelse 1971:180) Vidberäknandet av likviditetskvotens näranare skall från saratiiga förbindelseravdras följande: skuld som avdragits i täljaren, beviljade raen ickedisponerade krediter, garantiförbindelser, förlagsbevis i viss utsträckningsamt lån i samband med återlån. Riksbankenkan föreskriva att även annan förbindelse får avdragas. 2.2.5 Bestämmandeav Ukviditetskvot (6 §) Likviditetskvotens storlek bestäms av riksbanken.Den är maxiraerad till för sparbanker och centralkassor för jordbmkskreditoch till för affärsbanker. Gruppindelning för olika kvotsättning kan görasav antingen efter storleken av inrättningens samtliga förbindelserraed de i 5 § angivna undantagen eller efter rörelsens art. 2.2.6 Kassakvolenskonstruktion (7 §, senaste lydelse 1971:180). Kassakvot definieras sora förhåUandet vid en visstidpunkt raeUan en kreditinrättnings på checkräkning i uineståenderaedel och inrättningens saratUga förbindelser raed de undantag som gäller förlikviditetskvotens nämnare. Kassakvotens storlek fastställs av . Denfår inte sättas högre än . Vad gäller kassakvotens nämnare för SparbankemasBank och framhöUs i propositionen, att eftersom sparbanker ocbcentralkassor hade undantagits från kravet på kassakvot med den raotiveringenatt deras kassa reglerades via resp, centralinstitut, det inte var rimligt atttänka sig att undanta skulder tUl sparbanker eller central kassor vidberäknandet av kassakvot. Den lösning som valdes innebär, liksora vidlikviditetskvoten, att nettoskulden tUl sparbanker resp. centralkassor ingårbland de förbindelser raot vilka kvotkravet stäUs. 2.2.7 Uppgiftsskyldighet(9 §) För att underlätta bedöraning av orakvoter är nödvändiga eller för att ge underlag för beräknandet av kvotengäller, att kreditinrättning, sora kan bli underkastad förordnande enligtlagen, är skyldig att på anfordran tillhandahålla de härförnödvändiga uppgiftema. Uppgiflsskyldighet föreligger även ora förordnandeenligt lagen inte utfärdats. Vidare gäller att bestäraraerberäkningstidpunkter och ger närmare anvisningar om uppgiftsskyldigheten. sistabankdagen i varit beräkningstidpunkt för likviditetskvoten ochvarje dag för kassakvoten. Härvid har givetvis kassakvotens nämnare inte kunnatberäknas för . Nämnaren har sålunda hämtats föreden kalendermånad sora föregår beräkningsdagen, 2.2.5Sanktionsbestämmeher m. m. (10 §, senaste lydelse 1971:180, och 11 §) Sanktionsbestäraradserna är utformade så att, oralikviditets- eller kassakvotskraven inte är uppfyllda, ett belopp raotsvaranderänta på underskottet skall erläggas till statsverket. Maxiraura förräntesatsen, sora fastställs av , är satt tUl förunderskridande av likviditetskvot och över diskonto förunderskridande av kassakvot. kan medge att utjäraning får skemellan underskott och överskott . kan även medge befrielse frånslcyldighet att betala straffbeloppet, helt eller delvis. I 10 § tredjestycket anges ett fall då sådan befrielse kan förekomma, nämligen förcentralkassa under fömtsättning att samtliga centralkassor sammantagna uppfyUerlikviditetskraven. Enligt propositionen bör befrielse i detta fall gesregelmässigt. I övrigt stadgas att dispens får ges då särskilda skäl föranlederdet, I propositionen anges att denna möjlighet bör utnyttjas i undantagsfallvid oförutsedda händelser sora påverkar en banks Ukviditet och vidradividuella övergångssvårigheter närraast efter utfärdandet av ettförordnande. Riksbankensbeslut kan inte överklagas, 2.3.1Allmänna motiv m. m. Före lagstiftningen omfattades endast affärsbankemaav kreditpolitisk lagstiftning. rekoraraenderade placeringsreglerför försäkringsbolag och sparbanker var i första hand ett led i riksbankensförsök att tUlgodose bostadsbyggandets behov av långfristigt kapital. Förförsäkringsbolagen gällde rekoraraendationema placeringar i vissa prioriteradetUlgångar, För sparbankerna gällde att en viss del av deras nyutlåning tillannat än finansiering av nya bostäder skulle begränsas på visst sätt, framhöll i sitt tidigareberörda betänkande att det i fråga om likviditets- och kassakvotema inteförelåg någon svårighet att tillärapa bestämda regler men att det i fråga omplacermgs-reglerna var bättre med ett kontinuerligt samråd och överenskommelserom den faktiska placermgsutvecklingen, I prop, 1962: 52 godtogs utredningensrekoraraendation om att en lagstiftning ora placermgsregler skulle tillärapasendast som en nödfallsåtgärd, I huvudsak antogs utred- ningsförslagetom placeringskvoter gäUande försäkrmgsbolag, sparbanker, postbanken ochallraänna pensionsfonden raed hänvisning till behovet av att tiUgodoselångfristig kredit åt staten och bostadsbyggandet. Förordnande ora placeringskvoter utfärdas av Kungl,Maj:t efter fraraställnuig från riksbanksfullmäktige. Ett förordnande skaU varamotiverat av utomordentUga oraständigheter i saraband med behov att tillgodoselångfristig kredit till staten eller bostadsbyggandet (1 §), En skillnadföreligger jämfört med likviditets- och kassakvotslagen i det att vidplaceringskvoter, men inte enligt sistnämnda lag, själva kvotens storlek skaUanges i det av Kungl. Maj:t utfärdade förordnandet. I övrigt överensstäraraerkompetensfördelningen mellan Kungl. Maj:t cx:h i de båda lagama. 2.3.2 Avlagen omfattade kreditinrättningar (2 §, senaste lydelse 1971: 181) Förordnande om placeringskvot kan utfärdas förförsäkringsbolagen, sparbankerna och allraänna pensionsfonden. Möjlighet finnsatt dela upp försäkringsbolag och sparbanker efter storlek eller efterrörelsens art. Om särskilda omständigheter föreUgger, kan viss kreditinrättningundantas. Behovet att prioritera viss kredilgivning gjordeenligt propositionen det önskvärt att lagen kom att omfatta en vid krets avkreditinrättningar för att inte en förskjutning skuUe ske hos institut utanförlagstiftningen och därmed motverka syftet med lagen. Trots sparbankernas avtradition starka inriktning på bostadsfinansiering hade dock variationer förekommiti deras placeringsinriktning. Försäkringsbolagen, vars utlåning till störredel än andra institut riktar sig tUl oprioriterade ändamål, borde orafattas avlagen ora placeringskvoter ora den skulle bli effektiv. Beträffande aUmännapensionsfonden ansågs det önskvärt att fonden placerade i prioriteradetillgångar (se avsnitt 2,3,3) i minst lika stor utsträckning somförsäkringsbolagen. 2.3.3 Placeringskvotenskonstruktion (35 §§, senaste lydelse av 4 § 1971:181) Placeringskvot definieras sora förhåUandet mellanstorleksförändringen under en viss i förväg bestämd tidsperiod,beräkningsperioden, av en kreditinrättnings prioriterade placeringar ochstorleksförändringen av inrättningens samtliga placeringarraed vissa angivna undantag. De placeringar sora räknas som prioriterade vidberäknandet av pla-cerragskvoten är följande (placeringskvotens täljare): kassa,checkar och banktiUgodohavanden minus bankskulder, statsobligationer och andrastatsskuldförbindelser, obligationer utfärdade av hypoteksbanken,stadshypolekskassan, bostadskreditkassan och kreditaktiebolag förbostadsfinansiering, lån mot inteckning i fastighet eller tomträtt raedbebyggelse övervägande bestående av bostäder, ora utläranade lån avser nybebyggelse, lån med koraraunal garanti för nyabostadsfastigheter och vissa lån, sora läranats till koraraun, samt kreditinrättnings egna fasligheter bestående av nyabostadsfastigheter efter avdrag för inteckningar i fastigheterna. Även andra placeringar kan efter beslut avriksbanken räknas med, om de avser ny bebyggelse övervägande för bostäder. Prioriteringen omfattar således statens upplåningoch finansieringen av nyproduktionen av bostäder. Avsikten med dennaavgränsning var inte att skapa ett perraanent prioriteringssystera påkapitalraarknaden sora turvis skulle gynna olika ändaraål. Lagens syfte är istället att tiUgodose finansieringen av investeringar, vars volym direktregleras av beslut av statsmakterna. Krediterna tiU övriga ändamål kan sedan utnyttjasi den sarahällsbalansskapande politiken. Inräknandet av hypoteksbankens obligationer blandde prioriterade tillgångarna accepterades med hänsyn till den traditionelltlika behandlingen av hypoteksbankens och sladshypotekskassans obligationer(prop, 1962: 52 s. 64). Inräknandet utan förbehåll för sladshypotekskassansobligationer bygger på fömtsättningen att kassan då placerings-reglerandeåtgärder tillgrips inskränker sin kredilgivning till att orafatta objekt inoradet prioriterade området. I placeringskvotens nämnare skall frånkreditinrättningens samtUga placeringar undantas: skuld,sora avdragits i täljaren, lån, som utlämnats av livförsäkringsbolag raotsäkerhet i bolagets försäkringsbrev inora återköpsvärdet, lån, som aUmänna pensionsfonden lämnatkreditinrättning i saraband med återlån (numera kallat refinansieringslån), återlån,lämnade av kreditinrättning. Hämtöver finns möjlighet för att göraytterligare undantag. 2.3.4Bestämmande av placeringskvot (6 §) Placeringskvotens minimura bestäras av Kungl. Maj:toch dess raaxiraura är i lagen fastställt tUl . Gmppinddnrag för olika kvotsättningkan ske efter storleken av inrättningarnas saratUga placeringar eller efterrörelsens art. förändringen av saratiiga placeringars summa underberäkningsperioden innebär en minskning, gäller att de prioriteradeplaceringarnas andel av samtiiga placeringar jämte undantagen i 5 § inte fårnedgå. Närdet gäller differentiering av kvotsättningen kan storleksindelning bliaktuell beträffande sparbanker. Försäkringsbolag kan uppdelas i liv-ochsakbolag. proposition uttalades den raenuigen att kvoten förlivbolag skulle kunna sättas högst tUl och till för sakbolag. 2.3.5 Uppgiftsskyldighet(7 §) Bestäraraelsema om uppgiftsskyldighet är analogamed likviditets- och kassakvotslagens. (8 §, senaste lydehe 1971:181 och 9 §) Vid avvikelse från placeringskvot skallkreditinrättning, efter föreläggande, tiU staten erlägga ettbelopp som motsvarar ränta på underskottet. Räntesatsen är fastställd tiU 2 %per år. har möjlighet att medge utjämning av underskott ochöverskott . Underskott leder tUl enstraffavgift då det uppstått. Straffavgift på underskottetutgår eraeUertid också under följande perioder, upp tUl efter denförsta periodens ingång. Överskott får eraellertid avräknasraot tidigare underskott så att straffavgift utgår för vad som efteravräkningen kvarstår av underskottet. Riksbankensbeslut kan inte överklagas, 2.4.1 Allmännamotiv m. m. Det allmännas intresse av att kunna påverkaränteläget utöver vad som är möjligt med de traditionella medlen har flerabevekelsegrunder. 1962:143 angavs att det kan varastabUiseringspolitiskt önskvärt att vid en kraftig kreditåtstramning undvika enokontrollerad och av spekulativa inslag förstärkt räntestegringsprocess. Vidareangavs att det i en svag konjunktur kan vara behövligt att utan en överdrivenlikviditetsökning och utan en icke önskvärd eftersläpning åstadkomma en låginvesteringsstimulerande räntenivå. Ett annat skäl var det allmänna intressetav att räntenivån på inlåningssidan står i ett rimligt förhåUande tillavkastningen av bankernas tillgångar och att inlåningsräntornas stmktur äröverskådlig och inte missgynnar vissa gmpper av sparare. Enligt 1 § kan Kungl. Maj:t på fraraställning avriksbanksfuUmäktige förordna ora befogenhet för att föreskrivaanraälningsskyldighet, raaxirairänta, minimiränta eller emissionskontroll, 2.4.2 Räntebegreppet(2 och 3 §§) I 2 § bestäms begreppet ränta i lagens mening på såsätt, att med ränta likstäUs varje annan gottgörelse vid lån av penningar sominte enbart utgör ersättning för särskilda orakostnader i anledning av lånet. Enligt 3 § undantas från lagens verkningsområderänta för vilken gäller särskUda bestämmelser, som getts i författning eller ibeslut som meddelats av Kungl, Maj:t. Undantaget torde omfatta endast någratyper av lån med statiig garanti, 2.4.3Anmälningsskyldighet (4 §, senasie lydehe 1971:182) Har förordnande om anraälningsskyldighetraeddelats, får föreskriva sådan enligt regler sora ges i 4 §. Dessaregler anger även det område som kan beröras av föreskrift om maxirai- ochminirah-än-tor. Beträffande anmälningsskyldigheten sägs att den får avse räntesatseroch övriga villkor, sora tiUärapas vid inlåning och utiåning. Den kan även avseförändringar i inlåningsränta eller höjning av uUånings-ränta och då kanriksbanken föreskriva att anmälan skaU göras rainst före den avseddaändringen särat innehålla uppgift ora skälen för densamraa. Syftet raed dessa regler är att skallkunna följa ränteutvecklingen ocb i förväg vara underrättad ora förändringar.Anraälningsskyldighet kan tUlärapas utan att övriga stadganden i lagenutnyttjas. 2.4.4Verkningsområdet (5 §) I 5 § anges vilka räntor som kan underkastasräntekonttoll och på vad sätt. Reglerna är knutna tUl bestäramelserna omanmälningsskyldighet så att räntesats och ränteförändring som kan underkastasreglering är underkastade anmälningsskyldighet. Beträffande inlåningsräntor kan såväl maxirai- sorarainirairäntor föreskrivas. bestäras sora inlåning avpenningar hos kreditinrättning och annan sora bedriver inlåning på räkning soraav bank allraänndigen begagnas. Den tidigare lagen gav raöjUghet att föreskrivaminimiränta för inlåning från aUraänheten på sådan räkning. Införandet avraaximiräntor var betydelsefuUt och grundades på att konkurrens om inlåningenkan spela en central roU i en ränteregleringsprocess. Genora att orden "från allmänheten"saknas i bestämningen av ifrågavarande inlåning omfattar regleringen avinlåningsränta inte bara bankinstituten utan också t. ex. KF:s och HSB:sinlåning från medlemmar på bankmässiga räkningar. Enligt särskilt stadgande i4 § omfattas också inlåning hos försäkringsbolag av försäkringsbelopp somförfalUt tUl betalning. I fråga om utlåning gäller att maximisatser kanföreskrivas för utlåning från bankaktiebolag, sparbanker, jordbruketskreditkassor, försäkringsbolag och allmänna pensionsfonden. 2.4.5 Emissionskontroll (6 §, senaste lydehe1964: 268) Bestämmelsen om emissionskontroll innebär frärast att obligationer, förlagsbeviseller andra för den allmänna rörelsen avsedda skuldebrev inte får utges utantillstånd av . Denna regel täcker väl den kontroll sora riksbankensedan år 1952 utövat enligt överenskoraraelse raed affärsbankema. Ar 1964utvidgades emissionskontrollen att omfatta också reverslån utgivna avkreditaktiebolag. Detta får ses mot bakgrunden av att andra kreditaktiebolag ände fastighetsfinansierande kreditaktiebolagen anskaffat medel genom reverslån. (8, 9 och 11 §§) lag hade ansvarighetsbestäramelser sorainnebar att brott mot ränteregleringslagen bestraffades med dagsböter, fängelseeller straffarbete. Den som överskridit maximiräntan skulle till kronan utgevärdet av uppburen ränta,