prop · FX0370 · 1974-12-31 00:00:00 — Jag vill emellertid understryka vikten av att abortverksamhetenlikväl kommer att handhas pä sådant sätt att den kvinna som uppfyllerförutsättningarna för abort enligt den nya lagstiftningen alllid kan påräknaatt få ingreppet ulfört utan onödigt dröjsmål, oavsett om det gäller ett tidigiingrepp i öppen vård eller ett ingrepp i så framskridet stadium av graviditetenatt det krävs sluten vård. Frågan om sjukvårdspersonahms skyldighet att medverka vid aborlhar tagits upp av flera remissinstansier, vilka genomgående framhåller viktenav att det tas hänsyn till personalens önskemål att slippa delta i aborlverksamhelen.Enligt 13-15 §§ sjukvårdskungörelsen (1972:676) vilar ansvaret för fördelningenav sjukvårdspersonalens arbete i första hand på klinik- och blockchefer. Viddenna fördelning bör man självfallet inom sjukvården hksom inom arbetslivet i övrigt så långtdet är möjhgt la hänsyn tiU de anställdas intressen och förutsättningar i olikaavseenden. Man bör därför undvika alt till aborlverksamhelen binda sådanpersonal som av exempelvis moraliska eller religiösa skäl har svårt attacceptera sådant arbete. Detta gäller inte minst av hänsyn till denabortsökande kvinnan. Jag vill erinra om att vad jag nu har anfört även kommit tiUuttryck i det tidigare nämnda cirkuläret (MF 1972:59) från medräd och anvisningar rörande tidiga abortingrepp. Några särskildaförfattningsbestämmelser i ämnet anser jag f. n. inte behövliga. Vad sedan gäller frågorna om var och av vem abort skall fåutföras så gäller enligt 6 § lag att ingrepp i allmänhet skall företaspå sjukhus av där anställd läkare. kan dock i enskilda fallmedge alt läkare får utföra abort på annan sjukvårdsinrättning. Kommittén harföreslagit att sådant ingrepp skall företas av läkare och äga rum på allmäntsjukhus eUer annan sjukvårdsinrättning som godkänner. I likhetmed remissinstan.serna och arbetsgruppen ansluter jag mig till förslaget. Genomen sådan föreskrift om var abort skall företas skapas garantier för attingreppen kommer att ske under betryggande former och med tillgång tillerforderliga resurser för t. ex. smärtlindring och behandling av komplUcationeri samband med åtgärden. I princip bör den som är behörig att utöva läkaryrketoch besitter erforderliga kunskaper om abortingrepp också fä utföra sådanåtgärd. I den mån det behövs bör dock få meddela särskUdaföreskrifter om behörighet att utföra abort. En frågasom har väckt viss uppmärksamhet under remissbehandlingen rör rätten för kvinnaatt till samma kostnad få aborl utförd på sjukvårdsinrättning utanför del egna.sjukvårdsområdet. Som skäl härför åberopas bl. a. behovet av sekretesskydd ivissa situationer. Som arbetsgruppen framhåller får denna fråga till en delanses vara reglerad genom det mellan sjukvårdshuvudmännen träffade s. k. utomlänsavtalet,vilket behandlar ekonomiska frågor vid värd av patienter utanför det egnalandstingsområdet. Svenska landstingsförbundets och Svenska kommunförbundets sjukvårdsdelegationsulskottför utomlänsvärd, som har att meddela tillämpningsföreskrifter beträffande utomlänsavtalet,har rekommenderat sjukvårdshuvudmännen att utge ersättningenligt utomlänsavtalet såvitt gäller abort som utförs efter socialstyrelsenstillstånd. Arbetsgruppen förutsätter att utskottet tar upp frågan om enutvidgning av nuvarande bestämmelser när en ny abortlagstiftning genomförs ochatt det därvid särskilt beaktas den abortsökandes behov av skydd för sinpersonliga integritet. Mot denna bakgrund anser jag att inte heller denna fråganu behöver regleras genom särskilda författningsbestämmelser. 1 enlighet rned det anförda har inom justitiedepartementetupprättats förslag till 1. abortlag, 2. lag om ändringi , 3. lag om ändringi lagen (1941:282) om sterilisering. 9 Specialmotivering till framlagda lagförslag 9.1 Förslaget till abortlag 1 denna paragraf anges vilka förutsättningar som måsteföreligga för att abort skall få utföras före utgången av 12:e havandeskapsveckan.Beträffande motiven för de föreslagna bestämmelserna hänvisas till vad jag haranfört i den allmänna motiveringen. Kommitténhar föreslagit att den nya lagstiftningen begränsas till operativaabortingrepp. Utanför lagens tillämpningsområde faller således enligt kommitténp-piller och s. k. spiral, vilka medel i viss utsträckning torde vara verksammaäven efter befruktningen, samt sådana medel vilka är att hänföra under lagen (1967:185)om klinisk prövning av vissa medel för födelsekontroll. Förslaget harkritiserats av några remissinstanser, vilka framhåller att lagenstillämpningsområde har blivit aUtför begränsat. Under lagen bör sålunda enligtdessa remissinstansers mening även falla aborter som utförs genom åtgärdervilka inte brukar betecknas som operationer, t. ex. injektioner av läkemedel. 1några remissyttranden föresläs att även aborter som framkallas genom användandeav farmaceutiska preparat bör omfattas av lagen. Jag delar uppfattningen attden av kommittén föreslagna lagstiftningen har fått en aUtför begränsad räckvidd.1 princip bör varje framkallad abort oberoende av hur den utförs omfattas avlagstiftningen. Jag föreslår därför att det i abortlagen uttömmande reglerasunder vUka förutsättningar en kvinna kan få sitt havandeskap avbrutet (abort).Utgångspunkten är häryid att havandeskap föreligger aUtifrån befruktningen. Med en sådan utformning av lagstiftningen skulle det i ochför sig kunna uppstå viss tvekan huruvida användande av p-piller och spiral kankomma att betraktas som en åtgärd vilken faller under den föreslagna lagen. har framhållit anses t. n. straffbestämmelser omfosterfördrivning inte tillämpliga när graviditetens förlopp hindras rned dessamedel. Mot bakgrund härav och dä nu tillgängliga p-piller och spiraler medhänsyn till såväl användningssätt som tidigare behandling även i andralagstiftningssammanhang betraktats som enbart preventivmedel framstår det sornnaturligt att även i fpftsättningen låta dem falla utanför abortlagstiftningen. Några särskildalagregler härom finner jag inte erforderliga. Som jag har nämnt tidigare pågår kliniska försök för attfå fram födelsekontrollerande medel, vilka skall hindra äggets vidareutvecklingefter befruktningen. Försöken bedrivs här i landet med stöd av den nämndalagen . Eftersom det i dessa faU är fråga om medel som direkt tarsikte på förloppet efter befruktningen synes en användning av dem i principböra jämställas med ett abortingrepp. Ä andra sidan kan bl. a. det förhållandetatt det här är fråga om farmaceutiska preparat åberopas som skäl för attanvändningen av medlen såsom kommittén har föreslagit bör regleras i annanordning än i abortlagstiftningen. Medel av detta slag är emellertid såvitt käntännu inle tillräckligt prövade för att tas i allmänt bruk här i landet och detkan inle heller med säkerhet bedömas när utvecklingen har nått sä långt. Någrasäkra uppgifter om vilka födelsekontrollerande egenskaper medlen kommer alt haoch i vilka stadier av graviditeten de kommer att kunna användas föreliggerinte. Mot denna bakgrund anser jag det vara för tidigi alt redan i nuföreliggande lagstiftningsärende ta ställning till om det finns anledning attbehandla dessa medel annorlunda än övriga abortmetoder. Detta innebär att i denmån sådana medel skall kunna få komma till praktisk användning i vårt land iannat sammanhang än som regleras av lag om klinisk prövning av vissamedel för födelsekontroll sä får detta ske endast under de förutsättningar somanges i den föreslagna abortlagen. Detta innebär också all om fråga om ändringi detta hänseende skulle komma upp, så får denna fråga underställasriksdagens prövning. Enligt 3 § lag kan abort företas utan att kvinnansjälv har begärt det, om kvinnan på grund av rubbad själsverksamhet saknarförmåga att lämna giltigt samtycke till åtgärden. Kommittén konstaterar attbestämmelsen inte tillämpas längre och föreslår att den avskaffas. Jag delarkommitténs uppfattning att det från humanitär synpunkt numera inte kan godtasatt abort får utföras utan kvinnans samtycke. Jag föreslår därför att det somförutsättning för abort i lagen anges att kvinnan har begärt åtgärden. Jag villi detta sammanhang erinra om att vederbörande läkare vid bedömning av frågan omgiltigt samtycke föreligger alltid har möjlighet att vid behov komplettera sinegen medicinska bedömning med utlåtande från någon specialist t. ex. enpsykiater. Frågan i vilken utsträckning en abort som är nödvändig av hänsyntill kvinnans liv eller hälsa får företas utan uttryckligt eller presumeratsamtycke av kvinnan får lösas efter samma principer som gäller för operativaingrepp i allmänhet. Denna paragraf behandlar förutsättningarna för abort efter12:e men före utgången av . Beträffande motiven för de föreslagnabestämmelserna hänvisas till den allmänna motiveringen. En fråga som skall uppmärksammas någol i delta sammanhangär i vilken utsträckning andra personer än kvinnan själv bör höras i ett abortärende.Enligt 5 § lag bör när skäl därtill föreligger vissa personer beredastillfälle yttra sig innan det sker någon prövning av abortförutsättningarna.Delta gäller det väntade barnets fader samt, om kvinnan är , den somhar vårdnaden om henne, förmyndaren om hon är omyndigförklarad, hennes man omhon är gift samt i faU då hon är intagen på allmän anstalt dennas läkare ochföreståndare. 1 övrigt får yttrande inte inhämtas utan kvinnans medgivande.Enligt kommittén bör de uppgifter som kvinnan själv är beredd alt lämna tUlkurator eller läkare om sin situation utgöra en tillfredsställande utredning. 1några remissyttranden har föreslagils all det väntade barnets fader ochföräldrarna till underårig kvinna i princip bör höras i abortärenden. Som jag har framhållit tidigare får det förhållandet attden föreslagna lagstiftningen i stor utsträckning bygger på att kvinnansställningstagande skall ha avgörande betydelse i abortärendet inle tolkas såalt del ansvar som följer med en graviditet skall bäras av kvinnan ensam.Kvinnans beslut i abortfrågan bör naturiigtvis i så stor utsträckning som delär möjligt grundas på gemensamma överväganden av henne och i första hand detväntade barnets fader. kan även föräldrar och andra närståendelämna kvinnan eti: värdefullt bistånd och stöd. I de fall kvinnan ocksåutnyttjar den möjlighet till aborlrådgivning som samhället ställer till hennesförfogande, kan det därför framstå som naturligt att man kommer överens om attbesöka kurator tillsammans för att på detta sätl få en så aUsidig belysning avfrågan som möjligt. Kvinnan bör upplysas om möjligheten för henne att la medsig närslående redan när hon första gången tar kontakt rnedrådgivningsverksamheten. När detsedan gäller hörande av andra än kvinnan som ett led i läkarens och, vid abortefter , kuratoms utredning av förutsättningarna för abort framgårdel av kommitténs betänkande alt tillämpningen av de nuvarande reglerna omhörande av annan än kvinnan själv skiftar ganska mycket. Ällmänt tilliimpas denprincipen att kurator söker kontakt med utomstående endast om kvinnan samtyckertill det. Det torde dock förekomma att mannen samt föräldrarna till ungakvinnor kontaktas även mol kvinnans \'ilja. Del skall inle bestridas att delmånga gånger kan vara värdefullt att även andra än kvinnan hörs i ettabortärende, eftersom man härigenom kan få en fylligare och mera nyanserad bildav kvinnan och hennes situation. Enligt min mening bör det därför normalt ingåsom ett led i elt abortärende att man med kvinnan lar upp frågan huruvidafadern liU det väntade barnet och, när kvinnan är omyndig, hennes föräldrar (vårdnadshavare,förmyndare) bör kontaktas i ärendet. Ställer kvinnan sig därvid positiv till ensådan kontakt kan del i vart fall vid aborl efler I2:e veckan finnas skäl gedessa personer tillfälle att yttra sig, om det kan ske ulan tidsutdräkt ochandra olägenheter av betydelse. Frågan om hörande av andra personer än de nunämnda bör tas upp med kvinnan endast när utredningen ger vid handen att en sädan kontakt skulle kunna vara av särskildbetydelse för läkarens ställningstagande i abortfrågan. Jag delar emellertidkommitténs uppfattning att det inte bör förekomma att någon hörs i ettabortärende utan att kvinnan har lämnat sitt medgivande tUl det. En sådanordning är enligt min mening nödvändig bl. a. av sekretesskäl. Den kvinna somvänder sig till läkare med anledning av inträffad graviditet skall kunna litapå att uppgifter om hennes situation inte förs vidare utan hennes samtycke. Enannan ståndpunkt skulle enligt min mening kunna medföra risk för att kvinnanväljer att utföra aborl på Ulegal väg för att därigenom slippa de ölägenhetersom hon finner vara förenade med att andra personer måste höras under detabortförfarande som samhället stäUer till hennes förfogande. En utveckling isådan riktning måste ovillkorligen förhindras. När det i övrigt gäller densärskilda utredning som normalt skall föregå abort efter 12re veckan bör det enliglvad jag har anfört i den allmänna motiveringen ankomma på attutfärda närmare anvisningar om dess innehåll och omfattning. Det är därvidviktigt att anvisningarna ges en sådan utformning att det blir möjligt för densom svarar för utredningsförfarandet att anpassa handläggningen efteromständigheterna i det enskilda fallet. 1 denna paragraf behandlas aborl efter utgången av I8:eveckan. Sådan åtgärd får vidtas endast efter särskilt tillstånd avsocialstyrelsen. Tillstånd till abort får lämnas endast om det föreliggersynnerliga skäl för åtgärden och det inte finns skäl anta att fostret ärlivsdugligt. Vad detta innebär har jag närmare utvecklat i den allmännamotiveringen. Det bör ankomma på alt närmare ange vilkenutredning som i dessa fall behöver föregå prövningen och vad som i övrigt skalliakttas vid abortansökan. Vad jag har anfört under 2 § angående hörande avannan än kvinnan själv gäUer även vid utredning i fall enligt förevarandeparagraf. Denna paragraf innehåller bestämmelser för det fall kvinnavägras abort före utgången av 18:e havandeskapsveckan. 1 sådant fall skallfrågan underställas prövning. Läkaren är skyldigatt vidta sådan åtgärd utan särskild begäran av kvinnan. Bestämmelsen tar i första hand sikte på det fallet attläkaren har funnit att det föreligger sådana medicinska kontraindikationer attåtgärden inte får utföras. Situationen kan emellertid ibland också tänkas varasådan att läkaren inte anser sig kunna avgöra abortfrågan själv, t. ex. därföratt bedömningen av kontraindikationer fordrar sakkunskap som han inte besittereller kan få tillgång till pä del lokala planet eller därför att kvinnan vägrarmedverka i den omfattning som läkaren finner nödvändig. Paragrafen kan vidarekomma att tillämpas i fall då läkaren är osäker om 1 saml Nr 70. kvinnan har lämnat ett gUtigt samtycke till åtgärden ellerom han misstänker att 18-veckorsgränsen har överskridits. Finner läkaren däremot v:id undersökningen av kvinnanutrett att 18-veckorsgränsen har passerats är denna paragraf inte tillämplig.Ärendet skall då behandlas enligt 3 §, vilket bl. a. innebär att kvinnan självskall ansöka om abort hos . Det förutsätts givetvis att kvinnani sådant fall av läkaren underräl:las om sina möjligheter att ta upp frågan isocialstyrelsen och får den hjälp hon behöver för att inge ansökan om tillståndtill abort. Kommittén har föreslagit att rätt till abortoperationskall föreligga endast för kvinna som är berättigad till vård enligtsjukvårdslagen. 3 § nämnda lag är sjukvårdshuvudman skyldig att ombesörjavård för den som är bosatt inom .sjukvårdsområdet sarnt för den som vistas inom området utan att vara bosatt där, om vederbörande är i behov av omedelbar vård. 1 denna bestämmelse görs inte någon skillnad mellan svenska och utländska medborgare. 1 fråga om svenska medborgare som inte är bosatta här i landet framhåller kommittén att det beträffande deras vård har träffats särskilda överenskommelser mellan sjukvårdshu vudmännen. Förslaget har inte mött någon erinran under remissbehand lingen. Enligt min mening bör det komma till direkt uttryck ilagtexten att abort som regel får utföras endast om kvinnan är svenskmedborgare eller bosatt i riket. Bosättningsbegreppet bör som kommittén harföreslagit tolkas i överensstämmelse med motsvarande uttryck i I kap. 3 § lagen(1962:381) om allmän försäkring. För att bosättning i landet skall ansesföreligga torde sålunda normalK fordras att kvinnan vistas här stadigvarandeeller att hon har för avsikt att stanna här . Emellertid kan det tänkas fall när det fi-amstår sornrimligt att även utländsk kvinna som inte är bosatt här i landet skall kunna fåabort på svensk sjukvårdsinrättning. De fall jag närmast tänker på är när detföreligger medicinska skäl för abortingrepp, dvs. aborten är nödvändig för atträdda kvinnans liv eller hälsa, samt när kvinnan i något avseende har så näraanknytning till landet att hon skäligen bör kunna få abort i samma utsträckningsom svenska kvinnor. 1 paragrafen har därför tagits in en bestämmelse om attsocialstyrelsen när särskilda skäl talar för det kan lämna utländsk kvinna sominte är bosatt i tillstånd till abort. Sådan abort följer samma reglersom i övrigt gäller för abortingrepp. Frågan huruvida rekvisitet om medborgarskap ellerbosättning är uppfyllt avgörs i abortärende enligt I eller 2 § av läkaren.Finner denne att det föreligger hinder mot ingrepp på den grund att kvinnaninte är svensk medborgare och inte heller bosatt här i landet, skall fråganenligt 4 §underställas prövning. Paragrafens andra stycke innehåller bestämmelser om vemsom fär utföra abort och var sådant ingrepp skall ske. Reglerna har behandlatsi den allmänna motiveringen. Vem som är behörig att utöva läkaryrket framgår avlagen (1960:408) om behörighet att utöva läkaryrket. Förutsättningarna för abort är enligt den föreslagna lageni princip oberoende av vilket skäl kvinnan har för åtgärden. Föreliggermedicinska skäl för abort kan det emellertid som jag har anfört i den allmännamotiveringen inträffa att tillstånd tUl åtgärden bör lämnas utan hinder avbestämmelsen i 3 § andra stycket om förbud mot abort när det föreligger skälanta att fostret är livsdugligt. En bestämmelse härom har tagits in i förstastycket av denna paragraf. Vidare kan det inträffa att ett iakttagande avbestämmelserna i 3 eller 5 § om tillstånd eller om platsen föringrepp skulle medföra en tidsförlust som innebär en allvarlig risk förkvinnans liv eller hälsa. 1 sådant fall torde redan enligt reglerna i 24 kap. 4§ om straffrihet på grund av nöd följa att ingreppet får företasav läkare utan att de nämnda bestämmelserna följs. Även om frånvaron aven särskild regel för nödsituationer pä grund härav inte kan väntas medföranågon mera påtaglig olägenhet, anser jag att det i enlighet med vad som gäller f.n. av tydlighetsskäl bör tas in en sådan bestämmelse i den föreslagna lagen.Regeln har placerats i andra stycket av denna paragraf. Frågan om nödfallföreligger får avgöras av vederbörande läkare enligt vanliga normer för läkareshandlande, dvs. enligt vetenskap och beprövad erfarenhet. Att läkare i fall somavses här kan underlåta att införskaffa utredning enligt 2 § följer redan avinnehållet i den paragrafen. I denna paragraf föreskrivs att talan inte får föras motsocialstyrelsens beslut i ärende om tillstånd till abort. Härmed avses såvälbeslut enligt 3 §, 5 § första stycket och 6 § som beslut i ärende som hänskjutitstill styrelsen enligt 4 §. I övrigt kan däremot talan fullföljas motsocialstyrelsens beslut enligt bestämmelserna i 18 § aUmänna verksstadgan(1965:600). 1 denna paragraf föreskrivs tystnadsplikt i fråga omenskildas personliga förhållanden som någon har fått kännedom om i samband medabortärende. Såväl uppsåtlig som oaktsam överträdelse av bestämmelsen är belagdrned straff. Om målsäganden inte anger brottet till åtal får åtal väckas endastnär det är påkallat frän allmän synpunkt. Denna paragraf innehåller straffbestämmelser för det fallannan än den som är behörig att utöva läkaryrket utför aborl. Sådan gärningbenämns illegal abort. Den brottsliga gärningen består i att uppsåtligen utföraabort på annan. Att utföra abort innebär att avbryta elt pågående havandeskap.Förelåg inte havandeskap eller var havandeskapet redan avbrutet, dvs. var fostretredan dött när handlingen företogs, kan ansvar för illegal abort inte inträda.Straffbestämmelsen omfattar alla former av uppsåtligt avbrytande avhavandeskap. Den brottsliga gärningen är ujipdelad på två svårhetsgrader.Straffskalan har utformats i överensstämmelse med kommitténs förslag, somlämnats utan erinran av remissiinstanserna. Frågan huruvida den som utförillegal abort även ådrar sig straff enligt bestämmelserna i 3 kap. brottsbalkenom brott mot liv och hälsa får bedömas enligt allmänna straffrättsligakonkurrensregler. Det ligger i sakens natur att kvinnan själv inte kanstraffas för anstiftan eller medhjälp till illegal abort, som utförs på henne. 1 denna paragraf föreskrivs att läkare som uppsåtligenåsidosätter föreskrift i 4 § eller, om inte annat följer av 6 § andra stycket,i 3 eller 5 § skall dömas till böter eller fängelse . Av oaktsamheteller annorledes i strid med vetenskap och beprövad erfarenhet företagnahandlingar kan vid abort liksom vid annan medicinsk behandling beivras enligt10 § allmänna läkarinstruktionen (1963:341). Den nya lagstiftningen bör träda i kraft den I januari1975. Jag vill i detta sammanhang erinra om att i prop. 1974:44föreslås att myndighetsåldern och därmed den övre gränsen för vårdnad enligt föräldrabalkensänks från 20 tiU . 1 5 § lag finns en bestämmelse om att, närkvinnan är , den som har vårdnaden om henne skall beredas tillfälletill yttrande, om skäl är därtUl. Ändringarna i fråga om åldersgränserna föreslåsträda i kraft den . Jag finner inte skäl att förestå någon ändringav nämnda bestämmelse lag för den tid därefter som lagen kommer attalltjämt vara i kraft. Genomförs förslaget om sänkning av åldersgränserna,kommer det självfallet inte att finnas någon vårdnadshavare som kan höras, närkvinnan har fyllt . 9.2 Förslagen tiU lagändringar De föreslagna ändringarna i föranleds avförslaget att slopa straffhotet mot kvinnan och att överföra erforderligastraffbestämmelser till abortlagen. Beträffande motiven härför hänvisas tillallmänna motiveringen. Ändringarna i steriliseringslagen är av rent redaktionellnatur. Jag hemställer att Kungl. Majrt i en gemensam propositiondels föreslår att antaga inom upprättadeförslag till 1. abortlag, 2. lag om ändringi brolisbalken, 3. lag om ändringi lagen (1941:282) orn sterilisering, dels förelägger de förslag som framgår avbilagda utdrag av statsrådsprotokollet över socialärenden (bilaga A). Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmandeav statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Kungl. Höghet Regentenalt liU skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till dellaprotokoll utvisar. Utdrag av protokollet över socialärenden, hållet införHans Kungl. Höghet Regenten i statsrådet . Närvarande: statsministern , ministern för utrikesärendena , statsråden , , , ,, , , , , , , , . Chefen för , statsrådet ,anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga omvissa abortförebyggande åtgärder m. m. och anför. 1 anslutning till det förslag orn ny abortlagstiftning m. m.,som chefen för anmält tidigare denna dag, vill jag nu taupp frågan om åtgärder inom verksamhetsområde för att påolika sätt förebygga oönskade graviditeter och därmed allmänt minska behovet avaborter. Jag avser därvid att föreslå kraftiga insatser för att förstärkapreventivmedelsrådgivningen och minska den enskildes kostnader förpreventivmedel. I samband härmed kommer jag att ta upp frågan om aborti'ådgivningensframtida utformning. Jag kommer vidare att lägga fram förslag om ökade insatserför information om familjeplanering. Min framställning kommer att i huvudsak bygga på detmaterial som sammanställts av arbetsgrupp i abortfrågan. 2 Gällande ordning m. ni. 2.1 Vissa bestämmelser inom sjukförsäkringen m. m. Enligt 2 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL)utgår sjukvårdsersättning för bl. a. läkarvård vid sjukdom och vid förlossningenligt av Kungl.