prop · FX031 · 1974-12-31 00:00:00 — UKÄ föreslåratt utbyggnadsprogrammet fullföljs och att behovet av ytterligareresurser för förvaltningarnas del täcks genom att det resursöverskott somfinns för institutionsnivån tas i anspråk. UKÄ föreslår vidareatt läroanstalterna friare än nu skall kunna disponera tillgängliga resurserför studievägledning. Sålunda bör det vara möjhgt att disponera om anvisademedel mellan fakultetsområden och mellan institutioner och förvaltningar. I avsnittet om den grundläggandeutbUdningen tar UKÄ även upp 1974:1 Bilaga 10 215 vissa principiella resonemangrörande utbildningens arbetslivsanknytning. UKÄ framhåller därvid att det ärnaturligt att den grundläggande universitetsutbildningeninriktas mot mer eller mindre avgränsade yrkesområden. Det är däremotinte en uppgift för universiteten att ansvara för yrkesutbildning i den trängrebemärkelsen av utbildning för angivna befattningar eller inskolning påarbetsplatsen. UKÄ påpekar bl.a. att det ökade antalet yrkesverksamma studerande, yrk-kurserna ochförsöksverksamheten med kombinationsutbildning skapat ytterligare samband meUan arbetsliv och utbUdning. Samspelet mellansamhälle och utbildning måste ägnas ökad uppmärksamhet, om de mål UKÄ uttalatsig för i sitt handlingsprogram skall kunna förverkligas. Det fortsattapedagogiska utvecklingsarbetet bör genom att i högre grad än hittillsinriktas på att finna sådana former för användning av utbildningsresurserna attde studerande stimuleras till ökad studieaktivitet på egen hand och iarbetsgrupper kunna bidra till bl. a. en förbättrad studieaktivitet. UKÄ lägger isin anslagsframställning fram förslag om en utredning rörande forskarutbildningens omfattning och mål. En utgångspunkt förämbetet är den kvantitativa utvecklingen av forskarutbildningen sedan börjanav . Det totala antalet studerande pådenna nivå var 3 177, 5 743 och 12 219. Antaletnybörjare i forskarutbildningen har uppgått till ca 2400 och antalet examinerade utgjorde /72 ca 1 300. Om man utgårfrån att antalet studerande i forskarutbildning skulle förbli i stort settkonstant i förhållande tUl nuläget skulle antalet forskarutbildade personer år1990 vara lika stort som antalet universi-tetsutbildade , framhållerUKÄ. Mot denna bakgrund bör, enligt UKÄ, följande huvudfrågor tas upp vid enöversyn. Avvägningar mellanforskarutbildning och andra typer av fort- och UKÄ diskuterarfortsättningsvis arbetsmarknaden för dem som gått igenom forskarutbildning.Ämbetet konstaterar att den del av arbetsmarknaden, som under 1950- och1960-talen tagit emot en stor del av de forskarutbildade, nämligen universitetoch högskolor samt skolväsendet, under överskådlig framtid har ettnyrekryteringsbehov av arbetskraft av detta slag som väsentligt understigerden årliga examinationen. Bristen på lärare med forskarutbildning på olikastadier är väsentligen hävd. Ämbetet betonaratt de beräkningar som gjorts rörande utbUdnings-sektorn är ytterst osäkra,något som dock i än högre grad gäller den 1974:1 Bilaga 10 216 tredje avnämaren av forskarutbildadpersonal, nämligen forsknings- och utvecklingsarbetet utanför universitets- ochhögskoleorganisationen. Med starka reservationer för osäkerheten ibedömningarna konstaterar UKÄ att även ett fördubblat behov av sådan personalinom forsknings-och utvecklingsarbete utanför universitetsområdet skulle kunnatillgodoses genom ett fåtal årskullar examinerade. De redovisadeuppskattningarna får, enligt ämbetet, givetvis inte ligga till grund förbedömningar av samhällets behov av forskamtbildad arbetskraft. Om manemellerrid utgår från att forskarutbildningen ursprungligen varit avsedd för yrkesverksamhet inom forskning och utvecklingsarbetesamt i viss utsträckning inom skolan, visar de gjorda beräkningarna, attenbart en mindre del av dem som går igenom forskarutbildning kan fåanställning inom områden mot vilka deras utbildning är riktad. Med hänsynhärtiU och till kravet på en rimlig fördelning av samhällets resurser förutbildning anser UKÄ, att en fortsatt total expansion av forskarutbildningeninte bör ske i avvaktan på resultatet av en behovsundersökning. En slutsats av detförda resonemanget är att många av dem som går igenom forskarutbildning intekommer att kunna få anställning inom de traditionella avnämarområdena. Ennaturlig fråga blir då om den nuvarande utbildningen är riktigt utformad medavseende på andra yrkesfunktioner, som de utbildade kan väntas få. Mot dennabakgrund anser UKÄ att man i samband med övervägandena om forskarutbildningens dimensionering bör pröva även avvägningenmellan forskarut-bUdning och andra typer av fort- och vidareutbildninginom ramen för de totala resurserna för forskarutbildning. Därvid kan det bliaktuellt att ta upp tanken på utbUdning avdet slag som innefattas i begreppet mellanexamen och som diskuterades av1963 års forskarutredning. Vid bedömning avforskarutbildningen och andra typer av fort- och vidareutbildning måste denekonomiska insatsen ställas i relation till värdet av den utbildning somproduceras. Omfattningen av resurserna för forskarutbildningen kan inte angesentydigt. Man kan dock uppskatta de totala löne- och driftkostnaderna tiUmellan 100 och 200 milj. kr. Handlednings- ochundervisningsresurserna för forskarutbildningen har successivt ökats. I ettläge som präglas av stor återhållsamhet i budgetförslaget kan man dock inte,framhåller UKÄ, räkna med att genom resurstiUskott uppnå en tillfredsställandebalans mellan resurser och antal studerande inom alla ämnesområden. Enåtstramning av antalet studerande i forskarutbildning totalt sett ter sigdärför, enligt ämbetet, nödvändig för att kvaliteten i forskarutbildningenskall kunna bibehållas. Frågan om hurstor andel av de forskarstuderande, som skall få bidrag till sin försörjningär betydelsefull i sammanhanget, framhåller UKÄ. F. n. har ca 3 800 av totaltca 12 000 forskarstuderande stipen- 1974:1 Bilaga 10 217 dium ellerassistent/amanuenstjänst. Enligt UKÄ:s mening är denna andel för låg. Enåtstramning av kapaciteten för forskarutbildning bör därför inte följas av enminskning av antalet försörjningstillfällen för forskarstuderande. Fördelningen avresurserna för forskarutbildning medför f. n. vissa svårigheter som främsthänger samman med att möjligheterna att inrätta assistent- ochamanuenstjänster är beroende av omfattningen av den grundläggande utbildningen. Härigenom sker en koppling mellan forskningsvolymenoch den grundläggande utbildningen, som enhgt ämbetets uppfattning inte är helttillfredsställande. Det finns områden där det är motiverat med en omfattandegrundutbildning men där behovet av forskarutbildning och forskning är mindre.Det motsatta förhållandet gäller inom andra områden. I samband med enbedömning av forskarutbildningensdimensionering bör också frågor om resurstilldelningen penetreras. UKÄ föreslår medhänvisning till det förda resonemanget att Kungl. Maj:t skall fatta beslut omformerna och direktiven för en översyn av det slag som angivits. ökade samhälletsinsatser på forskningens område krafrigt. Forskningspolitikbedrevs i stor utsträckning på »ökningsmarginalen» framhåller UKÄ. I nuvarandeläge med betydhgt lägre tUlvaxttakt måste arbetet på alla planeringsnivåer inriktaspå att genom omprioriteringar skapa utrymme för nya forskningsfält. Motbakgrund härav har UKÄ avsevärt skärpt sin planeringsinsats när det gäller frågor om hur ledigblivna tjänstersom professor och biträdande professor skall disponeras. UKÄ framhåller attkraven på forskningsorganisationen är stora. Såväl i den offentliga debattensom från forskarna själva ställs ofta krav på ökade forskningsinsatser inomskilda områden. Dessa krav måste vägas mot varandra. Inom ramen förbudgetförslaget kan UKÄ föra vidare endast en mindre del av de framförda önskemålen.En av utgångspunkterna för UKÄ:s prioriteringar är att arbetsmiljöfrågorna i vid mening bör ges ökad tyngd när det gäUersuccessiv förändring av forskningsorganisationen. Ämbetet har ställt sigbakom ett av organisationskommittén för högre teknisk utbildning och forskningi övre utarbetat förslag rörande arbetsvetenskaplig utbildning ochforskning vid högskolan i , vilket överlämnades tiU Kungl. UKÄ återkommer i nästa års petita med förslag till utbyggnad av den arbetsvetenskapliga forskningeninom universitetsorganisationen. I förlängningen avarbetsmiljöproblemen ligger de arbetsmarknads-och socialpolitiska problemen.Forskningen rörande dessa frågor har emellertid förhållandevis liten omfattningoch bör enligt UKÄ:s mening ges hög prioritet. En utökning av dennaforskningsverksamhet bör ske främst genom ges ökade resurser. UKÄ framhållervidare att ämbetet delar den grundsyn på den humanistiska vetenskapensbetydelse för en balanserad samhäUsutveck-ling som kommer fram i humanistiskaforskningsrådets utredning Humanistisk och teologisk forskning Nuläge ochframtidsperspektiv. UKÄ finner det angeläget att humanisterna, genom riktatstöd, bereds utrymme att delta i tvärvetenskapliga utrednings-, utvecklings-och forskningsprojekt för att på så sätt bidra till lösningen av samhällsfrågorav central betydelse. UKÄ avser att i nästa års anslagsframställning redovisaen långtidsplan för utbyggnad av forskningsorganisationen inom de humanistiskaoch teologiska områdena. Förstärkningarav driftkostnads anslagen har ställts iförgrunden av UKÄ. För /75 föreslås dock anslagen efteromräkningar på grund av löne- och prisförändringar i huvudsak oförändrade.UKÄ har med hänsyn till givna föreskrifter ansett det ofrånkomligt atttemporära åtgärder i åtstramande riktning också drabbar högprioriteradebudgetavsnitt. UKÄ har ioktober 1973 lämnat en sammanställning över den ekonomiska /73 vid läroanstalterna.Läroanstalternas sammanlagda driftmedelsomslutning uppdelad påfinansieringskällor framgår av följande tabell. Övriga medel som anvisats Medel tilldelade från statens Ersättning för arbete m. m. Den sammanlagdadriftmedelsanvändningen ökade jämfört med /72. Medlensom anvisas läroanstalterna över riksstaten ökade också med ca 11 %.Förbrukningen av externa medel i form av gåvor och donationer samt ersättningför arbete m. m. (s. k uppdragsverksamhet) ökade sammanlagt med ca 18 %.Förbrukningen av medel för uppdragsverksamhet uppgick till närmare 16 milj. kr.Uppdragsmedlen utgör dock endast ca en procent av den totala omslutningen förläroanstalterna inom UKÄ:s område. 1974:1 Bilaga 10 219 UKÄ har i särskild skrivelse i november 1973hemställt om ändrade bestämmelser om tilldelning av lärarresurser förgrundläggande utbildning vid i , högskolan i samtuniversitetsfilialerna /75. (U 1970: 46) har överlämnat delbetänkandet (Ds U 1973: 45)»Universitetsrestauranger mål och subventioner». Målet förrestaurangverksamheten vid universitet och högskolor bör enhgt kommittén varaatf i den omfattning som motiveras av verksamheten vid de skildaläroanstalterna bereda möjlighet för studerande och anställda att intaganäringsmässigt tillfredsställande måltider i anslutning tiU läroanstalten.Kommittén har därefter på skilda punkter preciserat detta mål. Verksamheten bör främst avse studerande ochanställda vid statliga eftergymnasiala utbildningsanstalter.Restaurangerna bör vidare kunna utnyttjasäven av andra offentligt anställda, vUket bör beaktas vid anordnandetav nya enheter. I mån av kapacitet bör slutligen även andra ha tillgång tilllokalerna och den service som erbjuds där. Restaurangverksamhetenbör omfatta servering av främst lunch- och kaffemåltider samt därutöver sådanmiddags- och kvällsmåltidsserve-ring som kan motiveras av förekomsten avkvällsundervisning. Kommittén påpekar vidare att det från de anställdassynpunkt framstår som angeläget att måltidsservice anordnas vid läroanstalternaäven under ferietid. Enligt kommittén bördet klart utsägas att det inte kan finnas någon skyldighet för staten attanordna eller driva universitetsrestauranger. Investeringens och den årligadriftsubventionens storlek måste vid investeringstillfället bedömas stå i ettrimligt förhållande till den efterfrågan på sådan service som kan förväntas.Endast undantagsvis t. ex. vid fältstationer bör detta villkor kunnaeftersättas. I det allmännamålet för statens engagemang bör enligt kommittén inrymmas en ambition attaktivt stimulera anställda och studerande att äta näringsmässigt fullgoda måltiderregelbundet och på tider som är lämpligt anpassade till arbetet. Bland medlenhärför nämner kommittén att måltiderna serveras till en rimlig kostnad för denenskilde och att lokalerna planeras som enväsenUig och integrerad del av en posidv arbetsmiljö. Enligt gällanderiktlinjer för subventionering av universitetsrestaurangerna (jfr prop. 1967: 104 s. 46, SU 1967: 88, rskr 1967: 203)svarar staten för kapitalkostnaderna och kostnaderna för en förstauppsättning av inredning och utmstning. En av kommittén genomförd studie avolika driftenheters ekonomi visar att övriga kostnader för lokaler m. m. oftahar stor inverkan på måltidspriset. En väsentlig orsak härtill 1974:1 Bilaga 10 220 är att starka periodiskavariationer i beläggningen ger en låg genomsnittlig utnyttjandegrad. För attkunna erhåUa en acceptabel driftekonomi med bibehållande av rimligamåltidspriser har de driftansvariga organen därför nära nog genomgåendetvingats bedriva olika sidoverksamheter. Överskottet från dessa verksamheterhar sedan genom intern-subventionering kommit den primära måltidsverksamhetentill godo. Kommittén föreslåratt universitetsrestaurangerna i fråga om subventionering jämställs medpersonalrestauranger vid statliga verk och myndigheter.Enligt den s. k. måltidspriskungörelsen (1968: 351, ändrad : 299)skall vid dessa restauranger måltidspriset grundas på kostnaderna för ihuvudsak endast livsmedel och personal. De kostnader som faller på staten börenligt kommitténs förslag bestridas på i princip samma sätt som motsvarandekostnader för läroanstalternas övriga lokaler. Subventioneringen bör dock avseendast den primära måltidsverksamheten. Annan kommersiell verksamhet bör enligtkommitténs mening svara för sina lokalkostnader. Kommittén föreslår vidareatt staten skall förhyra de restauranglokaler som med hjälp av statliga lånanordnats i byggnader som ägs av studerandesammanslutningar så att även dessalokaler omfattas av den utökade subventioneringen. Om läroanstalternaåläggs att svara för kostnaderna för subventionen bör det enligt kommitténsmening ankomma på dem att pröva vilka enheter som erfordras och därmed skallvara subventionerade liksom att ta initiativ till anordnande av nya sådanalokaler. Kommittén beräknaröverslagsmässigt de kostnader som följer av de nu redovisade förslagen tiU ca3,7 mUj. utöver vad som följer enligt nu gällande regler. Kommittén somavser att i ett senare betänkande redovisa förslag i frågor som rörhuvudmannaskap och driftformer för universitetsrestaurangerna har i det nuföreliggande betänkandet vidare lagt fram förslag om hur frågor som rör detutökade stödet t. v. bör handläggas. Betänkandet harremitterats till berörda myndigheter, organisationer m. fl. för yttrande.Remissinstanserna har därvid i allt väsentligt tillstyrkt kommitténs förslag ihär redovisade delar. a. anför dock i fråga om förslagetatt staten skall förhyra s. k. låne-finansierade restauranger och att formernaför avtal med och ersättning till fastighetsägarna bör övervägas ytterligare.- Under entioårsperiod ökade alla delar avuniversitetsorganisationen mycket kraftigt. Ett mått på tUlväxten är antaletordinarie och extra ordinarie lärartjänster vid universiteten, vilket bortsett från vissa tjänster avsedda för den kliniska delen av lakar- ochtandläkarutbildningen fördubblats . 1974:1 Bilaga 10 221 nat mått är riksstatanslagen tiUhögre utbUdning och forskning, vilka, i löpande priser, ökat från 264 milj. kr.tiU 1 608 milj. kr. sedan sistnämnda år. En bakgrund till denna tillväxt, vidsidan bl. a. av samhällets ökade behov av välutbildad arbetskraft, var denstarkt stigande efterfrågan på universitetsutbildning. Antalet studerande vidde fria fakulteterna mer än tredubblades . Den snabba tiUväxtenav universitet och högskolor utsatte organisationen för stora påfrestningar.Den gav emellertid också möjhghet till differentiering och förnyelse avutbildnings- och forskningsorganisationen i relativt snabb takt. Önskemål omnya specialiseringar och upptagande av nya forskningsområden kunde i betydandeutsträckning tiUgodoses inom ramen för deårliga resurstiUskotten. En väsentligdrivfjäder för tiUväxten var, som nämnts, de studerandes efterfrågan på högreutbUdning. av har denna efterfrågan förändrats.En väsentligt ändrad inställning hos ungdomentill fortsatt utbildning vid fUosofisk eller teknisk fakultet i omedelbaranslutning till gymnasieskoleutbildningen har kunnat noteras. Som en följd bl.a. härav har antalet närvarande studerande vid universiteten och vissahögskolor minskat , inom vissa utbildningsvägar kraftigt. På kort siktutsätter även en nedgång av studerandeantalet universitetsorganisationen för påfrestningar. Den minskande undervisningsvolymeninnebär vidare att tillskotten till organisationen begränsas till de rent kvalitativaförstärkningar, som kan komma i fråga. Förutsättningarna för att inom ramenför den årliga resursökningen tillgodose nya behov och önskemål har därmedförändrats påtagligt. I denna situationökar kraven på fortlöpande omprövning av den befintliga organisationen. Dettagäller naturligtvis såväl lärartjänster som övriga resurser. I fråga bl. a. omtjänster som professor och biträdande professor förutsätts enligt 69 §universitetsstadgan (1964:461, omtryckt 1970: 370, ändrad : 679) , när en inte nyinrättad sådan tjänst blir ledig, prövar om tjänsten börges ändrat ämnesinnehåll, ersättas med annan lärartjänst eller indragas, den s.k. paragraf-69-prövningen. Av de skäl som angivits i det föregående men ävenmed hänsyn tUl att undervisningsvolymen vid vissa institutioner är mindre änden undervisningsskyldighet som är förenad med befintliga ordinarie och extraordinarie lärartjänster har Kungl. Maj:t meddelat föreskrifter som innebär enskärpning av kravet på prövning enligt nämnda stadgande i fråga om tjänstersom universitetslektor vid humanistisk, samhällsvetenskaplig ochmatematisk-naturvetenskaplig fakuhet. Enligt min meningbör man se den i 69 § universitetsstadgan föreskrivna prövningen som ett väsentligt instrument för att tillgodose uppkommandeönskemål om forskning eller utbildning inom nya områden. Det ligger i sakensnatur att en sådan förstärkning inom ett om- 1974:1 Bilaga 10 222 rade uppnås genom en minskning avorganisationen inom ett annat. En förutsättning för en smidig tillämpning avdetta instrument för förnyelse är att universitetsmyndigheterna parallellt medden planering för utvidgning av organisationen som sker i anslutning tillpetitaarbe-tet utarbetar relativt långsiktiga planer för dispositionen avbefinthga tjänster. Man bör givetvis inte räkna med att det normalt skall bhmöjligt att på kort sikt genom nytillskott av resurser ersätta den minskningav organisationen inom ett område som följer av en oprioritering av det slagsom här avses. Kostnaderna förhuvuddelen av universitetens basorganisation, vid sidan av tjänsterna somlärare och forskare, bestrids från driftkostnadsanslagen. Mellan budgetåren1970/71 och 1973/74 ökade driftkostnadsanslagen tiU de fem fria fakulteterna räknat i fasta priser och löner och sedan hänsyn tagits till att ett ökat antaländamål skall bestridas från anslagen med sammanlagt . Undervisningsvolymeninom den grundläggande utbildningen vid dessa fakulteter har under sammatidsperiod minskat med uppskattningsvis . Även om det föreligger storavariationer mellan olika institutioner och läroanstalter, bör förändringar avdenna storleksordning ha öppnat relativt stora möjligheter tillomdispositioner. En förutsättning för att man skall kunna tillgodose nya ochförändrade behov genom omprövning av den befintliga organisationen är att desom utnyttjar resurserna klart kan överblicka samtliga disponibla resurser. Jagfinner det angeläget att konsistorierna vid sin disposition av de samladeresurserna beaktar detta. 1968 årsutbildningsutredning (U 68) lade fram sitt huvudbetänkande (SOU1973: 2) Högskolan. Utredningen har vidare lagt fram delbetänkanden delsrörande försöksverksamhet med yrkesteknisk högskoleutbildning, dels rörandehögskolornas förvaltning (SOU 1973: 12 och 47). U 68:s huvudbetänkandebehandlar principfrågor om den högreutbUdningens dimensionering, lokalisering och organisation. Statsmakternasställningstaganden rill dessa förslag kommer att ha stor betydelse för utbildningen vid universitet ochhögskolor . Remissbehandlingen av U 68:shuvudbetänkande samt betänkandet om högskolornas förvaltning pågår f.n. U 68:s betänkande om försöksverksamhet medyrkesteknisk högskoleutbildning har remissbehandlats. J;g har föravsikt att senare föreslå Kungl. Maj:t att lör riksdag lägga fram enproposition i frågan. Jag går över till att behandla vissa frågorrörande den grundläggande utbildningenvid universiteten m. m. Som nämnts i detföregående har studerandeantalet vid bl. a. de filosofiska fakulteternaminskat . Mellan läsåren 1972/73 och 1973/74 är nedgången , räknat på det antal studerande 1974:1 Bilaga 10 223 för vilket lärarresurser tilldelas.Variationerna är emellertid stora mellan fakulteterna. Sålunda harstuderandeantalet vid de humanistiska fakulteterna minskat med , vid desamhällsvetenskapliga med och vid de matematisk-naturvetenskapliga medomkring . Vid de sistnämnda fakulteterna har dock antalet studerande i demest resurskrävande, laborativa ämnena ökat. I sitt betänkandeUbU 1973: 8 framhöll utbUdningsutskottet, att det kunde vara motiverat attKungl. Maj:t hade möjlighet att i' särskilda fall genom speciella åtgärderdämpa verkningarna för lärarpersonalen av ett väsentligt minskatstuderandeantal. På grundval avförslag från bl. a. universitetskanslersämbetet (UKÄ) anvisade Kungl. Maj:tgenom beslut , 1,5 milj. kr. till särskilda åtgärder för vissalärare m. fl. vid de filosofiska fakulteterna, vilkas förordnanden inte kunnatförnyas för tid efter . De anvisade medlen disponeras av UKÄ,som inom ramen för detta belopp medgivits att dels inrätta extra tjänster somuniversitetslektor, dels dela ut extra stipendier för forskarutbildning. har 29 personer förordnats på extra tjänst eUer arvodestjänstsom lärare och 20 personer tilldelats extra stipendium för forskarutbUd-ningunder /74. De grundläggande dragen i nuvarande system förtiUdelning av lä-rarkrafter vid de filosofiska fakulteterna faststäUdesav statsmakterna (prop. 1958: B 104,SU 1958: B 48, rskr 1958: B 76). Systemet innebär i princip attundervisningsresurserna har ställts i en fast relation tiU studerandeantalet. Isin ursprungliga utformning byggde systemet på att s. k. organisationsplanerfastställdes för i vart faU de större ämnesområdena. I dessa planer angavsrelativt detaljerat för varje ämnesområde och betygsgrad vilkaundervisningsmoment som skulle förekomma, undervisningsformer, undervisningensomfattning och lärarkategori för varje moment samt normer för uppdelning iundervis-ningsgmpper. Dettadetaljreglerande system har successivt förenklats och beslutanderätten har iflertalet frågor förts över från Kungl. Maj:t och UKÄ till läroanstalterna. Det år 1958införda systemet var av stor betydelse för möjligheterna att under den snabbaökningen av antalet studerande förse de filosofiskafakulteterna med erforderliga resurser till lärarpersonal. Vid den plötsligaövergången från stigande tiU sjunkande studerandeantal i början av 1970-taletmedförde systemet friställningar, med kort varsel, av lärarpersonal. Dennasituation möttes med särskilda åtgärder av det slag som redovisats i detföregående. I syfte attdels uppnå en ytterligare teknisk förenkling av systemet för tiUdelning av lärarresurser vid de fUosofiskafakulteterna, dels göra tilldelningen mindre känslig för variationer iantalet studerande, har 1974:1 Bilaga 10 224 Maj:t efter förslag frånUKÄ utfärdat nya föreskrifter för lärarresurstilldelningen. gäller fr. o. m. innevarande budgetår.