prop · FX0338 · 1974-12-31 00:00:00 — Majrtsproposition nr 1974 Prop. Kungl.Maj-.ts proposition med förslag till lag om ändring i atomansva-righetslagen(1968: 45); given . Kungl.Maj:t viU härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokolletöver justitieärenden, föreslå att bifalla de förslag om vars avlålandetUl föredraganden hemställt. Ipropositionen läggs fram förslag till lag om ändring i alomansva-righetslagen(1968: 45). Förslagel innebär att principen om kanalisering av ansvaret föratomskada till innehavare av alomanläggning kan upprätthållas i betydligtstörre utsträckning än f. n. vid skada som uppkommit under sjötransport avatomsubstans. Den föreslagna lagstiftningen bygger konvention omskadeståndsansvar vid sjötransport av atomsubstans. I propositionen föreslåsatt godkänner denna konvention. Lag om ändring i atomansvarighetslagen (1968: 45) Härigenom förordnas i fråga om alomansvarighetslagen(1968: 45) dels all 3, 14 och 15 §§ skall ha nedan angivna lydelse, dels att ilagen skall införas en ny paragraf, 14 a §, av nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 § Denna lag äger ej tillämpning Utom såvitt avser 14 § tredje på atomskada i följd av atom- stycket och 14 a§ äger denna lag olycka som inträffat i annan stat ej tillämpning på atomskada i än konventionsstat. följd av alomolycka som inträffat i annan stat än konvenlionsstal. I fråga om ansvarighet för innehavare av alomanläggning iSverige äger lagen tillämpning på atomskada som uppkommit i annan stal än konvenlionsstalendast om alomolyckan inträffat i . I fråga om ansvarighet förinnehavare av atomanläggning utom riket gäUer beträffande ansvarighetens utsträckningi rummet vad som föreskrives i an-läggningsslalens lag. Konungen kan beträffande stat kan beträffande stat som ej är konventionsstat förord- som ej är konventionsstat förord na, att ersättning för atomskada na, alt ersättning för atomskada som uppkommer i den staten icke som uppkommer i den staten icke skall utgå i i vidare mån skall utgå i i vidare mån än ersättning i samma stat skulle än ersättning i samma stal skulle utgå för atomskada som uppkom- utgå för atomskada som uppkom mer här. Sådant förordnande leder mer här. Sådant förordnande får dock icke till inskränkning i an- dock ej tillämpas i den mån till- svarlghet som grundas på interna- lämpningen skulle vara oförenlig lionellt fördrag som avses i 14 § med förpliktelser enligt in- tredje stycket och som har lernalionelll fördrag. Angående rätt i vissa faU för den som utgivit ersättningför atomskada att utan hinder av bestämmelserna i denna paragraf kräva ersättningenåter från innehavare av alomanläggning meddelas bestämmelser il5§. 14 § Anspråk på ersättning för atom- Anspråk påersättning för atom- skada, som omfattas av ersätt- skada, som omfattas aversättningsbestämmelserna i denna lag ningsbeslämmelserna i denna lag ellermotsvarande lagstifliung i an- eller motsvarande lagstiftning i an- nan konventionsstat, får ej göras gällande mot annan än innehavarenav atomanläggningen eller den som meddelat försäkring mot hans ansvarighet, omannat icke följer av 16 § andra punkten. nan konvenlionsstal, får ej göras gällande mot annan äninnehavaren av alomanläggningen eller den som meddelat försäkring mot hansansvarighet, om annat icke följer av 14 a § eller 16 § andra punkten. Anspråkpå ersättning för atomskada, för vilken anläggningsinnehavaren enligt 11 eUer12 § eller motsvarande bestämmelse i annan konventionsstals lag icke äransvarig, får göras gäUande endast mol fysisk person som orsakat skadan uppsåtligen.För sådan skada på transportmedel som avses i 12 § andra stycket är dockanläggningsinnehavaren ansvarig eiUigt allmänna skadeståndsregler. Beträffandeansvarighet för atomskada i följd av atomolycka under transport av atomsubstanseller atomskada som i övrigt uppkommer i följd av begagnande av fartyg ellerannat transportmedel utgör bestämmelserna i första och andra styckena ickehinder mot tillämpning av internationellt fördrag, vilket var i kraft elleröppet för undertecknande, ratifikation eller anslutning , ellerav bestämmelse grundad på sådant fördrag. Konungen kan förordna, att dettaskall gälla även i fråga om annan bestämmelse i konventionsstats lag, som i huvudsakmotsvarar föreskrift i sådant fördrag. Ansvarighetför atomskada, som icke omfattas av ersättningsbestämmelserna i denna lageller motsvarande bestämmelser i annan konvenlionsstats lag och som uppkommiti följd av atomolycka under transport med fartyg av atomsubstans eller i övrigti följd av begagnande av fartyg, får ej göras gällande här i riket, om den sominnehar eller driver atomanläggning är ansvarig för skadan enligt lagen i statsom är bunden av den i den 21 maf 1963 avslutade konventionen om ansvarighetför atomskada eller enligt sådan i annan främmande stat gällande lagstiftningom ansvarighet för atomskada som i alla hänseenden är lika förmånlig förskadelidande som Paris- eller . Utom såvitt gäller ansvarighetför fysisk person som vållat skadan uppsåtligen skall i nu angivna falldetsamma gälla i fråga om atomskada som avses i 11 § eller 12 § första stycketeller som uppkommit på det transporterande fartyget, även om den som innehareller driver anläggningen på grund av de särskilda bestämmelserna härom iWienkonventionen eller mot dessa konventionsbestämmelser svarande föreskrifteri tillämplig nationell lagstiftning icke är ansvarig för skadan. 1974: 38 4 Angåendeersättning av statsmedel meddelas bestämmelser i 28 14 a § Bestämmelserna i 14 § tillämpas ej i den mån sådan tillämpningskulle vara oförenlig med förpliktelser enligt internationellt fördrag. 15 § Den som nödgats utge ersätt- Den som nödgats utge ersättning ning för atomskada på grund av för atomskada på gmnd av m/er- fördrag eller bestämmelse som av- nationellt fördrag eUer lagstiftning ses i 14 § tredje stycket eller på i främmande stal inträder i den grund av lagstiftning i främmande skadelidandes rätt mot den anlägg- stal inträder i den skadelidandes ningsinnehavare som svarar för rätt mot den anläggningsinnehava- skadan enligt denna lag. Avser re som svarar för skadan enligt ersättningen skada som omfattas denna lag. Avser ersättningen ska- av elt med stöd av 3 § Iredje styc- da som omfattas av ett med stöd ket meddelat förordnande, äger av 3 § Iredje stycket meddelat för- den ersältningsskyldige återkräva ordnande, äger den ersättnings- ersättningen av den anläggningsin- skyldige återkräva ersättningen av nehavare som skulle ha svarat för den anläggningsinnehavare som skadan, om förordnandet ej med- skulle ha svarat för skadan, om delats, förordnandet ej meddelats. Harnågon som har sill huvudkontor i eller i annan konvenlionsstal ellernågon som är anställd hos sådan person nödgats utge ersättning för atomskada,för vilken den skadelidande på grund av bestämmelserna i 3 § icke ärberättigad till ersättning enligt denna lag, äger han återkräva skadeståndet avden anläggningsinnehavare som med bortseende från nämnda bestämmelser skulle hasvarat för skadan. Därvid äger första stycket första punkten motsvarande tUlämpning.Har skadan uppkommit under transport av atomsubstans till mottagare i annanstat än konvenlionsstal, gäller dock den avsändande anläggningsinnehavarensansvarighet ej längre än till dess substansen lossats från det transportmedelvarmed det anlände tUl den staten. Har skadan uppkommit under transport av alomsubslansfrån avsändare i sådan stal, inträder den mottagande anläggningsinnehavarensansvarighet icke förrän substansen lastats på det transportmedel varmed delsändes från den främmande staten. Återkravsrättenligt första eller andra stycket tUlkommer icke den som själv svarar förskadan enligt 20 §. Dennalag träder i kraft den dag Kungl. Utdragav protokollet över justitieärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen istatsrådet . Närvarande:statsministern , ministern för utrikes ärendena , statsrådenSTRÄNG, , , , , , , , ,, . StatsrådetLidbom anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter frågaangående ändring i lagstiftningen om skadeståndsansvar vid sjötransport avatomsubstans m. m. och anför. Bestämmelserom ansvarighet för skada orsakad av atomolycka finns i alomansvarighetslagen(1968: 45). Enligl denna lag svarar innehavaren av en atomanläggning oberoendeav vållande för sådan skada. Anspråk på ersättning för skadan får i principinte göras gällande mot annan än anläggningsinnehavaren. Ansvaret kanaliserasalltså till denne. Ansvarigheten omfattar inte bara skada orsakad av olyckasom inträffar inom anläggningen utan, under vissa fömtsättningar, även skadaorsakad av alomsubslans under transport till eller från anläggningen. Principenom kanalisering av ansvaret till anläggningens innehavare har emellertid inlekunnat genomföras lUl fullo i dessa fall på grund av att ansvarighet kanföreligga enligt intemationeUt fördrag på transporträttens område. Uppkommeratomskada i samband med transport av alomsubslans kan således förutomanläggningens innehavare i vissa fall även transportören bli ansvarig för skadan. Reglernai atomansvarighetslagen grundar sig på den i avslutadekonventionen om skadeståndsansvar på atomenergins område i dess lydelse enligtett avslutat lUläggsprolokoll (). ,som trädde 1968, har tillträtis av nio stater, däribland . Pådelta rättsområde firms ytterligare en konvention, nämligen den i år 1963avslutade konventionen om ansvarighet för atomskada (). Dermahar ännu inte trätt i kraft. Paris- och Wienkonvenlionema överensstämmer i saknära inbördes. Båda innehåller en bestämmelse om undantag från kana-lisationsprincipenvid atomskada som uppkommit under transport av alomsubslans. Undantaget iimebäratt konventionernas kanaliserings-regler inte inverkar på bestämmelser omansvarighet som finns i internationella fördrag vUka avslutals innan resp.konvention öppnades för undertecknande. 1974: 38 6 Dendubbla ansvarighet som f. n. gäller enligl Pariskonvenlionen eller därpågrundad nationell lagstiftning och vissa internationella sjörättsligakonventioner har i praktiken visat sig medföra svårigheter alt anordnasjötransporter av alomsubslans. För att undanröja dessa svårigheter avslutadesden vid en diplomatisk konferens i en konvention omskadeståndsansvar vid sjötransport av atom-substans (konvention).Denna konvention innebär alt ansvarig-hel för atomskada som uppkommer vidsjötransport av alomsubslans skall kanaliseras tUl innehavare av atomanläggningunder fömtsättning att ansvarighet för denne föreligger enligt Paris- ellerWienkonventionen eUer enligt sådan nationell alomansvarighetslagsliflning somär lika förmånlig för skadelidande som någon av dessa konventioner. Vid nordiskaöverläggningar i har man enats om att 1971 årskonvention bör tUlträdas av de nordiska länderna. I allt väsentligt har enighetockså uppnåtts om innehållet i lagstiftningen. I en inomjustitiedepartementet upprättad promemoria (Ds Ju 1973: 19) föreslås altSverige lUllräder konvention. Promemorian innehåller också förslag lUlden lagstiftning som föranleds av ett svenskt tUlträde tUl konventionen. Ipromemorian återges de engelska och franska texterna av konventionen jämtesvensk översättning. Promemorian torde få fogas till statsrådsprotokollet idetta ärende som bilaga A. Promemorian har remissbehandlats.Därvid har yttranden avgivits av hovrätten för , ,luftfartsverket, , delegationen för atomenergifrågor,Aktiebolaget , Aktiebolaget , ,. Svenska alomförsäkringspoolen, ångfartygs assuransförening, , och Sverigesadvokatsamfund. Samtligaremissinstanser har godtagit förslaget att skall tillträda 1971 årskonvention samt det i promemorian framlagda lagförslaget. Hovrättenför tUlstyrker alt tillträder konventionen och anföratt atomansvarighetslagens undantag från principen om fullständig ansvarskanaliseringinte är motiverat av något sakligt betingat önskemål om dubbel ansvarighet.Enligt hovrättens mening erbjuder atomansvarighetslagens ansvarssyslem elt tUlräckligtskydd för de skadelidande, vilka därför inte torde ha något behov av alt kunnautkräva ansvar också enligt sjötransporträttsliga konventioner. Sjöfartsverketanser del angelägel alt en fullständig ansvarskanalisering »Det i promemorian framlagda lagförslaget, som bortsett från ett par obetydligaredaktionella ändringar överensstämmer med förslaget i denna proposition, harhär utelämnats. Prop.1974: 38 7 liUanläggningsinnehavaren vid sjötransport av alomsubslans genomförs och tUlstyrkerdärför alt tUlträder konventionen. Delegationen för atomenergifrågoranför att svårigheterna all få erforderlig försäkring medfört vissa problemför en del transportörer då det gällt alt genomföra transporter av klyvbartmaterial. Då dessa problem torde komma att undanröjas genom konventiontiUstyrker delegationen att tillträder denna. Aktiebolaget alt den dubbla ansvarigheten i vissa fall för bolagels del har letttUl svårigheter när det gällt att få redare att åta sig sjötransport av alomsubslanspå vUken Pariskonvenlionen varit tUlämpUg. Denna praktiska svårighetbeträffande sjötransporter synes nu bli undanröjd genom konvention.Såvitt bolaget kan finna torde konventionen innebära påtagliga praktiskafördelar när det gäller att fastställa skadeståndsansvar vid sjötransport av atomsubstans.Bolaget tUlstyrker därför att tUlträder konventionen. Även AktiebolagetAsea-Atom tUlstyrker förslaget att tUlträder konventionen ochframhåller att denna utgör ett steg i rätt riktning mot att lösa de speciellaansvarsfrågor och därav följande praktiska svårigheter som sammaiJiänger med tUlverkning,marknadsföring och försäljning av atomreaktorer och nukleärt bränsle på en internationeUmarknad. Med tanke på framlida energiförsörjning både inom och utom ärdet angelägel alt eliminera de ofullsländigheter som finns i nu gällandenationella och internationella regler om alomansvarighet, så att kraftinduslrinsutveckling inle hämmas av irrationella faktorer av detta slag. Bolagetframhåller med hänvisning härlUl betydelsen av att det inledda arbetetfortsätter och påskyndas så all de principer som ligger lUl grund för Pariskonventionenså snart som möjligt får generell tillämpning. ångfartygs assuransförening framhåller att konvention förefaller att utgöra ettbetydelsefullt steg i syfte att befria redare från det skadeståndsansvar somkan uppkomma vid sjötransport av alomsubslans. Fråganom fortsatt behov av ansvarsförbindelser har behandlats av . Föreningen framhåller all systemet med ansvarsförbindelsertorde komma att bestå , både på gmnd av att ett antal länderkanske inle ansluter sig till konvention och genom att konventionenendast avser ulomobligatoriskl skadeståndsansvar. att den fullständiga kanalisationsprincipen genomförs endastför sjötransporter, vilket med hänsyn tUl utvecklingen av kombineradetransporter kan förorsaka svårigheter genom att kravet på ansvarsförbindelsersenare utsträcks tUl andra länkar i transportkedjan än sjötransporter. Liknandesynpunkter framförs av ångfartygs assurans förening. departementspromemorian föreslagna lagtexten har lämnats ulan erinran underremissbehandlingen, dock alt hovrätten för anför alt uttrycket"de skadelidande" i 14 § tredje stycket bör ersättas av "denskadelidande". 1974: 38 8 Dennuvarande utformningen av reglerna om ansvar för skada vid transport avatomsubstans har vållat vissa praktiska problem. Den omständigheten att densom utför en sjötransport av alomsubslans kan drabbas av skadeståndsansvar föratomskada har lett tUl att det inte sällan varit svårt alt få redare att ålasig sådana transporter. Det har ofta förekommit, alt redaren som villkor förett sådant åtagande krävt all anläggningstnnehavaren utfärdar enansvarsförbindelse antingen utan beloppsbegränsning eller begränsad tillmycket högt belopp för del skadeståndsansvar redaren kan komma all åläggas enliglsjörättsliga konventioner. En sådan ansvarsförbindelse har ansetts nödvändigpå grand av all del för redarna inte varit möjligt att erhålla försäkring tilltäckning av ansvar för alomolycka. I syfte att undanröja nu berörda svårigheteravslutades en konvention om skadeståndsansvar vid sjötransport av alomsubslans.Inom har upprättats en promemoria vari föreslås altSverige tUlträder denna konvention. Av promemorian framgår att man vid nordiskaöverläggnmgar i allt väsentligt enats om innehållet i den lagstiftning somföranleds av ett tiUträde tUl konventionen. Såsomframhålls i promemorian finns det från sakliga synpunkter inte någol motiv förden dubbla ansvarighet som f. n. gäUer. Ansvaret för innehavare avatomanläggning är nämligen så högt och dessutom täckt av obligatoriskansvarsförsäkring att det av hänsyn till de skadelidande inle föreligger någotbehov av dubbel ansvarighet. Undantagen från kanalisationsprincipen i Paris-och Wienkonventionerna har tillkommit enbart därför all det varit nödvändigtatt respektera de folk-rättsliga förpliktelser som de transporträttsligakonventionerna innebär. Förslagel att skall tillträda 1971 årskonvention har godtagits av samtiiga remissinstanser. och ångfartygs assurans förening har i sinaremissyttranden framhållit att konvention inle medför alt behovet avansvarsförbindelser kommer alt bortfalla. Del är givetvis riktigt att enfullständig lösning av problemet med den dubbla ansvarigheten vid sjötransportav alomsubslans inte kan uppnås utan att ett stort antal stater tillträder 1971års konvention. Vidare gäller, som de berörda remissinstanserna också påpekat,att konvention är tillämplig endast på sjötransporter och alt problemkan uppkomma i samband med kombinerade transporter. Jag vill dock framhållaatt de praktiska svårigheter som förelegat i stort sett enbart gälltsjötransporterna och delta trots alt den dubbla ansvarigheten föreligger ocksåvid sådana luft- och landlransporler som regleras av internationellakonventioner. Vidare kan påpekas alt del i de fall då den kompletterande befordringenregleras av nationell Iransporträtlslig 1974: 38 9 lagstiftningfums anledning anta all kanalisationsprincipen upprätthåUs på samma sätt somenligt den svenska atomansvarighelslagstiftningen och alt det transporlansvarsom annars skulle ha gällt alltså bortfaller. Riskerna för att det skaU blisvårt all anordna kombinerade transporter torde därför inle vara så stora. Jag vUlockså erinra om alt vissa internationella konventioner på transporträttensområde innehåller särskilda bestämmelser om ansvarighet för atomskada och altfrågan om sådan ansvarighet ägnas uppmärksamhet vid revisioner av de transporträttsligakonventionerna. Även om det kan dröja långlid innan behovet av särskilda ansvarsförbindelser vid transport avatomsubstans kommer att helt borlfaUa måste konvention anses utgöra eltviktigt steg mot genomförandet av principen att ansvar för atomskada alllidskall kanaliseras liU anläggnhigsinnehavaren. Det finns också anledning antaatt konventionen kommer att tiUträdas av flertalet västeuropeiska stater. Pågmnd av det anförda biträder jag i hkhet med remissinstanserna det idepartementspromemorian framlagda förslaget alt skall liUträda 1971 årskonvention. Ipromemorian (s. 36) uttalas all konvention endast avser ulomobligatorisklansvar och att dess regler om ansvarsbefrielse inte gäller den som på kontraklsrällsliggrund kan göras ansvarig för atomskada. hinder av kanalisationsprincipenkan således, framhålls del i promemorian, ett konlraklsrältsligt ansvar förannan än anläggningsinnehavaren bestå vid sidan av dennes ansvarighet. Dettauttalande kan ge anledning till missförstånd. Jag vill erinra om alt konventionensregler om ansvarsbefrielse gäller ansvar som gmndas på internationellt fördrageller nationell lag rörande sjötransport av atomsubstans och således omfattarsåväl obligatoriskt som utomobligaloriskl ansvar. Dessa regler utesluteremellertid inte att vid sidan av anläggningsinnehavaren annan på grund avsärskilt avtal kan vara ansvarig för atomskada. En leverantör av behållareavsedda för sjötransport av atomsubstans kan t. ex. särskilt ha åtagit sig attgentemot en redare svara för ersättning för atomskada som uppkommit i sambandmed transport av behållaren. Konventionenbör införlivas med svensk rätt genom ändringar i alomansvarighetslagen ienlighet med vad som föreslagits i promemorian. Jag biträder också förslagelall undanlag från kanalisationsprincipens tillämpning skall göras endast dådetta påkallas av folkrättsliga förpliktelser. bör sålunda ifortsättningen inle utnyttja rätten alt med intemationella fördrag påtransporträttens område jämställa nationell lagsliftning vilken innehållerbestämmelser av huvudsakligen samma innehåll som föreskrifterna i sådanafördrag (jfr reservation nr 2 lUl Pariskonvenlionen). 1974: 38 10 IenUghet med det anförda har inom upprättats förslag tilllag om ändring i atomansvarighetslagen. Förslagetöverensstämmer, bortsett från ett par obetydliga redaktionella ändringar, medförslaget i promemorian. I fråga om den närmare innebörden av de enskilda bestämmelsemai förslagel hänvisar jag därför till specialmotiveringen i promemorian. Med anledning av den avhovrätten för föreslagna redaktionella ändringen av 14 § tredjestycket vill jag anföra följande. Enligt konvention gäller att kanalisationsprincipenskall tUlämpas om anläggningsiimehavaren är ansvarig för skadan enliglnationell alomansvarighetslagsliflning som i alla hänseenden är lika förmånligför de skadelidande som Paris- eller Wienkonvenlionen. Frågan om en viss nationelllagstiftning är lika förmånUg för de skadelidande som någon av konventionernaskall avgöras på gmndval av en abstrakt bedömning. Framkommer det härvid att skiUnademamellan alomansvarighelskon-ventionerna, å ena, samt den nationellalagstiftningen, å andra sidan, är så stora att den nationella lagstiftningensedd som helhet måste anses vara mindre förmånlig än konventionerna, skaU kanalisationsprincipeninte tillämpas. Detta gäller även om den skadelidande i det enskilda falletskulle vara tUlförsäkrad ersättning på lika förmånliga eller förmånligare vUlkorän som gäller enUgt konventionerna. I promemorieförslaget har kravet altjämförelsen skall ske efter en abstrakt bedömning kommit till uttryck genomföreskriften all den nationella lagstiftningen skall vara lika förmånlig för deskadelidande som Paris- eller . För all ytterligareunderstryka detta har i lagtexten gjorts den ändringen att uttrycket "deskadelidande" ersatts med "skadelidande". Denföreslagna lagstiftningen bör träda i kraft med konvention.Det bör därför ankomma på Kungl. Maj:t att förordna om lagens ikraftträdande. JaghemstäUer alt Kungl. 1. antaga förslaget till lag omändring i atomansvarighetslagen (1968: 45), 2. godkänna den i den 17december 1971 antagna konventionen om skadeståndsansvar vid sjötransport av alomsubslans. Medbifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådels övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till skall avlålasproposition av den lydelse bUaga till detta protokoll utvisar. piU[ Bilaga A med förslag till ändring i lagstiftningen omskadeståndsansvar vid sjötransport av atomsubstans m.m. 1974: 38 12 Bestämmelserom ansvarighet för skada orsakad av atomolycka finns i atomansvarighetslagen(1968: 45). Denna lag grandar sig på den i den 29 juU 1960 avslutadekonventionen om skadeståndsansvar på atomenergins område i dess lydelse enligtdet i avslutade tiUäggsprotokollet (i det följandebenämnd "Pariskonvenlionen"). Denna konvention, som trädde i kraftår , har tillträtts av . syftar till en regionalreglering för av skadeståndsansvaret vid atomolyckor. På dettarättsområde finns även en världsomfattande konvention, den i den 21 maj1963 avslutade konventionen om ansvarighet för atomskada (i det följandebenämnd "Wienkonvenlionen"). har ännu inle trätt ikraft. De båda konventionerna överensstämmer i fråga om de grandläggande principemaoch i stor utsträckning även när det gäller utformningen av de enskUdabestämmelserna. Enligt dessa konventionerskall ansvarighet för atomskada åvUa innehavaren av en atomanläggningoberoende av våUande. Ingen annan än anläggningsinnehavaren skall i princip kurmagöras ansvarig för sådan skada.