prop · FX03150 · 1974-12-31 00:00:00 — Bl, a, anför atl en fullständigfinansiering i slatlig regi skulle kunna medföra positiva verkningar förkreditpolitiken och kapitalmarknaden. Också kapitalmarknadsutredningen anseralt en fullständig finansiering genom upplåning via statsbudgeten skulle varafördelaktig från fiera synpunkler. Utredningen understryker dock alt den inteär beredd atl ta slutlig ställning till frågan förrän i samband med sinaöverväganden av den svenska kapitalmarknadens långsiktiga utveckling. Ocksåfiera andra remissinstanser, som är i princip positiva till tanken, anser atlytterligare utredningsarbete behövs för att slutlig slällning skall kunna las ifrågan. När det gäller frågan om integrerad finansiering ärfiera remissinslanser tveksamma. a. betonas all denna finansieringsform hargenomgripande och svåröverskådliga konsekvenser. Några remissinslanser pekarockså på möjligheterna atl tillgodose kraven på integrerad finansiering inomramen för nuvarande förhållanden. Bl, a, nämns det system som tillämpas av sparbankernaoch Sparbankernas inteckningsaktiebolag (Spinlab) i sammanhanget. Det innebäri korthet att Spinlab och berörda sparbanker i tagel sluter avtal ombankernas bidrag vid avlyfien. Till tanken på en särskild bosladsbank med egelupplångsansvar inlär många remissinstanser en negativ hållning. Skälet härförär atl den väsentligaste fördelen med fullständig finansiering anses vara attkapitalanskaffningen sker över statsbudgeten, dvs, inom ramen förstalensupplåning i olika former. Den fördelen skulle gå förlorad om en särskildbostadsbank med egel upplåningsansvar inrätlas. Vidare anser många instanseratt vid en eventuell övergång till fullständig finansiering, bostadsstyrelsenoch länsbostadsnämndernapå etl enkelt sätt kan fylla samma funktion som en bosladsbank genom att detstatliga bostadslånet fördjupas lill att omfatta även underiiggande krediler. För egen del vill jag understryka alt det nu inleär möjligt atl ta ställning lill de av boende- ochbostadsfinansieringsutredningarna aktualiserade frågorna. Ytteriigareutredningsarbete och konkretiserade förslag till lösningar är nödvändiga förett ställningslagande. Vidare bör erfarenheterna av fortsatta överenskommelsermot bakgrund av den föreslagna nya k red i t pol i tiska lagstiftningen kunnage ett bättre underiag för framtida ställningstaganden. För del fortsattaarbetet i såväl bosladsfinansieringsulredningen, som bör bedöma frågorna urfrämst bostadspolitisk synvinkel, och kapitalmarknadsutredningen som avnaluriiga skäl kommer att göra sin bedömning från allmänna kreditpoliiiskautgångspunkter, bör remissyttrandena vara av värde och sålunda kunna bidra lillde fortsatta övervägandena i fråga om bostadsbyggandets kreditförsörjning. 10.6Åtgärder för att främja konkurrensen på byggmarknaden 10.6,1Allmänna synpunkter Byggkonkurrensuiredningen har hafl till uppgifi altundersöka hur de ändrade konkurrensförutsättningarna för bostadsbyggande, somredan inträtt eller som kan förutses för framtiden, inverkar på fastlagdariktlinjer lör bostadspolitiken och särskilt kommunernas möjligheter att aktivtöva inflytande över bostadsförsörjningen. Den grundläggande utgångspunkten för ulredningenhar härvid varil samhällets konkurrenspolitiska mål. Dessa har utvecklats isamband med ändringar i konkurrensbegränsningslagstiftningen (prop.1956:148). De konkurrenspoliiiska målen - som de kommer lill ullryck i nämndalagstiftning - kan sammanfattningsvis sägas vara all främja en från allmänsynpunkt önskvärd konkurrens inom näringslivet, dvs. en effektiv konkurrenssom gagnar konsumenterna och som innebär del bästa utnyttjandet av samhälletsresurser. Etl mål för konkurrenspolitiken är därför atl i möjlig mån undanröjasådana konkurrensbegränsningar som är skadliga från allmän synpunkt. Byggkonkurrensuiredningen skiljer i sina analyserav konkurrensförhållandena mellan två marknader, bostadsmarknaden ochbyggmarknaden. Ytterst styrs i princip bostadsbyggandets omfallning ochinriktning av konsumenten på bostadsmarknaden. Utredningen utvecklaremellertid närmare hur bostadsmarknaden saknar de flesla av de för enkonkurrensmarknad utmärkande egenskaperna. a. saknar konsumenlerna i sittval av säljare den frihet de har på andra marknader. Deras val beror sålunda avåtskilliga faktorer som de ofta inte själva kan påverka, såsom arbetsplatsensbelägenhet, barnens skolgång etc. A andra sidan ingriper statsmakterna i andrahänseenden, när det gäller bl. a. hyrorna och besittningsrätten, till konsumenternasförmån, Enligl ulredningen är det osannolikt all man skulle kunna ändra pådessa förhållanden, I vart fall har del inle hört lill dess uppdrag alt läggafram förslag i del hänseendet. bestäms däremol byggmarknadensförutsättningar av hur olika parter som är engagerade i bostadsbyggnadsprocessenagerar. Och här är enligl utredningens mening konkurrensförhållandena avstörsta betydelse. Byggmarknadens resurser och förutsättningar att byggabosläder av hög kvalitet lill lägsia möjliga kostnad utnyttjas bäst genom attbyggföretagen konkurrerar om bygguppdragen. Konkurrensen i bostadsbyggandel begränsas enligtulredningen av att en belydande del av bostadsproduktionen undandrasentreprenadmarknaden. Många byggherrar utnyttjar inle hellerkonkurrensmöjligheterna på marknaden vid sin upphandling. Dessa förhållandenkan tillskrivas bl. a. den starka integration inom byggbranschen som från andrasynpunkler hafl också belydande gynnsamma effekler. Ommarken också ägs av bygginiresseni, behöver byggföretaget, som jagtidigare har utvecklat, inle tävla med andra om alt få bygguppdraget. Det äruppenbart att denna situation - som ulredningen betecknar egenregibygge - iprincip kan vara ägnad att motverka konkurrenspolitiska mål. Av tillgängligauppgifter framgår vidare alt, när ett bygge upphandlas, förhandlingar ibetydande utsträckning ersätter anbudstävlan som upphandlingsform. Också detlaminskar det renodlade konkurrensmomentet i bostadsbyggandet. Mot denna bakgrund har utredningens arbete varitinriktat på att undanröja hinder för konkurrens i entreprenöriedet och attstimulera beställarna i byggprocessen att i ökad utsträckning utnyttjakonkurrensen som medel alt nå ökad effektivitet i produktionen. En väsentligfråga har också varit att söka renodla byggherrens och byggproduceniensansvarsområden, att skapa elt klarare partsförhållande mellan köpare ochsäljare i byggprocessen. Tyngdpunkten i utredningens förslag ligger på åtgärderför att motverka egenregibygge och förhandlingsenlreprenad till förmån föranbudsupphandling. Övervägandena rörande anbudsupphandling innehåller vidarevissa förslag till reglering av anbudsförfarandet. Utredningen läggerslutiigen också fram vissa förslag rörande lånemyndighelernas prövning avnybyggnads-projekt med avseende bl. a. på deras koslnader och rörande deallmännyttiga bostadsföretagens ställning. Remissinstanserna har nästan genomgående instämt ibyggkonkurrensutredningens syfte med sina förslag-att öka konkurrensen inombostadsbyggandel - men har i viss utsträckning redovisat delade meningar bl.a. i frågan om vilken omfattning den direkta konkurrensen skall ha i olika ledi byggprocessen. Det övervägande antalet remissinslanser ställer sig emellertidi huvudsak positiva till utredningens förslag. De huvudinvändningar som har riktats mot denallmänna inriktningen av utredningens överväganden är främst två. Man menar altuiredningens överväganden gjorts mot bakgrund av en helt annan marknadsbild änden som råder och att reformbehovet är väsentligt mindre än ulredningenförutsatt. Man menar vidare att ulredningen ensidigt inriktat sig påentreprenöriedet. 1 stället borde ha beaktats angelägenheten av konkurrensöver hela fältet, inbegripet byggherreledet, med inriktning på slutresultatet,dvs. en god bostadskvalitet och en god bostadsmiljö i enlighel med de boendesönskemål. HSB menar alt den åtskillnad utredningen gjortmellan byggmarknad och bostadsmarknad är teoretiskt elegant men all den hardålig anknytning lill de faktiska förhållandena. Enligl HSB är konkurrensen ibosladsbyggandet i endast begränsad omfattning en fråga om bostadens pris vidpro-cluktionsiillfället. HSB erinrar om alt grundläggande för den kooperalivasektorns verksamhet har varit en konkurrens med slarki hänsynstagande lillkvalitet och till ansvarskännande i den långsiktiga förvaltningen av bostäderunder bostadskonsumenternas egen bestämmanderätt. Jag är naturligtvis medveten om att den förändringi marknadssituationen inom bostadssektorn som har inträtt harhaft en inverkan på konkurrensförhållandena och varit ägnad all pressakostnaderna och höja kvaliteten i bostadsbyggandet. Även om dennamarknadssituation skulle bli bestående, kan det emellerlid enligl mitt sätt attse inte utgöra ett skäl mol alt söka ytterligare stärka konkurrensen. Som jag redan lidigare har framhållit delar jagvidare hell byggkonkurrensutredningens uppfattning atl bostadsmarknaden inlekan fungera som en fri konkurrensmarknad. Med hänsyn lill bostadens socialabelydelse är det just därför angeläget att del allmänna vidtar de åtgärder sombehövs för att så långt som möjligt stärka konkurrensförutsättningarna i denprocess som utmynnar i produktion av bostäder. Med det sagda vill jag inteförringa den roll som insatser i byggherre- och förvaltariedet spelar ulan barastryka under atl konkurrensfrämjande ålgärder i byggledel inte kan avvaras. Närdet gäller bostadsmarknaden får man konstatera atl del spel mellan producentoch konsument som kännetecknar en renodlad konkurrensmarknad inle kan lå någonfullständig motsvarighet på denna marknad. Därför måste kommunerna ges vissaövergripande uppgifter i konsumenternas intresse, t. ex, i samband med denstatliga bostadslångivningen. Som jag framhåller i flera andra sammanhang ärdel självklari att kommunen därvid beaktar de fördelar som byggande ochförvaltning i allmännyttig eller kooperativ regi erbjuder. Jag delar alltså byggkonkurrensulredningensuppfattning att insatser bör göras från samhällets sida för att förstärkakonkurrensmomentel i bosladsbyggandet, 1 likhet med en betydande del avremissinstanserna anser jag det riktigt att insatserna, som utredningenföreslagil, främst inriktas på att motverka egenregibygge och att stimuleraanbudsupphandling i former som är effektiva från konkurrenssynpunkt. 10,6.2Kommunernas markfördelning - egenregibygge Jag har i samband med behandlingen av demarkpolitiska frågorna utvecklat hur byggföretag genom innehav av mark kanbåde få ell inflytande över samhällsplaneringen och slärka sin slällning ibyggprocessen, I syfie alt förbättra förutsättningarna för kommunerna alt föraen aktiv markpolilik och att genom en markfördelning främja enbostadsproduktion under ledning av byggherrar som har bäsla förutsättningar ochvilja atl bygga goda och billiga bosläder har jag förordat att det avbyggkonkurrensuiredningen föreslagna markvillkoret genomförs. Markvillkorelinnebär i huvudsak atl stalligl bostadslån för nybyggnad skall kunna ulgåendasl om kommunen, landstingskommunen eller vissa kommunala bolag har såltmarken eller upplåtit denna med lomlrält till byggherren för genomförande avdel projeki för vilket bosladslån söks, Fräganar cia viiKa nKiiinjer som galla lör kommunernas markför- delning.I anslutning därtill bör prövas frågan i vilken utsträckning egenregibygge börfö förekomma med stöd av statliga bostadslån. Byggkonkurrensuiredningen har i förstnämndahänseende avstått från alt föreslå några bindande regler. En utgångspunkt föruiredningens diskussion om markfördelningen har i stället varit attfördelningen av bostadsbyggandet på byggherrekategorier aren angelägenhet förden kommunala självstyrelsen som bör förbli oreglerad. Däremot redovisarulredningen vissa synpunkler på hur en markfördelning skall kunna organiserasgenom lävlingsförfarande. Utredningen förordar ökad användning av s. k.markfördelningslävlingar. Vad beträffar frågan om i vilken utsträckning och ivilka fall statliga lån bör ulgå för bostadsbyggande i egen regi föreslårulredningen lill en början att det skall kunna ske om marken tilldelats denbyggande efier tävling (markfördelningslävlan). Fördelning av mark föregenregibygge skall enligt utredningens förslag också kunna ske lillallmännyltiga och kooperativa bostadsföretag efter prövning från fall lillfall av bosladsstyrelsen. Prövningen skall ge möjlighet lill dispensbelräffande visst förelags produktion och skall avse frågan omförelagels egenregiproduktion är konkurrenskrafiig och i fråga om kvalitet ochkostnader ger lika bra eller bättre resultat som vid enlreprenadupphandling, Iandra fall än som nämnts skall enligt uiredningens förslag statligabostadslån inte kunna ulgå till egenregibygge. Remissinstanserna delar i allmänhetbyggkonkurrensulredningens uppfattning atl kommunernas markfördelning börlämnas oreglerad. Flera remissinslanser uttrycker dock farhågor för altkommunerna kommer att på etl otillbörligt sätt gynna resp. missgynna vissaföretag eller företagskategorier och efleriyser för den skull metoder ellerriktlinjer för markfördelningen. Utredningens synpunkler påmarkfördelningslävlingar är föremål för starkt delade meningar blandremissinstanserna. En betydande tveksamhet beträffande värdet av sådanatävlingar förmärks. Också i fråga om förslaget om dispensmöjligheler för deallmännyttiga och kooperativa företagen är remissopinionen starkt splittrad.En grupp av remissinstanser som i huvudsak utgörs av företrädare för delprivata näringslivet, uttalar sig allmänt lill förmån för egenregibygge.Statens institut för byggnadsforskning anför atl erfarenheler från pågåendeforskningsarbete tyder på atl det kan innebära fördelar om byggherren i slörreomfattning uppträder på marknader som traditionellt är entreprenörens. Moldenna bakgrund finner institutet uiredningens förslag att två relalivt välintegrerade block, beställare resp. producent, skall mötas påentreprenadmarknaden vara ofullständigt underbyggt. Också HSB menar attuiredningens förslag kan leda till ett olyckligt konserverande av nuvarandeupphandlings- och produktionsorganisation. För egen del ansluter jag mig till utredningens ochhuvudparten av remissinstansernas uppfattning atl kommunerna ulan att varabundna av några särskildaregler bör utnyttja sina möjligheter all genom markfördelningen främjaeffektiviteten i bostadsbyggandet. De av mig i det föregående förordadeförstärkningarna av kommunernas möjligheter all förvärva mark ger kommunernabättre förutsättningar än f n. alt fullgöra sina uppgifier all styra, leda ochta ansvar för bostadsförsörjningen och bör vara ägnade all öka kommunensuppmärksamhel på efiéklivitetsrrågor vid fördelningen. Aukommunen sålunda inle vid sin markfördelning skall vara bunden av särskildaregler utesluter emellertid inle all slalsmakterna lar slällning lill vissaallmänna riktlinjer för markfördelningen. Jag vill i detta sammanhang erinraom de uttalanden som i prop. 1967:100 angående rikllinjer för bostadspolitikenm. m. gjoris belräffande kommunernas markfördelning och fördelning avbyggherreuppdrag. Där sägs i fråga om markfördelningen bl. a. att strävan altfördela marken rättvist mellan olika i kommunen verksamma byggherrar börunderordnas de krav som en rationell produktion ställer. Vidare sägsbelräffande de allmännyttiga och kooperativa bostadsföretagen, som tillämparsjälvkoslnadsprincipen, att de bör ha en dominerande slällning inomflerfamiljshusproduktionen och därigenom bli vägledande och normgivande vidhyressättningen . understryks det önskvärda i atl behålladet konkurrenselement som ligger i atl byggandet sker i olika företagsformer.Kommunerna anses företrädesvis böra upplåta byggnadsmarken med tomträtt. Deangivna, och av riksdag antagna, riktlinjerna bör ligga fast. De ökademöjligheterna för kommunerna att styra, leda och ta ansvar förbostadsförsörjningen som jag förordar innebär för kommunerna också ökademöjligheter atl vid fördelningen av bostadsbyggandet på olika förvaltningsformerge de självkostnadsbestämda företagen det dominerande inflytande som iir enförutsäUning för att de i ökad utsträckning skall bli vägledande ochnormgivande vid hyressättningen. Angelägenheten av all de kommunalamarkupplåtelserna sker med tomträtt bör strykas under. Även inom småhusproduktionen flnns del behov avökade insatser från kommunernas och de självkostnadsbestämda förelagens sida.Det är sålunda som jag ser det, angeläget atl småhusbyggandet i ökandeutsträckning läggs på kommunerna och de självkostnadsbestämda företagen. Ensådan inriktning är väl förenlig med de antagna riktlinjerna förmarkfördelningen. Jag vill också i likhet med utredningen strykaunder atl de antagna riktlinjerna för bostadsbyggandets fördelning påförvaltningsformer inle heller lägger hinder i vägen för att bibehålla detkonkurrenselement som ligger i atl byggandet sker i olika förvaltningsformer.Byggherrarnas skicklighet som byggherraroch förvaltare bör därför, somulredningen framhållit, kunna vara utslagsgivande för fördelningen avbyggherreuppdrag. Jagvill slutligen framhålla atl markfördelningen enligt min mening i ökadutsträckning bör användas också för att uppnå en bättre boendemiljö Delta bör, vid sidan av målen atl främja en social hyres-och bostadspolitik samt efléklivitelen inom bosladsbyggandet, vara vägledandeför kommunernas markfördelning. Vad så angår frågan om i vilken utsträckningegenregibygge bör komma i åtnjutande av statliga bostadslån tyder tillgängligauppgifter på att egenregiproduklionen är betydande när del gällerflerfamiljshus och har en dominerande roll i fråga om småhus. För åren 1968-70byggdes omkring en fjärdedel av de stalsbelånade flerfamiljshusen i egen regi,medan motsvarande andel när det gäller småhus, som inte skulle bebos avbyggherren, var drygt hälften. Förde självkostnadsbestämda företagen spelardock egenregiproduklionen kvantitativt sett en mindre roll, medan den förprivata byggherrar är den helt dominerade produktionsformen. Av nyssnämndahusproduklion utfördes sålunda inom den privata sektorn ca 75 resp. 80 96 somegenregibygge. Byggkonkurrensuiredningen har lill belysning avegenregibyggels effektivitet redovisat en undersökning, som utföris avbostadsstyrelsen vid s. k. revisionsundersökningar av avslutadebyggnadsprojekt, om kostnadsskillnader mellan egenregiproduktion ochenlreprenadupphandling. Enligl undersökningarna synes de i materialet ingåendeegenregiproducerade objekten ha en något större överkostnad i förhållande lillpantvärdet än de upphandlade projekten. Dessa undersökningar medger dockenligt utredningen knappast någon längre gående slutsats än alt det flnns ensannolikhet för all egenregiprojekten ger högre koslnader. Sedan byggkonkurrensuiredningen har avslutat sittarbete har nylt malerial kommit fram som ger slöd åt anlaganden attegenregiproduklionen tenderar all ge sämre resullat än entreprenadupphandling ianbudskonkurrens. I en rapport som har utarbetats vid i redovisas ca 200 upphandlingar omfattande omkring 12 000gruppbyggda småhus från olika delar a v landet. Vid en jämförelse av objektenframgår atl det ekonomiska resultatet varierar också beroende på andra omständigheterän upphandlingsformen, främst kommunernas engagemang i bebyggelseprocessen.Rapporten utmynnar emellertid i slutsatsen atl en klar tendens lill lägrekoslnader föreligger vid upphandling i anbudskonkurrens jämfört med kostnadernaför objekt uppförda i egenregiproduktion ulan direkt konkurrens. Även om nu ifrågavarande malerial måste tolkas medförsiktighet bör del enligt min mening lillmälas viss vikt. Det styrkerbyggkonkurrensutredningens och flertalet remissinstansers uppfattning attentreprenadupphandling ger bättre garantier för alt uppställda kostnadsramarkan hållas. När två parier sluter etl entreprenadavtal som innefattar enpreciserad anbudssumma, får man en ekonomisk stadga i produktionen som merasällan kan åstadkommas när samma förelag är både beställare och producent. Härtillkommer alt en betydande förekomst av egenregibygge krymper mark- nådenför entreprenader och minskar förutsättningarna för atl denna skall fungera påetl effektivt sätt. På grund av det anförda finner jag all starkrestriktivitet gentemot egenregibygge vid den statliga bosladslångivningen ärpåkallad. Som byggkonkurrensuiredningen närmare har utvecklat kan del dock hosde självkostnadsbestämda förelagens egenregiproduktion finnas drag som är positivafrån allmän synpunkt och från konsumentsynpunkt. a. kan en myckel effekiivsådan produktion vara konkurrensfrämjande genom alt bli prisledande för annanproduktion. Remissynpunkterna på byggkonkurrensutredningens belänkande harvidare övertygat mig om atl man skulle kunna föriora värdefullautvecklingsmöjligheter och andra fördelar om egenregibygge i övrigt hindradesfullsländigl. Somulredningen har funnit bör statliga bostadslån kunna utgå till egenregibyggepå mark som fördelals av kommunen efter tävlan. Markfördelningslävlingarkräver emellerlid betydande marknadsunderlag och slora resurser hos denlävlingsanordnande kommunen och kan därför av många kommuner inte anordnas ulansvårigheter. Åtskilliga remissinstanser har också uttalat tveksamhet rörandevärdet av markfördelningslävlingar. Med hänsyn härtill börenligt min meningegenregibygge i viss utsträckning kunna finansieras med statliga bosladslånockså utan föregående markfördelningstävlan. Mot den av utredningen föreslagnadispensmöjligheten har rests åtskilliga invändningar under remissbehandlingen.Som jag ser det tillgodoses syftet atl i lämplig utsträckning möjliggöraegenregibygge på etl bättre sätt, om i stället kommunernas inställning lillfrågan om lån för sådani bygge tillmäts avgörande betydelse vid prövningen avlåneansökan. Kommunens medgivande bör enligl min mening i princip vara enförutsättning för bostadslån i dylika fall. Medgivande, som i allmänhel lordebegäras senast i anslutning till byggets igångsättning, skall lämnas omkommunen bedömer att kostnaden för bygget inte kommer an överstigakostnadsnivån för upphandlade objekt och kommunen även i övrigt i det särskildafallet bedömer en sädan produktionsform lämplig. Denna bedömning bör ankommapå det kommunala förmedlingsorganet. Finner statlig bostadsmyndighet särskildaskäl föreligga, bör lån dock kunna utgå även om kommunen inle lämnatmedgivande. Den av mig förordade ordningen torde föranledaomstruktureringar inom branschen. Del är därför rimligl att den inle införsomedelbart. Den bör träda i kraft . Sammanfattningsvis förordar jag alltså på grund avdet anförda att kommunernas markfördelning lämnas oreglerad men altbeslämmelserna om statliga bostadslån ges sådan utformning alt lån inte lämnasför sådan nybyggnad som utförs av markägaren eller tomträttshavarcn, såvidainte kommunen på förhand lämnat medgivande eller statlig bostadsmyndighetfunnit särskilda skäl föreligga. Jag vill framhålla all den reglering som jag nu harförordat och som har till syfte atl begränsa förekomsten av egenregibyggesjälvfallet inte bör vara tillämplig på den som på egen hand uppför ett småhussom han avser atl själv bebo, s, k. självbygge. Sådan produktion inbegriper jagalltså inle i begreppet egenregibygge. Av den slatsbelänade fierfamiljshusproduktionenåren 1968-1970 utfördes inom den enskilda sektorn bara ca 6 96 efteranbudsinfordran, medan motsvarande andel för de självkostnadsbestämdaföretagen var, för de allmän-nyuiga ca 57 96 och för de kooperativa ca 37 96.Av stalsbelånade småhus, som inle skulle bebos av byggherren, producerades inomden enskilda sektorn ca 13 96 efter anbudsinfordran, medan motsvarande andelför de självkostnadsbestämda företagen var 80 96 inom den allmännyttigasektorn och inom den kooperativa. Byggkonkurrensuiredningen framhåller alt del frånkonkurrenssynpunkt finns fog för att i viss mån jämställaförhandlingsentreprenad, dvs. upphandling utan föregående anbudslävling, medegenregiproduktion. Gemensamt för de båda genomförandeformerna är, påpekarulredningen, att konkurrensen från byggmarknadens förelag som regel baraindirekt och i begränsad utsträckning fär påverka produktionen.