prop · FX0364 · 1974-12-31 00:00:00 — framträdande exempel härpå är koncentrationen avståltillverkning tUl Nordrhein/West-falen samt norra och nordöstra efterkrigstiden har emellertid de stora producentländerna i allt mindreutsträckning kunnat basera sin ståltillverkning på inhemska råvarutillgångar.Särskilt stort har imporlbehovel blivit vad gäller järnmalm. har medförtatt världshandeln med jämmalm vuxit från ca 150 milj. ton tUl över 300milj. Världsproduklionen av järnmalm uppgick tUl 722 milj.lon. Dentotala koksförbrukningen inom världens stålindustri uppgick till ca 300milj. Flertalet av de större stålproducenterna har dock egna koltillgångarvarför handeln på detta område är betydligt mindre omfattande än i fråga omjärnmalm. Av den totala världsproduktionen av kokskol exporterades sålundaendast jämfört med för järnmalmen. Andelen är dockäven här stigande. Världshandeln med koks är än mer begränsad. Mindre än 10 %av koksproduklionen exporterades i början av 1970-lalet. Denalldeles övervägande delen av ökningen av världshandeln med järnmalm harutgjorts av import till , som i stort sett saknar egna tillgångar. Denjapanska jämmalmsimporlen uppgick till drygt 100 milj. ton, vilketskall jämföras med import på ca 13 milj. lon. Importen tUl Japandomineras numera av , och BrasUien. Äveni fråga om kol är den japanska självförsörjningsgraden låg. Importen, som år1971 svarade för drygt tre fjärdedelar av den totala koltillförseln till denjapanska stålindustrin, kom huvudsakligen från och . Ävenflera andra länder har blivit starkt importberoende vad gäller råvaror för stålframstäUningen.Detta gäUer inle minst länderna inom som under del sin järnmalmsproduktion som råjämslillverkningen ökat medomkring . Importen från länder utanför ca 81 milj. lon har som en följd härav ökat sin andel av CECA-ländemas totala järnmalms-förbmkningfrån till vid ingången av1970-talet. Denna utveckling förväntas fortsätta och importandelen beräknas år1980 komma all uppgå till omkring-80%. Denna importandel har nåtts iFörbundsrepubliken där järnmalmsproduktionen sjunkit med över 50 %under den senaste tioårsperioden..Importen till kommer huvudsakligen frånSverige, , , och . Prop.1974: 64 13 länderna har ökat sin export tillCECA i mycket snabb takt. Även vad gäller kokskol kan konstateras en ökning av unportensandel av den totala förbrukningen inom . Denna andel är dock fortfaranderelativt begränsad och uppgick i början av 1970-talel till . Enligtberäkningar inom kan imporlandden dock komma att öka mycket kraftigt under1970-talel. Avgörande härvidlag är framför allt de stora kustlokaliseradestålverkens val mdlan inhemskt och importerat kol. ,vars import av järnmalm uppgick till 17 milj. ton, har kraftigt ökatsitt beroende av utländsk malm och importens andel av förbrukningen uppgicksamma år till jämfört med i början av 1960-lalel. Också USAimporterar betydande kvantiteter järnmalm. Imporlandden har dock varitkonstant del . Huvuddelenav den övriga världshandeln med jämmalm utgörs av export från ,som är det största producentlandet med ca en fjärdedel av världsproduklionen.Denna export går främst till länderna i . Utvecklingen mot en lägre grad av inhemskråvaruförsörjning, främst vad gäller jämmalm, har medfört alt kustlokaliseringav stålverken blivit allt fördelaktigare. Även andra faktorer, bl. a.miljösituationen i de äldre induslriregionerna, begränsarexpansionsmöjligheterna i dessa områden. Denna tendens har gjort sig starktgällande inom . Av den totala stålproduktionen vid de integrerade verkeninom svarade sålunda de kustlokaliserade verken för jämförtmed . Av de investeringsplaner som redovisats framgår all dennaandel kommer all öka ytterligare. Även i koncentrerasstålproduktionen tUl kustlokaliserade verk med stor hamnkapacitet. Dennautveckling kommer enligt tioårsplan att fortsätta isnabb takt. Ståltillverkningen sker som redan antytts i fleraprocessteg. En av flera skäl naturlig skiljelinje går därvid mellan å ena sidanråstålsproduklionen t. o. m. göt och ämnen och å andra sidan den vidare bearbetningengenom främst valsning. Processtekniskl är denna uppdelning naturlig genom altstålet i göt- och ämnesstadiet får svalna för att därefter inför valsningenåter värmas. Delta medför bl. a. att göt och ämnen kan lagras och transporterasmellan olika tillverkningsenheter. De båda produklionsslegen skiljer sig även i övrigt iflera avseenden, bl. a. genom alt slordriftsfördelarna i regel är betydligtstörre i det första, metallurgiska stegel än inom valsningen och manufaklureringen. Leveranser av göt och ämnen mellan olika verk förekommer ibetydande omfattning. Köparna på denna marknad har varit av främsttvå slag. Till den ena kategorin hör förelag med valsverk men i-2 1974.1 saml Nr 64 1974: 64 14 utanegen råslålsproduklion, s. k. rerollers. Dessa företag, som arbetar i jämförelsevisliten skala, valsar i regel relativt enkla produkter för näraliggandemarknader. Verk av denna typ finns i betydande antal i t. ex ochItahen liksom i många utvecklingsländer, bl. a. i . Den andrakategorin av ämnesköpare består av verk som visserligen har egen råstålstUlverkningmen som tillfälligt har brist på metallurgisk kapacitet. Deninternalionella handeln med göt och ämnen har ökat i omfattning och devästeuropeiska ländemas import av denna typ av halvfabrikat uppgick år 1970till över 6 milj. lon. Den alldeles övervägande delen av handeln sker inom CECAdär samtliga länder utom ökat sin import. Även inomÖsteuropa har handeln ökat där framför allt och Tyska DemokratiskaRepubliken importerar betydande kvantiteter främst från . Världshandeln utgör dockendast en liten del av de totala göt- och ämnesleveranserna mellan olika verk.Är uppgick meUanverks-leveranserna av göt och ämnen i resp. land inom CECAtill totalt närmare 21 mUj. ton vilket motsvarade av den totala råstålsproduklioneni dessa länder. Av dessa leveranser skedde hälften mellan verk som inletillhörde samma förelag. Mellanverksleveranserna har under del senasteårtiondet ökat snabbare än den totala råstålsproduklionen. gällersärskilt leveranserna mellan verk som inte ingår i samma företag. Betydelsen av handeln medgöt och ämnen skiftar från land tiU land inom . Omfattande leveranserförekommer sålunda i och medan däremothandeln i , och Nederländema är av mindre omfattning. MeUanverks-leveransernai uppgick till drygt 10 milj. ton vilkelmotsvarade av den totala råstålsproduklionen i landet. Härav var i detnärmaste hälften leveranser mellan verk som inte ingick i samma förelag.Leveranserna mellan verken har ökat kraftigt . År1963 var motsvarande volym drygt 5 milj. ton motsvarande av råstålsproduklionen. IFrankrike uppgick mellanverksleveranserna till totalt något över 5milj. ton jämfört med knappt 3 milj. ton . Uttryckt som andel av råstålsproduklionenvar delta resp. och . Här uppvisar leveranserna mellan verk som inte tUlhörsamma företag en betydligt högre tillväxttakt än de totala leveransema. I såväl somFörbundsrepubliken uppvisar göl-och ämneshandeln vissa konjunkturellavariationer. över konjunkturcyklarna kan dock konstateras en väsentligökning av volymen mdlanverksleveranser. DelaUl större beroendet av importerade råvaror, de relativt sett myckel betydandeslordriftsfördelarna inom råstålsproduklionen samt de Prop.1974: 64 15 begränsade möjligheterna all i de äldre, lättbefolkade ståldistriklenbygga ut produktionskapaciteten har medfört att möjligheternaall i större utsträckning än vad som hittUls varit fallet geografiskt skiljade båda processtegen ägnats allt större uppmärksamhet. Valsningen ochmanufaktureringen, där en nära kontakt med kunderna är önskvärd,. anses därvidäven böra ligga i nära anslutning till stora förbmkningscentra.För ämnesproduktionen, där behovet av direktkontakt med stålkonsumenlema ärmera begränsat, är istället möjlighetema all kunna välja produktionsekonomisktoptimala anläggningsstorlekar saml att minimera transportkostnaderna för råvaroravgörande för valet av lokaliseringsort. I den tidigare nämnda tioårsplanen för British SteelCorporation förutses utvecklingen inom gå i denna riktning.Medan råstålsproduktionen koncentreras lUl ett litet antal kustlokaliseradeverk skall valsningen och manufaklureringen även fortsättningsvis i betydandeutsträckning ske vid verk i anslutning till stora förbmkningscentra iinlandet. Möjligheterna att inom möta ett ökat behov av halvfabrikat medegen produktion vid stora kustlokaliserade ämnesverk anses mera begränsade. Enanledning härtill är att del, som bl. a. framhållit, inom CECAfinns få hamnar som dels kan la emot de mycket stora malmtransportfarlygen,dels lämpar sig som lokaliseringsorter för stora stålverk. har också förutsättningarnastuderats för en lokalisering av råstålsproduktionen i mera omedelbaranslutning till råvarukällorna. Inle minst de japanska stålproducentema harvarit aktiva i detta avseende framför allt i BrasUien där det finns långtframskridna planer på flera ämnesverk. Dessa verk planeras för en initialproduktion på 34 milj. lon per anläggning och år. En mycket stor del avproduktionen skall enligt planerna vidarebearbetas i . I vissa av dessaprojekt deltar fömtom japanska och brasilianska förelag även stålverk frånItalien och . Även i flera andra länder studeras fömtsättningama försärskilda ämnesverk av varierande storlek. Längst synes planeringen ha nått iSydafrikanska unionen där ett verk med en kapacitet på 3 milj. lon per årdiskuterats med bl. a. österrikiska intressenter. Även i pågårundersökningar. Enligt preliminära beräkningar uppgick tiUförseln av handelsfärdigtstål till den svenska marknaden till 4,3 milj. lon. I råstålsviktmotsvarar detta ca 5,9 milj. lon. Av den totala världsförbrukningen svaradesåledes för något . Räknat per person och år är dock densvenska konsumtionen den högsta i världen, över . 1974: 64 16 ökade den svenska stålförbmkningenmed i genomsnitt något , dvs. i en något lägre takt än dentotala världskonsumtionen. Även jämfört med flertalet industrUänder har densvenska tillväxttakten i konsumtionen varit låg. Del kan också noteras alt stålintensileleni den svenska produktionen nådde sin topp . Densvenska produktionen, utrikeshandeln och tillförseln av handelsfärdigt stålåren 1950, 1960 och 1970 framgår av tabell 3. I dc prognoser som gjorts för den framtida svenskakonsumtionen förutses en lägre liUväxttakt än efterkrigstidens. I Jernkonloretsprognos, som utarbetats inom ramen för förarbetena för den fysiskariks-planeringen, har konsumtionsökningen fram 2 000beräknats till . TUlväxttakten bedöms bli något högre underperiodens första del än under den senare delen. Även i de övriga prognoserna, bl.a. den som utförts inom ECE, förutses en ökningstakt av denna storlek. Med endylik tUlväxttakt skulle den svenska stålkonsumtionen mätt i råstålsvikt uppgå till omkring 7,5 milj. lon och närmare 9 milj. lon 1985. Den svenska råstålsproduktionen ökade under perioden 1950till 1965 med pei år, dvs. betydligt snabbare än världsproduktionen idess helhet. Under andra hälften av 1960-talel sjönk dock tillväxttakten liUendast . av skedde t. o. m. en visstillbakagång och produktion på 5,7 milj. ton var endast obetydligtstörre än . Den stigande produktionen har avsatts såväl på den svenskasom på den utiändska marknaden. Framför allt exporten har ökat myckel starkt,med i genomsnitt resp. och . Av dentotala svenska produktionen exporterades jämfört år 1960och . Räknat i andel av produktionens saluvärde utgjorde exportenredan år 1970 . Denna differens förklaras av att exporten i högre grad änden totala produktionen utgörs av specialstål. Av den totala svenskavaruexporten svarade stålprodukterna för . De dominerande marknaderna för svensk slålexport är Förbunds- Försörjningsbalanser för handelsfärdigt stålåren 1950, 1960 och 1970. 1974: 64 17 republikenTyskland, och de nordiska länderna. Av exporten går omkringhälften till dessa länder. De svenska verkensleveranser till den inhemska marknaden 60 av tiUförseln växte igenomsnitt i samma takt som den totala tillförseln.I detta avseende uppvisar således en utveckling som avviker från densom tidigare konstaterats för många andra industrUänder. Slåleflerfrågan kännetecknasav en betydande konjunklurkänslighet. Variationer i den svenska efterfrågan haremellertid endast i begränsad omfattning slagit igenom i den inhemskaproduktionen. Anledningen härtill är att de svenska verken i sämrekonjunkturlägen dels kunnat hålla exporten väl uppe, dels kunnat öka sin anddav tillförseln lUl den svenska- marknaden. mönster bröts emellertid underår 1971, då såväl importens andel av tillförseln som exportens andel av produktionenvar i det närmaste oförändrade jämfört med . sedan år1958 sjönk den svenska stålproduktionen mellan två på varandra följande år.Under år 1972 ökade importen kraftigt trots att tillförseln till den svenskamarknaden var i stort sett oförändrad jämfört med . Produktionen kundedock hållas oförändrad genom en betydande exportökning. Den svenska stålindustrinsysselsätter f. n. ca 50 000 personer. Bortsett från vissa konjunkturellavariationer ökade sysselsättningen i branschen fram t. o. m. , dåantalet sysselsatta uppgick till drygt 61 000. av de anstäUda var år1970 verksamma vid 16 arbetsställen med fler än 1 000 anstäUda. Som jämförelsekan nämnas att av de anställda inom den svenska industrin i dess helhetsysselsattes endast vid arbetsställen med fler än 1 000anställda. Stålindustrinutmärks av en stark geografisk koncentration. Sålunda svarar fem län , , , och lan förtillsammans drygt tre fjärdedelar av sysselsättningen i branschen. I flertaletfall är också resp. stålverk den största arbetsgivaren på den ort där det ärbeläget. Sålunda svarade stålindustrin i 16 kommunblock för mer än 50 %av den totala industrisysselsättningen. Produktionskapacitetenvid de enskilda svenska stålverken är mycket liten i en internationelljämförelse del största svenska handelsslålver-ket har en råslålskapacilel påendast drygt 1,2 milj. lon . Vid en jämförelse av detta slag måsle dock vissaför den svenska stålindustrin speciella förhållanden observeras. Detta gällerframför allt den i intemationeUt sett myckel höga andelen specialståli produktionen. Av landels råslålsproduklion utgjordes inle mindre än28 % av specialstål medan motsvarande andel inle i något annat land tordeöversliga . De tidigare redovisade slordriftsfördelarna inom stålproduktionenavser handelsslålslUlverkningen och saknar i många fall 1974: 64 18 motsvarighetinom produktionen av specialstål, där inom flera produktområden de svenskaverken är stora även mätt med internationella mått. På specialstålsområdet,inte minst för tillverkning av rostfritt stål, etableras dock på flera håll ivärlden stora anläggningar med åtföljande jämförelsevis lågatillverkningskostnader. De svenska special-stålstillverkama har också en imånga fall långt driven manufaklurering vilkel ytterligare minskar nackdelarnaav en begränsad produktionskapacitet i råslåls- och valsningsledet. Ävenpå handelsstålsområdel finns flera faktorer som motverkar konkurrensnackdelenav små produktionsenheter. Flera av de svenska handelsslålverken är deklrostålverkmed elt mycket begränsat produktsortiment som i vissa fall huvudsakligenavsätts på en geografiskt närliggande marknad. Också för de integrerade handelsslålverkentorde den internationella konkurrensförmågan i stor ulslräckning ha kunnatupprätthållas genom en relativt hög manufaktureringsgrad och stark inriktningpå speciella produklslag. Investeringarnainom den svenska stålindustrin har också i höggrad avsett rationaliseringar och ökningar av vidareförädlingsgraden. varsärskilt markant under senare delen av 1960-lalet och av 1970-lalet.Den totala svenska produktionskapaciteten för stål ökade sålunda endast med igenomsnitt någol mehan och 1972. Ar ökade dock denuppgivna kapaciteten med . De största enskilda kapacilelstillskoltenunder senare år har skett vid NJA. Såväl den svaga investeringsulvecklingen sominvesteringarnas inriktning på främst rationaliseringar och ökad manufaklureringfår ses mot bakgrund av den försämrade lönsamhetenvid många företag i branschen. Dettidigare stora svenska importöverskottet för stålprodukter har under senare årminskal kraftigt. utgår i sin prognos för den svenskastålproduktionen ifrån all den framlida svenska importen och exporten av stålkommer att volymmässigt balansera varandra. Med detta anlagande skall densvenska produktionen öka i takt med konsumtionen och enligt de nämndaprognoserna sålunda uppgå tUl resp. 7,5 och 9 milj. ton. Deltaskulle betyda en produktionsökning jämfört med , som var ett myckelmarkerat hög-konjunklurår, med resp. 1,8 och 3,3 milj. lon. En fortsattexportexpansion eller en ökning av andelen av den inhemska marknaden kommerall kräva en snabbare produktionsökning. VUkainvestermgsvolymer en produktionsutveckling av här antytt slag kommer att krävaoch vilka möjligheter de svenska verken har att finansiera dessa investeringarär svårt att bedöma. Avgörande härvidlag är bl. a. vUka möjligheter somkvarstår alt med relativt begränsade investeringar höja kapaciteten vid debefintliga anläggningarna Prop.1974: 64 19 inomi första hand råstålsproduktionen. I sitt underlag för förarbetena för denfysiska riksplaneringen konstaterar att den svenskaspecialstålsindustrins expansion kan komma alt kräva elt nytt mas-ugnsbaseratverk för produktion av i första hand ämnen för vidare-bearbelning vid befintliga specialstålverk. Etablering av ett sådant verk, som enligl Jernkontoretbör ha en initial kapacitet på ca 1 milj. lon, bedöms kunna vara aktuell förperioden 19801985. Även på handdsslålssidan torde vid flera verk meraomfattande kapacitets-utbyggnader komma all kräva myckel stora investeringar.De diskussioner som förts mellan olika svenska handdsslålsverk angående etableringenav ett för flera företag gemensamt masugnsbaseral ämnesverk har dock inle lett tUlnågra konkreta resultat. Somtidigare redovisats är råvarubehovet betydande inom ståltillverkningen. Motbakgrund av stora malmproduktion kan det därför synas förvånande atten internationellt sett stor del av landets råslålsproduklion sker genom omsmällningav skrot, vilket till en del importeras. Förklaringarna härtUl är flera, bl.a. den höga andelen specialstål och de därmed sammanhängande leraven på ettstort antal olika stålkvalileler, samt det relativt låga priset på elenergi. Ävenpå handdsslålssidan sker en icke oväsentlig del av produktionen genom omsmällningav skrot. har emellertid skett en betydande expansion av råjämsproduklionenframför allt genom uppförandel vid NJA av en andra masugn med en kapacitet pådrygt 1 milj. ton . Trots den utbyggnad av råjärnsproduktionen som skeltexporteras som framgår av följande tabell den alldeles övervägande delen avden svenska järnmalmen i oförädlal skick. Den svenska järnmalmsexporten gårfrämst tUl länderna inom . Ävden svenska malmproduklionen sker drygt fyra femtedelar vid malmfälten iNorrbotten. I fråga om exporten är lapplandsmalmen än mer dominerande och av1972 års järnmalmsexporl svarade gruvorna i för drygt nio tiondelar.Malmen från de mellansvenska gruvorna, som med ell par undantag ägs ellerarrenderas av företag med egen stålproduktion, vidareförädlas sålunda inomlandet i betydligt högre grad än lapplandsmalmerna. Svensk produktion och export av järnmalm. Produktion, tusen ton Export, tusen ton Export i % av produktion Prop, 1974: 64 20 AvNJArs utredning om uppförande av ell nytt stålverk i , 80,framgår i huvudsak följande om marknadsinriktning och konkurrenssituation. Somgmnd för NJArs marknadsbedömningar ligger dels utvecklingen av stål förbmkningoch stålproduktion, dels en förväntad omstmkturering av stålindustrin. Redanunder kan sålunda ett ökat behov av ämnesköp väntas uppkomma hosmånga västeuropeiska stålverk. SärskUt gäller delta den västtyskastålindustrins produktion av handelsfärdigt stål. De främsta anledningarna tilldenna utveckling är den stora koncentrationen av stålverk liU områden som delsär mindre lämpliga för ytterligare stålverksutbyggnader, dels har elt ogynnsamtläge med hänsyn till råvarutransporler. Eftersläpningar i stålindustrinsinvesteringar under 1960-talel har medfört elt stort behov av ersättningsinvesteringarinom framför allt råstålslUlverkningen. Det kan från stålverkens synpunktbedömas vara fördelaktigt att koncentrera sina investeringar på manufaklureringinom de existerande stålverken och i ökad utsträckning köpa eller på annat hålltillverka ämnen. NJAhar haft täta kontakter med stålverk som man bedömt kunna vara framtida köpareav ämnen från 80. NJA har tidigare levererat ämnen till några avdessa verk. För varje verk har den framtida produktionen av handelsfärdigt stålsatts i relation till råstålsförsörjning-en. Behovet av externa ämnesköp har framräknatsoch tillsammans med de ansvariga inom resp. stålverk har NJA bedömt den andelav de kontinuerliga ämnesköpen som kan förväntas bli placerade hos NJA. Detsammanlagda ämnesbehov som stålverken uttalat intresse av att köpa från NJA ärbetydligt större än den kvantitet som skall marknadsföras från 80.Även från stålverk utanför har kommit förfrågningar om ämnesleveranserfrån NJA. 80 kommer 4 milj. lon ämnen för såväl profil-, stäng-som plållillverkningårligen att produceras. Kontakter med potentiella kunder har visat attsortimentet kan begränsas lUl ett förhåUandevis litet antal dimensioner ochkvaliteter. Detta är fördelaktigt ur bl. a. produktionsteknisk och Iransporlekonomisksynvinkel. Ävenom 80 genom sin stora kapacitet blir starkt export-inriktat bedömsbetydande kvantiteter kunna avsättas på den svenska marknaden. Av den totalaproduktionen på 4 milj. ton beräknas sålunda komma att vidarebearbetasvid andra svenska stålverk. NJAkommer med 80 att relativt snabbt stå mstat för att förse en växandemarknad med ämnen. På får man dock vara beredd att möta en ökadkonkurrens. Vid NJA har man därför gjort en jämförelse mellan 80 ochlänkbara konkurrenter på den västeuropeiska marknaden. NJA har därvid jämförtförutsättningarna Prop.1974: 64 21 fören etablering av ämnesverk i med orter i , , Mellanösternoch . Jämförelserna avser kostnaden per ton ämnen vid leverans tilleuropeiska avsättningsområden, främst Ruhr- och Saarområdena. Varje ort harjämförts med i fråga om inköpskostnader för malm och kol,transportkostnader för råvaror och färdiga produkter, lönekostnader ochkapitalkostnader. NJA har därvid också försökt uppskatta de kostnader somsammanhänger med vintersjöfart vid . Rollerdamhar vid kostnadsjämförelser ansetts vara den ur ekonomisk synpunkt lämpligastelokalseringsorten för ell nytt järnverk inom . Rollerdamslokaliseringsfördelar ligger i dess närhet till de europeiska avsättningsområdenasaml i någol lägre kolpriser. I kan malmen erhåUas till ett betydligtlägre pris än i Rollerdam. NJA beräknar att kostnaden per ton ämnen från Luleåvid aktuell marknadsbild ligger lägre än för motsvarande ämnen från Rollerdam. Av de planeradeämnesverken anses ett vid Tubarao i BrasUien ha avancerat längst i planeringen.Priset för malm i Tubarao ligger under det i medan kolprisel beräknas blinågot högre. Efler hänsyn till leveranskostnader till kundkrets i skuUebrasilianska ämnen enligl NJArs beräkningar bli dyrare än ämnen från . NJA har också jämförtkostnaderna för ämnesverk baserade på direklreduktion i och i . Idenna jämförelse belastas med oljekoslnader för framställning av reduklionsgas.Reduktionen i skulle enligt denna jämförelse kunna ske kostnadsfritt mednaturgas utan alternativanvändning. Merkostnaderna för malm och utleveranserskulle emellertid belasta ell verk i så alt priset per ton ämnen därifrånskulle bli betydligt högre än från . Avde övriga konkurrensjämförelser som NJA har utfört skall här bara nämnas en meUanämnesverk i UddevaUa och . I skulle kostnaderna för kol och utieveranserbli någol lägre men denna skUlnad skulle mer än uppvägas av högremalmkostnader. Vidflertalet lokaliseringsjämförelser mellan kuslbaserade stålverk är skUlnadernastörst i fråga om kostnader för malm och utleveranser.