prop · FX0328 · 1974-12-31 00:00:00 — framhåller att någrasärlösningar för kultursektorn inte bör tiUskapas, utan att samarbetsformer ochpersonalinflytande inom denna sektor bör byggas upp och utvecklas på sammasätt som inom den kommunala verksamheten i övrigt. påpekar att frågan om de anställdasmedinflytande hittiUs har lämnats åt parterna på arbetsmarknaden att regleraoch framhåller att tyngdpunkten i arbetet att främja de anställdas inflytandeäven i fortsättningen bör ligga på parternas egna organ. De remissinstanser som berör frågan om institutionernaskontakter med publiken anser liksom att dessa bör förstärkas. och statens historiska museumbetonar att det vid sidan av styrelserepresentation för bl.a.hembygdsföreningar, folkbildningsintressen och fristående personer med aktivtmiljöintresse och kulturvårdande insikter bör kunna bildas referensgrupper förohka verksamheter vid institutionerna. LO kan dock inte ansluta sig tUl resonernangatt pubhk-inflytande kan tUlgodoses genom samhällsrepresentation. Enligt LOvisar erfarenheterna att de publikgrupper som i mycket ringa gradkunnat tillgodogöra sig institutionernas utbud måste få en mera direktrepresentation i styrelserna om målet »att bidra till jämlikhet» skall kunnaförverkligas. Remissinstanserna är i allmänhet positivt inställda tiU enenhetlig, i grundlag reglerad yttrandefrihet som innefattar såväl massmediernasom teater-, musik- och utställningsverksamhet. Till de instanser som uttalarsig för en sådan lagstiftning hör bl.a. och statenshistoriska museum, några länsstyrelser. Svenska , ,och . delar åsikt om attstor konstnärlig frihet måste råda inom kulturinstitutionerna. På detkommunala området bör det dock vara möjligt för förtroendemannaförsamlingen,vanligen kulturnämnden eller institutionens styrelse, att om den finner behovdärav göra en viss egen bedömning av en förestäUning eller utställning för attt.ex. bilda sig en uppfattning om sådana inslag som kan befaras leda tillrättsliga påföljder enligt gällande lag. Det kommunala organet har i princip isista hand ansvaret för den verksamhet som organet leder. Prop.1974: 28 87 förslag om tilläggsdirektiv tillmassmedieutredningen mottas positivt av flertalet remissinstanser bland demstatskontoret, och statens historiska museum. Institutetför rikskonserter, MUS 65, TCO, Klys, . Däremot avstyrker massmedieutredningen förslaget omtilläggsdirektiv. Utredningen anser att de frågor man har att utreda redan ärav så betydande omfattning och att man i första hand bör koncentrera sig på denväsentliga uppgiften att söka åstadkomma enhetliga grundlagsregler föryttrandefriheten i tryckta och därmed jämställda skrifter samt radio, TV ochfilm. Om det i samband med detta arbete visar sig att de framkomna allmännaprinciperna utan mera omfattande särregler kan tillämpas även på andra områdenlämnar enligt utredningens mening de givna direktiven tiUräckligt utrymmedärför. Flera remissinstanser delar mening att avexisterande företagsformer för kulturinstitutioner med producerande uppgifterär stiftelsen den lämpligaste. Bl.a. statskontoret, teater- och musikrådet,länsstyrelserna i och och Institutet förrikskonserter är positiva till synpunkter i denna fråga. Enligt Svenska kommunförbundets mening kan man integenerellt förorda den ena företagsformen framför den andra. kaninte finna någon större nackdel i att kulturinstitutionerna drivs i olikaföretagsformer utan anser att full frihet bör föreligga att välja denföretagsform som passar i det enskUda fallet. i menar attorganisationsformen bör kunna bedömas av huvudmännen efter eget gottfinnandeberoende på de krav som ställs på verksamheten. Några remissinstanser berör, i förhållande tillstiftelseformen, andra företagsformer för kulturinstitutioner med producerandeuppgifter. uttalar sig i princip föraktiebolagsformen, som man har funnit vara till full belåtenhet blandriksförbundets medlemmar. menar att betänklighetermot aktiebolagsformen inte väger särskilt tungt mot de praktiska erfarenheterna.Enligt underskattar fördelarna med ekonomiskoch ideell förening samt för en alltför ytlig diskussion om alternativetaktiebolag. remissyttrande vad avser företagsformen ochövriga för kulturinstitutionerna gemensamma frågor innefattas i utredningenstidigare nämnda betänkande och redovisas därför särskUt i det följande (9.4). förslag, att frågan om lämpligorganisationsform för kulturinstitutioner utreds genom att Kungl. Maj:ttillsätter en särskild utredning, tillstyrks av statskontoret, RRV,länsstyrelserna i och , ABF, LO, KF, . Prop.1974: 28 88 stöder förslaget om utredning menanser att inte tillräckligt har beaktat de skillnader som bottnar ide olika grundläggande fegelsystemen för statlig och verksamhet. Däremot avstyrker och förslag. Endast en remissinstans, nämligen , delarinte uppfattning om att det skall finnas en styrelse för varjekulturinstitution. Flera remissinstanser understryker vikten av att klararegler tillskapas beträffande ansvarsfördelningen mellan styrelse, andraorgan, chef och övrig personal enligt de riktlinjer som framfört.Bland dessa instanser återfinns bl.a. , och . Svenska filminsUtutet betonar dock att man kan tillstyrkaatt klara regler bör gälla för ansvarsfördelningen så länge man inte menar ettför alla kulturinstitutioner enhetligt regelsystem. Flera remissinstanser uppehåller sig vid frågan omstyrelsens sammansättning. ABF och LO understryker att företrädare förfolkbildningsorganisationerna, fackföreningen och kooperationen bör få enväsentligt starkare ställning i institutionsstyrelserna. TCO betonar att sådana åtgärder vidtas att det blirnormalt att ha personalrepresentanter i styrelserna för såväl statiigt somkommunalt stödda kulturinstitutioner. Enligt ABF är det viktigt att helapersonalen tillförsäkras ett inflytande över institutionen. MUS 65 anser att det bör ges ett visst utrymme förpersonalrepresentation i institutionernas styrelser. MUS 65 har för destatliga museernas del föreslagit att en ledamot i varje styrelse skall utsesefter förslag av personalorganisationernas företrädare i vederbörande företagsnämnd. erinrar om attlagstiftning numera genomförts vad gäller styrelserepresentation för anställdai aktiebolag och ekonomiska föreningar. Dessa regler har dock inte tillämpningpå samhällsstödda kulturinstitutioner som inte drivs som aktiebolag ellerekonomiska föreningar. påpekar att representanter förpersonal numera enligt lagen om närvarorätt kan adjungeras tillkommunala nämnder och styrelser och på så sätt få önskad insyn. Förbundet anseratt samma ordning bör gälla för kulturinstitutioner. TCO anser även att man enligt förslag börpröva möjligheterna att låta publiken bli representerad iinstitutionsstyrelserna genom organisationerna. betonar vikten av att grunden för detpolitiska Prop.1974: 28 89 ansvarssystemet består och att det inte inom kultursektorninförs särbestämmelser för politiskt inflytande och ansvar. Förbundet menardärför att övriga intressenter kan få sina kontaktbehov och synpunktertillgodosedda genom referensgmpper och andra samverkansformer. förslag om begränsade förordnandeperioder förstyrelseledamöterna har kritiserats av en rad remissinstanser. Bl.a. SÖ, teater- och musikrådet, länsstyrelserna iSödermanlands, och . , någralandsting, en rad kommuner och ABF anser att en tidsbegränsning av styrelseförordnandeför kulturinstitutionerna skulle medföra en olycklig särbehandling avkulturområdet. Styrelserepresentationstitredningen framhåller särskiltatt tidsbegränsade förordnanden inte bör gälla personalledamot. anser att mandatperiodens längdför styrelseledamöterna delvis blir beroende av den företagsform som väljs.Däremot är i positiv till förslag ombegränsade förordnandeperioder. synpunkt att det inte är önskvärt att införaen partipolitiskt avvägd representation i institutionsstyrelserna kritiserasav bl.a. länsstyrelserna i , och och . i betonar vikten av attsamtliga styrelseledamöter i en institutionsstyrelse har ett reellt ansvarinför huvudmannen för institutionens verksamhet. Det är också enligtlänsstyrelsen betydelsefullt för institutionen att ha en politisk förankringhos huvudmannen. Positiva till förslag ställer sig teater- ochmusikrådet och ABF. Teater- och musikrådet anser att det skall finnas politisktvalda kulturnämnder, men att styrelsen för en institution bör vara mer allsidigtsammansatt. Politiskt valda representanter samt representanter förstudieförbund kan då växla med representanter för berörd kultursektor och förfackorgan inom denna sektor liksom för publikorganisation. Därmed garanterasenligt teater- och musikrådet inflytande både från publiken och från resp.fackligt håll. Vad gäller frågan om chefens ställning uttalar LO och ABFatt institutionschefen bör ingå i styrelsen, men inte såsom ordförande. förslag att begränsa förordnandeperioden förinstitutionschefen mottas positivt av bl.a. teater- och musikrådet,i . påpekar att det inte finns någrastarka skäl att införa en sådan ordning i fråga om chefskapet vid rent kommunalainstitutioner. Bl.a. styrelserepresentatlonsutredningen och MUS 65 anserliksom att institutionsstyrelserna bör främja tillkomsten av självständigtarbetande grupper inom institutionerna. Prop.1974: 28 90 Ingen remissinstans invänder mot ståndpunkten attinformation och publikkontakt måste förstärkas, ges en klarare målinriktningOch mer riktas mot avgränsade grupper. allmänna synpunkter påbehovet av en ökad informations- och publikkontaktverksamhet delas av teater-och musikrådet, LO, TCO, . Skådebanan och ett antalkommuner. Vikten av en intensifierad information och kommunikationolika intressenter emellan understryks av bl. Svenska , någralänsstyrelser. , Föreningen ochModerata samlingspartiets kvinnoförbund. Särskilt positiva till en mot nyapublikskikt inriktad information ställer sig LO, TCO, ,länsstyrelserna i , och . Konstfrämjandet,, Svenska , sameutredningen, , och ett antal kommuner. Förslaget om att som ett komplement till institutionernasegna insatser skapa ett gemensamt lokalt publikorgan biträds bl. a. avteater-och musikrådet, organisationskommittén för regionmusiken, Alvsborgs länslandsting. Skådebanan, och . TCO instämmer i att den del av publikarbetet som intedirekt kan anses vara en integrerad del av arrangörens egen verksamhet börlösas gemensamt för teater-, musik-, dans-, musei-, film- och utställningsområdena.LO är positiv till en effektiv publikorganisation och betonar värdet av ettutvidgat samarbete mellan institutionerna, studieförbunden och de fackligaorganisationerna. Liknande synpunkter framförs av ABF. Helt negativa tUl förslaget om ett gemensamt publikorganär bl. Teatercentrum, och ett par kommuner. , länsstyrelserna i ochÖrebro län. Svenska fUminstitiitet, , kyrkliga studieförbund. ochett femtontal kommuner instämmer i ledamoten reservation, vilkeninnebär att ett gemensamt lokalt publikorgan inte bör upprättas ulan attföregås av såväl genomtänkt praktisk försöksverksamhet i ett mindre antalkommuner/regioner som överläggningar mellan statsmakterna och kommunförbundenom fördelningen av kostnaderna för erforderliga insatser. Rekommendationen attpå mindre orter lägga ansvaret för servicefunktionen med pubhkarbete på deföreslagna lokala samarbetsorganen stöds av relativt få instanser, bl. a.teater- och musikrådet, Skådebanan och TCO. Flera remissinstanser instämmer i att publikarbetet påstora orter bör 1974: 28 91 ske inom ramen för en självständig organisation. a.länsstyrelsen i , TCO, LO, ABF och anseratt Skådebanan bör vara organ för publikarbetet på stora orter. ABF understryker behovet av att samhället ekonomisktstödjer publikarbetet. Förbundet anser det synnerligen angeläget attSkådebanan och dess verksamhet tUlförsäkras ekonomiska resurser i takt med attde regionala kulturinstitutionerna byggs upp och stabiliseras. Skådebanan ser med tUlfredsställelse på förslaget tUl enväsentligt ökad statlig insats för publikarbetet. Behovet avSkådebaneavdelningar också då det gäller publikarbetet på regional nivåframhålls av och Skådebanan. I fråga omsamarbetet mellan institutionerna behandlas här endast frågan om samarbetemellan Svenska , ochförsöksverksamheten med riksutställningar, de s. k. tre R-en. Teater- ochmusikrådet instämmer helt i uppfattningen att det finns bärande motiv för ettförstärkt samarbete dem emellan, men att de tre organens produkter är så olikaatt någon sammanslagning av organen inte bör ske. För den händelse någonsammanslagning inte blir aktuell menar att det är angelägetatt verksamheten ändå integreras så långt som möjligt. Tanken på en sammanslagning av de tre organen avvisas avSvenska och . Svenska teaterförbundetser med tillfredsställelse att inte förordat en sammanslagning avde tre organen. anser ätt frågan om ett ökatsamarbete med sikte på dels samverkan i planerings- och programverksamhet, delsrationalisering och ekonomiska besparingar närmare bör utredas. I likhet med anser Svenska attmöjligheterna att skapa ett gemensamt serviceorgan för vissa tekniskafunktioner bör utredas av de tre R-en i samråd med det nya . Dennauppfattning delas också av som dock påpekar attden föratsättning för samarbete som hgger i gemensamma lokaler förefaller attsaknas genom att institutet fått sin lokalfråga löst. är skeptiskt mot tanken på serviceorgan. Ett ökat samarbete och en samlokalisering avregionintendenter skulle enligt kunna ge storafördelar, inte minst beträffande gemensam projektplanering, distribution och iviss mån information. Åsikten att de tre organens olika karaktär och de någotolika regelsystemen försvårat samarbetet dem emellan delas inte av Svenskariksteatern, som bestämt avstyrker en omvandhng av sin karaktär äv ideellförening. Svenska har inget emot att samarbetet markerasgenom någon regional representation i den centrala styrelsen i enlighet medkulturrådets tankegångar, men anser att den nuvarande uppbyggnaden ären betydligt mer effektiv samarbetsform än den som rådet syftar biträder i princip förslaget att de regionalaorganen blir representerade i de tre R-ens styrelser eller att referensgruppermed representanter för ledningarna för länsinstitutionerna inrättas. Teater-och musikrådet anser sådana referensgrupper med representanter för länsinstitutionernavärdefulla. Utredningen,som bl. a. behandlat frågan om Operans företagsform anser attaktiebolagsformen är den lämpligaste. Denna företagsform erbjuder mederforderlig rörelsefrihet de största garantierna för stabilitet i ekonomisktavseende. Nuvarande ägareförhåUanden har dock medfört att bolagsstämman intekunnat fungera på ett tUlfredsställande sätt. Därför bör det nuvarande bolagetöverlåta verksamheten till ett nytt statligt aktiebolag. mellan staten och Operan skall bolaget ha en t e a t er -chef. F. n. ärteaterchefen och bolagets verkställande direktör samma person. Även ifortsättningen bör så vara fallet. Önskemåletom ett ökat publikinflytande över verksamheten vid Operan kan tUlgodoses genomatt en del av de samhällsägda aktierna förs över på publikorganisation (typSkådebanan) eller stödförening. En del av aktierna bör kunna läggas ut påandra intressenter. 9.5 Remissyttrandenöver operautredningens betänkande Deflesta av de remissinstanser som yttrat sig i fråga om operautredningensställningstagande beträffande företagsformen delar utredningens uppfattning.Hit hör kammarkollegiet, statskontoret, RRV, i ,. Operan, Dramatiska teatern ochSkådebcman. anför som skäl att aktiebolagsformen innebär enansvars- och insynsreglering som stiftelseformen saknar. Teater-och musikrådet ansluter sig i princip till uppfattning om attstiftelseformen är att föredra i detta sammanhang. I avvaktan på utredning omstiftelseformen bör Operan tills vidare drivas i form av ett aktiebolag därstaten äger samthga aktier. Kulturrådetfinner ingen anledning att frångå sin i Ny kulturpolitik redovisade ståndpunkt,även om den ombildning av bolaget som utredningen föreslär otvivelaktigtskulle eliminera vissa av de nackdelar som gäller Operans nuvarandeorganisation. Stiftelseformen torde emellertid kunna ge ytterligare fördelar.Under alla omständigheter bör den föreslagna utredningen omorganisationsformer på kulturområdet avvaktas innan någon ställning tas tillfrågan om omorganisation för Operans del. Institutetför rikskonserter anser att varken aktiebolags- eller stiftelse- 1974: 28 93 formenhar nämnvärda fördelar framför den andra. Det är enligt institutet lättare attanpassa ett adekvat regelsystem för ansvarsförhållanden, organisation m.m. tiUstiftelseformen än till aktiebolagsformen och institutet har goda erfarenheterav stiftelseformen. ' Remissinstansernadelar i allmänhet utredningens förslag i fråga om befattningen som chef,nämligen att en och samma person bör vara operachef och verkställande direktör.Till skiUnad från flertalet remissinstanser, som yttrat sig i frågan, anserstatskontoret att den administrativa skickligheten i första hand skall varavägledande vid val av verkställande direktör. Statskontoretfinner operautredningens synpunkter på frågan att nå ökad publikkontakt genomspridning av aktieinnehavet väl värda att pröva. Dramatiskateatern ställer sig mycket tveksam till uppslaget att överföra äganderättentill en del av aktiema till en publikorganisation eller dylikt. En fördelningav aktierna på olika intressenter ligger enligt teatern närmare till hands. Föratt verksamheten vid museerna skall kunna bedrivas inom vidast möjliga ramarbör varje museum äga ett ansenligt mått av självständighet. En centralstyrning av museiväsendets olika institutioner bör sålunda undvikas. Museernasstyrelser har en viktig funktion när det gäller att dra upp riktlinjer förverksamhetens utveckling. Deras främsta uppgift är inte att utöva kontroll utanatt medverka inom de för verksamheten övergripande frågorna. Vid de fåinstitutioner som saknar styrelse bör frågan om att inrätta en sådan tas upptUl behandling. Tillmuseerna bör knytas lekmän med intresse och förståelse för museernas frågor ochmed vilja att ta på sig ansvar för att föra dessa frågor framåt. Styrelsernaför museerna bör därför ha ett betydande lekmannainslag innefattande bl.a.personer med erfarenhet av offentlig verksamhet, fackligt verksamma personer,företrädare för skolan, universiteten och bildningsorganisationerna,företrädare för fackliga organisationer eller branschorganisationer inom defält som berörs av museets arbete samt personer med erfarenhet av vUlkoren förmuseiverksamheten på länsnivå och i kommunerna. Detär önskvärt med viss representation för publiken vid museerna, varför enutveckling av publikorganisationerna bör eftersträvas. Föratt de anställdas initiativ och kapacitet skall komma verksamheten till godofordras en hög grad av delegering av beslutanderätt till olika nivåer.Personalen bör vidare ges representation i styrelsen. Vid de statliga museernabör en styrelseledamot utses efter förslag av per- 1974: 28 94 sonalorganisationernas representanter i företagsnämnden.Även i de enskilda museistyrelserna bör personalrepresentanter kunna utses avvederbörande företagsnämnder. Den fackkunskap en museistyrelse behöver i sitt arbete börtillgodoses främst genom museets egna tjänstemän. Cheferna vid de störrestatliga museerna bör ha ställning som styrelseordförande. Övriga tjänstemänsvarar för föredragningar inför styrelsen. Tjänstemän som deltagit iberedningen av ett ärende skall ha rätt att vara närvarande när beslut fattassamt ha yttrande- och reservationsrätt. Det ansvar och de uppgifter som åläggs styrelsen resp.tjänstemännen bör vara klart angivna och väl definierade. Styrelsens uppgifterbör främst gäUa grundläggande frågor för verksamheten, viktigare organisatoriskafrågor och ärenden om anslagsframställningar. Däremot bör styrelsen intebefatta sig med fackmässiga bedömningar av innehållet i verksamheten. Förslagen från revisorer om ökad kontroll avutställningsverksamheten vid museerna bör inte läggas till grund för ändringari ansvarsfördelningen eller i museernas organisation. Frågan om ansvarighetenför utställningarnas innehåll bör lösas genom ett system, där ansvaret vilar påde befattningshavare som har det allmänna ansvaret för produktionen avifrågavarande utställning. Det bör uppdras åt massmedieutredningen att ävenbehandla de problem som gäller museer och utställningar. 9.7 Remissyttranden över MUS 65:s betänkande Museerna Utredningens förslag att styrelser förmuseiinstitutionerna bör inrättas biträds av statskontoret. ställer sig däremot kritiskt tillförslaget. Enligt museet är den praktiska erfarenheten av styrelser förkulturinstitutioner inte uppmuntrande. Beträffandestyrelsens sammansättning går meningarna isär. Bland de remissinstanser somansluter sig till utredningens åsikt att en lekmannastyrelse är denlämpligaste styrelseformen återfinns , etnografiskamuseet. , i , och . Enparlamentariskt sammansatt styrelse förordas däremot av ,, några kommuner. Stiftelsen ,Stiftelsen . Föreningen och FöreningenSveriges landsantikvarier. Som skäl anförs bl.a. att det finns risk att museetkommer vid sidan av den politiska beslutsprocessen så länge styrelsen saknarpolitisk anknytning. Vidare påpekas att genom den parlamentariskarepresentationen en fast förankring skapas i de anslagsgivande församlingarna. 1974: 28 95 ansluter sig till utredningens förslag attrepresentanter för publikorganisationerna ges ledamotskap i de statligamuseernas styrelse. anser däremot det vara omöjligt attåstadkomma en rättvis publikrepresentation den vägen och förordar i stället attmuseerna använder sig av referensgrupper. Förslaget att även personalen bör ges representation istyrelsen anser de flesta remissinstanserna vara riktigt, däriblandetnografiska museet, , . Stiftelsen ochÖstergötlands och stads museum. Förslaget att cheferna vid de större statliga museerna börha ställning som styrelseordförande avstyrks av flertalet av de remissinstansersom tagit upp saken, däribland statskontoret och . Enligtnationalmuseet bör institutionschefen fungera som styrelsens verkställandeledamot, lämpligen biträdd av museets administrative chef. Kulturrådetframhåller att klarheten beträffande ansvarsfördelningen mellan styrelsen ochchefen kan komma att äventyras. Att varje museum bör äga ett ansenligt mått avsjälvständighet understryks av flertalet remissinstanser, däribland betonar att det är samhällets uppgift att skapa de organisatoriskaramarna och ge ekonomiska resurser för verksamheten. De generella principer somangetts i Ny kulturpolitik bör kunna avse också musei- och utställningsinstitutionernaoch det är enligt av stort värde att komma fram tUl en gemensamgrundsyn på kulturinstitutionerna, som kan slås fast av statsmakterna i sambandmed beslut om nya riktlinjer för kulturpolitiken. Utredningens synpunkter beträffande ansvarigheten för utställningarnasinnehåll vinner flertalet remissinstansers gillande. Således finnerriksantikvarieämbetet och statens historiska museum. Göteborgskommun och det välmotiverat att uppdra åt massmedieutredningen attäven behandla problem som gäller museer och utställningar. , däremot, avstyrker förslaget omtilläggsuppdrag. Enligt utredningens mening lämnar de givna direktiventillräckligt utrymme för att ta upp dessa frågor, om så skulle befinnaslämpligt efter det att enhetliga grundlagsregler åstadkommits för yttrandefriheteni tryckta och därmed jämställda skrifter samt radio-TV och film. 1974: 28 96 10 Teater- och dansinstitutioner Idet följande behandlas verksamheten vid följande teater- och dansinstitutioner,nämligen Operan, Dramatiska teatern, Svenska samt de elvastatsunderstödda teatrarna i , (, Göteborgsstadsteater och Folkteatern), , , , ,, och . Statenhar det fuUa ansvaret för Operan och Dramatiska teatern trots att teatrarna äraktiebolag med privatpersoner som aktieägare. FörhåUandet tUl staten ärreglerat i särskilda avtal. Operan har tiU uppgift att utöva och främjamusikalisk scenkonst genom att uppföra i första hand musikdramatiska verk ochbaletter. Dramatiska teaterns uppgift är att utöva och främja klassisk ochmodern dramatik av både svenskt och utländskt ursprung.