prop · FX03146 · 1974-12-31 00:00:00 — Vid val mellan flera som sökerundersökningskoncession bör vid prövningen också beaktas omständigheter somsedermera kan få betydelse vid ansökan om bearbetningskoncession.Undersökningskoncession syftar ju ytterst till bearbetning ochundersökningskoncession torde sällan vara till nytta för koncessionshavaren omhan inte också får bearbetningskoncession. förutnämnts torde den som ansöker om undersökningskoncession ofta uppställa somförutsättning för sin ansökan att koncession förbinds med rätt tillbearbetningskoncession enligt 5 § andra stycket. Paragrafensförsta stycke, spm motsvarar 6 § i utredningsförslaget, innehållerbestämmelser om meddelande av koncession på område som omfattas av koncessionavseende annan mineralgrupp än den som avses med ansökningen eller av sökteller beviljad rättighet enligt gruvlagen. Innebörden av bestämmelserna, somhar viss motsvarighet i 3 § 2 mom. uranlagen, är att särskilda skäl fordras föratt koncession skall meddelas annan än den som redan har rättighet medavseendepå området. Principen om fri prövningsrätt har således, somframhållits vid 6 §, i dessa fall modifierats. Denna modifikation får dock sessom ett uttryck för tanken att det i allmänhet torde vara mest lämpligt låtainnehavaren, av den först uppkomna rättigheten erhålla koncessionen bl. a. medhänsyn till de praktiska svårigheter som kan uppstå om ett visst områdesamtidigt omfattas av olika rättigheter. För det fall att inmutning eller utmålaktualiseras inom område som omfattas av sökt eller meddelad koncessionföreskrivs i 2 kap. 3 § och 4 kap. 2 § FGL att sökt eller meddelad koncessionm, m, utgör hinder, från vilket regeringen dock kan ge dispens. Regleringen innebäratt ansökan om koncession kan utgöra hinder mot att bevilja en ansökan ominmutning som inmutningsansökningen medför att särskilda skäl fordrasför att bifalla koncessionsansökningen. Den nödvändiga samordningen får i dessafall ske hos regeringen, som har att pröva frågan om dispens enligt gruvlagenoch frågan om koncession. Ipraktiken synes första stycket i paragrafen huvudsakligen komma att gällasammanträffande dels mellan inmutningsbara och uran eller alunskifferoch dels mellan uran och alunskiffer. I dessa båda fall torde situationen oftavara den att det ena mineralet inte kan tillgodogöras för sig eller utan skadaför det andra mineralet. I förarbetena till stenkolslagens bestämmelser omalunskiffer (prop.- 1942: 330 s. 39) nämns som exempel på en konfliktsituationatt inmutningsbar fyndighet med stor horisontell utsträckning förekommer underalunskiffern och i sådant läge att brytning skulle genom t. ex. sprickbildningäventyra möjligheterna att bryta alunskiffer. I situationer av detta slagkrävs enligt nu förevarande paragraf särskilda skäl för att meddela koncessionåt annan än innehavare av den äldre, rättigheten. Särskilda skäl finns naturligtvisom det ena mineralet kan tillgodogöras utan skada för det andra mineralet.Sådana skäl kan vidare föreligga t. ex. om innehavaren av den äldre rättighetenlämnat sitt medgivande eller inte utnyttjat sin rättighet ellerom en inmutning i något fall uppenbarligen tagits enbart i avsikt attunderlätta för innehavaren att få koncession. Enligtvad jag nu sagt bör hinder inte möta att meddela undersökningskoncession föruran på inmutat område om undersökningsarbetena kan bedrivas jämsides utanolägenhet. Om en sådan undersökningskoncession skall förenas med rätt tillbearbetningskoncession bör dock förbehåll göras med hänsyn till denutmålsläggning som kan komma att ske enligt gruvlagen. Kollisioner mellan å enasidan rättighet som avser stenkol och å andra sidan rättighet som gällerinmutningsbara , uran eller alunskiffer är osannolika på grund av degeologiska förhållandena. Däremot finns vissa möjligheter att särskiltundersökningskoncessioner avseende olja, gas och salt kan beröra koncessionersom avser andra eller gruvrätter. I sådana fall torde dock arbetenaoftast kunna bedrivas jämsides. Vid behov kan förhållandet till äldregruvrät-tighet regleras genom föreskrifter enligt 10 §.- Paragrafens andra stycke,som motsvarar 34 § första punkten i utredningsförslaget, innehållerbestämmelse om hur arbetet skall bedrivas för det fall att samma områdeomfattas av både koncession och gruvrätt eller av olika koncessioner.Bestämmelsen, som har motsvarighet i 17 § stenkolslagen, 46 § uranlagen och 7 §kontinentalsockellagen, innebär att den som innehar den först uppkomnarättigheten har företräde att bedriva sitt arbete. Eventuell tvist medanledning av bestämmelsen skall enligt 41 § avgöras av bergmästaren. Dennaparagraf och den närmast följande innehåller betydelsefulla undantag från det i1 § föreskrivna kravet på koncession. I 8 § behandlas rätt till undersökningutan koncession och i 9 § rätt till bearbetning utan koncession. Bestämmelsernai dessa paragrafer, som motsvaras av 3 § i utredningens förslag, har till vissdel berörts i avsnittet 6,3 i den allmänna motiveringen. Nuförevarande paragraf har motsvarighet i 2 § uranlagen. Bestämmelserna innebäratt markägare har rätt att utan koncession utföra undersökningsarbete på sinmark i fråga om fyndighet som avses med lagen, så länge undersöknings- ellerbearbetningskoncession beträffande fyndigheten inte meddelats för annan.Omfattas niarken av inmutningsrätt eller rätt till utmål enligt gruvlageneller av ansökan om sådan rätt eller av bearbetningskoncession för annan gruppav mineraliska ämnen än den till vilken fyndigheten hör, tillkommer denna rättenligt första stycket den innehar eller ansökt om gruvrätten ellerkoncessionshavaren. Denna undersökningsrätt kan dock enligt andra stycket inteutövas utan medgivande av fastighetsägaren och innehavare av nyttjanderätteller servitut, om detta skulle.medföra intrång i deras rätt. Undersökningsrättenfår sålunda reell betydelse endast i sådana fall där intrång inte sker, t, ex,under jord eller på mark som anvisats enligt 4 kap, 3 § FGL eller enligt26 § denna lag. Inom område för undersökningskoncession har markägarenföreträde framför koncessionshavaren, när det gäller undersökning av andramineraliska ämnen än dem som omfattas av koncessionen. En sådan ordning haransetts lämplig med tanke på de vidsträckta områden det här kan röra sig om.Av 11 § andra stycket framgår att markägare, gruvrättshavare ochkoncessionshavare kan överlåta eller upplåta rätt enligt punkterna 13 tillannan. Har detta skett tillkommer naturligtvis undersökningsrätten den tillvilken rättigheten överlåtits eller upplåtits. Som jag nämnde föreliggerundersökningsrätt enligt paragrafens första stycket endast om annan intebeviljats koncession till området. Får annan undersöknings- ellerbearbetningskoncessionen till fyndigheten i fråga, bortfaller således dennarätt att bedriva undersökningsarbete. I koncessionssystemet ligger nämligen somframhållits vid 6 § att den som erhållit koncession i princip har ensamrätttill undersökning av mineraliskt ämne som avses med koncessionen. Iområden som omfattas av rätt enligt 1 kap. 5 § gruvlagen torde kunna innefattasockså vissa områden som formellt inte blivit utmåls-lagda men som enligt äldrebestämmelser får anses åtnjuta samma skydd som utmålsområde. (Jfr prop. 1960:160 s. 68 och uttalande av lagrådet i prop. 1974: 32 s. Minerallageninnehåller inte någon bestämmelse om straff för det fall att undersökning skerutan stöd av koncession eller av bestämmelserna i 8 §. Ansvar kan dock komma ifråga enligt bestämmelser om skadegörelse m. m. Dettaöverensstämmer med stenkolslagen som inte innehåller några straffbestämmelserför det fall att undersökning sker utan koncession. I uranlagen däremot föreskrivsi 58 § 1 mom. straff för undersökning utan undersökningstillstånd, då sådanterfordras. Gällandelagstiftning innehåller inte någon bestämmelse som gör det möjligt att bearbetafyndighet utan koncession. Emellertid förenas det krav på koncession förundersökning och bearbetning som uppställs i stenkolslagen inte med någonstraffsanktion. De mineraliska ämnen som omfattas av stenkolslagen kan därför,om markägarens samtycke inhämtas, med åsidosättande av koncessionspliktenundersökas och bearbetas utan straffpåföljd. Ienlighet med vad jag anfört i avsnittet 6,3 i den allmänna motiveringen bör iden nya minerallagen vissa avsteg kunna göras från kravet på obligatoriskkoncession för bearbetning, om överenskommelse i ersättningsfrågan kan träffasmellan fastighetsägaren och exploatören, I enlighet härmed undantas i förstastycket fastighetsägaren från kravet på koncession vid bearbetning avalunskiffer, stenkol och leror. undantaggäller dock inte område som omfattas av rättigheter för inmutare,gruvinnehavare eller koncessionshavare. Av 11 § andra stycket framgår att denfastighetsägaren tillkommande rätten enligt första stycket kan överlåtas ellerupplåtas. Enligt 55 § stenkolslagen,som tillkom , får sådan anläggning för utvinnande av gas till husbehovsom var i brak fortfarande begagnas utan hinder av beviljadkoncession. 1 motiven till bestämmelsen (prop. 1933: 85) framhölls att det intevar meningen att koncession skulle krävas för sådant tillgodogörande av gas förhushållsändamål som pågått på viss angiven egendom. Sannoliktfinns numera inga sådana anläggningar från tiden i bruk. Under tidendärefter har emellertid gasutvinning för husbehov upptagits på några platser ilandet. Enligt uppgift har gasen i dessa fall framkommit i samband medborrning efter vatten. Koncession har inte sökts och inte varit behövlig enligtgällande lag. I dessa fall kan det knappast anses motiverat att krävakoncession för utvinningen eller att låta bearbetningskoncession för annanavseende det aktuella området innebära förbud för markägaren att tillvaratagasen. I andra stycket har i enlighet härmed föreskrivits att fastighetsägarenutan koncession får för husbehov utnyttja gas som framkommit på annat sätt äni samband med sökande efter olje- eller gasfyndighet, även om annan harkoncession inom området. Bestämmelsen ger inte något skydd mot attkoncessionshavare vidtar åtgärder som kan medföra att gasutströmningen upphör,t, ex, borrning i närheten, eller möt att denne tar området i anspråk för denkoncessionerade verksamheten, Dennaparagraf, som motsvarar 7 § i utredningsförslaget, har viss motsvarighet i 4 §kontinentalsockellagen. I paragrafen anges vilka föreskrifter och villkor somkan förenas med koncession. Huvuddragen av bestämmelserna har behandlats iavsnittet 6,3 i den allmänna motiveringen, Igällande rätt har bestämmelserna i paragrafens första stycke viss motsvarigheti 56 § andra stycket stenkolslagen samt 12 § första stycket och 31 § förstastycket uranlagen. Bestämmelserna i paragrafens andra stycke har istenkolslagen viss motsvarighet dels i den i 8 § föreskrivna arbetsskyldighetensom i fråga om stenkol närmare regleras i 2631 §§, och dels i bestämmelserna omsalt, olja, gas och alunskiffer i 49 § tredje stycket, 52 § andra stycket resp.56 § tredje stycket. I uranlagen finns motsvarighet i 31 § andra stycket.Tredje stycket i paragrafen motsvaras i gällande rätt endast av bestämmelsernai 51 § tredje stycket stenkolslagen om årlig avgift (s, k, royalty) vidbearbetning av olje- eller gasfyndighet. Enligtparagrafens första stycke kan meddelas de föreskrifter som be- hövsför att skydda allmänna intressen och enskild rätt eller som eljest påkallasför att främja ett från allmän synpunkt ändamålsenligt utforskande ochtillvaratagande av naturtillgångarna. Inom denna ram ryms föreskrifter om t.ex. sättet för arbetenas utförande och användningen av utvunna produkter.Föreskrift enligt första stycket avses vidare kunna innebära t. ex. attundersökning eller bearbetning inte får ske ovan jord inom viss del avkoncessionsområdet, att produktionsborrhål inte får placeras inom visst avståndfrån koncessionsområdets gräns, att bearbetning får ske endast med viss metod,vilket är aktuellt särskilt beträffande alunskiffer, att den årliga brytningeninte får överstiga viss mängd, att under eller efter brytning i dagbrott skallvidtas särskilda åtgärder för att motverka eller begränsa skador på landskapsbilden.Bearbetningskoncession kan förenas med skyldighet för koncessionshavaren attäven efter koncessionens upphörande svara för behövliga skyddsanordningaromkring gruvhål m. m. intill dess ny koncession meddelats eller stängselfrågantillfredsställande lösts på annat sätt. Syftet med de föreskrifter som häravses är att naturtillgångarna skall utforskas och tillvaratas på ettrationellt sätt som motstående intressen ges ett tillfredsställandeskydd, Ivissa frågor som utredningen. avsett bli reglerade genom föreskrifter enligt 10§ har i det remitterade förslaget särskilda bestämmelser upptagits i lagen.Sålunda föreskrivs i 32 § tredje stycket om skyldighet för koncessionshavarenatt hålla behövligt stängsel omkring brytningsområdesamt i 38 och 39 §§ om skyldighet för koncessionshavare att uppsätta ochkomplettera karta över vissa arbeten samt att redovisa prover, föra journal ochavge rapporter om verksamheten. som kommer i fråga i det enskilda fallet blir beroende av bl, a.de synpunkter som kommer fram under remissförfarandet vid ärendets beredning.Till viss del torde standardvillkor kunna utformas för alla koncessioner elleråtminstone för vissa slag av koncessioner. Vissa generella bestämmelser tordekunna meddelas av regeringen i tillämpningskungörelse. I samband med koncessionkan också delegeras åt myndighet att meddela närmare föreskrifter i vissafrågor, t. ex. beträffande journalföring, rapportering, provtagning ochförvaring av borrkärnor. Delegation bör dock inte ske beträffande frågor somhar väsentlig betydelse för koncessionsrättens innehåll. Enligtparagrafens andra stycke kan koncession göras beroende av attkoncessionshavaren fullgör vissa minimiprestationer i fråga om undersökningeller bearbetning. Koncession som avser från allmän synpunkt särskiltbetydelsefulla mineraliska ämnen bör normalt förenas med föreskrifter av dettaslag. Föreskrifterenligt tredje stycket ger möjlighet att tillförsäkra staten visst ekonomisktutbyte av den koncessionerade verksamheten. Detta kan ske genom direkt statiigtengagemang i verksamheten eller genom attstaten uppbär royalty eller liknande avgifter eller får andel av produktionen.En annan typ av avgift som kan tas ut med stöd av tredje stycket är s, k.arealavgift, som beräknas med hänsyn till koncessionsområdets yta. En sådanavgift avses i första hand verka för att koncessionsområdet inte görs onödigtstort eller behålls längre än nödvändigt och för att det verkligen utnyttjas påett effektivt och ändamålsenligt sätt. Arealavgift torde framför allt komma ifråga vid undersökningskoncession. Den fyller därvid delvis samma funktion sominmutningsavgift enligt 2 kap. 6 § FGL. Om koncessionshavaren inteiakttar föreskrift som meddelats med stöd av första stycket i paragrafen kanstatens industriverk enligt 43 § första stycket vid vite förelägga honom attfullgöra sina skyldigheter. För tillämpningen av sistnämnda bestämmelse är detangeläget att koncessionsbestämmelserna utformas på sådant sätt att det klartframgår att visst villkor meddelats med stöd av 10 § första stycket. Om koncessionshavarevid visst arbete åsidosätter koncessionsföreskrift och detta medför uppenbarfara för allmänt eller enskilt intresse kan industriverket enligt 43 § andrastycket med omedelbar verkan förbjuda arbetets fortsatta bedrivande. Vidarekan enligt 12 § tredje stycket koncession återkallas om föreskrift ellervillkor för koncession inte iakttas. Som utvecklats i avsnittet 6.3 i denallmänna motiveringen bör dock återkalldse komma i fråga endast i kvalificeradefall. I det remitterade förslaget finns ingen motsvarighet till den avutredningen föreslagna bestämmelsen att överträdelse av föreskrift som avses idenna paragrafs första stycke skall vara belagd med straff. En sådanbestämmelse torde, som framhållits under remissbehandlingen, vara obehövlig medtanke på de övriga sanktionsmöjligheter som finns. Självfallethar koncessionshavaren inte rätt till ersättning av det allmänna i anledningav inskränkningar som åläggs honom med stöd av 10 §. Paragrafens första styckehar motsvarighet i 8 § andra stycket stenkolslagen, 11 och 33 §§ uranlagen och5 § kontinentalsockellagen. I utredningsförslaget finns motsvarighet i 8 §. Paragrafens andra styckehar ingen direkt motsvarighet i utredningsförslaget. Bestämmelsen i 3 § förstastycket 5 utredningsförslaget, som har viss motsvarighet i 2 § uranlagen, gerdock vid handen att sådan rätt till undersökning resp. bearbetning som avses i8 § första stycket 13 och 9 § första stycket kan överlåtas. förslag torde det också vara möjligt att upplåta sådan rätt.Nämnda bestämmelse i utredningsförslaget torde i själva verket ha betydelseendast som ett uttryck för möjhgheten att överlåta och upplåta ifrågavaranderätt. Det har därför ansetts lämpligare från systematisk synpunkt att anknytaregeln till bestämmelsen om överlåtelse av koncession i denna paragraf. Paragrafenmotsvarar 9 § i utredningsförslaget. Första och andra styckena har motsvarigheti 21 § stenkolslagen, 15 och 34 §§ uranlagen och 5 § kontinentalsockellagen. Enligtstenkolslagen och uranlagen kan koncession och undersökningstillståndfrånträdas genom anmälan till myndighet, varvid rättigheten upphör.I kontinentalsockellagen anges att tillstånd kan innehålla föreskrifter om påvilka villkor tillståndshavaren kan frånträda tillståndet eller avstå från endel av området detta omfattar. Koncessionshavarenbör, om inte annat framgår av koncessionen, i princip ha möjlighet att efteranmälan frånträda denna när han så önskar, t. ex. om han anser sig inte längrekunna fullgöra föreskriven arbetsskyldighet. Statens behov av varseltid tordei hög grad kunna skifta efter koncessionens art. I enlighet härmed harföreskrivits att koncession upphör efter anmälan, om inte annatföreskrivits i koncessionen. Villkoncessionshavaren endast avstå från del av koncessionsområdet är det intetillfyllest med ett enkelt anmälningsförfarande, utan koncessionshavaren börgöra ansökan om sådant avstående, eftersom nya föreskrifter kan behövas ifråga om arbetsskyldighet, avgifter, gränser m. m. Sådan ansökan prövas i sammaordning som för erhållande av koncession. Tredjestycket, som rör återkalldse av koncession, har motsvarighet i 49 och 52 §§stenkolslagen, 12 och 33 §§ uranlagen och 5 § kontinentalsockellagen. Fråganhar behandlats i avsnittet 6,3 i den allmänna motiveringen och även berörtsunder 10 §, Vid bestämmande av ersättning enligt sista punkten börutgångspunkten vara att koncessionshavaren inte skall komma i en sämreekonomisk situation till följd av återkallelsen än om han inte haftkoncession. Bestämmelsen bör däremot inte till-lämpas så att koncessionshavarenerhåller ersättning för utebliven vinst. Ifråga om rätten till ersättning i förevarande fall bör överensstämmelse rådamellan minerallagen och lagen om kontinentalsockeln. Jag förordar därför i detföljande att 5 § i sistnämnda lag kompletteras med motsvarande bestämmelse. Idenna paragraf, som saknar motsvarighet i utredningens förslag, erinras om debestämmelser som finns i atomenergilagen om rätten att förvärva uran m, m.Motsvarighet finns i 1 § tredje stycket uranlagen. Iparagrafen, som har motsvarighet i 48 a § stenkolslagen och 66 § uranlagen,regleras gränsdragningen mellan minerallagen och kontinen- talsockdlagen.En motsvarande bestämmelse finns också i 1 kap. 10 § FGL. Bestämmelsernai denna paragraf, som motsvarar 31 § i utredningens förslag, har inte någonmotsvarighet i vare sig stenkolslagen eller uranlagen. paragrafen angivna undersökningsrätten har viss motsvarighet i denundersökningsrätt som statens industriverk enligt 10 kap. 10 § FGL kan medgeden som ämnar lösa in utmål. Lagtexten har utforrhats efter förebild av nämndaparagraf. En liknande undersökningsrätt finns i t, ex. 7 kap. 6 §expropriationslagen. Utredningenanför i huvudsak följande. Koncessionsansökan kräver visst förberedelsearbete.Det kan därför finnas behov av bestämmelser som gör det möjligt förintresserade företag att som förberedelse för ansökan om koncession få rättatt utföra i första hand geofysiska undersökningar på annans mark oberoende avägarens medgivande. Tillstånd till sådant arbete bör avse bestämt arbete påviss plats och tid. Någon ensamrätt bör inte följa med tillståndet. Remissyttrandena.Lantmäteristyrelsen ifrågasätter om inte föreliggande frågor kan tillgodosesinom ramen för de föreslagna reglerna om anvisande av mark. Bergmästarna isödra, västra och östra distrikten finner att rättsägarna kommer i en mycketosäker situation genom de föreslagna bestämmelserna och att det dessutom ärtveksamt om målet att vinna tid kan uppnås, eftersom rättsägarna måste ha rättatt överklaga ett beslut om tillstånd. anser att tillståndtill förberedande undersökningar bör kunna lämnas på det sätt som utredningenföreslagit då det gäller arbeten av mindre ingripande art. Om arbetet skulleinnebära större ingrepp, t. ex. provbrytning, bör enligt verket länsstyrelseni egenskap av naturvårdsmyndighet höras innan tillstånd ges. Förnormalfall torde det inte behövas någon regel som ger prospektören rätt att utföraförberedande undersökningar utan att berörda sakägare gett sitt samtyckedärtill. I allmänhet bör nämligen överenskommelse om förberedande undersökningkunna träffas med dessa sakägare. För det fall att överenskommelse inte kanträffas trots att det är fråga om ett klart motiverat undersökningsarbete,krävs dock en regel av det slag som utredningen föreslagit. En sådan regel ärockså ägnad att underlätta frivilliga uppgörelser. Den föreslagna regeln gördet möjligt att utföra förberedande arbeten på ett tidigt stadium. Därigenomkan den fördelen vinnas att prospektören vid negativt resultat avundersökningen kan avstå från koncessionsansökan eller begränsakoncessionsområdets storlek. Jag kan för min del inte finna att rättsägarnassäkerhet skulle påverkas nämnvärt av de föreslagna bestämmelserna, eftersomundersökningsrätten avses bli underkastad i huvudsak samma regler somundersökningsarbete med stöd av koncession. Jag kan heller inte finna annat änatt möjligheter finns till betydande tidsvinster även om tillståndsbeslutetskulle överklagas. Ett sådant ärende bör nämligen kunna avgöras av regeringenbetydligt snabbare än en koncessionsansökan. I anslutning till vadnaturvårdsverket anfört vill jag betona att undersökningarnas inverkan påmotstående intressen givetvis måste beaktas vid tillståndsgivningen och attsärskild försiktighet är påkallad om undersökningen kan antas medföra störteingrepp. Som jag strax återkommer till bör tillstånd kunna förenas medsärskilda villkor, bl. a, till skydd för motstående intressen, I anledning avvad lantmäteristyrelsen anfört vill jag framhålla att tillståndsgivning iförevarande fall bör ske i samma ordning som enligt 10 kap. 10 § FGL. I enlighetmed vad jag nu har anfört har i förevarande paragraf upptagits en bestämmelseom att tillstånd till förberedande undersökning kan lämnas av statensindustriverk. Enförutsättning för att undersökningstillstånd enligt paragrafen skall medges börvara att hinder inte bedöms föreligga mot att bevilja sökandenundersökningskoncession. Vidare måste sökanden kunna påvisa ett klart behov avatt utföra förberedande arbeten inom det avsedda området. I och för sig börtillstånd kunna ges till arbete även inom område som omfattas av annansgriivrätt eller koncession avseende annan mine-ralgrupp. Arbetet bör dock intefå inkräkta på arbete som bedrivs med stöd av den tidigare uppkomnarättigheten. Som jag nämnde har industriverket vid tillståndsgivningen att setill att motstående intressen får tillfredsställande skydd. Självfallet börinte tillstånd medges i fråga om mark där hinder för undersökning föreliggerenligt 1719 §§. Av allmänna regler för förvaltningsärenden följer atträttsägare som påtagligt berörs av ansökan om undersökningstillstånd skallberedas tillfälle att yttra sig i ärendet.