prop · FX0363 · 1974-12-31 00:00:00 — Länsstyrelsenanser emellertid all branschens omvandling väsentligt skulle underlättas av enexpansiv exportseklor. Trots elt relativt sett högt löneläge börkvalitetsförsprång m. m. erbjuda de svenska förelagen betydande möjligheter påde flesta marknader, varför föreslår att branschens exportfrågorlas upp till särskild prövning. Liknande synpunkter framförs av länsstyrelsernai och , länsavdelning av , SHIO och . Mol bakgrund av utredningens bedömning avsysselsättningsutvecklingen under 1970-talel samt de akuta problemen i Eskilstunakommun framhåller i med skärpa angelägenhetenav att snabbt verkande åtgärder sätts in med långsiktig planering. Enligt faller föreslagna åtgärdertill övervägande delen utanför manufakturindustrins område och bör därförövervägas i elt större regionalpolitiskt sammanhang. påpekar all del av utredningen ejframgår i vilken ulslräckning det förekommer fler regioner med"Eskilstuna-problem". Verket framhåller att del i flera län finnslokala arbetsmarknadsområden där andelen sysselsatta i metallvamindustrin år1970 var minst lika hög som i . Då dessa områden dessutom iflera faU uppvisar en mer utpräglad branschensidighel, kan det finnas skäl attundersöka humvida företagsstmkturen är sådan alt åtgärder måsle övervägas äveninom dessa regioner. anser dessutom alt en mer detaljerad bildav strukturen inom hela industrin är 1974: 63 22 önskvärd för att bedöma vilka regionalpolitiska åtgärdersom kan bli aktuella i regioner av typen . Industriverketoch verkstadsindustridelegationen föreslår alt utredningens synpunkter vadgäller EskUstuna- och Stockholmsregionerna särskilt beaktas inom ramen förlänsplanering 74. Verket ansluter sig dock i princip till förslaget att riktaspeciella åtgärder mot Eskilstunaregionen. ERU och verkstadsindustridelegationen har tolkatutredningen så alt Eskilstunaregionen skall uppfattas som ett försöksområde förde av utredningen framförda förslagen tUl regionalpolitiska åtgärder. ERU anseremellertid att utredningens material ger en alltför mörk bUd av den långsiktigautvecklingen i . Med hänsyntill all koncentrationen till Eskilstunaregionen av branschens företag ärsärskilt framträdande och alt regionen därför drabbats särskUt hårt avbranschens utveckling, framstår det enligt i länsom speciellt angeläget att regionalpolitiska medel används i fullutsträckning. anser det faktum att regionens metallvaruindustrihar god soliditet och likviditet vara en god grund för en omvandlingsprocessdär satsningar på förändrad produktionsinriktning, produktutveckling och ökadexport ges en hög prioritet för att skapa förutsättningar för bättrelönsamhet. AMS,, länsarbetsnämnden och företagareföreningen i , EskUstunakommun, TCO m. fl. stöder utredningens förslag att Eskilstunaregionen börstödjas genom särskilda åtgärder. harinhämtat synpunkter från bl. a. sin Eskilstunaavdelning, som anför alt förslagelom ell långsiktigt program bör kombineras med åtgärder som ger snabba resultat. ,företagareföreningen och i Jönköpingslän m. fl. framhåller att man även om läget i vissa regioner är särskiltbesvärligt kan ifrågasätta om de olika manufakturregionerna i landet börsärskiljas vad gäller stödåtgärder på de sätt som utredningen föreslagit. Enlikvärdig behandling av de olika regionerna måste vara att föredra så att intekonkurrenssituationen snedvrids. Medanknytning till utredningens förslag att en vidgad ram skapas för STUrsverksamhet anför all det är angelägelall denna verksamhet knyts närmare de mindre och medelstora företagen.Förbundet föreslår att, som en försöksverksamhet i , ett särskiltutvecklingsbolag för metallmanufaklurindustrin skapas, i vilkel staten ochförelagen kan medverka. Elt sådant utvecklingsbolag kan ägna sig åt FoU-arbetepå uppdrag av företagen i regionen. Verksamheten bör finansieras med hjälp avlån med villkorlig återbetalningsskyldighet. ERU, , ochSöder- 1974: 63 23 manlands handelskammare, TCO m. fl. ansluter sig tillutredningens åsikt att åtgärder behövs för att åstadkomma en breddning avEskilstunas näringsliv med alternativa sysselsättningsmöjligheter och en förbättradservice. Vad gäller manufakturindustrin i framhållerlänsstyrelsen i att industriulflyIlningen från länet är ettbetydande problem och att den delar utredningens uppfattning i dessa frågor.Länsstyrelsen understryker att en grundläggande princip för regionalpolitiken måslevara all länels andel av sysselsätl-ningstUlfällena inom industrin inteminskar. anser att om de negativa konsekvenserna avstrukturomvandlingen inom manufakturindustrin i effektivt skallkunna motverkas och de mindre företagens behov av service tillgodoses, måstelänels företagareförening erhålla ekonomiska resurser som står i paritet medvad andra läns föreningar erhåller och i rimlig proportion till uppgifternasomfattning. refererar till sinStockholmsavdelning, som kräver att åtgärder vidtas som bryter den nuvarandetendensen i regionen. framhåller att en regionalpolitiksom medför att utarmas på sysselsättningstillfällen inomindustrin inte kan accepteras. Då redan den nödvändiga strukturomvandlingeninom manufakturindustrin medför att antalet sysselsatta minskar, är det särskUtangeläget att de regionalpolitiska medlens roll ånyo övervägs. TCO anser inte alt del är aktuellt med ett program förStockholms del som motsvarar del utredningen skisserat för EskUslunaregionen.Staten bör dock beakta konsekvenserna av syssdsätlningsminskningen inommanufakturindustrin i vid utformningen av bl. a. arbetsmarknads- ochregionalpolitiken. Den regionala näringspolitiska organisationen Flera remissinstanser påpekar att de redan i sinaremissvar över belänkandet (SOU 1972 r 78) Företagsservice, avgivet avdelegationen för de mindre och medelstora företagen, redovisat synpunkter påden regionala näringspolitiska organisationen. Ett övervägande antal remissinstanser instämmer iutredningens förslag om en utbyggnad av den regionala näringspolitiskaorganisationen. hänvisar till all verket för nästabudgetår hemställt om en förstärkning av anslaget för främjande avföretagsservice. LO framhåller all näringslivet tUl stor del beslår av mindreoch medelstora företag utspridda över hela landet, varför näringspohtiken intekan bedrivas effektivt utan en stark regional förankring. Detta är, enligl LO,nödvändigt om de näringspolitiska intentionerna och åtgärderna skall kunna nå ultill förelagen. Framför allt gäller detta olika former av Prop.1974: 63 24 För manufakturindustrin har eltstort behov av sådan service påvisats av utredningen. anför alt man i förbundels verksamhet fåttstarka bevis för att många företag på grund av bristande kunskaper ochinitiativkraft inte utnyttjar de utvecklingsmöjligheter som finns. TCO anser att en förstärkning av resurserna på länsplanetmed inriktning på industrisektorn är angelägen. Det finns en obalans iresursfördelningen mellan exempelvis lantbruksnämnder, skogsvårdsstyrelser åden ena sidan och industrisektorn å den andra, elt förhåUande som börobserveras. i framför liknande synpunkter. Vissa problem för mindre och medelstora företag Flertalet remissinstanser tar upp underleverantörsproblemen.Till övervägande del ställer sig remissinstanserna positiva till utredningensförslag om åtgärder för all stärka underleverantörernas konkurrensförmåga.Statens industriverk anför att frågorna ligger inom verkets arbetsfält ochansluter sig till förslagel all i samarbete medindustriverket bör ta initiativ till förbättringar av underleverantörssystemet.Även delar utredningens uppfattning alt man ävenfortsättningsvis måsle söka all ytterligare effektivisera underleverantörssystemel.Förbundet anför alt man utsett en ny underleverantörskommillé medrepresentanter för båda parter. Kommittén ska i sitt arbete beaktautredningens studie av underleverantörssystemel och är beredd att fortiöpandehålla industriverket informerat om arbetet. STU anser att frågan omunderleverantörssystemet är av en sådan omfattning att ett samråd mellan STU,statens industriverk och branschorganisationer erfordras för att uppnå måletatt svensk underleveranskapacitet också kan utnyttjas för export. LO ochSvenska metaUindustriarbetareförbundet framhåller viklen av attunderleverantörsföretagens ställning stärks och anser vidare att staten måsteta ställning för dessa företag i deras relationer tiU avnämarna.Organisationerna föreslår att statens industriverk får i uppgift att utarbetaregler eller rekommendationer som gör det möjligt för underleverantörerna atthävda sig mot beställarna och att i samarbete med , somrepresenterar både underleverantörer och avnämare, söka introducera dessaregler. Flertalet av remissinstanserna ställer sig positiva tillförslaget alt problem kring generationsväxlingen i familjeföretag tas upp ochutreds i ell större sammanhang. I fråga om samhällets insatser på utbildningsområdetansluter sig flertalet remissinstanser till att dessa bör inriktas så att debidrar till 1974: 63 25 attstärka industrins konkurrenskraft. AMS m. fl. framhåller all den tidigare såbesvärande bristen på tekniker minskat väsentligt men alt bristen påyrkesarbetare förefaller vara bestående t. o. m. under kon-j unklurnedgångar. Utredningen anför attinrättande av yrkeslekniska högskolor och en väl avvägd dimensionering av yrkeslekniskagymnasielinjer är ell led i strävandena alt tUlförsäkra industrin yrkesutbildadarbetskraft. Flertalet remissinstanser instämmer häri och påpekar all detidigare mer utförligt redovisat sina synpunkter i remissvaren över belänkandet(SOU 1973 r 12) Försöksverksamhet med yrkesleknisk högskoleutbUdning. SÖpåpekar att den föreslagna yrkestekniska högskoleutbildningen knappast fårnågon inverkan under 1970-lalel på den av melallmanufakturulredningen påtaladelåga andelen tekniker inom branschen. Ifråga om utredningens förslag alt delar av arbetsmarknadsutbildningen och ävenannan vidareutbildning bör kunna förläggas till förelagen delar SAF-Industriförbundethelt utredningens uppfattning att man genom utbildning inom företagen skapar debästa förutsättningarna för en anpassning. anförs allförfaringssättet bör kunna medföra kostnadsbesparingar. Även Svenska metaUindustriarbetareförbundetinstämmer i utredningens synpunkter på yrkesutbildningen och understrykersärskilt alt en betydande del av vidareutbildningen bör kunna förläggas tillföretagen. Enligl AMS har frågan vid flera tiUfällen övervägts. Vid1970-talets början bedömdes den traditioneUa metallmanufaklurindustrin ståinför en omfattande omställning. Plastprodukter hade det att ersätta en mängd metallvaror. Genom mekanisering hade handredskapenallt mera trängts tUlbaka av produkter från en annan verksladsinduslribransch maskinindustrin. Vidare förändrades distribulionsslmkturen snabbt.Produktionen inom branschen, som ökat mer än inom övrigverkstadsindustri, uppvisade nu en genomsnittligt sett lägre tillväxt. Motdenna bakgrund lUlkaUades melallmanufakturulredningen.I uppdraget ingick att analysera branschens nuläge och förväntade utvecklingunder 1970-lalet. Utredningen skulle klargöra om metallmanufakturindustringenom all förändra produktionsinriktning och struktur kunde förbättra sinkonkurrenssituation på hemma- och exportmarknaderna. Även vissa allmännaproblem för de mindre och medelstora företagen skulle belysas. Utredningenlämnade sitt belänkande . Belänkandet har remissbehandlats. Manufakturindustrinsysselsatte ca 78 000 personer vid ca 1 800 arbetsställen.Tillverkningen rymmer en mångfald produkter. Underleveranser har betydandeomfattning i branschen. 1974: 63 26 tasavsättningsmöjligheterna på hemmamarknaden öka i lägre takt under 1970-lalet änunder . En långsammare expansion inom vikliga avnämarsektorer, sombyggnads- och verkstadsindustrierna, ligger bakom denna bedömning. Konkurrensfrån substitulvaror väntas också få stor betydelse. Fortsatt importkonkurrensväntas enligt utredningen leda till att den andel av den inhemska eflerfrågevolymensom läcks med import kommer all öka under 1970-lalet.Genom att inle bara avsättningen på hemmamarknaden utan även exporten förutsesöka i lägre takt under 1970-lalel jämfört med 1960-talel räknar utredningen medatt även produktionens ökningstakt blir avsevärt lägre, mot genomsnittiigt7,. Verkningarnaav denna utveckling kommer att variera inom olika delar avmanufakturbranschen. För vissa delbranscher med starkt inslag av mindre ochmedelstora företag förutser utredningen särskilt stora omställningssvårigheter.Problemen förstärks av en starkt regional koncentration inom flerabranschgrupper. Svårigheter väntas bli särskilt kännbara i Eskilstunaregionenoch storstäderna, i första hand . I beräknas 1 000 avtotalt 5 000 sysselsättningstillfällen inom branschen falla bort under1970-talet. Demindre och medelstora företagen dominerar inom branschen. Nära hälften av desysselsatta återfinns vid företag med mindre än 100 anställda. Utredningenförutser att branschen i vissa delar inle av egen kraft kan klara de problemsom uppstår till följd av svag eflerfrågeul-veckling och en ofta starkimportkonkurrens. De mindre och medelstora företagen har begränsademöjligheter alt själva håUa personal för att följa med i den snabbautvecklingen inom exempelvis teknik och marknadsföring. Av manufakturföretagenär drygt 1 600 familjeföretag, vilka svarar för två tredjedelar av den totalasysselsättningen i branschen. För dessa tillkommer särskilda problem i sambandmed generationsväxling. Utredningenhar mot denna bakgrund lagl fram förslag till dels branschinriktade ochregionala insatser, dels åtgärder för att komma till rätta med mera generella småförelagsproblem. RemissinstansernasprincipieUa inställning till de lösningar som utredningen för fram beträffandemanufakturindustrins problem skiftar starkt. Från främst branschorganisations-och arbetsgivarhåll anförs alt näringslivet generellt har enotillfredsställande lönsamhet, vars konsekvenser för sysselsättningenframträder starkare inom vissa branscher än andra. Det är inle seleklivastödåtgärder ulan en förbättrad lönsamhet inom hela näringslivet som fordras föratt den negativa utvecklingen skall kunna brytas. Arbetstagarorganisationernadäremot pekar på att den låga lönsamheten inom manufakturbranschen inle kanses som en orsak till pro- 1974: 63 27 blemenutan snarare som en följd av desamma. En förbättrad lönsamhet för företag medde sämsta produktionsresultaten fördröjer snarare än underlättar nödvändigaomställningar. Därför avvisas också generella ekonomisk-politiska lättnader isyfte att öka vinsterna. I stället föreslås selekliva näringspolitiskaåtgärder vid sidan av t. ex. konjunkturpolitiska insatser. Ett led i en effektivindustripolitik är enligl min mening utvecklings-främjande åtgärder inriktade molvissa avgränsade problemområden. Åtgärderna kan allt efter behov riktas molvissa branscher eller mol vissa kategorier av förelag t. ex. mindre ochmedelstora företag eller mol vissa regioner. Önskemål om branschinriklade,tidsbegränsade slimulansprogram återspeglar den ständigt pågåendeomställningen inom industrin. Kraven på snabb strukturanpassning och andra effektivilelshöjandeåtgärder varierar från en bransch till en annan. Den bedömningav den långsikliga utvecklingen för en bransch som görs kan påkort lid bli inaktuell. Behovet av särskilda åtgärder och dessas inriktning kandärmed snabbi förändras. Tillkomsten av statens industriverk har gjort detmöjligt all i vidgad omfattning översiktiigt och kontinuerligt följa skildabranschers utveckling. LångsamefterfrågetUlväxt i kombination med ett stort inslag av mindre och medelstoraföretag innebär enligl melallmanufaktumt-redningen risker för betydandeomställningsproblem inom delar av manufakturindustrin under 1970-lalel. Dessaproblem väntas i första hand komma att beröra delar av verktygsindustrin,främst handverktygssektorn, delar av melallkonstruklionsinduslrin, främstmindre företag med inriktning på plålbearbetning och annan tillverkning förbyggnadssektorn, saml hushållsmelallvarulillverkningen. Utredningen betonaratt omställningssvårigheter inom handverktygs- och hushållsmetallvaruindu-striernai särskUd grad kan förutses drabba EskUstuna och inom metallkonstmktionsindustrinstorstäderna, särskilt . Utredningen föreslår att nämnda delar avmanufakturindustrin inordnas i systemet med statliga lånegarantier (struklurgarantier)som lämnas för att underlätta strukturomvandlingen inom vissa branscher. löpande åtgärder föralt stimulera till omställning inom vissa branscher beslutades av statsmakternaår 1972 (prop. 1972 r 46, NU 1972r 32, rskr 1972r 195). Programmet, som är enförsöksverksamhet t. o. m. /75, består i huvudsakav två delar, konsultbidrag och struklurgarantier. Konsullbidragenadministreras av statens industriverk. Sådana bidrag kan utgå förundersökningar rörande förulsältningama för förelagssamgåenden, som kan avsebåde förvärv av förelag och etablerande av för flera förelag gemensamma bolag,t. försäljningsbolag.Bidrag kan också utgå för undersökningar rörande intern omställning inom förelagen.Slrukturgaranlierna administreras av AB Slrukturgaranti, som är ett dotterbolagtill investeringsbank AB. Slmkturgaranlier kan beviljas i samband medlån vid samgåenden av nämnda slag. Lån med struklurgarantier placeras förmånsrättsligtnärmast del egna kapitalet, varför någon säkerhet inte behöver ställas. Rän-lebefrielsekan ges i vissa fall. Åtgärderna omfattade till en början textil-,konfektions-, glas-, sko- och möbelindustrierna. Den 1 juli 1973inordnades gjuteriindustrin bland målbranscherna (prop 1973r57, NU 1973r 37, rskr1973r 149). Flertaletremissinstanser ansluter sig tUl utredningens förslag i fråga om statliga struklurgarantierför vissa delar av manufakturindustrin. Även jag kan ansluta mig till förslagetoch förordar alt handverktygssektorn, delar av melallkonslruklionsinduslrin,främst mindre förelag med inriktning på plålbearbetning och annan tillverkningför byggnadssektorn, och hushållsmetallvaruindustrin under /75inordnas bland de branscher som omfattas av systemet med statliga struklurgarantier.Med hänsyn till all omstäUningsbidrag och struklurgarantier bör ses som tvåkompletterande delar av elt omslällningsprogram förordar jag alt de nämnda delamaav manufakturindustrin skall om-fallas även av systemet med omställningsbidrag. OmstäUningsprogrammetlöper som nämnts t. o. m. /75. Jag är inte beredd att laställning i frågan om en eventuell förlängning av systemet med omställningsslödförrän försöksverksamheten utvärderats. Ramenför slrukturgaranlierna, som under innevarande budgetår är 70 mUj. kr., skall enliglfattade beslut höjas till 100 milj. kr. under /75. hade strukturgarantier beviljats för drygt 35 milj. kr.Jag bedömer den angivna ramen för struklurgarantier som tillräcklig för allrymma även de nytillkommande delarna av manufakturindustrin. I årets statsverksproposilion(prop. 1974r 1 bil. 15 s. 44) har jag under anslaget Företags- ochbranschfrämjande åtgärder räknat med en medelsram av 4 mUj. för bidrag lUl kon-sultundersökningar.Under trettonde huvudtiteln finns på riksstaten uppförda dels ettreservationsanslag Kostnader för räntebefrielse vid struklurgarantier tillförelag inom vissa industribranscher, dels elt förslagsanslag Täckande avförluster på gmnd av strukturgarantier till företag inom vissaindustribranscher. För nästa budgetår har dessa anslag föreslagits bli uppfördamed . resp. elt formdll belopp av . 1974r 1 bil. 15 s.47 och 48). Någon ändring av den angivna medelsramen och de föreslagna beloppenföranleds inte av del förslag som jag lagl fram här. Fleraremissinstanser har i likhet med utredningen strukit under det angelägna iökade resurser för teknisk forskning och utveckling, där- Prop.1974: 63 29 iblandför verksamheten vid (), för atttillgodose branschens behov. har jag framhållit betydelsenav den kollekliva tekniska forskningen, särskilt med avseende på den mindre ochmedelstora industrin. Jag vUl erinra om all jag i statsverkspropositionen (prop.1974r 1 bil. 15 s. 121 och 122) under anslaget Styrelsen för teknisk utvecklingr Teknisk forskning och utveckling förordat kraftigt ökade resurser förproduktionsteknik för /75. Jag har därvid räknat med starktökade medel för projekt inom den mindre och medelstora industrin. Jag delarsåledes de synpunkter som framförts i fråga om behovet av statligt stöd tillbranschens tekniska utveckling. Det ankommer på STU att inom ramen för sinaresurser fördela sådana medd. Vissaav de traditionella manufakturprodukterna kräver inte någon hög teknisk nivå i lUlverkningsprocessen.En omställning torde kräva alt berörda manufakturföretag lar upp nya produkteroch går in på ny produktionsteknik. Enligt utredningens mening ärmanufakturföretagens egen förmåga begränsad all i tekniskt avseende förnya sinaprodukter och sina tillverkningsmetoder för all upprätthålla och stärka sinkonkurrenskraft. Jag delar denna bedömning och anser åtgärder som stimulerardel tekniska utvecklingsarbetet i branschen angelägna. För all pröva en väg altstärka företagens möjligheter i delta avseende förordar jag att branschen underen begränsad lid av tUlförs teknisk expertis med uppgift all förmedla nyteknik och forskningsrön till manufakturindustrins mindre och medelstoraföretag. Konsulentverksamheten bör administrativt knytas till statensindustriverk och utformas i samarbete med STU. Samarbete bör också sökas med IVFoch . Konsulenlinsatsen bör ske i nära kontakt medföretagareföreningarna och med särskild uppmärksamhet på behoven inommanufakturindustrin i . Kostnadernaför konsulentverksamhelen /75 1976/77 beräknar jag liU . För nästa budgetår beräknar jag ett medelsbehov av . Tillförelagens behov av extern service på andra områden än del tekniska återkommerjag i samband med min behandling av behovet av regionala åtgärder i EskUstuna. Kungl.Majrt har tidigare denna dag på hemställan av chefen för handelsdepartementetfattat beslut om exporlfrämjande åtgärder för metallmanufaklurindustrin.Utdrag av protokollet i detta ärende bör bifogas denna proposition som bilaga. Tillföljd av manufakturindustrins starka geografiska koncentration har utredningenägnat stort utrymme åt diskussion och förslag av regionalpolitisk karaktär.Del är utredningens uppfattning att Eskilslunaområ-del kräver särskilduppmärksamhet. 1974: 63 30 Eskilstunahade vid ca 92 500 innevånare. I planen för den regionalastrukturen (prop. 1972r 111 bil. 1, InU 1972r 28, rskr 1972r 347) har EskUstunaangetts som primärt centrum. Till denna ortstyp knyts i planen funktionerifråga om arbetsmarknad och service. Del har därför sill intresse att jämföraEskilstuna med andra primära centra. Under andra hälften av1960-talet hade EskUstuna en årlig befolkningsökning med . äri jämförelse med andra primära centra en relativt hög befolkningstillväxt. Åren1971 och 1972 minskade emellertid befolkning , denkraftigaste minskningen bland samtliga primära centra. En stor dd avbefolkningstillväxten under slutet av 1960-talel kan hänföras till en kraftiginvandring. Utflyttningen av utiändska medborgare från kommunen har under1970-talet t. o. m. 1972 varit den procentuellt högsta bland primära centra. Industrin, speciellt melallvam-och maskinindustri, spelar en stor roll för sysselsättningen i . Ifråga om många av de faktorer som brukar användas som mått på välfärden visarEskilstuna ungefär samma bild som övriga primära centra. Det gäller t. ex.löneläge och förvärvsfrekvenser för män och kvinnor. Även vad gällerarbetslöshet var utvecklingen tUl normal. Början av 1970-lalel innebardock en ökning av arbetslösheten som var högre än genomsnittet för primäracentra. andelsysselsatta inom servicesektorn är mindre än genomsnittet för ortstypen.Framför aUt gäller detta offentiiga tjänster. Emellertid är i stort sett deservicefunktioner företrädda som är normala för primära centra. Vissautbildningsmöjligheter saknas, medan exempelvis sjukvården har en normalomfattning. Även i fråga om kommersiell service för hushåll och förelag ärnivån jämförbar med andra primära centra (se prop. 1972r 111 bihang A).