prop · FX0397 · 1974-12-31 00:00:00 — Fråganvad som utgör den lämpligaste vårdformen kan vara synnerligen svår att avgöra.I det skisserade exeraplet har vårdbehov konstaterats raen uppfattnrågen omformen har skiftat. Motsvarande resoneraang torde inte kunna anföras när detgäller straffrättsliga tvångsraedel. Upphävs t.ex, ett häktningsbeslut efteröverklagande torde della i de praktiskt viktiga fallen ha sin gmnd i atttUlräckligt stark misstanke om brott inte föreligger eUer också atthäktningsskäl saknas. Fall kan naturligtvis tänkas förekoraraa där enadrainistrativ frihetsinskränkning frarastår som så felaktig att ersättningbör utgå. I dessa situationer torde det dock röra sig om fel ellerförsuraraelse vid beslutets fattande och ersättning kan då utgå enligtskadeståndslagen. Prop.1974: 97 105 altbehovet av att föra in adrainistrativa frråelsinskränkningar är försvinnandelitet. För ersättning krävs att det första beslutet hävs utan att några nyaomständigheter tiUkommit. I fråga ora ingrepp sora föranletts av vårdbehov ärsådana situationer att hänföra lUl undantagen. Sålunda lär det ofta förhållasig så att vårdbehovet ändrats. RÅ förordar under hänvisning till det anfördaatt frågan om ersättning för adrainistrativa frihetsinskränkningar ytterligareutreds. ärIveksara tUl förslaget att ersättningsreglerna skall utsträckas till attorafatta även administrativa frihetsinskränkningar även de raedråskrärUiningar i ersättningsrätten sora gjorts i förslagel. Styrelsen delarinte utredningens uppfattning att skUlnaden raellan adrainistrativa ochjudiciella frråetsinskränknrågar mer gäller en grad-skUlnad än en artskillnad.Syftet raed de adrainistrativa frråetsberövan-dena är att bereda vård åt ochråte att straffa vederbörande. Ett sådant frihetsberövande har därför iallraänhet råte någon vanärande effekt. Styrelsen pekar vidare på altutryraraet för diskretionär prövning naluriigen är betydligt större vidbedöraningen av en vårdfråga än vid ett judiciellt avgörande. Denna uppfattningtorde bestyrkas av all en förutsättning för ersättnråg i vårdfallen är att denersättningsbeviljande rayndighelen funnit att beslutet ora råtagning ellerkvarhållande är oriktigt. Detta är en avvikelse från förslagets principiellauppläggnråg. Enligt styrelsens uppfattning raåste det bli en raycket svåruppgift alt bedöma om rekvisiten för ersättnråg är uppfyllda i dessa fall.Styrelsen erinrar i detta sararaanhang ora att psykiatrisk expertis inle sällanär oense vid bedöraningen av psykiska sjukdoraslUlstånd. Med hänsyn till detanförda torde antalet fall som kan bli föremål för ersättning bli ringa ochstyrelsen ifrågasätter ora inte dessa fall är så flagranta, alt ersättnråg förfrihetsberövandet kan erhållas enligt reglema i skadeståndslagen. i Stockholmslän anser alt det i fråga om det judiciella området knappast torde föreligganågon svårighet att mol bakgrund av erfarenheterna av lag och deförhållandevis få arterna av frihetsinskränkningar överblicka konsekvenserna avden föreslagna nya lagstiftningen. Enligt raening blir däreraotkonsekvenserna mera svårbedömbara på det administrativa orarådet med dess rikaflora av frihetsinskränkningar och del stora antalet sinseraellan olikartadeförfattningar. , sora i första hand beaktar de adrainistrativafrihetsinskränkningar, sora ligger inora dess och länsrättenstUlärapningsoraråde, biträder i och för sig uppfattningen att administrativafrråetsråskränkningar, sora varit i lagens mening obefogade, bör kunna medföraersättningsrätt. Enligt raening är del eraellertid tveksarat orautredningen ger tillräckligt underlag för beslut ora en lagstiftning avförevarande slag. Länsstyrelsenfrarahåller alt vårdsynpunktema fraraträder raed väsentiigt större skärpa ifråga ora de adrainistrativa frråelsinskränkning-ama än på det judiciellaorarådet. Endast i ett fåtal fall har orasorgen om utomståendes råtressen fållväga över. I dessa sistnämnda fall (exerapelvis utvisning, slraffuppskov,omhändertagande av vissa farliga alkoholister) är likheten med de judiciellarågreppen visserligen stor, men vårdaspekten finns ändå mer eller raindre starki bakgrunden. Länsstyrelsenunderstryker alt ulraärkande för tillärapningen av vårdlagarna t. ex.nykterhetsvårds- och barnavårdslagarna numera är att raan i det längstaförsöker tillärapa hjälp- och stödåtgärder 1974: 97 106 ochgriper tUl tvångsåtgärder endast sora en yttersla utväg. Att de ickefrihetsberövande åtgärderna skall ha företräde är också angivet i lagarna såtill vida att för tvångsingripande förutsätts att hjälpätgärder antingen skallredan ha prövats utan fraragång eller också bedöras vara gagnlösa. Den modemasynen på socialarbete medför emellertid att rayndigheterna gärna vill se raeroptiraisliskt på hjälpålgärdernas effekt än vad en realistisk prognos ger stödför. Enligt uraktlåts därför inte sällan sådant ingripande pågrund av en raer eller raindre välgrundad förhoppning att ett ytterligareförsök raed hjälpätgärder bör prövas innan tvång används. Detta gäller även orade från rättssäkerhetssynpunkt uppställda kraven för tvångsraässig vårdobjektivt sett kan anses uppfyllda. Enligt sägerdet sig självt att över- och underordnade rayndigheter med denna syn påtvångsrågripande lätt kan stanna i olika bedöraningar, och det framstår sora ihög grad tveksarat ora elt orahän-dertagandebeslut, sora upphävs av högrerayndighet, i sådana fall skall såsora obefogat grunda ersättningsrält. Särskilttveksamt synes det vara att knyta ersältningsrätt tUl vissaformer av provisoriskt omhändertagande. Som exempel anför länsttyrelsen att enomhändertagen, raisstänkt farlig alkoholist kanske inle kan visas ha uppträttså att faktisk farlighet har styrkts. Orahändertagandebeslutet blir raåhända dåhävt, raen den omhändertagne har frihetsberövandet varat inlesällan fått viss vård och behandling, som fått honom i bättre skick än då hangreps. Elt barn, sora orahändertagits enligt 30 § barnavårdslagen förutredning, kanske får återvända hera sedan omständigheterna visals inle varasådana sora sägs i 25 § sararaa lag. Men i ora-händertagandets natur ligger enovisshet, sora accepterats av lagstiftningen i den unges eget intresse.Länsstyrelsen anser att det skulle vara olyckligt, ora de föreslagnaersättningsreglerna skulle verka återhållande på barnavårdsnärandernasingripande för utredning. Utredningen har valt attutarbeta en schablonregel, där endast elt fåtal uppräknade faU är undantagnafrån ersättning. Enligt raening kan det raed stöd av vad sorahar anförts ifrågasättas, ora inte undantagen bort vara fler eller ora inte ivart fall en allraän järak-ningsregel bort föreslås. är närraastböjd all förorda det senare alternativet. Enligt synes behovsålunda föreligga av en regel av innehåll att rätt tUl ersättning inte skallföreligga i det fall att orahändertagandet varit av betydelse för att närraareutröna någons behov av vård saml åtgärden raed hänsyn till omständigheternavarit försvarlig. För detta talar också i hög grad svårigheten, alt specielltinom vårdsektorn, klart defråiera begreppet frihetsinskränkning. i Göteborgsoch län pekar på alt ersättningsrält enligl förslaget i regel utlöses avatt beslutet om frihetsråskränkning blivit på visst satt ersatt av ell nyttbeslut av annat innehåll. Den ersättningsbeviljande myndigheten befrias därvidfrån att ta ställning till om ingripandel varit felaktigt eller ej. För allersättningsrätt skall kunna utiösas av elt nytt beslut bör emellertid enligtlänsstyrelsens raening fordras alt det nya beslutet övervägande är grundat påannat än skönsmässiga kriterier. Beslut som typiskt sett i väsentlig raångrundar sig på skönsraässig bedöraning kan enhgt inle anses varaav den objektiva natur alt de ägnar sig sora underlag för slutsatsen att ifrågavarandeingripande varit obefogat. De bör då ej heller vara ersättningsgrundande. Sorafrarahållits i belänkandet (SOU 1958r 43) Ska- 1974: 97 107 deståndi offentlig verksarahet (s. 74) är utryraraet för rayndighetemas skönsraässigaprövning i regel betydande i fråga ora administrativa frihetsråskränkningar.Länsstyrelsen framhåller att detta givelvis också gäller beslut i stadgadordnråg ora upphävande eller ändring i beslut ora frihetsråskränkning. Föreraålför bedöraningen är i dessa fall ofta vederbörandes aUraänna livsföring ochsociala situation. Det ligger enligt i sakens natur att dennabedömning lätt kan utfalla olika beroende på divergerande värderingar. HärlUlkoraraer att det i regel är behovet av vård, sora koramer i blickpunkten.Vårdsituationen kan eraellertid ofta bli förändrad under ett ärendeshandläggnråg. Ersättningsrält får antas i stor utsttäckning korama altuteslutas på denna grand. Det nu sagda gäller enligt särskiltfrihetsinskränkningar inom sociallagstiftningen. anser att del iförsta hand bör övervägas att dessa frråelsinskränkningar utesluts från förslagetstillämpnrågsoraråde, Eraellertid ifrågasätterlänsstyrelsen ora inte de adrainistrativa frihetsinskränkningama utanolägenhet generellt skulle kunna uteslutas från förslaget. Härvidlag börbeaktas att adrainistrativa frråelsinskränkningar kan föranleda ersättningenligl skadeståndslagen. Man kan enligt inle heller bortse frånatt frekvensen av klara raisstag i fråga om administrativafrihetsinskränkningar raot bakgmnd av i betänkandet redovisad statistik överändringsfrekvens får bedöraas sora utoraordentligt låg. Varje prognos i frågaora ökad' frekvens av överklaganden och därraed ökad ändringsfrekvens lordevara osäker. anför attförslagets utforraning synes förutsätta att bl. a. beslut ora adraråistrativafrihetsinskränkningar raoliveras så utförligt som raöjligt. En alltförutförlig beslutsmotivering kan eraellertid i raånga fall äventyra resultatet avden vård den adrainistrativa frihetsinskränkningen syftar till särat slå istrid raed önskeraålet om fortsatt sekretesskydd beträffande processmalerial,Eftersora beslut ora adrainistrativa frihetsinskränkningar av bl. a. angivnaskäl i betydande utsträckning raåsle vara kortfattade, lorde svårigheterna attfaststäUa om elt nytt besluts ändrade innehåll väsentligen varit grundat påomständigheter, som förelåg vid det tidigare beslutet, ha underskattats. Länsstyrelsenframhåller att dessa svårigheter ofta torde leda till att ersättningsrätt intekan konstateras föreligga. Enligt uppfattningär det väsentliga skillnader raellan judicieUa och adrainistrativafrråetsberövanden. Vid de förstnämnda är det fråga om en sarahällets reaktionraot ett av den enskilde förövat brott. De frihetsinskränkningar sora vidtasär elt led i den förberedande utredningen (häkte, reseförbud etc.) eller ettslutligt ådörat straff. Blir sådana frihetsinskränkningar upphävda eller straffnedsatta, har raan därigenom ett objektivt kriterium för att de vidtagnaåtgärderna, såvitt utredningen ulvisar, varit felaktiga och att ersättninghärför bör utgå. Fallet är helt annorlunda vid de adrainistrativafrihetsberö-vandena, som vidtas av samhället, inle för alt straffa ulan för atthjälpa den enskUde i en för honom besvärlig och raånga gånger överraäklig situation.Vid den överprövning som sker i underställnings- eller besvärsraål beaktasinle bara situationen vid tiden för det första beslutet om frihetsberövandeutan även den enskildes aktuella vårdsituation vid det senareprövningstillfället. har förbättringar inträffat tack vare deninsatta vården, så att något fortsatt frihetsberövande ej är erforderligt. 1974: 97 108 DessaskUlnader raellan judiciella och administrativa frihetsinskränkningar ärenligt mening av sådan art, att man inte kan behandla dem heltlikartat i nu förevarande hänseenden. Enligt uppfattning börden nya lagens huvudbestämraelser helt reserveras för de judiciellafrihetsinskränkningarna. Därest rätt till ersättning, utöver vad sora gäUerenligt skadeståndslagen, anses böra finnas även vid adrainistrativafrihetsinskränkningar, bör bestäraraelser härora införas i en eller flerasärskUda paragrafer. Här bör då klart anges vilka frihetsråskränkningar soraavses, vilka objektiva föratsättnrågar som bör gälla för rätt till ersättningsamt i vad raån förbättring av den enskUdes vårdsituation skall inverka iers"ättningshänseende. Utskrivning från viss vårdanstalt bör enligtlänsstyrelsens mening inle godtas som en förutsättning för ersättnråg, då mani dessa fall helt saknar det objektiva moraent sora överprövning i högreinstans rånebär. Kommunförbundeterinrar ora att utredningen inte funnit den omständigheten att utryraraet fördiskretionär prövning är större vid beslut om admråislrativa frihetsinskränknrågaran vid judiciella vara någol principiellt skäl för alt låta de admråislrativafrihetsinskränkningama falla utanför lagstiftningen. Tvärtora kan enligtutredningen behov av generösare ersättningsregler vara särskilt framträdandenär prövningen varit bestärad i läraplighelsöverväganden. Förbundet anser dettveksarat om uttedningens argumentation på den punkten är riktig ochifrågasätter om det inte ligger närmare tUl hands alt komma tUl raotsattuppfattning. Sedan beslutsorganet i första instans, exerapelvis barnavårdsnämnden,konstaterat att lagliga förutsättningar föreligger för ett ingripande blirfrågan om valet av vård- och behandlingsform närraast en lämplighetsfråga.VUken vårdform är den från vård- och behandlingssynpunkt raest adekvata förebyggande åtgärder, exerapelvis i förra av övervaknråg, elleromhändertagande för samhällsvård med pla-cerråg i enskUt hera? Förbundetpåpekar alt situationen inte sällan är sådan alt båda vårdforraerna kanbedöraas sora adekvata. VUken vårdform sora väljs kan bli beroende på denprognosticering som görs av nämnden, på tUlgänghga vård- ochbehandlingsresursers kapacitet, etc. Nämnden väljer då kanskeorahänderlagandeformen. Alt sedan länsrätten vid sin bedönming av denunderåriges behov av vård komraer till den uppfattnrågen att övervakning är denmest adekvata åtgärden behöver givetvis inte innebära att barnavårdsnämndensåtgärd därför var oriktig eller obefogad. Att man kan ha olika uppfattningarora lämpligheten av den ena och den andra vårdformen är uppenbart. Enligt förbundetär det därför mycket tveksarat ora raan generellt skall utgå ifrån att enändring av första beslutsorganets beslut till elt lindrigare ingripandeinnebär att det förstnäranda beslutet är obefogat, så snart besluten vilar påväsentligen sararaa grunder, och att ersättning för obefogadfrihetsinskränkning därför skall utgå. Förbundet frarahåller att bedöraningenav huruvida det nya beslutet väsentligen är grundat på sararaa oraständighetersora förelåg'vid tiden för del garala i raånga fall av adrainistrativaingripanden lorde bli osäker. Att konstatera att en ny omständighet tillkommittorde väl vanhgen inte möta svårigheter, raen att avgöra vilken vikt sora lagtsvid denna oraständighet vid det nya beslutets fattande lorde ofta ställa sigsvårt. Enligt förbundet synes dessutora en viss risk föreUgga för att enbarnavårdsnämnd som har alt välja mellan frihetsinskränkning och öppen vårdlåter sig påverkas 1974: 97 109 avfaktorer som ej bör ingå i bedöraningen, när del gäller alt tUlvarata barnetsintresse. Utredningen synes enligtförbundets mening inle heller ha tillräckligt uppmärksararaat attadministrativa frihetsinskränkningar kan avse raycket olika situationer. Vidorahändertagande för samhällsvård av exempelvis elt spädbarn på grund avbarnmisshandel kan barnet berövas friheten eller bli underkastat annaninskränkning i sin rörelsefrihet (exempelvis placeras i fosterhem). Åtgärdenär närmast alt bedöraa som ett ingrepp i föräldrarätten. Den eventuella skada,exerapelvis i förra av lidande, sora kan bli en följd av ett obefogatingripande drabbar närmast barnets föräldrar. Ersättning torde emellertid intekunna utgå, såvida råte skadeståndslagen blir tillämplig. Utrednrågsförslagelsynes nämligen inle öppna ersättningsraöjligheter för annan än den sora varitdirekt föreraål för obefogade frihetsinskränkningar. Enligt förbundet synes detraed den föreslagna utformningen av bestämmelsema vara risk för att dessa irättstiUärapningen dels kan bli mycket svårtolkade och dels att de i vissasituationer kan komma alt frarastå sora stötande. Den föreslagna lagstiftningenlorde eraellertid genom all den omfattar de s. k. förberedandefrihetsinskränkningarna koraraa alt beröra kommunernas verksamhet i ganskabegränsad orafattnmg. Det lorde närraast bli fråga om beslut enligtbarnavårdslagen (25 och 29 §§) raed placering i enskilt hera. Oraplacering iungdorasvårdsskola beslutar . Vidare torde kunna komraa i frågabeslut av barnavårds-närand och nykterhetsnärand om vissa föreskrifter för denenskilde. Med hänsyn tUl den knapphändiga behandlrågen i betänkandet är detsvårt att bedöma i vilken omfattning beslut om föreskrifter kan koraraa altbedömas som frihetsråskränkande beslut. raening bör frågan huruvida de föreslagna ersättningsreglernaskall tillärapas jämväl på administrativa frihetsinskränkningar övervägasytterligare. Förbundet frarahåller att del sålunda kan vara anledning attavvakta den pågående översyn av socialvårds-lagstiftningen som företas avsocialulredningen. Utredningen har näraligen alt överväga såväl detraateriella innehåUet i de sociala vårdlagarna sora procedurfrågor i sarabandraed administrativa ingripanden enligt näranda lagstiftning. TCOfrarahåller att det vid beslut ora t. ex. sluten psykiatrisk vård, intagningpå ungdorasvårdsskola eller tvångsintagning av alkoholraissbrukare oftaföreligger speciella och raånga gånger komplicerade förhållanden. kan detta med hänsyn till risken för ersättningsskyldighet tänkasmedföra att utredare och beslutsfattare i vissa fall kanske hellre avstår frånän företar elt från såväl den enskildes som samhällets synpunkt välbehövligtingripande. TCO vill understryka all elt genoraförande av lagförslagetgivelvis inle får medföra att praxis vid ingripanden ändras med hänsyn till denrisk som finns för alt ett beslut ora rågripande senare ändras såsora obefogatoch krav på ersättning därmed kan riktas raot statsverket. Motsvarande uppfattninghar sociala centralnämnden i . SRfrarahåller alt frihetsinskränkningar på judiciella grunder i betydande gradvilar på tillärapning av den s. k. legaliletsprincipen. Ingripanden mol denenskilde måste enligt denna princip ha dhekt lagstöd. Rekvisiten för sådanaingripanden är förhållandevis klart angivna. Däremot synes förhållandet inoraorarådet för adrainistrativa frihetsberövanden och andra i administrativordning beslutade inskränk- ningarav friheten vara något annorlunda. SR befarar alt den restriktivitet ianvändandet av tvångsmedel inom det admråistrativa området sora bör föreliggakan luckras upp mot bakgrand av den beslutandes medvetande ora alt den sorablivit föremål för obefogat ingripande är tillförsäkrad ersättning för deltaenligt lag. SR vill därför starkt betona, att raöjlighelen tUl sådan ersättningråte får komma att påverka praxis i riktning från restriktiv tolknmg ochtillämpning av bestämmelserna om råskränkningar i den personliga friheten. Iflera reraissvar diskuteras frågan huravida en särlagstiftnråg bör utforraasefler mönster av förslag, ora den bör bygga på de principer soraligger till grand lag eller ora något annat system bör komma tillanvändning. JK erinrar om attutredningen efter ingående diskussion komraer fram till att förslagråte innebär någon avgörande förbättring för den skadehdande järafört med deregler som upptagils i skadeståndslagen. Även ora osäkerhet alltid kan råda omden rätta tolkningen av en generell bestäraraelse av den typ sora upptagils i9 § första stycket förslag, anser JK det dock vara tämligen klartatt förslag innefattar en väsentlig ökning av ersättningsmöjligheterna,jämfört raed skadeståndslagen. Från synpunkten av elt förbättratersättnrågsskydd finns det enligt JKrs raening inte anledning att avvisa enlösning i enlighet raed principerna förslag. Å andra sidan innebärnäranda förslag en principlösning sora enligt JK står rarådre väl iöverensstämraelse med skadeståndslagens regelsystem. JK syftar härvid på den s.k. passivitelsregeln i 3 kap. 4 §, enligt vilken ersättning ej utgår, om densora lidit skada genom felaktigt beslut vid myndighetsutövning har utan gUtiganledning underlåtit att föra talan om rättelse eller att använda särskilträttsmedel, ävensora bestämmelsen i 3 kap. 7 § ora alt talan om ersättnråg ejfår föras med anledning av beslut av vissa instanser, bl. a. högsta domstolenoch regeringsrätten, om inte beslutet upphävts eller ändrats. JK påpekar attdet har ansetts mest förenligt raed principerna för rättegångsordningen och medförvaltningsrättsliga regler och grundsatser, att lägre instansers avgörandenskall prövas endast eller i första hand i den ordning som anvisas genorareglerna ora fullföljdsförfarandet. Överprövning skall ej äga rura i form av enjudiciell eller adrainistrativ prövning av skadeståndsanspråk raot detallraänna. JK frarahåller att skadeslåndsprövningen enligl skadeståndslagenraed beaktande av dessa synpunkter har utformats att utgöra en i principkompletterande prövning till överprövnrågen genom ordinära och extraordinärarättsraedel. JKfinner för sin del avgörande skäl tala för att i överensstämraelse raed grandtankeni skadeståndslagen ulforraa ersättningssysleraet i den nya lagstiftningen omfrihetsinskränkningar i huvudsak så att någon prövning ej behöver ske iersällningsärendet av det påtalade beslutets riktighet. JK framhåller att raandärigenora såsora utredningen påpekat undgår den både principiella ochpraktiska olägenhet sora ligger i all riktigheten av ett beslut blir föremålför två prövningar i olika rättslig ordning. Fråga är dock om denna princip kangenomföras undantagslöst. JK pekar på att utredningsmannen själv har funnitsig behöva göra undantag blott när det gäller ulskrivningsfallen. tar också avstånd från en lösning som innebär attersättningsskyldigheten skulle utlösas av en efterhandsprövning avrayndighetsbeslutets riktighet och accepterar den föreslagna principen all ettändringsbeslut, genora vUket en meddelad frråetsråskränkning undanröjts ellermUdrals, kan utiösa ersättning. Enligt näranden bör det dock inte fördöljas altden praktiska tUlärapningen av principen koraraer att bli besvärlig atthantera, ej raråst råom de vårdområden sora psykiatriska nämnden har att sysslamed. Länsstyrelseni anser det tveksamt om regleringen av ersättnrågsrätten börutformas i enlighet med förslaget eller i ungefärlig överensstäraraelse med1958 års förslag till lag ora skadestånd i offentlig verksamhet. Enligtlänsstyrelsen har den föreslagna regleringen vissa svagheter. En svaghet liggeri alt bestämmelserna ora överprövning av olika beslut ora frihelsinskränknmgråte är enhetiigt utformade, vilket kan resultera i omotiverade skillnader imöjligheten att få ut ersättning. erinrar ora alt beslut oratagande i förvar enligt utlänningslagen råte är överklagbart annat än ora det meddelatsav förvaltningsdomstol. I stället gäller den ordningen alt beslut om all hållautiänning i förvar än en månad skall underställas Kungl.Majrt. Vidare pekar på det förhåUandet att medanövervakningsnärands beslut ora vägrad vUlkorlig frigivning är överklagbarttill krirainalvårdsnäiimden, raöjlighet saknas tUl överprövning avinlerneringsnärands och ungdorasfängelsenärands beslut ora vägrad övergång tillvård utom anstalt. Härjämte råder osäkerhet ora raöjhg-helerna tillöverprövning raed stöd av extraordinära rättsraedel beträffande beslut iadministrativ ordning. Regeln att ingen saklig prövning av beslutet orafrihetsinskränkning skall ske kan inle heller upprätthållas strikt. När nyaoraständigheter tillkoramit hos överinstansen skall en prövning ske ora det nyabeslutet varit väsentligen grundat på samma omständigheter som förelåg vidtiden för det tidigare beslutet. anser det svårt att vid en sådanprövning undvika ett slags saklig bedömning och erinrar i sararaanhanget oraden föreslagna undantagsbestäraraelsen beträffande vårdfallen.