prop · FX03124 · 1974-12-31 00:00:00 — Bedömningen av vilket godssom lämpar sig för försäljning och vilka åtgärder som i övrigt skall vidtas medgodset kominer då att helt överföras till FFV/Ö. Försäljning behöver givetvisinte äga rum, när egendomen på armat sätt kan komma statsverket till godo.Redan nu överlämnas i stor utsträckning skjutvapen och ammunition till kronan.För FFV/Ö:s del synes ett åtagande av förevarande slag inte medföra någraolägenheter. Tvärtom har det visat sig, att försäljningsställen med större ochbredare sortiment är mera lönsamma än sådana som har endast ett begränsat antalvaror. Enligt förslaget skall FFV redovisa influtna medeldirekt på inkomsttitel i riksstaten. Härigenom befrias de lokala myndigheternaoch länsstyrelserna från medelsredovisningen. Encentralisering av försäljningen av förverkat gods och hittegods Prop.1974: 124 31 förutsätterenligt RRV ändringar i vissa av de författningar som innehåller särskildaförsäljningsbestämmelser. RRV föreslår att dessa bestämmelser ges en nylydelse. Ändringarna går ut på att särskilda föreskrifter om försäljnings- ellerannat förfaringssätt utesluts eller utbyts mot en hänvisning till attförsäljning skall ske i den ordning som gäller för försäljning av statentillhörig lös egendom. Gällande bestämmelser härom finns iupphandlingskungörelsen. Vidare föreslås den ändringen i 9 §tillämpningskungörelsen (1938: 677) till hittegodslagen att RPS i stället förRRV skall meddela erforderliga föreskrifter om bokföring, förvaring ochredovisning av hittegodsmedel. I RRV:s skrivelse anförs vidare att det i vissaförfattningar finns bestämmelser om förverkande som även innehåller särskildaföreskrifter om förfarandet med förverkad egendom. Även om sådana bestämmelseri och för sig kan synas överflödiga, om omhändertagandet av förverkat godscentraliseras, föreslår RRV inte någon ändring i dessa eftersom de inte utgörnågot hinder mot att egendomen likväl övertas av FFV. Någon ändring ifrågasättsinte heller beträffande 41 § skogsvårdslagen i vilken bestämmelse det angesatt försäljning av förverkat virke skall ske genom åklagaren på offentligauktion. Beträffande redovisningen av förverkad egendomanför RRV att om försäljning och redovisning av influtna medel sker genom FFV,torde betryggande kontroll kunna ordnas på annat sätt än genom att uppgifterom den förverkade egendomen tas in i saköreslängden. Efter omorganisationen avpolis- och åklagarväsendet bör sålunda tillfredsställande kontroll kunna skeintemt inom de lokala myndigheterna under överinseende av de centralamyndighetema. Inspektion av de lokala myndigheterna bör även omfatta kontrollav bokföring och redovisning av förverkat gods. Det bör vidare ankomma på deninspekterande myndigheten att utfärda erforderliga tillämpningsföreskrifter.RRV föreslår mot bakgrund härav en ändring i bötesindrivningsförordningen somgår ut på att nuvarande bestämmelser om upptagande av förverkat gods isaköreslängd tas bort ur förordningen. I längden skall därefter i fråga omförverkande endast upptas värdeförverkande. Det konstateras i departementspromemorian att detnuvarande systemet för försäljning av förverkad egendom som regel ger ettotillfredsställande ekonom.iskt utbyte för statsverket. Intäkterna frånförsäljningen är låga och det administrativa förfarandet tungrott och kostnadskrävande.Vid de offentliga auktioner där ifrågavarande egendom oftast säljs når man inteen tillräckligt stor kundkrets och auktionerna äger dessutom rumvid tidpunkter som inte är lämpliga från försäljningssynpunkt.Det är därför angeläget att skapa elt försäljningssystem som bl. a. innebäratt man når en bredare köpkrets. Man torde därigenom kunna väsentligt ökaförsäljningsintäktema. Många myndigheter är inkopplade på förfarandetmed försäljning av förverkad egendom. En förenkling bör kunna ske utan att maneftersätter kraven på effektivitet och kontroll. Man bör sålunda kunna begränsaantalet myndigheter som handlägger ärenden av detta slag och mlinerna börkunna förenklas. Enligt promemorian bör man som ett led i ettförenklat förfarande till en början fastslå vilken myndighet som skall varaansvarig för försäljning eller annat förfarande med förverkad egendom. F. n.förvaras så gott som all sakförverkad egendom hos polismyndigheter. Eftersomnågon ändring på denna punkt av praktiska skäl inte bedöms som möjlig, föreslåsi promemorian att ansvaret för egendomen läggs på de lokala polismyndigheternamed RPS som ansvarig centralmyndighet. Undantag bör dock enligt promemoriangöras för gods som faller inom tullens område. Förslaget iimebär sålunda attkronofogdemyndigheterna avkopplas från handläggningen av sakförverkad egendomoch att länsstyrelsemas verksamhet i detta sammanhang inskränks till vad somföljer av ställning som högsta polismyndighet i länet. 3.4.2Försäljning av förverkad egendom En centralisering av försäljningen bedöms ipromemorian som nödvändig för att kunna få större kundunderlag och högrepriser för egendomen än som i allmänhet är fallet. Det torde därvid inlefinnas något lämpligare alternativ än att låta FFV ombesörja försäljningen.Genom sina försäljningsställen når nämligen FFV ett stort antal människor ochhar dessutom möjligheter att dirigera varor till platser där efterfrågan ärstörst och priserna mest gynnsamma. Det konstateras vidare i promemorian att FFV i dagär ett statligt verk men att frågan om dess framtida företagsform f, n. ärföremål för utredning. Därest en ändring av företagsformen till aktiebolagskulle komma till stånd anses detta likväl inte hindra att FFV får fortsättaatt ha hand om försäljningen av förverkad egendom. En sådan ändring av dennuvarande formen för verksamheten föranleder dock enligt promemorian vissaöverväganden. FFV/Ö säljer varor både i kommission och ifast räkning. Vid försäljning i kommission erhåller FFV/Ö en viss provision.Genom båda försäljningssätten tillförs statskassan de eventuella vinsterna. Viden ändring av företagsformen till aktiebolag kommer vinsterna i stället atttillfalla det nya bolaget. Detta bör tas i beaktande vid valet av formen förförsäljning av förverkad egendom. I promemorian förordas en försäljning påprovisionsbasis eftersom denna försäljningsform till- godoserett ömsesidigt intresse att genom prissättning m. m. få så stora intäkter avförsäljningsverksamheten som möjligt. I promemorian föreslås således som en huvudregelatt försäljning av förverkad egendom skall ombesörjas genom FFV:s försorg ochalt försäljning skall ske på provisionsbasis. Vissa undantag från denna regel är dockofrånkomliga. I en del fall kommer det exempelvis att vara stora avstånd mellanden plats där egendomen förvaras och FFV/Ö:s försäljningsställen. Egendomen kan därför inte hämtas av FFV aimat än ibegränsad utsträckning och med långa tidsintervaller. Det kan då vara mera rationelltatt försäljningen sker i annan form än genom FFV. Särskilt gäller detta egendomsom kan förstöras eller som eljest är underkastad förskämning. I dessa fall börförsäljningen ske på lämpligast sätt på den plats där egendomen förvaras. Ipromemorian uttalas att det torde vara svårt att generellt ange en vissförsäljningsform för sådan egendom. Man måste handla efter förhållandena i detenskilda fallet även om vissa riktlinjer bör finnas. I promemorian föreslås attRPS får i uppdrag atl utforma sådana riktiinjer. Det betonas emellertid attavvikelser från huvudregeln, som innebär att försäljningen skall ske genomFFV, bör göras med stor försiktighet. Det är av skilda orsaker inte möjligt att sälja egendom som tillfaller kronan på grund av förverkande till följd av brott.Viss egendom kan genom sin särskilda beskaffenhet inte användas i annat änbrottsligt syfte och bör således redan av detta skäl inte säljas. Enligtpromemorian bör det i princip ankomma på den polis- eller tullmyndighet somförvarar förverkad egendom att pröva huruvida sådant hinder mot försäljningföreligger. I många författningar finns särskilda bestämmelsersom anger vilken myndighet som skall bestämma hur man skall förfara medförverkad egendom. Någon ändring av dessa regler behövs inte enligt promemorianeftersom de som regel har tillkommit för att myndighet med särskildfackkunskap skall svara för prövningen. Den prövning som enligt vad somtidigare föreslagits skall ankomma på polis- eller tullmyndighet bör därförenligt promemorian endast gälla i de fall, där det inte finns särskildaföreskrifter om prövning i annan ordning. I promemorian konstateras att det inte torde vararimligt att kräva att FFV skall inhämta tillstånd till försäljning av förverkadegendom från skilda myndigheter utan att denna prövning bör ha skett innanegendomen lämnas till FFV för försäljning. Den myndighet som förvararförverkad egendom, som skall säljas, bör sålunda vara skyldig att svara för attden egendom som lämnas till FFV får säljas och att erforderliga tillstånd harinhämtats. Detla skall dock enligt promemorian inte gälla sådan egendom,beträffande vilken det krävs speciella till- 3 1974.1 saml Nr 124 ståndför förvärv, t. ex. i fråga om vapen. I de fallen åligger det självfallet FFVatt kontrollera att egendomen säljs till behörig person. I promemorian uttalas vidare att i de fall där vissegendom inte får säljas till andra än i lag eller författningar särskiltangivna torde inte några ekonomiska fördelar kunna nås genom en försäljning vidFFV. Den myndighet som förvarar godset bör därför ha rätt att i sådana fallsjälv försälja detta. Det föreslås att närmare föreskrifier härom lämnas avcentralmyndigheten. Enligt promemorian torde det emellertid i många fall varalämpligare att förstöra sådan egendom än att försälja den. 1 promemorianpåpekas i detla sammanhang att RRV i förut nämnda skrivelse och promemoria bl.a. tagit upp frågan om försäljning av beslagtagen sprit och därvid konstateratatt kostnaderna för ett sådant förfaringssätt ofta överstiger inkomsterna. Motbakgrund härav föreslås i departementspromemorian att centralmyndigheten bör fåge erforderliga föreskrifter om handläggningen av sådana ärenden samt att detdärvid bör vara tänkbart att väsentligt utvidga nuvarande möjligheter attförstöra egendom av ifrågavarande slag. I promemorian framhålls slutiigen att en del av detgods som kan komma att överlämnas till FFV för försäljning mycket väl kantänkas vara av det slaget att man inte kan hitta någon köpare till det. Detföreslås därför att FFV för sådana fall får rätt att bestämma hur det skallförfaras med egendomen. I fall då FFV inte skall ombesörja försäljningen börmotsvarande prövning göras av den som då i stället har ansvaret förförsäljningen. Utöver den egendom som tillfaller statsverket pågrund av förverkande får statsverket en stor mängd egendom genom bestämmelsemai lagen om hittegods. Sådan egendom skall enligt föreskrift i 8 § kungörelsenmed vissa föreskrifter rörande polismyndighets befattning med hittegods(hittegodskungörelsen) försäljas på offentlig auktion om det inte finnssärskilda omständigheter som föranleder försäljning på annat sätt. Redan i dagförsäljs visst hittegods genom FFV:s försorg. I promemorian framhålls att samma synpunkter somanförts beträffande försäljning av förverkad egendom kan anläggas även i frågaom försäljning av hittegods. De fördelar som kan uppnås genom en enhetlig ocheffektiv försäljningsform samt ett enkelt och enhetiigt redovisningssystem börsåledes enligt promemorian i full utsträckning tas till vara även vidförsäljningen av hittegods. Mot bakgrund härav föreslås att den tidigareförordade nya ordningen för försäljning av förverkad egendom även skall görastillämplig på hittegods. Äv den tidigare lämnade redogörelsen framgår attsamtiiga sak-förverkanden f. n. tas upp i saköreslängder. I sin skrivelse harRRV föreslagit att dessa uppgifter i fortsättningen inle skall redovisas pådetta sätt. Enligt verkets uppfattning bör nämligen en tillfredsställandekontroll kunna ske internt inom de olika lokala myndigheterna underöverinseende av den centrala myndigheten. RRV har i denna fråga uttalat följande. Det vill synas som om denna kontroll kan ordnasenklare men lika betryggande internt inom polis- och åklagarmyndigheterna.Samtidigt med eller i anslutning till uppsättandet av beslagsprotokoll torde erforderligaregistreringshandlingar kunna upprättas för redovisning och kontroll avdispositionen av det beslagtagna godset. Registreringen bör omfatta allaåtgärder som vidtages med godset, således även i förekommande fall försäljningav exempelvis ömtåligt gods. I redovisningen bör också ingå stöldgods som ickekunnat återställas till ägaren, armat herrelöst gods, fallvilt m. m. i den månsådant gods ej behandlas som hittegods. Influtna försäljningsmedel skulle iförekommande fall levereras direkt till ellerrikspolisstyrelsen. Det skulle åligga överordnad myndighet att vidinspektion m. m. utöva erforderlig granskning av verksamheten. Det må erinrasatl kontrollen av redovisningen av statsverket tillfallet hittegods förnärvarande är anordnad på detla sätt. Ulöver nu anförda synpunkter har verket intenärmare preciserat sitt förslag i denna del. Såsom tidigare anförts har i promemorianföreslagits att kronofogde-myndighetema skall helt avkopplas från denmtinmässiga handläggningen av frågor som rör förverkad egendom. Det konstaterasvidare i promemorian att den sakförverkade egendomen med några få sällsyntaundantag är tagen i beslag och i anledning därav som regel förvaras hos någonmyndighet. Det finns därför enligt promemorian inte några bärande skäl för attbehålla uppgifter om sakförverkanden i saköreslängden. I promemorian framhålls emellertid attsaköreslängden f. n. har en viss betydelse för redovisningen och kontrollen avsakförverkad egendom och att det av den anledningen i så fall blir nödvändigtatt bygga upp ett nytt redovisnings- och konttollsystem. Därvid synes detenligt promemorian vara lämpligt och ändamålsenligt att låta beslagsprotokollen såsom RRV föreslagit ligga till gmnd för ett sådant system. Detta systemföreslås utformat på följande sätt. Vid samtliga beslag skall enligt 27 kap. 13 § RBföras protokoll vari bl. a. den beslagtagna egendomen noga skall beskrivas. Manhar alltså här en handling som kan läggas till grund även för redovisning ochkontroll av sakförverkad egendom. Samtiiga beslagsprotokoU inom ett po- lisdistriktbör utgöra en beslagsliggare. När ett beslag sker, åsätts varje beslaglagetföremål elt nummer och i beslagsprotokollet antecknas detta nummer vidföremålet Detta nummer skall sedan följa föremålet intill dess detslutiigen beslutas vad som skall hända med föremålet, eventuellt ända tillsföremålet säljs. I beslagsprotokollen, som behöver utformas på ett något annatsätt än , antecknas sedan alla åtgärder som sker med det beslagtagnaföremålet, exempelvis om beslag fastställs eller hävs. Under fönmdersökningensgång sker fortlöpande anteckningar om vad som händer med egendomen. De olikaåtgärderna bör av utrymmesskäl lämpligen antecknas i kodform. När enfömndersök-ning är avslutad eller beslut annars skall fattas i åtalsfråganantecknas beslutet. Beslutar åklagare om förverkande antecknar han detta på beslagsprotokollet.Ett exemplar därav sänds sedan till den polismyndighet som förvarar egendomen.Har förverkandet skett genom strafföreläggande antecknas i därför avsedd mtaatt besked om godkännande skall lämnas till den polismyndighet som förvararegendomen. Om polismyndigheten får uppgift om godkännande avstrafföreläggandet, vet man att förverkandebeslut vimnit laga kraft och kanbesluta om hur man skall förfara med egendomen. Om ett strafföreläggande integodkänns återställs beslagsprotokollet till åklagaren. Beslut i åtalsfråganantecknas då i protokollet. Vid förverkande i samband med ordningsföreläggandebör enligt promemorian motsvarande regler gälla. Den föreslagna lösningen kräver en vissunderrättelseskyldighet från domstolamas sida. Denna föreslås i promemorianutformad på följande sätt. Förs talan om förverkande vid domstol, sändsbeslagsprotokollet till rätten. Beslutar rätten om förverkande och vinnerbeslutet laga kraft sänds underrättelse med uppgift om förverkandet till denpolismyndighet som förvarar egendomen. Om en underrätts beslut om förverkandeöverklagas, sänds protokollet vidare till överrätten. Det är sedan överrättensom skall svara för att imderrättelse expedieras till polismyndigheten.Föreskrift härom bör tagas in i kungörelsen (1964: 635) angående underrättelseom dom i vissa brottmål m. m. Angående redovisningen av den beslagtagna egendomenanförs i promemorian vidare. Av de beslagsprotokoll som utgör beslagsliggareskall kunna framgå vad som hänt med egendomen. Anteckningar om attegendomen förstörts, försålts och liknande skall därför göras på protokollen.När det är nödvändigt att upprätta särskilda handlingar som berör beslagtagnaföremål, skall det från början åsatta numret följa föremålet. Pådetta sätt får man en säker identifiering av olika föremål. Man bör strävaefter att ha så få redovisningshandlingar som möjligt vid sidan avbeslagsliggaren. Om egendom lämnas till försäljning, krävs dock en ytterligarehandling som kan ligga till grund för centralmyndighetens kontroll av attegendomen säljs och av försäljningspriset. 1974: 124 37 Som tidigare antytts kan det förekonmia ättsakförverkad egendom varken är tagen i beslag eller förvaras hos någonmyndighet. Domstol kan således i vissa om än mycket sällsynta fall beslutaom.sakförverkande utan föregående beslag. Enligt RB finns det även möjlighetatt vid beslag låta egendomen bli kvar i innehavarens besittning. I de båda nunämnda fallen krävs en verkställighetsåtgärd för att egendomen skall komma imyndighets besittning. Dessa verkställighetsåtgärder bör enligtdepartementspromemorian utföras av kronofogdemyndigheterna. När denpolismyndighet som är ansvarig för sakförverkad egendom får besked om attegendom, som inte finns i myndighets besittning, förverkats, börpoHsmyndigheten sålunda hos kronofogden begära handräckning för att få utegendomen. skall sedan verkställighetskett lämna egendomen till den polismyndighet som begärt åtgärden. del skall detta förfarande inte redovisas annat än somen vanlig handräckningsåtgärd. Det konstateras i promemorian att det i dessafall kan vara svårt för domstolen att veta vilken polismyndighet som skallunderrättas. I promemorian föreslås därför en ordning scm innebär attunderrättelsen skall sändas till , som sedan kanvidarebefordra den till den polismyndighet som har att svara för ärendetsfortsatta handläggning. Det påpekas i promemorian att det förordadesystemet med numrering av all egendom som tas i beslag i och för sig kaninnebära ett visst merarbete för polisen. Det konstateras emellertid samtidigtatt även om det f. n. inte finns någon direkt skyldighet att numrerabeslagtagen egendom torde likväl elt sådant förfaringssätt tillämpas vid storabeslag för alt man därigenom skall kunna få en överblick och kontroll av beslagen.Vidare konstateras att en obligatorisk numrering självfallet innebär att manfår en bättre kontroll över beslagen och att identifieringen av godsetunderlättas. Merarbelet anses för övrigt inte vara av någon slörre belydelse.Av följer sålunda att man måste göra en noggrann beskrivningav beslagtagen egendom. Om man då även kräver alt egendomen åsälts ett särskiltnummer torde detta som regel inte föranleda annat än en obetydligt ökadarbetsinsats. För att göra det föreslagna systemet så effektivtsom möjligt förordas i promemorian att beslagsprolokollen utformas somblankettset med erforderligt antal blanketter i varje set. Det påpekas i dettasammanhang alt för den händelse blanketterna inte skulle räcka till bör manutan större svårighet kunna få fram kopior därav eftersom varje polisdistriktnumera torde ha utrustning för snabbkopiering. Enligt vad som anförs i promemorian kan det sålundaförordade systemet i och för sig modifieras på flera olika sätt. Det framhållsdärvid att man givetvis kan överväga att införa ett system som är baserat påautomatisk databehandling men att en sådan lösning synes kräva visst programarbeteoch eventuellt även nya rutiner för utformningen av domar ochstrafförelägganden. Enligt promemorian skulle ett sådant system förmodligen blimer effektivt ur kontrollsynpunkt men kostnadema för detta kan bli alltförstora. I promemorian betonas att försäljningen av förverkad egendom inteinbringar alltför stora belopp och att det därför är nödvändigt att imöjligaste mån söka pressa ned kostnadema för förfarandet. De medel som inflyter från försäljningen avförverkad egendom föreslås i promemorian bli redovisade tillcentralmyndigheten. Redovisningen skall ske dit oavsett vem som sålt egendomen.I de fall där en fördelning skall ske av köpeskillingen för viss vara börenligt promemorian den lokala polismyndigheten imderrätta centralmyndighetenhärom varefter det får ankomma på centralmyndigheten att verkställafördelningen. Vidare föreslås i promemorian att kontanta penningmedel inte tasupp i saköreslängd utan behandlas som annan förverkad lös egendom. Efter förverkandebeslutetskall således kontanterna redovisas på samma sätt som från försäljning influtnamedel. Kontrollen över de lokala polismyndigheterna börenligt promemorian utövas av RPS i egenskap av centralmyndighet. Det framhållsdock i promemorian att även länsstyrelserna i sin egenskap av högsta polismyndighetkan utöva kontroll över hur förverkad egendom handhas. 3.4.5.Tullmyndighetsbefattning med förverkad egendom Enligt 24 § lagen om varusmuggling kan talan ombrott mot sådana författningar vars efterlevnad skall övervaka förasav befattningshavare vid , om inte svårare straff än böter kan följapå brottet. Vissa tullåklagare har dock en mera vidsträckt åtalsrätt. Av dessaregler följer att varken polis eller allmän åklagare behöver vara inkopplad påärenden angående förverkande på grund av brott mot bestämmelser iifrågavarande författningar. redovisas dessa förverkanden i saköreslängdmen försäljning och redovisning av egendomen ombesörjs helt avgeneraltullstyrelsen. I departementspromemorian föreslås inte någon annanändring i angivna regler än som följer av att uppgift om sakförverkande intelängre skall tas upp i saköreslängd samt beträffande vamsmugglingslagen, somanger att förevarande myndighet får bestämma försäljningssättet. svarar för hela förfarandet alltifrån beslag ochförverkande fram till försäljningen, bör enligt promemorian denna myndighet fåi uppdrag att utfärda de föreskrifter som kan bli erforderliga. Det förekommer fall då frågan om åtal överlänmastill allmän åklagare men beslagtagen egendom likväl förvaras hostullmyndighet. I dessa fall sker försäljning och redovisning på samma sätt somom hela ärendet behandlas av tjänstemän inom . Ej heller på dennapunkt föreslås i promemorian någon ändring. Uppgift om sakförverkande skall såledeslämnas till den tullmyndighet som förvarar egendomen i stället förpolismyndighet vare sig beslutet meddelats av åklagare eller domstol. 4.1Förfarandet med visst stöldgods m. m. Samtliga remissinstanser med ett undantagtillstyrker i princip departementspromemorians förslag till ny lagstiftning omförverkande av stöldgods m. m. som saknar känd ägare eller lämnar förslagetutan erinran i huvudsak. I flera remissyttranden betonas angelägenheten avatt den föreslagna lagändringen genomförs eftersom gällande ordning på dettaområde inte är ändamålsenlig. RPS uttalar att de föreslagna reglema utan tvekanfyller ett känt behov varför de hälsas med tillfredsställelse.Liknande omdömen framförs av bl. a. JK, RÅ, statskontoret, RRV och FöreningenSveriges polismästare. En principiellt kritisk inställning till den ipromemorian förordade lösningen av ifrågavarande problem redovisas avFöreningen , som i och för sig hälsar syftet medlagändringen med tillfredsställelse men likväl anser den föreslagna lösningenmindre lämplig, eftersom det här enligt föreningens mening inte är fråga omförverkaode i egentiig mening. Föreningen ifrågasätter därför om inte enlösning i närmare anslutning till reglema om hittegods är att föredra.