prop · FX03150 · 1974-12-31 00:00:00 — En sådan samlad översyn är motiverad främst för attge en bild av vilka uppgifter som samhällsorganen med nuvarande perspektiv påbostadsförsörjningsproblemen bör ägna sig ål i första hand samt vilkenuppgiftsfördelning mellan olika berörda organ som medför de gynnsammaste förutsättningarnaatl genomföra dessa uppgifter. Enligt min mening finns det goda skäl för all dencentrala bostadsmyn-dighelens verksamhet borde få en mera aktiv inriktning änden har . Exempel på uppgifler som i rådande situation på bostadsmarknadenter sig angelägna är t. ex. atl främja konsumentupplysning och varudeklarationi fråga om bosläder, att ge information om mönslerplaner och mönsterprojekt,alt informera småhusköpare om finansiering, upphandling och kontraktsfrågor,alt upplysa om bostadstilläggen och andra former av bostadsstöd, alt ge rådoch informalion i upphandlingsfrågor, alt utveckla underlag för atl utarbetaprogram, infordra anbud och värdera anbud, att följa försöken atl utvecklaformer för en vidgad boendedemokrati saml att stödja experimentverksamhet inombostadsbyggandel och utvecklingsprojekt inom serviceområdet. En översyn börbl.a. klarlägga de organisatoriska förutsällningarna för all sådana uppgifterskall kunna ulföras av de bostadspolitiska myndigheterna på etl mera aktivtoch verksamt sätt. Jag kommer senare denna dag att anmäla frågan omtillkallande av en sakkunnig för atl göra en sådan översyn. 1 saml Nr 150 10,2Bostadsbyggandets inriktning och omfattning Jag har i stora drag redogjort förbostadsförsörjningens utveckling och därvid kunnatkonstatera all betydande förbättringar i olika avseenden härsken. Många orterhade en besvärande bostadsbrist främst lill följd av denstarka omfiyllningen inom landet. Därtill kom atl befolkningen växte i relativtsnabb takt, bl, a. genom en omlätlande immigration. Den gynnsamma ekonomiskautvecklingen ledde vidare till en ökad hushållsbildning och föranleddeönskemål om förbättrad bostadsstandard, vilket ytterligare ökade trycket på bostadsmarknaden,Mol denna bakgrund blev det ett huvudmål för bosladspolitiken all främjabostadsförsörjningen framför allt genom all öka tillgången på bostäder. Med inriktning mot detta bostadspolitiska målavdelade statsmakterna avsevärda resurser i syfte attväsentligl öka bosladsbyggandet, riksdag fastställde sålunda som målför bostadsproduktionen atl 1 miljon nya lägenheter skulle färdigställas underåren 1965-1974. Delta mål har nåtts. Syftet att avveckla bostadsbristen harockså till slor del blivit tillgodosett. Elt av uttrycken för det ändradeförhållandet mellan utbud och efierfrågan på bostäder är förekomslen av ledigalägenheter. Alltjämt återstår emellertid brister som måsle rättas till. Det primära målet för bostadsförsörjningen bör somjag redan nämnt liksom vara att alla invånare skall kunna erbjudastillräckligt slora och välutrustade lägenheter. Detta innebär bl. a. atl deundermåliga egenskaper som utmärker vissa delar av del äldre bostadsbeståndetsuccessivt skall avlägsnas. För att möjliggöra den erforderligabostadsförnyelsen krävs en ersällningsprodukiion av betydande omfattning. Föratt ulrymmessiandarden skall kunna förbättras för de grupper, främstbarnfamiljer, som är trångbodda krävs det också fortsatt byggandeav nya lägenheter. Förbättrade ekonomiska förhållanden kan vidare leda tillökad hushållsbildning, företrädesvis bland yngre personer, och lill eninriktning av bostadsefierfrågan mot höjd utrymmesstandard. Med hänsyn tillatt bostadsbeståndets brister inte ger förutsättningar att tillgodoseönskemålet om en allsidig boendestruktur måste därtill ställas krav påförändringar i lägenhetssammansättningen. Vad jag här pekat på leder till slutsatsen atl enfortsatt hög bostadsproduktion är nödvändig. Till frågan om omfattningen avdenna produktion återkommer jag strax. Jag vill emellertid i detla sammanhangstryka under vad jag redan förut anfört, nämligen att de kvantitativaaspekterna på bostadsbyggandet, vilka tidigare starkt betonats, nu i viss månbör stå tillbaka för ett mera kvalitativt betraktelsesätt. Därmed avser jag attökad uppmärksamhel bör ägnas åt bostadsbebyggelsens uiformning och närmiljö -del gäller såväl den befintliga som den planerade bebyggelsen - liksom åtfrågan om bostadsområdenas försörjning med bostadskomplement och service av Med anledning härav kommer jag i det följande att föreslå vissa ålgärderi syfie au möjliggöra förbättringar i nämnda hänseenden inom i första hand deredan byggda bostadsområdena. Jag går härefier över lill boende- ochbostadsfinansieringsutredningarnas bedömningarav del framtida bostadsbyggandet.Utredningarna har ingående studerat nuvarande förhållanden ochutvecklingstendenser och mot bakgrund därav lämnat förslag och synpunkter ifråga om bostadsbyggandets inriktning och omfattning saml förändringar av detbefintliga bostadsbeståndet. Utredningarna har funnit atl den nuvarandeinriktningen av bosladsbyggandet ger anledning lill oro. Det byggs i dagmyckel få lägenheter i fierfamiljshus som är större än tre rum och kök ochknappast några lägenheter i småhus, som är mindre än fyra rum och kök. Därtillkommer all fierfamiljshusbyggandel har gått tillbaka krafiigt, somsmåhusbyggandet har ökat. Denna inriktning av nyproduktionen samt detförhållandet all småhusen resp. fierfamiljshusen koncentreras till skildaområden medför enligt utredningarna automatiskt en uppdelning områdesvis avhushållen efter storiek och därmed också i viss mån efter de boendes ålder.Genom att småhusen ägs av den boende och lägenheterna iflerfamiljshusen upplåts med hyres- eller bostadsrätt har olikheterna iekonomiska villkor mellan besittningsformerna medföri alt en sådan uppdelningkommii atl ske också efter inkomst. Denna tendens har förstärkts av attbyggandet sker i stora enheter. Utvecklingen molverkar på så sätt en socialtönskvärd allsidig hushålls- och boendestruktur i våra bostadsområden. Tendenserna till en skiktning av de boendeområdesvis måste motverkas, anser utredningarna. Delta förutsätter allnyproduktionen görs mera varierad så all lägenheter av olika storlek kanerbjudas inom etl och samma bostadsområde. För att ge alla människor verkligavalmöjligheter bör enligt utredningarnas mening lägenheter av olika sloriekdessutom kunna erbjudas i olika besittningsformer och hustyper. Om man skall kunna få en allsidig boendestruktur ibostadsområdena krävs vidare enligt utredningarna att det befintliga beståndetlill myckel slora delar förändras. Andelen små lägenheter är betydligt slörre iäldre hus, särskilt i sådana från 1930- och 1940-lalet, än i dem som byggtsunder senare år. För att åstadkomma ett mer varierat bosiadsutbud inom de äldreområdena behövs därför enligt utredningarna i betydande omfattning sammanslagningav mindre lägenheter. Flertalet remissinstanser delar utredningarnassynpunkler på följderna av förskjutningen i produktionsinriktningen undersenare år. Därvid framhålls också alt förskjutningen äventyrar möjligheternaalt tillgodose kraven på en förbättrad boendeservice. En blandning av olikahustyper i samma bo- stadsområdebör därför eftersträvas och en mer varierad lägenhelsfördelning åstadkommas ide olika hustyperna. Några remissinstanser finner förskjutningen mot ettökat småhusbyggande helt naturlig med hänsyn lill hushållens preferenser. Detföreligger enligl dessa instanser en uppdämd efterfrågan på småhus som kantillgodoses i nuvarande läge på bostadsmarknaden. Del övervägande antalet remissinstanser instämmer iutredningarnas synpunkter på behovet att öka allsidigheten i hushålls- ochboendesirukturen inom såväl nya som äldre bostadsområden. Innan jag redovisar mina synpunkter på det framtidabostadsbyggandets inriktning vill jag betona all statsmakternas uttalandenbeträffande denna inriktning inte kan ges bindande karaktär i den meningen attfördelningen på olika hustyper, lägenhetstyper etc. närmare faslslälls ikvantitativa termer. Uttalandena skall ses som en vägledning för kommuner ochbostadsföretag, vilka har all beslämma och la ansvaret för bostadsförsörjningenpå de lokala marknaderna. Förutsättningarna för bostadsbyggandet varierar i höggrad mellan olika orter beroende på bl. a. geografisk belägenhet ochortsstoriek. Bostadsbyggandet måste därför inriktas så, att utbudet avlägenheter så nära som möjligt anpassas till del eflerfrågemönster somframträder på orten. Jag delar utredningarnas och remissinstansernasuppfattning atl en skiktning mellan olika befolkningsgrupper måste undvikasoch att en allsidig hushälls- och boendestruktur inom bostadsområdena ärangelägen från både sociala och samhällsekonomiska synpunkter. Denna grundsynbör enligl min mening i hög grad slyra den kommunala planeringen av bostadsförsörjningen. Somjag redan har nämnt kännelecknas de senaste årens bostadsbyggande, framför allli de större tätorterna, av en uppdelning mellan klart avgränsade småhus- resp.fierfamiljshusområden. Det börenligt min mening vara möjligt att gebebyggelsen en betydligt mer varierad utformning i della hänseende. En ökadvariationsrikedom bör eftersträvas även i fråga om lägenhetsfördelningen ochbesiliningsformerna. En utveckling i denna riktning bör således innebära alletl och samma område skall kunna erbjuda viss valmöjlighet mellan småhus som deboende äger, hyr eller innehar med bostadsrätt saml fierfamiljshus, liksom atti såväl småhus som flerfamiljshus skall finnas lägenheter av skilda storlekarNuvarande produktionsinriktning hindrar många människor att fritt väljabostadsform. För de mindre hushållen, vilka ofta består av äldre personer,begränsas möjligheterna atl efierfråga lägenheter i småhus av att dessavanligtvis är alllför stora för deras behov. A andra sidan är de störrehushållen nästan uteslutande hänvisade till småhusmarknaden för an kunnatillgodose sill behov av bostadsutrymme. Dessa förhållanden gör dei till enviktig uppgifi all öka de boendes valfrihet. Sirävanall öka allsidighelen i bostadsutbudet är, som jag redan har nämnt. angelägeninte bara från social synpunkt - för att motverka segregationen i boendel ochden därav följande skiktningen av befolkningen också i förskolor, skolor,fritidslokaler m. m, - utan även samhällsekonomiskt setl. Uppdelningen pårenodlade flerfamiljshus- resp. småhusområden och på områden med storensidighet i lägenhetssammansättningen försvårar och fördyrar områdenasförsörjning med service av olika slag, t. ex. skolor och daghem. Från kanskefrämst kommunalekonomiska utgångspunkter är del önskvärt alt serviceutbudethålls samman i möjlig mån. Endast härigenom kan lörutsäitningar ges för enkvalitativt tillfredsställande service åt alla som bor inom etl område. Produktionensinriktning på hustyper, besittningsformer och lägenhets-typer styrs iväsentlig grad av de olika ekonomiska villkoren för byggandet. Som jag redannämnt har jag för avsikt att föreslå ändringar i dessa hänseenden i syfie attskapa slörre ekonomisk likställdhel mellan småhus som bebos av ägaren resp,lägenheter som upplåts med hyres- eller bostadsrätt. Jag kommer också altföreslå all kraven på egen insats skall reduceras för de hushåll som vill skaffasig ett eget småhus. Dessa ändringar av villkoren förbostadsfinansieringen bör göra det möjligt för ett ökal antal hushåll attskaffa sig bostäder som är anpassade lill deras behov och önskemål t. ex.därigenom an även hushåll med svagare ekonomi liksom de mindre hushållen börkunna efierfråga och bo i småhus. För de hushåll som föredrar att disponera ettsmåhus med hyresrätt eller bostadsrätt bör möjligheterna härtill kunna bliväsentligt bättre. Beträffande flerfamiljshusen bör de gynnsammare villkorenkunna medföra en förskjutning i produktionen mol en ökad andel lägenheter medfyra eller flera rum och kök. finner jag i likhet med utredningarna varasärskill angeläget för att tillgodose efterfrågan från de hushåll som av olikaanledningar inle önskar bo i småhus men som har behov av en slor bostad. Endylik förskjutning i fierfamiljshusproduktionen är nödvändig även med hänsynlill den förändring i hushållsstrukturen som kan beräknas ske . Tillskillnad från utvecklingen under 1960-lalet, då antalet hushåll ökade främst iåldersgrupperna under och , dvs. som regel mindre hushåll,lorde ökningen lill slor del komma att gälla,förutom hushåll i åldersgruppen , hushåll med föreståndare i åldern30-4 år, dvs. de som regel förhållandevis stora hushållen med barn. För att ökavalfriheten för dessa grupper krävs en tillräcklig produktion av Sloralägenheter även i fierfamiljshusen och i skilda besiilningsformer. Del räcker emellertid inle med atl nyproduktionenges en annan inriktning än för alt betingelserna attfrämja en allsidig boendestruktur skall bli goda. För detta krävs också storaförändringar i del befintliga bostadsbeståndet, bl.a, i de delar därav, i vilkaandelen smålägenheter är stor. Denödvändiga förändringarna kan ske dels genom rivning och nybygg- nad,dels genom sammanslagning av mindre lägenheter. 1 många bostadsområden är detockså möjligt att förtäta bebyggelsen och därigenom tillföra områdetlägenhetstyper som förekommer i alltför liten utsträckning. Mänga av de små lägenhelerna är också omodernaeller halvmoderna. Utredningarna har i sin studie över hushållsstrukturen påtvå lokala bostadsmarknader funnit att en stor del av dessa lägenheter finnsinsprängda i bostadsområden med en också i övrigt ensidig lägenhetsstruktur.Det torde därför finnas goda förutsättningar alt använda saneringsom ett medel också när del gäller att förändra lägenhelssammansättningen inomell område mol större allsidighet. Somjag har sagt finner jag det angeläget alt på olika sätt stärka deboendes ställning i situationer när förändringar av bostadsbeståndet övervägs.Del är sannolikl alt ett ökat boendeinfiytande i vissa fall kommer att medföraatl man nödgas gå långsammare fram än vad som kan framstå som önskvärt av andraskäl, Mina förslag i det följande kommer dock atl öka möjligheterna allgenomföra förändringar som uppfattas som angelägna av alla berörda parier. Tillangelägna förändringar hör också all skapa goda betingelser för en välfungerande social och kommersiell service för alla dem som bor i etlbostadsområde. Närdet gäller ulrymmessiandarden har jag förut anfört atl vi bör koncentrera oss på all i första hand avveckla dentrångboddhet som forifarande kvarstår enligt den gängse tolkningen av dellabegrepp. Denna avveckling underlättas av att den genomsnittligahushållsslorieken kan beräknas forisätta all minska främst lill följd av enytteriigare ökad hushållsbildning bland yngre grupper. Under förutsättning atlantalet rumsenheter per lägenhet ökar i samma takt som , skulle nuvarande trångboddhet automatisktkunna avvecklas. Om så verkligen kommer att bli fallet är dock till stor del enfråga om hur lägenhetsutbudet kommer atl fördelas bland olika grupper.Trångboddheten är som jag har understrukit ett problem huvudsakligenför hushåll med små ekonomiska resurser eller stor försörjningsbörda. Derasmöjligheter atl höja sin bostadsstandard får därför stärkas genombostadstillägg, kommer att ägna denna fråga stort utrymme isitt fortsatta arbele. Ett ändrat eflerfrågemönster på bostadsmarknadenliksom ändrade ekonomiska villkor för bostadsbyggandel kommer att påverka detframtida bostadsbyggandets inriktning på hustyper och lägenhetstyper. Ävenandra faktorer kan emellertid få belydelse i detta avseende. Bostadsbyggandetsfördelning på t, ex. småhus och fierfamiljshus får i sin tur återverkningar påförhållanden inom andra samhällsområden. Jag avser bl.a, frågan om utvecklingenav den framtida energiförsörjningen i landet, I energiprognosulredningens (EPU) avlämnadebelänkande redovisas all bostadssektorns andel av totalaenergiförbrukning utgör Materialet visar även att förbrukningen per lägenhet är drygt 50 96högre i småhus än i fierfamiljshus. Förklaringen ligger i alt småhusen dels ärstörre, dels har en högre andel ytterytor, EPU har även gjort prognoser om utvecklingen av detframtida energibehovet inom bostadssektorn. Dessa prognoser bygger bl, a. påenberäknad total nyproduktion om 2,5 milj, lägenheter, varav hälfien i småhus,fram , Om man i stället antar alt närmare 2/3 av lägenheternaskulle byggas i fierfamiljshus och drygt 1 /3 i småhus under nämnda period,skulle energibehovet enligt EPU:s beräkningar minska för bostadssektorn. Del råder alltså ett visst motsatsförhållandemellan å ena sidan behovel av hushållning med energi och å andra sidan kravenpå en ökad utrymmesstandard generellt sett och önskemålen om en vidgad småhusproduklion.En bostadspolitik som inriktades på tätorter med ell slori antal lägenheter ifierfamiljshus och få småhus, skulle medföra besparingar i fråga om energi föruppvärmning och transporter. Bostadssektorn kan i della avseende inte betraktasisolerat från samhällel i övrigt. Av slor belydelse för utvecklingen också påbostadsområdet blir den utbyggnad av energitillgångarna som vi har alt räknamed. Denna fråga är f n. föremål för livlig debatt och någon bestämd plan förden framtida energiförbrukningen föreligger inle . Även om vi har att räknamed återhållsamhet beträffande energianvändningen kan detta inte få vara utslagsgivandevid bestämmande av den framtida bostadsproduktionens inriktning på hustyperoch lägenhetstyper. Om energisynpunkler skulle få styra bostadspolitikenriskerar man att strävandena atl förbällra boendeförhållandena och attsuccessivt öka utrymmesstandarden skulle bromsas. Skulle detta ändå bli falletär del angeläget att grupper med klart efiersatta bostadsbehov främst får sinaönskemål tillgodosedda. Vissa ålgärder i ener-gibegränsande syfie kan dockvidtagas utan all bostadspolitikens mål äventyras. De bostadspolitiska medlenbör utformas så att de stimulerar lill ener-gibegränsande syfie kan dock vidtasutan att bostadspolitikens mål även-byggnadslekniska forskningen bör kunna gevägledning härvidlag, I anslutning härtill vill jag erinra om de åtgärdersom statsmakterna vidtagit under innevarande år inom här berörda område ochsom innebär atl statliga lån och bidrag kan utgå för energibesparandeinvesteringar inom bl, a, det befintliga bostadsbeståndet. Jag avser att anmälafrågan om anvisning av ytteriigare medel för sådana ändamål på lilläggsstat riksslaten för /75, Jag går härefier över till frågan ombostadsbyggandets framlida omfattning och saneringsverksamheien, Boende-och bostadsfinansieringsutredningarnakonstaterar atl det är nödvändigt med ett fortsatt högt bostadsbyggande, om debosladssociala ambitionerna skall kunna upprätthållas. Den påtagligaminskningen i nypro- duklionenunder senare år finner utredningarna därför oroande, även om en viss nedgång iförhållande lill åren kring 1970 är naturlig, I boendeutredningens belänkande Bosläder 1974-76redovisas en kalkyl avseende bosladsbyggnadsbehov och förulsäiiningar förbyggande under 1970-lalet. En viktig utgångspunkt för bedömningarna äratl allalägenheter i de sämre kvalitetsklasserna förutsätts bli moderniserade under entioårsperiod. I övrigt baseras beräkningarna på anlaganden om befolkningsutveckling,hushållsbildning, rivningsverksamhel m. m. Enligt dessa kalkyler uppgår behovet av nybyggnadtill 90 000-100 000 lägenheter under återstoden av 1970-talel. Detförutsätts därvid att ombyggnadsverksamhelen härutöver skall ge etlnettotillskott av 25 000-30 000 moderna lägenheter . Ulredningen finner emellertid atl den akluellaefterfrågan och rörutsättningarna för produktionen inte möjliggör en så slorproduktion på kort sikl. En produktionsnivå på 70 000-80 000 lägenheter per årde närmaste åren bedöms som mer sannolik. Boende- och bostadsfinansieringsutredningarnakonstaterar i sitt huvudbetänkande att vissa förutsältningar för bostadsproduktionenhar ändrats. Befolkningstillväxten bedöms t, ex, bli svagare än vad somtidigare antagils, vilket innebär alt del genomsnittliga netiotillskottel avhushåll minskar. Flertaletremissinslanser instämmer i utredningarnas mening att ett fortsatt höglbostadsbyggande är nödvändigt för att undanröja kvarstående brister i fråga omlägenheternas utrustning och för att höja hushållens ulrymmesstandard. Någrainstanser ullalar dock slor tveksamhet beträffande sannolikheten för allnyproduktionen kommer upp till den angivna nivån på 90 000 lägenheter per åroch menar det vara realistiskt att utredningarna i sill huvudbetänkande harantagit en lägre bostadsproduktion . Fleraremissinslanser belönar den osäkerhet som med nödvändighet måsle omgärdaprognoser av den art utredningarna presenterar. Föregen del vill jag instämma med remissinstanserna all alla beräkningar som görsavseende det framtida bostadsbyggandets omfattning måste bli osäkra.Förutsällningarna för beräkningarna går inle all f n. ange med någon slörreprecision. Det gäller exempelvis befolkningsutvecklingen totalt i riket,befolkningens fördelning inom landet, bostadsförnyelsens fördelning på moderniseringoch toialsanering, utvecklingen av inkomsler och boendekostnader m. m. Ändrasnågon eller några av de grundläggande förutsättningarna i mera väsentlig grad,kan prognoserna komma atl variera inom etl brett intervall, Bosladsbyggandetnådde en toppnivå , då nära 110 000 lägenheter per årfärdigställdes. har produktionen minskat väsentligt. För år 1974beräknas sålunda omkring 83 000 lägenheter bli färdigställda. Påbörjandetdetta år väntas komma atl omlätla ca 70 000 lägenheter, varav drygt 60 96 ismåhus. Enligl länsbostadsnämndernas bedömningar av dekommunala bostadsbyggnadsprogrammen uppgår del planerade påbörjandet under programperioden1974-1978 lill 329 000 lägenheter, dvs. i genomsnitt 65 800 lägenheier per år.För de två närmast föregående programomgångarna var motsvarande antal 105 000resp. Den senaste bedömningen visar således på en fortsatt krafiignedgång i nyproduktionen. Jag vill understryka vad jag anfört förut om riskernaför att de bostadspolitiska målen äventyras om bostadsbyggandel underen kommer alt ligga på en mycket låg nivå. Ändradeförutsättningar i olika avseenden - särskilt i fråga om den ekonomiskautvecklingen - kan leda lill atl bristsituationer ånyo uppstår på olikaregionala marknader, Krafiiga kastningar i fråga om bostadsbyggandets volym ärvidare ägnade att framkalla allvarliga sysselsättningsproblem för dem som ärverksamma inom byggnadsbranschen och byggnadsmalerialindustrin eller indirektberoende av dessa näringar. Av här anförda skäl och på grundval avutredningarnas mera långsiktiga bedömningar anser jag - med all reservation försvårigheterna att göra en säker bedömning -att det erforderliga resursutrymmetför bostadsbyggandet bör kunna uppskattas lill 70 000-80000 lägenheter . Med hänsyn till all de kommunalabosladsbyggnadsprogrammen visar en betydligt lägre produktionsnivå under denärmaste åren räknar jag således med atl produktionen senare skall ligga på enhögre nivå. På grund av svårigheterna att göra någon säkrare bedömning avsådana faktorer som den inrikes omfiyttningen, immigrationen,hushållsbildningen etc, är det emelleriid synnerligen svårt atl över huvud angebostadsbyggandets omfattning . Följaktligen får den nuvarandeallmänna bedömningen revideras efier hand som ytterligare underlag härförkommer fram. Jag tar härefter upp frågan om saneringen av delbefintliga beståndet. Det totala beståndet av halvmoderna och omodernalägenheter kan beräknas omfatta inemot 550 000 lägenheter, varav drygt250 000 lägenheter i fierfamiljshus. Detta antal ger etl ungefärligt mått pådet kvarstående saneringsbehovet. Utredningarna sätter upp som etl mål all det sämrebostadsbeståndet skall avvecklas . Många remissinstanserifrågasätler möjligheterna härtill. Elt sådant ambitiöst program finner deskulle kräva bostadspolitiska stödåtgärder av betydande omfattning. Den lakt ivilken saneringen kan genomföras sägs också vara i hög grad beroende avvarierande lekniska och ekonomiska förutsättningar i olika orter. Bostadspolitiken har som jag tidigare nämnt sedanlänge väsenlligen inriktats på att undanröja bostadsbristen genomnyproduktion.