prop · FX03158 · 1974-12-31 00:00:00 — Art, 71 reglerar följderna av att en traktat ärogiltig på grund av konflikt med en tvingande norm i allmän folkrätt, I fallsom avses i art, 53 åligger det parterna att såvitt raöjligt undanröjaföljderna av handlingar utförda i förlitan på bestänunelser som sttider motnormen i fråga och att inrätta sitt inbördes förhåUande så att detöverensstämmer med denna norm. Om en ttaktat blir ogUtig och upphör att gällaenligt art. 64, befrias parterna från varje förpliktelse att vidare fullgöratraktalen. Rättigheter, förpliktelser eller rättsförhållanden som uppstått förparterna genom traktatens fuUgörande innan den upphörde att gälla påverkas inteav traktatens upphörande. De får dock därefter bestå endast i den utsträckningsora deras fortsatta upprätthållande inte i sig självt sttider mot den nyatvingande folkrättsnorraen. ILC framhöU i sin koraraentar till artikeln att entraktats ogiltighet på grund av konflikt raed en vid tiden för dess ingåendegällande jus co-gens-xegel var ett specieUt fall av ogiltighet. Den fråga sorauppköra i detta fall gällde inte främst hur partemas ställning i förhållandetiU varandra skulle rättas tUl utan snarare vardera partens skyldighet atträtta sin StäUning så att den överensstämde med den tvingande regeln. En traktats upphörande på gmnd av konflikt raed enny jus cogens-regel var ett speciellt fall av upphörande. Reglerna i art, 70: 1om följderna av en traktats upphörande var visserligen i princip tiUämpliga,men den nya tvingande regeln måste beaktas vid bedömande av frågan i vilkenutsträckning rättigheter, förpliktelser eller rättsförhållanden som uppståttför parterna genora traktatens tidigare fullgörande fortfarande fickupprätthållas. Vid konferensen riktade en del stater vissaanmärknmgar mot artikeln. ansåg att raora, 1 a) egentligengällde en fråga ora statsansvarighet, sora inte hörde tUl konventionensämnesområde. När en traktat suspenderas enligt sina egnabestämraelser eller enligt konventionen, är enligt art, 72 de parter raellanvUka traktaten suspenderats befriade från förpliktelsen att fullgöra dennasinseraellan imder den tid suspensionen varar. Suspensionen påverkar inte påannat sätt rättsförhållandet raellan parterna. Enligt artikelns mom. 2 skall parterna under dentid traktaten är suspenderad avhåUa sig från handlingar sora hindrar ettåterupptagande av traktatens tillärapning. Bestämmelsen i artikelns raom, 1 om attsuspensionen inte på aimat sätt påverkar rättsförhållandet mellan parterna varenligt ILC:s komraentar avsedd att klargöra att det endast var tillärapningen("the operation") av traktatens bestäraraelser, sora suspenderades.Det genora ttaktaten upprättade rättsliga bandet raeUan parterna bestod. Dettaunderströks ytterligare genom den förplUctelse som ålagts partema i mom, 2,Kommssionen ansåg att denna förpliktelse följde av själva begreppet "suspension"liksom också av parters skyldighet att fuUgöra en traktat "in goodfaith". Konventionens del VI innehåUerett par artiklar med särskilda bestämmelser. Enligt art. 73 skall konventioneninte prejudicera frågor som i saraband med en traktat kan uppkomraa tUl följdav 1, statssuccession, 2, en stats intemationellaansvarighet eller 3, ett utbrott av fientiigbeterraeUan stater. Av de tre i artikeln intagna förbehållen var endastde två förstnämnda medtagna i ILC:s utkast. Koramissionen förklarade i sin komraentaratt ett utbrott av fientligheter raeUan stater enligt våra dagars folkrättmåste anses vara ett helt abnormt tUltånd och att regler om rättsverkningarnadärav inte hörde tUl den aUmänna folkrätt sora gällde i det normala förhåUandetmellan stater, Koraraissionen hänvisade också till att inget förbehåU för utbrottav fientiigbeter intagits i Genévekonventionema ora havsrätten ochWienkonventionema ora diplomatiska och konsulära förbindelser, vUka dock intepå något sätt var avsedda att reglera följderna av en sådan eventualitet,bortsett från vissa bestämmelser i sora uttryckligenförklarats vara tillämpliga även under krigsförhållanden. ILC hade av anförda skäl ansett att någotförbehåll för verk ningama av ett utbrott av fientiigbeter raeUan stater inteborde intas konventionen, fast sådana frågor föll utora raraen för konventionenFlera stater föreslog eraeUertid vid konferensen att ett sådant förbehållskulle intas i artikeln, och förslaget antogs av konferensen med stor majoritet. I art, 74 fastslås att avbrytandet eller frånvaronav diplomatiska eller konsulära förbindelser raellan två eller flera stater mtehindrar att traktater ingås mellan dessa stater. Ingåendet av en ttaktatpåverkar i och för sig inte läget i fråga ora diploraatiska eller konsuläraförbindelser. Artikeln, sora saknade raolsvarighet i ILC:skonventionsutkast, antogs vid konferensen på förslag av ChUe. Förslaget väcktesi saraband raed art, 63. De flesta delegationerna hade inget att invända motsakinnehållet i det chilenska förslaget. Konventionens bestäramelser skaU enligt art, 75inte inverka på förpliktelser som i saraband raed en ttaktat kan uppkoraraaför en angriparstat till följd av åtgärder vidtagna i enlighet raed FN:sstadga raed anledning av statens angrepp, Isin koraraentar tUl artikeln frarahöll ILC följande. Den i art, 35 faststäUda principen att enförpliktelse inte genora traktatbestäraraelser kunde uppstå för en tredje statutan dess saratycke orafattade enligt kommissionens mening inte fall där detvar fråga om en angriparstat, Såsora koniraisionen också tidigare påpekathindrade inte heller art, 52, som avsåg våld eUer hot om våld "i sttid medFN-stadgans principer", att en ttakatbesfämmelse påtvingades enangriparstat. Vissa regeringar hade i sina ytttanden över konventionsutkastetföreslagit att ett förbehåU avseende angripare skulle intas i art, 35.Koraraissionen hade eraeUertid funnit att ett mera allmänt förbehåll tUlämpligtpå konventionen i dess helhet var att föredraga. Åtgärder vidtagna raot enangriparstat kunde näraligen ha verkningar även för andra artiklar, t. ex. derasora reglerade traktaters upphörande eller suspension. En del raedleraraarhade raenat att aggressionsfall hörde tUl en helt annan gren av folkrätten,vars eventuella återverkningar på traktattättens oraråde inte behövde beröras ikonventionen. Enligt koraraissionens raening kunde eraeUertid ett allmäntförbehåU för sådana fall vara till nytta. Vid avfattandet av detta förbehållvar det av vikt att inte ge intrycket att en angriparstat var ställd heltutanför lagen i traktaträttsligt hänseende. Man raåste också undvika att ge enstat raöjlighet att ensidigt stärapla en annan som angripare som förevändningför att upphäva obekväma traktater. Förbehållet raåste därför begränsas tUlatt avse åtgärder vidtagna i överensstäraraelse raed FN:s stadga. Koraraissionen hade således beslutat att föreslådet i helt allraänna ordalag avfattade förbehåll sora intagits i förevarandeartikel. Vid konferensen uttryckte flera delegationer frånväststater sora sin raening att artikeln borde utgå. En del av dera ansåg attprobleraet redan var löst i art. 103, Andra fann den av ILCföreslagna forrauleringen alltför oklar. Vissa ändringsförslag frarafördes raenvann inte något större stöd. Artikeln antogs i den förra sora ILC hade föreslagit. Depositariersuppgifter m. m. Konventionens del VII innehåUer bestäraraelser orattaktatdeposita-riers uppgifter, rättelse av fel i ttaktattexter ochregisttering av traktater. Enligt art. 76 utses en depositarie av deförhandlande staterna och kan vara en eller flera stater eller eninternationell organisation eller dess administrativa chef. I artikeln fastslåsvidare att depositariens uppgifler är av intemationell natur och attdepositarien skall handla opartisk vid fullgörandet av dessa. Art. 77 innehåUer en uppräkning av de uppgifter somskall åvila depositarien, om inte annat angetts i traktaten elleröverenskommits mellan de fördragsslutande staterna. Till uppgiftema hör attförvara traktatens originaltext och eventuella fullmakter, att upprättabestyrkta kopior av originaltexten och eventuella ytterligare versioner påandra språk och översända dem till parterna och till stater som är berättigadeatt bli parter i traktaten ,att mottaga undertecknanden av traktaten ochinstrument och meddelanden rörande denna, att granska om dessa undertecknanden,instrument och meddelanden är i behörig och riktig form och om nödvändigt fästavederbörande stats uppmärksamhet på saken, att underrätta parterna och destater som är berättigade att bli parier i traktaten om åtgärder ochmeddelanden som rör traktaten, att underrätta sistnäranda stater när det antalundertecknanden eller ratifikations-, godkännande- eller anslutningsinstrumentsom krävs för traktatens ikraftträdande mottagits eller deponerats och attregistrera ttaktaten i . Ommeningsskiljaktighet uppstår mellan någon stat och depositarien rörande densenares uppgifter, skall depositarien framlägga frågan för signatärstaterna ochde fördragsslutande staterna eller i förekomraande fall för det behörigaorganet i vederbörande intemationeUa organisation. I art. 78 föreskrivs attnotifikationer och meddelanden som någon stat enligt konventionen skall lämnaannan stat skall sändas tUl depositarien, när det fiims en sådan. Statensmeddelande anses då ha lämnats då depositarien mottagit detmen anses inte mottaget av den andra staten förrän denna imderrättats därom avdepositarien. Art. 79 innehåller regler ora förfarandet vidrättelse av felaktigheter i en traktattext, som upptäcks efter textensbestyrkande. Om signatärstaterna och de fördragsslutande staterna är överensom att rätta felet, kan det ske genom att rättelse införs i texten ochparaferas av bemyndigade representanter för statema. Alternativt kan feleträttas genom att det upprättas eller utväxlas instmment sora innehåUerrättelsen eUer genom att hela ttaktaten utfärdas i korrigerad form i sammaordning som den ittsprangliga texten. När det finns depositarie för traktaten,åligger det denne att underrätta signatärstaterna och de fördragsslutandestaterna om felet och att om dessa inte reser invändningar införa rättelse itexten och parafera rättelsen. Depositarien skall vidare upprätta ettprotokoll över beriktigandet och översända ett exemplar därav till parterna ochtill de stater som är berättigade att bli parter i traktaten. Har traktatenredan registrerats, skall meddelande om rättelsen tillställas . Enligt art. 80 skall traktater efter sittikraftträdande översändas till för registrering ellerarkivering och för offentliggörande. Art.8185 innehåUer slutbestämmelser. Enligt dessa träder konventionen i efter deponeringen av det trettiofemte ratifikations- elleranslutningsinstruraentet. Konventionen innehåller ingen uppsägningsklausul. om traktaträtten innehåUer enorafattande reglering av frågor rörande intemationella överenskoraraelsersingående, tUl-lärapning och tolkning, ändring, ogiltighet och upphörande ra, m.Den innebär en kodifiering av de intemationella sedvanerättsreglerna på dettaområde men också en precisering och komplettering av dessa i många avseendendär de varit omstridda eUer osäkra. Konventionens bestämraelser har i stor utsträckningkaraktären av subsidiära regler, dvs, regler som skall gälla, ora partema i entraktat inte överenskorarait ora annat. Vidare bör uppraärksainraas att konventionensom sådan inte är retroaktivt tUlämplig på traktater som en stat ingått innankonventionen trätt i kraft för staten, I den mån konventionens regler avvikerfrån gällande sedvanerätt, blir de alltså tUlämpliga endast på fraratidatraktater. En viss oklarhet har länge rått i fråga ora statersrätt att vid tUlträde av raultUaterala traktater göra reservationer och omverkningarna därav. Reglerna härora i konventionens art. 1923 innebär att denttaditioneUa enhällighetsprincipen, enligt vUken reservationer krävde alla berördastaters uttryckliga eller tysta godtagande, i stort sett övergivits och ersattsmed ett i hög grad flexibelt system, som i sina huvuddrag bygger på denpanaraerikanska uppfattningen ora reservationer. Enligt detta systera ärreservationer i allraänhet tillåtna, raen det finns en möjlighet för övrigafördragsslutande stater att göra invändningar raot reservationerna. Det kaninte förnekas att konventionens regler ora reservationer är svårförenliga medvissa kategorier av traktater och även av andra skäl kan ge upphov tillproblera vid tillämpningen. Det bör emeUertid observeras att dessa regler ärsubsidiära. Det står således avtalsförhandlande stater fritt att ersätta demmed mera passande regler i själva traktaten. För att undvika svårigheter tordedet komma att vara av vikt att raöjligheten att i själva traktaten reglerarätten att göra reservationer utnyttjas, när traktatens särskUda natur eUerandra skäl kräver det, TUl de bestäramelser sora bör uppmärksararaas frånpraktisk synpunkt hör art, 56, som anger förutsättningarna för rätt att sägaupp en traktat sora saknar klausul ora giltighetstid eller uppsägning, och särskUtartikelns andra moment, enligt vilket minst tolv månaders uppsägningstid skalliakttagas, när en sådan traktat sägs upp. Den sistnämnda regeln kan synasonödigt sttäng såvitt angår en del i enkla former träffade överenskommelser avmindre vikt, som t. ex. kan vara avsedda att gälla endast tUls vidare. Ävensådana överenskomraelser torde vara att betrakta som "ttaktater" ikonventionens mening. Olägenheter bör emellertid kunna undvikas genoraiakttagande av en viss försiktighet, så att en överenskoraraelse inte ingåsutan uppsägningsklausul i de fall där man vill förbehålla sig rätt att säga uppden med omedelbar verkan eUer med kort varsel. Bestänunelserna i konventionens del V och särskiltde där uppräknade grunderna för traktaters ogiltighet har inte begränsats tillatt kodifiera i statspraxis aUraänt erkända regler utan syftar i vissahänseenden tiU att vidareutveckla traktaträtten, I detta avsnitt avkonventionen fastslås bl, a, ogiltigheten av traktater sora tillkorarait genoravåld eller hot ora våld i strid raed (art. 52 ) och traktater varsinnehåU står i strid med en tvingande allmän folkrättsregel (art. 53 och 64).Vid traktaträttskonferensen i uttrycktes från väststaternas sida en vissoro eller tveksamhet inför dessa artiklar i ILC:s utkast. Dessa stater accepteradei allmänhet den i art, 52 uttryckta principen men befarade att artikeln kundemissbrukas, särskUt som många afro-asiatiska stater sökte i uttrycket"våld eller hot om våld" inbegripa allt slags tvång raot en stat,inkl. politisk eller ekonoraisk påtryckning. Än större betänkligheter anfördesav raånga västliga stater raot att begreppet tvingande folkrättsregler("jus cogens") skulle införas i konventionen utan angivande av vilkaregler sora avsågs. För det stora flertalet väststater var denna nya ochobestärada ogUtighetsgmnd antagbar endast under fömtsättning att en riraligtUlämpnmg säkerställdes genom tUlgång till ett obligatoriskt rättsligtförfarande för avgörande av tvister. I fråga ora proceduren vid tillämpningen avreglerna i del V om traktaters ogiltighet eller upphörande hade ILC i sittutkast intagit bestäramelser som innebar krav på ett notifikationsförfaranderaen i övrigt endast hänvisade tUl föreskrifter ora statersskyldighet att söka en lösning av tvister med fredliga medel (art. 65). Längreän så hade koramissionen inte ansett sig kunna gå. En belydande del av delegationemavid , inkl, den svenska delegationen, förordade emellertidväsentligt raera effektiva procedurbestäraraelser till skydd raot raissbmk. Denkoraproraisslösning som slutligen uppnåddes innebar, såsom framgår avkonventionens art, 66 och bUagan till denna artikel, att tvister omtillämpningen av artiklarna angående "jus cogens" skall på begäran avnågon av parterna hänskjutas till i , om inteparterna enas ora att låta tvisten avgöras genora skUjedora, och att ettförlikningsförfarande på raotsvarande sätt skall vara obligatoriskt i tvisterora andra artiklar rörande traktaters ogiltighet eller upphörande, Bestäramelsen om Internationella domstolensbehörighet i tvister om tUlämpningen av artiklama angående "juscogens" utgör ett betydelsefullt resultat av , Den kankomraa att göra det möjligt för den högsta internationella rättsinstansen attgenom sin rättspraxis klarlägga innebörden och räckvidden av detta nya och ännuoutvecklade begrepp, Bestämraelsen bör också avhåUa stater från försök attensidigt ogiltigförklara traktater genom att sätta beteckningen "juscogens" på regler som inte är erkända som sådana, I varje fall harmöjlighet tUl en opartisk prövning av sådana påståenden skapats. 6 1974.1 saml Nr 158 bättregarantier i detta hänseende än ILC hade föreslagit i sitt utkast. För atttillförsäkra konventionen det allmänna stöd, utan vUket den inte skulle kunnafylla sin uppgift, har det särskilt gällt att överbrygga klyftan mellan å ena sidanraånga nya stater i och och öststater, sora eftersträvat ganskaradikala förändringar i traktaträtten, och å andra sidan de väststater soravelat slå vakt ora hävdvunna regler. Den ändrade utforraning sora konventionensraest omstridda delar fick vid och i synnerhet beslämmelsernaom lösning av tvister bidrog i hög grad till att utjämna dessa motsättningar, Isin slutliga form antogs konventionen av med 79 röster för, enemot och 19 nedlagda röster. Bland dem sora röstade för konventionen fanns detöverväldigande flertalet av såväl de nya statema som väststaterna, haraktivt medverkat vid konventionens tUlkomst, På det förberedande stadietläranades från svensk sida utförliga synpunkter på ILC:s preliminära förslag,och raånga av dessa synpunkter påverkade utformningen av konventionen. i hörde till de 15 stater som var representerade iredaktionskommittén. Konventionen har hittiUs tillträtts av ,, , , , ,, , , , , , , ,, , , , och , För attkonventionen skall träda i kraft krävs att 35 stater tillträtt den. Följaktligenhar konventionen ännu inte trätt i kraft. Det finns emellertid för delinte anledning att dröja längre med ratificeringen. Konventionens regler måsteanses vara godtagbara från svensk synpunkt. Enligt min mening bör nuratificera konventionen och därmed bidraga till att förverkliga dess syften. Under åberopande av det anförda hemstäUer jag attKungl, Maj:t föreslår attgodkänna ora traktaträtten. Medbifall tUl vad föredraganden sålunda raed insläraraande av statsrådets övrigaledaraöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till skallavlåtas proposition av den lydelse bUaga tUl detta protokoll utvisar. Convention on the of Treaties TheStates Parties to the present Convention, Considering the fundamental role of treaties inthe history of international relations, Recognizing the ever-increasing irapor-tance oftreaties as a source of international law and as a raeans of developingpeaceful co-operation araong nations, whatever their constitutional and socialsystems, Noiing that the principles of free consent and ofgood faith and the pacta sunt ser-vanda rule are universally recognized, Affirming that disputes conceming treaties, likaother intemational disputes, should be settled by peaceful means and incon-formity with the principles of and intemational law, Recalling the deterraination of the peoples of theUnited Nations to establish con-cUtions under which and respect for theobUgations arising frora treaties can be raaintained, Having in mind the principles of international lawerabodied in the Charter of the United Nations, such as the principles of theequal rights and self-determination of peoples, of the sovereign equality andindependence of aU States, of non-inter-ference in the domestic affairs ofStates, of the prohibition of the threat or use of force and of universalrespect for, and observance of, human rights and fundaraental freedoras forall, Believing that the codification and progressivedevelopraent of the law of treaties achieved in the present Convention wiUpromote the purposes of the United Nations set forth in the Charter, namely,the maintenance of international peace and se-curity, the development offriendly relations Conventionde Vienne sur le droit des traités LesEtats Parties å la présente Convention, Considérant le röle fondamental des traités dansTbistoire des relations internationales, Reconnaissanl Timportance de plus en plus grandedes traités en tant que source du droit international et en tant que moyen dedévelopper la cooperation entré les nations, quels que soient leursregimes constitutionnels et sociaux, Constatanl que les principes du librecon-senteraent et de la bonne foi et la régle pacta sunt servanda sontuniversellement recon-nus, Affirmant que les différends concernant les traitésdoivent, corame les autres différends internationaux, étre réglés par desmoyens et conformément aux principes et du droit international, Rappelant la resolution des peuples des NationsUnies de créer les conditions néces-saires au maintien et durespect des obligations nées des traités, Conscients des principes de droit internationalincorporés dans la Charte des Nations Unies, tels que les principes concernantrégalité des droits des peuples et leur droit de disposer d'eux-raéraes,Tégalité souve-raine et Tindépendance de tous les Etats, la non-ingérence dansles affaires intérieures des Etats, TintercUction de la menace ou de Temploi dela force et le respect universel et effectif des droits de Thomme et deslibertés fondamentales pour tous, Convaincus que la codification et ledéve-lopperaent progressif du droit des traités réalisés dans la présenteConvention servi-ront les huts des Nations Unies énoncés dans la Charte, quisont de maintenir la paix et la sécurité internationales, de développer entréles nations des relations ami- DeUU denna konvention anslutna staterna har, i betraktande av traktaters gmndläggande betydelsei de internationella förbindelsemas historia, medvetna om traktaters ständigt växande betydelsesom källa tiU den intemationeUa rätten och sora medel för utveckling avfredligt samarbete mellan nationer oavsett deras styrelseskick ochsamhällsordning, med konstaterande av att grundsatserna omfrivilligt samtycke och om tro och heder och regeln pacta sunt servanda är universellterkända, med bekräftande av att tvister rörande traktaterliksom andra intemationeUa tvister bör lösas med fredUga medel och i överensstämmelsemed rättvisans och den InternationeUa rättens principer, under erinran om folks föresatsatt skapa de viUkor som är nödvändiga för upprätthållande av rättvisa ochaktning för förpliktelser som uppstår genom traktater, medvetna om de intemationeUa rättsgrundsatser soraintagits i Förenta nationemas stadga, såsom gmndsatsema om folkens likarättigheter och självbestäranings-rätt, om alla staters suveräna likställdhetoch oavhängighet, om icke-inblandning i staternas inre angelägenheter, omförbudet mot hot ora eller bmk av våld och ora univer-seU aktning för ochiakttagande av mänskliga rättigheter och gmndläggande friheter för alla, i förvissning om att den kodifikation ochprogressiva utveckling av traktaträtten, som uppnätts i denna konvention, skallfrämja Förenta nationemas i stadgan angivna ändamål, nämligen upprätthåUandetav internationeU fred ocb säkerhet, UtveckUngen av vänskapliga förbindelseroch åstadkoraman- andthe achievement of co-operation among nations, Affirming that the rules of customary intemationallaw will continue to govem questions not regulated by the provisions of thepresent Convention, Haveagreed as follows: cales et de réaliser lacooperation internationale, Affirmantque les régles du droit international coutumier continueront å régir lesquestions non réglées dans les dispositions de la présente Convention, Sontconvenus de ce qui suit: Scopeof the present Convention The present Convention applies to treaties betweenStates. Artide2 Use of terms For the purposes of the present Convention: (a) "treaty" means an internationalagree ment conduded between States in written form and governed by intemational law, whether embodied in a single instrument or in two or more related instruraents and whatever its particular désignation;