prop · FX03148 · 1974-12-31 00:00:00 — Föreningen hänvisar härvid till att deflesta företag planerar i taget och till att en tvåårsgräns är välmotiverad bl, a. med hänsyn till nödvändigheten av att de nyanställda skallhinna integreras i företagens planeringsrutiner. En tvåårsgräns skulle vidareenligt SAF:s mening förenkla de problem som annars kommer att uppstå för vikarier,provanställda, praktikanter, säsong- och feriearbetare m, fl. Liknandesynpunkter framförs av SFO och SHIO som förordar en kvalifikationstid,resp, ett å . EnligtSA V:s mening borde kvalifikationstiden vara längre, förslagsvis anställning eller sammanlagt . Därigenom skulle den ovillkorliga rätten till ledighet komma att omfatta endast arbetstagare med någorlunda fast anknytning till arbetsplatsen. och företagsnämnden vid anser att en förlängning av kvalifikationstiden från bör övervägas när det gäller statligt anställda och när det är fråga om längre ledigheter, . konstaterar att en arbetstagare genom sammanräkning av tiden itidigare anställningar hos en och samma arbetsgivare kan komma att i densenast tillträdda anställningen bli berättigad till ledighet för utbildningefter mycket kort anställningstid eller rent av i samband medtillträde av tjänsten. Enligt civilförvaltningens uppfattning bör enbestämmelse införas om att tiden i den aktuella anställningen skall ha omfattatminst , SHIOanser att arbetsgruppen inte har presenterat några tyngre skäl för att göraundantag för fackliga kurser från kravet på viss kvalifikationstid. Derättigheter som de fackliga förtroendemännen ges i lagen (1974: 358) om fackligförtroendemans ställning på arbetsplatsen bör enligt SHIO:s mening varatillräckliga för att tillgodose fackföreningarnas önskemål om utbildning avförtroendemän. Ett par remissinstanserpekar på de speciella problem som föreligger inom deras områden. anser sålunda att särskilda regler i fråga om kvalifikationstidbör gälla inom byggnadsbranschen. Hänsyn skall härvid tas till attbyggnadsarbetare ofta tvingas byta arbetsgivare i och med att ettbyggnadsprojekt färdigställs. Förbundet anser att kvalifikationstiden.därförbör sättas till.sex månaders anställning inom branschen, läkarförbundframhåller att en strikt tillämpning av de föreslagna kvahfikationsreglerna pågrund,av att lä-, käre under sin vidareutbildning ofta byter arbetsgivareskulle leda till avsevärda fördröjningar och stockningar inomutbildningssystemet, slutligen ifrågasätter om behovöver huvud taget föreligger av en kvalifikationstid . Arbetsgruppens uppfattning att i lagen inte bör anges denlängsta tid under vilken ledighet kan beviljas godtas av flertaletremissinstanser. 5Ö anför i detta sammanhang att införandet av entidsbegränsning skulle kunna leda till att vissa typer av utbildning inteskulle bli tillgängliga för arbetstagarna, framhåller att det är en fördelatt frågan om ledighetens längd inte regleras i lagen, eftersom längden avutbildningen måste bedömas utifrån de studiemål som den enskilde satt upp. Från några håll framförs dock en motsatt uppfattning, ÖBanser sålunda att en begränsning av ledighetstiden är motiverad med tanke pådels de kostnader som kan åsamkas arbetsgivaren i samband med ledigheten, delsarbetsgivarens möjlighet att planera sin verksamhet och utnyttjapersonalresurserna. Liknande synpunkter framförs av försvarets civilförvaltningsom anser att begränsningar i berörda avseenden bör göras åtminstone under enförsöksperiod. Postverketförutsätter att nuvarande begränsning till 1095 dagars ledighet under loppetav tio kalenderår bibehålls på statsförvaltningens område. Även rektorsämbetetoch företagsnämnden vid anser att en begränsning avledighetens längd efter mönster av de inom den stathga sektorn f, n, gällandereglerna bör övervägas, SAV föreslår en maximering av ledighetens längd tillförslagsvis under loppet av tio på varandra följande kalenderår, men medmöjlighet till förlängning om särskilda skäl talar för detta, SHIO anför att det knappast kan komma i fråga annat än iundantagsfall att ett företag skall medge flerårig studieledighet. En tidsbegränsning,som då så befinnes lämpligt kan överskridas genom överenskommelser mellanparterna, bör därför.enligt SHIO:s niening intas i lagen och lämpligenkompletteras med en motsvarande reglering av studieledighet vid upprepade,tillfällen, Enhgt SHIO:s uppfattning bör det också finnas uttrycklig möjlighetatt träffa avtal om en begränsning av den av ett företag under en viss periodmedgivna sammanlagda studieledigheten för alla anställda. Även SAF anser detnödvändigt att lagen utformas så att det blir möjligt att genom avtal begränsavolymen studielediga. Arbetsgruppensförslag om ordningen för uttagande av studieledighet har berörts av ett flertalremissinstanser. Flera remissinstanser anser att arbetsgivarens möjligheterenligt förslaget att skjuta upp begärd ledighet är alltför begränsade. Blanddessa kan nämnas ÖB, försvarets civilförvaltning, postverket. , , , ochSFS. A andra sidan framhålls från några håll att arbetsgivarens möjligheterenligt förslaget att skjuta upp begärd ledighet är alltför vidsträckta, SÖframhåller i detta sammanhang att man finner det troligt att uppkommande meningsskiljaktigheterifråga om ledighetens förläggning i stor utsträckning skall kunna lösas lokalt,i samförstånd mellan arbetsgivaren och vederbörande arbetstagarorganisation,eftersom parterna har ett gemensamt intresse av att verksamheten inteäventyras, ÖBpekar på behovet av en långsiktig personalplanering och framhåller attavvikande bestämmelser i detta avseende kan visa sig erforderliga förförsvarsmakten. Liknande synpunkter framförs av försvarets civilförvaltning. SAFanser att den tid som ledigheten måste kunna uppskjutas behöver vara sex , om en bestämmelse om anmälningstid införs. Kortarestudier skall kunna skjutas upp en studietermin och längre studier ett läsår,SAF finner det häpnadsväckande alt företagen av den anledningen, attplanläggningstiden för korttidskurser ofta är mycket kort och att utseendet avdeltagare äger ram med mycket snäva tidsmarginaler, skall behöva vidkännasstörningar i sin verksamhet, SAF anser det berättigat att i stället kräva avutbildningsarrangörerna att utbildning erbjuds i den takt och på sätt ochtider som passar vuxna förvärvsarbetande. Även beträffande korta kurser måsteenligt SAF:s mening bestämmelser om förhandsanmälan införas. Om anmälningstidenuppgår , torde det vara tillräckligt om arbetsgivarendärutöver ges möjlighet att uppskjuta den begärda ledigheten för deltagande ikortare kurs ytterligare högst , SAF framhåller att ledighetenmåste, oavsett vilken utbildning det gäller, samplaneras med övrigpersonalplanering vilket kräver betydligt än , SHIO anserfrister på fyra å för korttidsutbildning, förutbildning omfattande samt för övrig utbildning varaen rimlig avvägning mellan olika intressen. ochLandstingsförbundet anser att uppskovsmöjligheten vid begäran omkorttidsledighet bör utsträckas till i vart fall minst en månad, SFSanser att de föreslagna uppskovstiderna när det gäller facklig utbildning ochkorttidskurser sannolikt kommer att skapa problem inom mångaföretag och myndigheter. som uppskovstiderna bör vara så korta attarbetstagarnas möjligheter att delta i kortare kurser inte i onödan försvårasförefaller det SFS som om de föreslagna tiderna är orealistiskt korta förarbetstagare inom vissa branscher och med vissa arbetsuppgifter, SFS anserdärför att frågan i första hand bör lösas genom förhandlingar mellan berördapartsorganisationer. Enmajoritet inom FÖVUX anser arbetsgruppens förslag att ge korttidskurser enviss särställning vara synnerligen värdefuUt, De kortutbildade vuxna sombedriver studier deltar enligt kommittén i stor utsträckning i kortare kursersåsom studiecirklar, veckoslutskurser eller veckokurser. När uppsökandeverksamhet genomförts är det viktigt att studierna snabbt kommer igång, så attinte intresset för att delta på grund av onödig tidsutdräkt avtar bland dem somanmält sig. I de fall studieverksamheten föratsätter ledighet från arbetet ärdet alltså nödvändigt att den kortvariga ledighet som erfordras kan beviljastämligen omgående. TBV utgår från att ingenting hindrar att korttidsledighetförläggs , SAV och 5Ö påpekar att veckoarbetstiden förvissa grupper kan vara längre än , vilket bör beaktas vid fastställandetav tidsperioden för korttidsledighet, SAVförutsätter att framställning om ledighet skall kunna göras först sedanarbetstagaren fyllt kravet på anställningstid och att, även om framställning omledighet görs innan arbetstagaren fyllt detta krav, framställningen anses haskett först sedan kvalifikationstiden har uppnåtts, SAV utgår vidare från attarbetsgivaren även vid tidsbegränsade anställningar har rätt att besluta omuppskov och att detta, om förordnandet inte överstiger kan innebära attarbetstagaren inte i den anställningen beviljas ledighet, SAV framhållerdessutom att det, utöver reglerna om uppskov med ledighet, behövs enbestämmelse om att arbetsgivaren kan vägra sådan ledighet som äventyrarsäkerheten på arbetsplatsen, viktiga samhällsfunktioner eller därmedjämförliga intressen. Förutomnödvändigheten av ökade uppskovsmöjligheter framhåller några remissinstanseratt behov dessutom finns av regler om skyldighet för arbetstagaren att i godtid inlämna ansökan om ledighet. anser således att det synes varaett rimligt krav att på detta sätt underlätta planeringen och föreslår enanmälningstid före ledighetens början i fråga om ledighetom eller mer. Liknande synpunkter framförs av SAF och SFO, som ävenanser att anmälningsfristen bör stå i viss proportion till den önskadeledighetens längd, SHIO anser att som obhgatorisk föranmälningstid bör gällakurs-arrangörens anmälningstid. Studiefrämjandet framhåller i detta sammanhangatt problem med arrangerandet av kursverksamhet kan uppstå, om inte en fasttidsram fastställs för ansökan om ledighet. Eftersom prioritering sker efterolika slag av utbildning, riskerar en arbetstagare med en icke prioriteradutbildning att först få ledighet beviljad och där- efter få stå tillbaka för en senare inkommen ansökan frånarbetstagare med högre prioriterad utbildning. vid föreslår att uppskovsrätten ersättsmed en varselplikt för den anställde. anser att varseltiden börstå i relation till ledighetens längd och vid längre ledigheter vara upp medan företagsnämnden anser att tiden inte bör överstiga sexmånader och att den dessutom inte bör vara tvingande med hänsyn till den kortatid som står till buds för antagandet till viss utbildning. LOaccepterar att arbetsgivaren får rätt att undei; skjuta upp begärdledighet för att få den tid för planering som kan anses nödvändig. Enförutsättning härför är emellertid enligt LO:s mening att de fackligaorganisationerna kan vägra ytterligare uppskov när den fastställda tidenförflutit, LO ansluter sig till förslaget att korttidsledighet om högst 40timmar skall kunna skjutas upp högst och understryker härvidangelägenheten av att kortare ledighet kan beviljas med kort varsel. Däremotställer sig LO tveksamt till att för längre ledighet än ha så långuppskovsmöjlighet för arbetsgivaren som . Denna tid kan enligt LOsynas rimlig om det är fråga om ledighet om exempelvis medanuppskovstiden är alltför lång om det är fråga om kurser om två till treveckor, LO anser att en längsta möjliga uppskovstid skullevara tillräcklig. anser det tveksamt omarbetsgivaren utan närmare prövning bör medges rätten att uppskjuta begärdledighet. Förbundet anser att en sådan uppskovsrätt bör begränsas till tremånader. Även ABF anser att är en omotiverat och attarbetsgivaren på rimligen bör hinna genomföra de åtgärdersom erfordras. anser att arbetsgivarens rättatt uppskjuta ledigheten, nied hänsyn till förhållandena i byggnadsbranschen,inte bör knytas till att gälla en och samma arbetsgivare utan att sex månaderinom branschen skall vara utslagsgivaride. konstateraratt arbetstagarnas organisationer inte vid arbetsdomstolen kan utverka attledighet beviljas innan sexmånadersfristen löpt ut. Enligt kan därför, medhänsyn till att åtminstone vissa mera specialiserade kurser återkommer förstefter långa tidsintervaller eller rent av äger rum endast ,rätten till ledighet göras illusorisk. Även anser attdet behövs en precisering av när arbetsgivaren skall kunna skjuta upp begärdledighet. Arbetsdomstolensordförande anser att det förefaller orealistiskt att bygga regelanordningen påatt arbetsgivaren har befogenhet att uppskjuta utbildningsledigheten. Meraklargörande beträffande systemets innebörd synes enligt hans mening vara att ilagtexten ange att arbetsgivaren har rätt att vägra ledighet, om denna skall tasin början från det att arbetstagarens framställninggörs. Det kan: vara- lämpligt att kräva att arbetsgivaren ger beskedom skälen för sitt ståndpunktstagande och om den tidigaste tidpunkt dåarbetstagaren kan påräkna ledighet. Det får sedan ankomma antingen på denlokala arbetstagarorganisationen att påkalla överläggning i saken eller påarbetstagaren att begära ledighet på nytt till annan tidpunkt. Om arbetstagarenbegär ledighet som är avsedd att ta sin början först , anserarbetsdomstolens ordförande att den ordningen kan gälla att arbetsgivarenantingen har att gå med på ledigheten eller begära överläggning med den lokalaarbetstagarorganisationen inom viss frist från det framställningen om ledighetgörs. Utmynnar överläggningen eller, om central förhandling begärs, denna ej iöverenskommelse gäller arbetstagarorganisationens ståndpunkt. För attarbetsgivaren skall ha rätt att väcka talan synes böra krävas att han iförekommande fall påkallat central förhandling. Motsvarande regeluppbyggnadsynes enligt arbetsdomstolens ordförande kunna genomföras beträffandekorttidsutbildning eller facklig utbildning. Måhända bör dock arbetsgivarenbeträffande sådan utbildning ha rätt att vägra sådan ledighet som äventyrarsäkerheten på arbetsplatsen, viktiga samhällsfunktioner eller därmed jämförligaintressen med hänsyn till den korta frist som enligt förslaget skall gälla.Slutligen anser arbetsdomstolens ordförande att i lagtexten bör klargöras attregelsystemet äger tillämpning också när meningsskiljaktigheten mellanarbetsgivare och arbetstagare gäller annat än ledighetens förläggning i merabegränsad bemärkelse, såsom vilken tid som är behövlig för förberedelsearbeteeller hur ddtidskdighet skall schemaläggas o. dyl. Enligt arbetsrättskommittén vill det synas som om reglernaom ledighetens förläggning med hänsyn till såväl ordalydelse som innebörd intekan tillämpas vid tvist huruvida ledighet skall avse heltid eller deltid.Kommittén erinrar om att det enligt ett motivuttalande av arbetsgruppen dåskulle återstå att bedöma en sådan fråga enligt föreskriften om att ledighetbör förläggas med skälig hänsyn såväl tiU arbetstagarens önskemål som tillintresset av att verksamheten hos arbetsgivaren kan fortgå utan allvarligstörning. Kommittén ifrågasätter emellertid om det aktuella motivuttalandet ärkorrekt och framhåller att nämnda fråga över huvud taget inte synes böra ansessom en fråga om ledighetens förläggning, utan snarare som en fråga om vilkenledighet som är erforderlig- Någraremissinstanser berör frågan om vilken utgångspunkt som skall, användas vidbestämmande av uppskovsfristerna. anser sålunda att detbör klargöras från vilken tidpunkt tvåveckorsfris-ten vidkorttidsledighet.skall räknas. På motsvarande sätt bör enligt kommitténlagtexten ändras så-att därav framgår att den tid efter vilkenarbetstagaren äger påkalla prövning av ledighetens förläggning, såsom framhållsi motiveU;, :skall räknas från tidpiinkten för arbetstaga- rens ursprungliga begäran om ledighet, SAF anser att detär oklart från vilken tidpunkt det uppskov som arbetsgivaren äger påfordraskall räknas, SAF anser att det är lämpligast att den dag utbildningen avsesbörja anges som utgångspunkt. Även SHIO anser att uppskovstiderna bör räknasmed utgångspunkt från den planerade studieledighetens början. Hovrätten för och arbetsrättskommitténpåpekar att bestämmelsen om arbetsgivares underrättelseskyldighet gentemotarbetstagaren beträffande uppskov bör utsträckas också till arbetsgivare sominte är eller brukar vara bunden av kollektivavtal. och anser attförslaget om arbetsgivares underrättelseskyldighet rörande uppskov till berördarbetstagarorganisation är ägnat att betunga det personaladministrativa arbetet, Arbetsrättskoinmittén och anser att det bör klargörashur det skall förfaras i det inte helt ovanliga fall att arbetsgivaren såvittavser den katergori som arbetstagaren tillhör är eller brakar vara bunden avkollektivavtal med två eller flera organisationer. anser det varanaturligt att med arbetstagarorganisation i sådant fall i första hand förståden organisation, som den ledighetssökande tillhör. KFO föreslår att ilagstiftningen regler fastställs som klargör hur konflikter mellan olikaarbetstagarorganisationer skall lösas och detta särskilt för att undvika att organisationsgränsfrågorskall behöva bli föremål för rättslig prövning. anser att den frist om efter underrättelseom uppskjuten ledighet inom vilken arbetstagarorganisation skall påkallaöverläggning med arbetsgivaren bör förlängas eller . Flera remissinstanser påpekar att de föreslagna reglernaom att vederbörande arbetstagarorganisation skall lämna sitt samtycke tilluppskov med begärd ledighet utöver vissa angivna tider är oklart utformade.Från flera håll framhålls att det närmast synes som om arbetstagarorganisationernahar tillagts en bestämmanderätt. Bland de remissinstanser som berör denna frågakan nämnas arbetsdomstolens ordförande, arbetsrättskoinmittén, SAF, SFO ochSACO. anser att ordalagen i lagtexten handen att vederbörande arbetstagarorganisation avser uppskov med begärd ledighet till att börja sominfaller mellan resp, från tidpunkten för arbetstagarensbegäran om ledighet och från samma tidpunkt. Kommittén erinrar dock omatt i motiven utsägs, att vederbörande arbetstagarorganisation i den angivnasituationen tillagts tolkningsföreträde vid tvist rörande uppskovsreglernastillämpning, Enhgt ordalagen synes det dock kommittén som om ifrågavarandebestämmelser inte ger upphov till någon tolkningssituation. Enligt kommitténsuppfattning antyder den föreslagna lagen inte att arbetstagarorganisationssamtycke skulle kunna ersättasav en arbetsdomstolens förklaring. Kommittén konstaterar vidare att åt arbetsdomstolensynes överlämnas att genom en fri bedömning bestämma om ledighetensförläggning vid prövning härav efter den i 6 § i förslaget angivnatvåårsgränsen. Enligt kommitténs mening måste en sådan ordning från principiellsynpunkt anses högst tveksam. Kommittén anser därför att det möjligen börövervägas att anförtro den slutgiltiga prövningen av frågan rörandeledighetens förläggning till annat organ än domstol, om den föreslagna regelnom att ledighet bör förläggas med skälig hänsyn såväl till arbetstagarensönskemål som till intresset av att verksamheten hos arbetsgivaren kan fortgåutan allvarlig störning skall bibehållas allenast som en rekommendation. Arbetsdomstolensordförande framhåller att de riktlinjer för en rättslig prövning av frågan omrätt till utbildningsledighet som förslaget innehåller inte kan ansestillräckliga. Som exempel på brister i detta hänseende nämner han attförslaget saknar normer för maximering av det totala ledighetsuttaget vid ettföretag och att någon regel som gör det möjligt att vid prövningen beakta attnågon av konkurrerande arbetstagare har åtnjutit ledighet förstudier inte finns. SAF,som avstyrker arbetsgrappens förslag angående tolkningsföreträde i frågor omuppskjutande av ledighet, anser att arbetsdomstolens medverkan bör ersättas meden annan ordning för lösning av tvisterna. Hur denna ordning skall utformas börbli en fråga som överlämnas till arbetsmarknadsparterna för förhandlingar. Det förhållandet attarbetstagarorganisation föreslås få tolkningsföreträde föralla arbetstagare inom kollektivet oavsett om arbetstagaren i fråga är medlem iorganisationen eller inte är en svaghet som anser varaoacceptabel. Att en enskild individ utan facklig anknytning för sinapersonliga studier skall vara beroende av en viss fackorganisations handlandeär enligt föreningens mening helt oförenligt med allmän demokratiskrättsuppfattning. Än mera tveksamt blir förhållandet om den anställde tillhörett annat, konkurrerande fackförbund. Hovrättenför anmärker att någon förklaring inte lämnas till varför intearbetstagarorganisation ges tolkningsföreträde i fråga om tvister omtillämpningen av kollektivavtalsbestämmelser som satts i stället för lagensregler om kvalifikationstid samt om arbetsgivarens skyldighet att underrättaarbetstagaren och lokal arbetstagarorganisation. EnligtTCO:s mening är det önskvärt att i lagen direkt precisera de områden för vilkadet föreligger ett tolkningsföreträde för arbetstagarparten. Dessutomframhåller TCO att ett tolkningsföreträde vore av värde beträffande frågorrörande vad som är erforderlig ledighet, uppnådd kvalifikationstid,oförändrade anställnings- och arbetsförhållanden samt facklig utbildning.Arbetsrättskommittén påpekar att arbetsgrup- pensmotivuttalande, att tolkningsföreträdet bör ligga hos vederbörande arbetstagarorganisationvid bedömningen av vad som skall räknas som facklig utbildning, bör återspeglasi lagtexten. Motbakgrund av lagens syfte att bereda den enskilde arbetstagaren rätt tillledighet för utbildning gör bestämmelserna om ledighetens förläggning enenligt arbetsrättskommitténs mening måhända aUtför stor skillnad mellanarbetstagare vilka är anställda hos arbetsgivare soih är eller brukar varabunden av kollektivavtal i förhållande till den kategori, som arbetstagarentillhör, samt arbetstagare som är anställda hos arbetsgivare utan sådanavtalsbundenhet. Medan arbetsgivaren i det förra fallet äger utan samtyckteuppskjuta begärd ledighet eller, vid korttidsledighet ellerledighet för facklig utbildning, , äger arbetsgivaren i detsenare fallet alltid oberoende av ledighetens omfattning och utbildningensart uppskjuta begärd ledighet . Kommittén anser de sakliga skälenför en sådan åtskillnad böra ytterligare övervägas, innan den införes i eneventuell lagstiftning. Liknande synpunkter framförs av arbetsdomstolens ordförande,som ifrågasätter om den föreslagna ordningen kan anses godtagbar från meraallmänna rättvisesynpunkter. Han anser att det kan övervägas att geifrågavarande arbetstagare rätt att väcka talan när arbetsgivaren vill attledigheten skall ta sin början senare än efter arbetstagarensframställning. ,som anser att den föreslagna rätten för arbetstagare att begära prövning börinträda , framhåller att det är otillfredsställande attunderrättelseskyldigheten och dess angivna tidsramar inte blir tillämplig påalla arbetsgivare. Hovrättenför och arbetsrättskommittén anser att bestämmelsen om rätt förarbetstagare att begära prövning kan inbjuda till den tolkningen, att denendast avser arbetstagare hos arbetsgivare som är eUer brukar vara bunden avkollektivavtal i förhållande till den kategori som arbetstagaren tillhör.Arbetsrättskommittén anmärker dessutom att ifrågavarande bestämmelse synesvara uteslutande av processuell natur varför det av lagtekniska skäl kanövervägas att flytta den: Kommittén påpekar slutligen att det framstår som fögapåkallat att arbetstagaren om arbetsgivaren redan i samband med framställningenom ledighet beslutat att ledigheten skall uppskjutas eller omarbetsgivaren och vederbörande arbetstagarorganisation på ett tidigt stadiumträffat överenskommelse härom skall behöva avvakta tvåårstidensutgång innan han kan påkalla prövning av frågan om ledighetens förläggning. Ävenom arbetsgruppens förslag om turordningsregler och prioritering mellan olikaslag av utbildning tillstyrks eller lämnas utan erinran av flertaletremissinstanser, utsätts det på flera punkter för kritik. Bl, a, framhålls attfacklig utbildning prioriteras i alltför hög utsträckning och attturordningsfrågorna lämpligen bör lösas genom förhandlingar mellanarbetsmarknadens parter,