prop · FX03146 · 1974-12-31 00:00:00 — Som framgår av redogörelsen förtillkomsten av vår nuvarande koncessionslagstiftning har en viss förskjutningägt ram.i fråga om de skäl som anförts till stöd för en tillämpning av ettkoncessionssystem. har sålunda den möjlighetkoncessionslagstiftningen ger till kontroll att utvinning sker på sådant sättatt allmänna intressen tillgodoses kommit att framstå som allt viktigare. Ävendet ursprungliga motivet att genomföra en tillfredsställande reglering avförhållandet mellan markägare och industrin har emellertid fortfarande vissbetydelse. Beträffande vissa mineraliska ämnen framstår som angeläget att detallmänna får ett avgörande inflytande över exploateringen. Detta gällersärskilt sådana ämnen som har stor energipolitisk eller samhällspolitiskbetydelse, t. ex. olja, gas och uran. I andra fall kan behovet avsamhällsinflytande över själva exploateringen vara mindre medan det finns ettstarkt intresse även från samhällets synpunkt att råvaruförsörjningen tryggaspå skäliga villkor. Detta gäller framför allt om råvaran är sällsynt eller påannat sätt speciellt förekommande. I fråga om vissa sådana mineraliska ämnenbör avstegkunna göras från kravet på obligatorisk koncession för utvinning omöverenskommelse i ersättningsfrågan kan träffas mellan exploatör ochfastighetsägare. Ett sådant förfarande skulle kunna bli aktuellt t, ex,beträffande mindre fyndigheter som kan tillgodogöras utan nämnvärdrisk för att annat företag skaffar sig koncession. Som framgått av dettidigare har någon mera systematisk genomgång av vilka naturtillgångar som böromfattas av koncessionslagstiftning tidigare inte gjorts. Underremissbehandlingen har förordats att en sådan genomgång görs. Jag kan nämna attjag denna dag i annat sammanhang tagit upp frågan om den långsiktigahushållningen med landets mineralresurser. Av intresse är därvid i vad mån des. k. industrimineralen, varmed avses industriellt utnyttjade mineraliskaämnen utom och mineralbränslen, bör inordnas under koncessionslagstiftningen.Jag förordar emellertid nu endast att den av utredningen föreslagna kretsen avkoncessionspliktiga mineraliska ämnen vidgas med vissa leror. Det måste ansesotillfredsställande att koncession för stenkol måste begäras i sådana fall dåman egentligen vill tillgodogöra sig lera, vilket nu förekommer i många fall.Något nödvändigt geologiskt samband mellan stenkol och eldfasta ellerklinkrande leror finns inte. Utredningsförslaget innebär emellertid ingenändring i det nuvarande förhållandet att olika rättsregler gäller för utvinningav sådana leror beroende på om de förekommer i sammanhang med stenkol ellerinte. Eftersom eldfasta och klinkrande leror i sig är så betydelsefulla att debör kunna tillgodogöras självständigt, är det enligt min mening inte motiveratatt behålla det historiskt betingade kravet på sammanhang med stenkol somförutsättning för koncession. Avgörande bör i stället vara lerornas kvalitetsom sådan. Jag anser att självständig koncession bör kunna meddelas i fråga omsådana leror som genom sin mineralogiska sammansättning uppfyller vissa kravpå eldfasta eller klinkrande' egenskaper. Dessa krav behandlas närmare ispecialmotiveringen. Vad jag förordar medför framför allt att de tidigarenämnda sydsvenska kaolinlerorna utanför stenkolsformationen kommer att omfattasav den minerallag jag nu föreslår. I övrigt torde denna utvidgning avkoncessionsplikten få begränsad praktisk betydelse. Utsiktema att påträffa nyafyndigheter av sådana högkvalitativa leror som här avses bedöms nämligen av dengeologiska sakkunskapen vara små. Enligtnuvarande regler är både rätten att undersöka och rätten att bearbeta demineralfyndigheter som omfattas av stenkolslagen och uranlagen i principberoende av koncession eller undersökningstillstånd. I uranlagen görs dockbetydelsefulla undantag i fråga om rätten att undersöka. Sålunda får markägarenoch i viss utsträckning även t. ex. innehavareav inmutat eller utmålslagt område utföra undersöknmgs-arbete så länge annaninte fått undersökningstillstånd för området i fråga. Utredningen föreslår atträtten att utföra undersökningsarbete regleras efter mönster av uranlagen.Inget krav på myndighets tillstånd uppställs sålunda enligt förslaget för rättatt utföra sådana arbeten. Undersökningskoncession blir därmed aktuellhuvudsakligen i de fall när uppgörelse inte kan träffas med markägaren eller dåsökanden vill säkerställa ensamrätt till undersöknmgsarbete eller få garantierför bearbetningskoncession. Markägaren själv avses enligt förslaget dessutomfå rätt att utan koncession bearbeta annars koricessionspliktiga fyndigheterav stenkol, lera och alunskiffer så länge fyndigheten inte omfattas avkoncession för annan. Somnämnts föreslår utredningen att den nya minerallagen tar upp endastgrundläggande regler om vad koncession skall innehålla. I både stenkolslagenoch uranlagen finns en mängd föreskrifter som i detalj reglerarkoncessionstidens längd, möjlighet till förlängning av koncessionstiden,koncessionsområdes maximistorlek m. m. Utredningen anser att en sådandetaljreglering är föga meningsfull bl. a. med tanke på att antaletkoncessionsärenden väntas bli mycket ringa. bör lämpliga avvägningar i stället ske efter förhandlingar mellankoncessionsmyndigheten och sökanden. Utredningens lagförslag innehållersålunda endast den bestämmelsen att koncession skall avse bestämt område ochbestämd tid. Utredningen anger dock för normalfall vissa riktpunkter i fråga omtid och areal. Utredningenföreslår att koncession skall avse rätt antingen att undersöka eller attbearbeta mineralfyndighet som avses med koncessionen. En sådan uppdelningöverensstämmer med vad som är brukligt i modern koncessionslagstiftning och harlagtekniska fördelar, eftersom olika regler i skilda avseenden niåste gälla förundersökning resp. bearbetning. Enligt utredningen bör undersökningskoncessionkunna förenas med rätt att under vissa förutsättningar få även bearbetningskoncession.Detta förutsätter att sökandens lämplighet att exploatera en fyndighet prövasredan när undersökningskoncession beviljas. Samma myndighet bör därför somregel pröva båda slagen av koncession. Utredningen finner att prövningenlämpligen bör ankomma på Kungl. Maj:t, som dock bör kunna delegerakoncessionsgivningen i enklare typer av ärenden. Hinder avses inte möta motatt meddela bearbetningskoncession utan föregående undersökningskoncession. F.n. regleras förhållandet mellan koncessionerad verksamhet och motstående intresseninte i första hand genom direkta bestämmelser i koncessionslagstiftningen utandärigenom att arbeten för undersökning och bearbetning är underkastade ocksåbestämmelser i annan lagstiftning om användning av mark och vatten, t. ex.vattenlagen (1918: 523), byggnadslagen (1947:385), naturvårdslagen (1964:822)och miljöskyddslagen (1969: 387). I koncessionslagstiftningen finns dockbestäm- melserom s. k. fredade områden där arbete eller under jord inte får äga rumöver huvud eller inte utan särskilt tillstånd, I vissa fall kan ocksåföreskrifter ges i olika avseenden till skydd för motstående intressen.Utredningen föreslår att i fortsättningen en allmän prövning med hänsyn tillmotstående intressen alltid skall göras vid koncessionsgivningen och attdärvid skall kunna meddelas sådana föreskrifter till skydd för allmännaintressen och enskild rätt som anses påkallade. Prövningen avses bli relativtsummarisk och annan lagstiftning om användningen av mark och vatten föreslåsliksom vara fullt tilllämplig på den koncessionerade verksamheten, Ilikhet med vad som hu gäller innehåller förslaget dessutom regler om anvisandeav mark och fredade områden till vilka jag återkommer. Medhänvisning till den betydelse som fyndigheter av de koncessionspliktigamineraliska ämnena kan få för den svenska samhällsekonomin föreslår utredningenatt koncessionsmyndigheten även i övrigt får befogenhet att meddelaföreskrifter i samband med koncessionsgivning i samma utsträckning som enligtkontinentalsockellagen. Härigenom ges möjlighet att meddela dels föreskriftersom syftar till att främja ett rationellt utforskande och tillvaratagande avnaturtillgångarna och dels föreskrifter som väsentligen avser att tillförsäkrastaten visst ekonomiskt utbyte av exploateringen. Enligtsåväl uranlagen som stenkolslagen kan koncession återkallas vid vissa fall avförsummelse från koncessionsinnehavarens sida. Koncession som avser olja, gas,salt, uran och torium kan dessutom återkallas även utan försummelse omsynnerliga skäl föreligger. Detsamma gäller i fråga om tillstånd enligtkontinentalsockellagen. Utredningen förordar att motsvarande möjlighet attåterkalla koncession oberoende av försummelse förs in i minerallagen. Utredningensförslag har i de delar jag nu behandlat i huvudsak godtagits avremissinstanserna. Även jag anser att minerallagen i denna del bör utformasefter de linjer utredningen angivit. För egen del vill jag här ta upp någrafrågor som särskilt berörts under remissbehandlingen. En av dessa ärförhållandet mellan den koncessionerade verksamheten och motstående allmännaoch enskilda intressen. Traditionellt har som en väsentlig fördel medkoncessionssystemet framhållits möjligheterna att i samband med koncessionåstadkomma en skälig, av formella hänsyn obunden avvägning mellangruvintresset och motstående intressen av skilda slag. Även jag anser attföretagets inverkan på motstående intressen är en viktig omständighet attbeakta vid den lämplighetsprövning som sker i varje koncessionsärende. Dettorde dock, som utredningen påpekar, vara förenat med betydande svårigheter attallsidigt och en gång för alla väga gruvintresset i förhållande till motståendeintressen redan då koncession ges. Undersökningskoncession omfattar ofta ettvidsträckt område, där platser för borrning och andra undersökningsarbeteninte kan anges i förväg. Även vid bearbetningskoncession kan det vara svårtatt överblicka verkningarna på motstående intressen. Jag delar utredningensuppfattning att prövningen i detta hänseende vid koncessionsgivningen endastkan bli tämligen allmän och inte slutgiltig. Liksom tidigare börkoncessionerad verksamhet vara underkastad annan lagstiftning om användning avmark och vatten. Tillståndsprövning enligt miljöskyddslagen ellei: vattenlageneller dispens från förordnande om landskapsskydd enligt naturvårdslagen kansåledes komma att krävas för koncessionerad verksamhet. Möjlighet finns t, o,m, att den kan komma att förbjudas eller omöjliggöras. Det torde dock inteuppkomma några större problem förutsatt att koncessionsärendena bereds pålämpligt sätt. I enlighet med vad som redan nu sker avses att ansökningar omkoncession skall kungöras. I ärendenas beredning skall vidare ingå att yttrandeninhämtas från olika myndigheter för en allmän bedömning av frågan omföretagets inverkan på motstående intressen. Några remissinstanser uttryckeroro över att t. ex. naturvårdsintressen inte kommer att bli tillräckligteffektivt bevakade i ärenden som avser undersökningskoncession. Utredningen harnärnligen anfört att remissförfarande inte torde vara påkallat i sammautsträckning vid beredning av sådana ärenden som vid beredning av ärenden om bearbetningskoncession.För egen del vill jag framhålla att i varje koncessionsärende självklart måsteföreligga sådan utredning att en någorlunda realistisk bedömning av företagetsverkningar i olika avseenden kan göras vid beslutstillfället. Det synes dockinte lämpligt med hänsyn till ärendenas varierande beskaffenhet att i lagendetaljreglera hur remissförfarandet skall ske. Som utredningen förutsättertorde det få ankomma på regeringen att meddela närmare föreskrifter omärendenas beredning. Jag vill här beröra ocksåfrågan om återkalldse av koncession under löpande koncessionstid. Någonerinran har inte riktats mot förslaget att koncession skall kunna återkallasvid vissa fall av försummelse från koncessionshavarens sida. Däremot har underremissbehandlingen från några håll riktats kritik mot förslaget att detoberoende av försummelse skall vara möjligt att återkalla koncession, omsynnerliga skäl föreligger. Det har anförts att en sådan regel är ägnad attminska koncessionshavarens trygghet. Jag vill dock erinra om att motsvarandebestämmelser finns i stenkolslagen beträffande salt-, olje- och gasfyndighetersamt i uranlagen och lagen om kontinentalsockeln. Bestämmelserna har motiveratsmed att återkalldse i speciella situationer kan vara försvarlig med hänsyntill de betydande samhällsintressen som kan stå på spel. harunderstrukits att möjligheten att återkalla tiUstånd bör utnyttjas med störstavarsamhet och på sådant sätt att koncessionshavaren inte åsamkas oberättigadförlust. Jag anser i likhet med utredningen attminerallagen undantagsvis bör ge möjlighet att återkalla koncession. Givetvisbör denna möjlighet användas med stor varsamhet. Normalt bör sålundaåterkalldse av tillstånd inte komma i fråga annat än vid allvarliga ellerupprepade överträdelser av tillståndsföreskrifter eller då ett tillstånd inteutnyttjats utan att godtagbara skäl kan anföras därför.Utredningen tar i detta sammanhang också upp frågan om ersättning tillkoncessionshavaren för det fall att koncession återkallas av annan anledningän försummelse från denne. Enligt utredningen innebär de föreslagna reglernaom koncessionsgivning inget hinder mot att koncessionshavaren i koncessionenförbehålls rätt till sådan ersättning. Ett sådant förbehåll finns 1969för OPAB meddelat undersökningstillstånd enligt kontinentalsockellagen. Däremotanser inte utredningens majoritet att en sådan rätt till ersättning börlagfästas. En ledamot av utredningen föreslår emellertid i en särskildreservation att koncessionshavaren skall ha en i lagen angiven rätt tillersättning om koncessionen återkallas utan att han gjort sig skyldig tillförsummelse. Till denna mening har ett tiotal remissinstanser anslutit sig. Föregen del vill jag framhålla följande. Med hänsyn till att återkalldse av koncessionutan försummelse från koncessionshavarens sida kan bh aktuell endast i ytterstfå fall, har frågan om koncessionshavarens rätt till ersättning i sådana fallliten praktisk betydelse för det allmännas del. För den enskilde koncessionshavarentorde däremot en garanti om ersättning vid sådan äterkallelse ha vissbetydelse. Man kan därför räkna med att i samband med ansökningar om koncessionallmänt kommer att begäras förbehåll i koncessionen om rätt till ersättning iförevarande situation, ifall sådan rätt inte fastslås i lagen. Det är svårtatt tänka sig nu avsedda fall av återkalldse, där koncessionshavaren inteskäligen bör gottgöras direkta förluster. Jag förordar därför att koncessionshavareni lagen tillerkänns rätt till skälig ersättning, om koncession återkallas utanatt han gjort sig skyldig till försummelse. 6.4Anvisande av mark m. m. Koncessionenligt stenkolslagen eller uranlagen avser alltid ett visst område. Inom dettahar koncessionshavaren en principiell rätt att undersöka resp, bearbeta sådanfyndighet som omfattas av koncessionen. Koncession medför dock inte rätt förkoncessionshavaren att utan vidare ta i anspråk mark inom koncessionsområdet.Denna mark skall innan arbetet påbörjas anvisas honom av bergmästaren vid ensärskild förrättning och han har därvid inte rätt att få sig anvisad mark ividare mån än han behöver för arbetet . Enligt uranlagen kan mark anvisasäven utanför koncessionsområdet, nämhgen till upplagsplats, för väg m. m. Istenkolslagen föreskrivs att i koncessionen skall utsättas den högsta ytvidd idagen inom koncessionsområdet som får anvisas vid för- rättningenliksom den mark för väg till området som koncessionshavaren får begagna.Förrättning för anvisande av mark äger enligt båda lagarna rum efter ansökanfrån koncessionshavaren och kan sägas motsvara utmålsförrättning enligtgruvlagen. Sökanden får vid förrättningen i allmänhet den mark anvisad som hananser sig behöva. Som huvudregel gäller att koncessionshavaren skall lösa som anvisas, varvid ersättning skall utgå förhöjning. Enligturanlagen fastställs ersättningsbelopp till markägare och andrarättsinnehavare vid förrättningen. Enligt stenkolslagen fastställs däremotersättning för jordlösen på samma sätt som vid expropriation, dvs. Annan ersättning prövas vid tvist av skiljemän ellerdomstol. Förfarandet är väsentligt enklare då innehavare avundersökningstillstånd enligt uranlagen skall ta i anspråk mark för undersökningsarbete.I första hand förutsätts detta ske efter överenskommelse med markägaren ochandra rättsinnehavare. Om sådan överenskommelse inte kan träffas skallbergmästaren efter kallelse på rättsinnehavarna anvisa det område som fåranvändas. Full ersättning men utan förhöjning skall i form av årlig avgiftutgå till markinnehavaren för begagnandet av marken. Tvist om ersättningsbeloppprövas av skiljemän eller domstol. Somjag redan har nämnt finns i både stenkolslagen och uranlagen regler om s. k. fredadeområden som inte alls eller endast efter särskilt medgivande får användas förundersökning eller bearbetning. Reglerna har nära anknytning till gruvlagensregler om inmutningshinder. Utredningenföreslår att den nuvarande ordningen i fråga om anvisande av mark och fredadeområden bibehålls i sina huvuddrag. Reglerna görs enhetliga för samtiigamineraliska ämnen och utformas huvudsakligen efter mönster av uranlagensbestämmelser. Enligt förslaget skall således inte vid koncessionsgivningenbestämmas vilken mark som inom eller utom koncessionsområdet får tas i anspråk.Den summariska prövning med avseende på företagets inverkan på motståendeintressen som äger rum i samband med koncessionsgivningen kan dock föranledaatt redan då föreskrivs t. ex. att arbete ovan jord inte får ske inom visstrakt. Förslagets regler om förfarandet då innehavare av undersökningskoncessionvill ta i anspråk mark för undersökningsarbete överensstämmer med motsvaranderegler enligt uranlagen. När det gäller att ta mark i anspråk för bearbetningskall enligt förslaget såsom tidigare anvisning ske vid bergmästarförrättning.Några avvikelser från uranlagens bestämmelser föreslås dock. Enligt uranlagenfår sålunda fredade områden över huvud inte eller endast efter särskilt medgivandeingå i område som omfattas av undersökningstillstånd eller koncession.Utredningsförslaget innebär att fredad mark får ingå i koncessionsområde mendäremot inte alls eller endast efter särskilt medgivande användas förundersökning eller bearbetning. Vidare föreslår utredningen att sökanden vidbergmästarförrättning skall anvisas den mark han be- gär,om hinder inte möter med hänsyn till reglerna om fredade områden ellerföreskrift i koncessionen. Enligt förslaget har bergmästaren dock möjlighet attundanta område som uppenbarligen inte behövs för gruvdriften eller därmedsammanhängande verksamhet. Förslaget innehåller dessutom en bestämmelse om attmark skall kunna anvisas , högst , varvid koncessionshavareninte skall behöva lösa marken. Utrednuigsförslagetsregler om fredade områden har utformats i nära anslutning till reglerna ominmutningshinder i utredningens förslag till ny gruvlag. som skyddas ärbl. a. område som avsatts till nationalpark eller kyrkogård, område inom vissaavstånd från järnväg, kanal, allmän väg, flygplats eller bostadsbebyggelse samtområde som ingår i fastställd stadsplan eUer byggnadsplan.Fredningsbestämmdserna kompletteras liksom i utredningens förslag till nygravlag med en s. k. reservregel. Denna innebär att Kungl. Maj:t får förordnaom fredande av område även i andra fall än de uttryckligt uppräknade om det kanantas att undersökning eller bearbetning inom området skulle komma att hindraeller avsevärt försvåra sådan förekommande eller planerad verksamhet av markensiom är av väsentlig betydelse från allmän synpunkt. En av utredningensledamöter har reserverat sig mot att en sådan reservregel införs. Utredningenföreslår i motsats till vad som gäller att omständigheter som inträffarefter det att undersökningskoncession meddelats skall kunna medföra attområdet blir fredat. Som skäl för detta anges att det synes föga motiverat attbostadshus, industrianläggningar m. m. som uppförs inom ett kanske mycket stortundersökningsområde skall få sämre skydd mot undersökningsarbete än de somtillkommit före koncessionsgivningen. Förslaget innebär också att förordnandeom fredningsområde enligt reservregeln i fråga om undersökningsarbete skallkunna meddelas med omedelbar verkan. Enligt förslaget skall däremot inteomständigheter som inträffar efter det att bearbetningskoncession meddelatsmedföra hinder för arbete inom koncessionsområdet. Detta överensstämmer medgällande lagstiftning. Utredningen framhåller att det synes naturligt attbibehålla nuvarande regler vid bearbetningskoncession med hänsyn till attkoncessionsområdet då har tämligen begränsad omfattning och att man måste räknamed att betydande delar av detta blir föremål för aktivitet isamband med exploatering. Deregler som utredningen föreslår i fråga om anvisande av mark och om fredadeområden har i huvudsak lämnats utan erinran vid remissbehandlingen.Invändningar mot detaljer i fredningsbestämmdserna förekommer dock från flerahåll. Jag kan också nämna att vissa remissinstanser ifrågasatt behovet av denföreslagna reservregeln. Somjag tidigare nämnt delar jag i stort sett utredningens uppfattning omhur förhållandet mellan koncessionerad verksamhet och motstående enskilda ochallmänna intressen bör regleras. Detta gäller även utredningsförslagets reglerom markanvisning och fredade områden. På några punkter förordar jag dock enannan lösning . Enligtstenkolslagen och uranlagen gäller som huvudregel att mark som anvisas förarbete skaU lösas av koncessionshavaren. En regel av motsvarandeinnebörd finns gruvlag. Utredningen föreslår att detsamma skallgälla enligt minerallagen. Lösen av mark i gruvlagstiftningens mening innebär emellertidinte att inlösaren blir ägare till marken. Han får i stället en speciellbegränsad sakrätt till den anvisade marken. Inlösenförfarandet påverkar intefastighetsbildningen och när koncession upphör återgår marken utan ersättningtill fastighetsägaren. Uttrycket "lösa mark" är enligt min meningoegentligt och kan missförstås. Det har inte använts i det förslag till nygruvlag som förelagts och bör heller inte förekomma i minerallagen.Eftersom nyttjanderätten till marken i här avsedda fall tas i anspråk genom enform av expropriation bör vidare liksom i gruvlagsförslaget ' ersättningsreglernaanknytas till reglerna om ersättning i expropriationslagen. Däri ligger bl. a.att förhöjd ersättning inte bör utgå. Enligt min mening saknas anledning attställa fastighetsägaren i en förmånligare situation vid markupplåtelse till koncessionshavareän vid expropriation. Somnämnts föreslår utredningen att mark skall kunna upplåtas ,högst , och att sådan mark inte skall behöva lösas. Med de av migförordade ersättningsreglerna blir frågan om lösenskyldighet inte aktuell.Enhgt min mening kan möjlighet till tidsbegränsad markanvisning ändå vara avvärde. Jag förordar därför att i minerallagen tas in bestämmelser sommöjliggör sådan anvisning. Jagförordar också att bestämmelserna om markanvisning vid undersökningskoncessionersätts av en regel att bergmästaren vid tvist prövar huruvida hinder motundersökningsarbetet föreligger. Därigenom framgår tydligare att innehavare avundersökningskoncession i princip får använda hela koncessionsområdet för sittarbete i den mån hinder mot detta inte föreligger enligt särskilda regler. Fredningsbestämmdsernabör utformas i överensstämmelse med reglerna om inmutningshinder i detriksdagen förelagda gravlagsförslaget. Detta innebär i förhållande tillutredningsförslaget bl. a. att viss ytterligare bebyggelse skyddas. Dethar från några håll satts ifråga om den s. k. reservregeln behövs. Behovet aven sådan regel kan visserligen framstå som mindre påtagligt i minerallagen äni gruvlagen med tanke på den prövning som avses ske vid koncessionsgivningen.Denna prövning kan dock bara bli summarisk och kan inte inriktas påmarkanvändningen i detalj.