prop · FX03129 · 1974-12-31 00:00:00 — Grunden var i av fallen merkostnader förfärdmedel, i fortlöpande hjälp av annan och i endasl av fallenmerkostnader för andra hjälpmedel. Sammanlagt utgick alltså 10825 invali-diietstilliigg. hade enligt verket antaletinvaliditetstillägg ökat till ca 13 500, Invaliditetsersättning utgick ijanuari 1970 till 3 201 personer. I 2 650 fall var förmänstagaren förvärvsarbetandeoch i 103 fall studerande, 448 ersättningar utgick till blinda. Den åberopadegrunden för beviljande av in-validitetsersättningar lill förvärvsarbetande vari av fallen merkostnader för färdmedel, i fortlöpande hjälp av annanoch i endast I % merkostnader för andra hjälpmedel. Motsvarande fördelning varför studerande 72, 23 resp, . Grunden för avslag på ansökan ominvalidiietsersättning var i de flesta (all att tillräckliga medicinska ellerfunktionella orsaker inle förelåg, - hade antaletinvaliditetsersätlningar enligt verket ökat till ca 3 700. Verkets översikt över rådande praxis visar atlförhållandena för de försäkrade som erhåller invalidiletsförmån är mycketskifiande och att ett handikapps inverkan på funktionsförmågan är högsl olikaför olika personer. Del är därför enligl verket svårt att beskriva hur stortden handikappades hjälpbehov skall vara i det enskilda fallet för att medförarätt till invaliditetslillägg. Hjälpbehovet kan, påpekar verket, hos vissaförsäkrade ha sin grund i att fysisk sjukdom medför elt tillsynsbehov somkräver annan persons närvaro.En person kan också av psykiska orsaker ha behovav hjälp i den dagliga livsföringen eller på grund av psykisk sjukdom ellerutvecklingsstörning ha behov av tillsyn. Verkels undersökning av praxis visaratt detta lillsynsbehov måsle vara kvalificerat för att medföra rält till invalidiletsförmån. Invaliditetsförmån till försäkrad som förvärvsarbetarellerstuderarärenligtgällande praxis avsedd att läcka del behov av fortlöpande hjälp och demerulgifier för färdmedel eller andra hjälpmedel som kan förknippas med arbets-eller studiesituationen. Del övervägande antalet fall där besvär i anledning avavslag på ansökan om invaliditetsförmän anförts hos verket har avsettfärdkostnader. En särskild fråga är enligt verket i vad mån denhandikappades behov av vård är så slort att det kan anses falla inom ramen fördet vårdansvar som åvilar sjukvårdshuvudman enligt 3 >; sjukvårdslagen(1962:242). 1 de fall vården meddelas i institution utgår inteinvaliditetstillägg. Förhållandet ärenligt verket mera oklart då huvudmannenför alt uppfylla sill vårdansvar utger hemsjukvärdsbidrag för långvarigt sjukaeller hemvårdsbidrag för psykiskt utvecklingsstörda. Inom vi.ssa landstingsynes man tillämpa den regeln att sådana bidrag minskas för handikappade somuppbär invalidiletsförmån. finner detotillfredsställande alt osäkerhet råder om vilkel slöd som kan utgå i deenskilda fallen. Huvudprincipen bör enligt verket vara att huvudmannen bäransvaret för försäkrade som har sä stort behov av vård att skyldighet allombesörja sjukvård föreligger. Hemsjukvårdsbidragen kan därmed ses som enersättning från landstingen i de fall sluten vård eller hemsjukvård intemeddelas den sjuke. Av en sådan gränsdragning följer enligt verkets uppfattningatl försäkrade som erhåller vård eller ersättning för vård av inteskall erhålla invaliditetsförmån frän den allmänna försäkringen pä grund avsitt vårdbehov. Landstingens hemsjukvärdsbidrag utgår efter olikaregler. Den förordade huvudprincipen kan därför bli svår all tillämpakonsekvent. 1 första hand måsle enligt verket enhetliga regler utformas.Landstingsförbundet planerar också enligl vad verkel inhämtat en rekommendationmed detta syfie. En sädan rekommendation finner verket angelägen. Verketunderstryker emellertid atl situationen för de vårdbehövande inle färförsämras till följd av gränsdragningsproblem. Därför bör rätlen tillinvalidiletsförmån från den allmänna försäkringen tills vidare - i avvaktan påen sådan samordning - bedömas på samma sätt som . 1 svaren på verkels enkätundersökning harframhållits bl, a, att handikapp kan medföra merkostnader i den dagligalivsföringen, vilka f n, inle beaktas vid bedcimningen av rälten tillinvaliditetsförmåner. Sådana merkostnader är inte itlllid knutna direkt tillarbets- eller studiesituationen. Situationen anses vara siirskilt svår för dedöva som behöver hjälp av teckenspräkstolkar i en mångfald situationer. Denhjälp av andra personer som handikappade ofia måste anlita betalas vanligen påett eller annat sätt. Många handikappade sliter och smutsar ner kläder,sänglinne m. m. mycket mer än personer ulan handikapp. De kan ofia tvingas altgöra oekonomiska inköp. De får tillgodose sina behov av fritidsaktiviteter påmer kostnadskrävande sätt än andra människor. Ofia behövs någon som kan hjälpatill när de vill gå på teater, bio eller besöka en restaurang. Enligt verkets uppfattning bör invalidiletstilläggoch invalidiietsersättning också i fortsättningen i princip varamerkoslnadsersäiiningar. De bör därvid utgå till den försäkrade för hanssamlade merkostnader till följd av handikappet. Gällande lagsiifining gerenligt verkel inte en sä vid ram. Vidare gör bestämiTicIserna skillnad mellanden invaliditetsförmån som utgår till försäkrad med hel pension och den somutgår till handikappad som förvärvsarbetar och inte har någon pension elleruppbär partiell pension, Lag-stifiningen är därigenom enligl verkel onödigtsvår all tillämpa och orsakar missförstånd. Förmånssystemet blir lättare attöverblicka om invaliditetsförmänerna ges enhetlig beteckning och lagteknisktbehandlas i ett sammanhang. föreslår därför atlinvaliditetslillägg och invalidiietsersättning förs samman lill en enhetlighjälpform, kallad invaliditetsersälining. Som en konsekvens av detta förslag bör enliglverket beskrivningen av det handikapp som skall föreligga också vara enhetlig.Beskrivningen bör innehålla att den försäkrades fysiska eller psykiskafunktionsförmåga skall vara nedsatt. Hur allvarlig nedsättningen skall vara börenligt verket prövas mot bakgrund av de behov av hjälp m. m. som handikappetmedför. Det nuvarande kravet all den försäkrade skall varaur stånd atl reda sig själv har visat sig vara alltför strängt. Den av verketgjorda undersökningen visar att många anser atl även kravel pä alt denförsäkrade vid upprepade tillfällen skall ha behov av annan personshjälp är alltför begränsande. Verkets erfarenheter av tillämpningen avbestämmelsen talar också för att detta krav bör mjukas upp. Verket föreslär alllagbestämmelsen i denna del ändras lill att ange att den försäkrade i sindagliga livsföring behöver mera tidskrävande hjälp av annan. För att grundarätt lill ersättning skall hjälpen enligt verkets mening ha en inte obetydligomfattning och innebära en både nödvändig och påtaglig förbättring av denförsäkrades möjligheter att klara sitt dagliga liv. Till den del invalidiietsersättning grundas på denhandikappades roll som förvärvsarbetande, föreslås ersättningsrätten knytastill att den försäkrade har behov av fortlöpande hjälp av annan eller belydandemerulgifier för färdmedel eller andra hjälpmedel lÖr alt kunna utföra sittförvärvsarbete. Även om den handikappade intedagligen är i behov av hjälp kan han enligt verket fä vidkännas så storamerkostnader för sitt handikapp i den dagliga livsföringen atl det är motiveratatt ge invaliditetsersälining, 1 de fall dessa inerkostnader ärav betydandeomfattning borde ensamma kunna grunda rätt lill invalidiietsersättning. 1 andrafall åter, dä kostnaderna inte är sä belydande, bör de enligt verkets meningbeaktas vid helhetsbedömningen av den försäkrades rätt tillinvaliditetsersälining. De kostnader som t. ex, orsakas av del exceptionellabehovet av föda efter vissa tarmoperationer skulle därmed kunna beaktas. Verkel sammanfattar sill förslagrörande grunderna för bedömning av rälten till invaliditetsersälining påföljande sätt. I ett första led har man att konstatera om den försäkradesfysiska eller psykiska funktionsförmåga är nedsatt för avsevärd tid. Är dettafallet skall nästa steg i prövningen avse om denna nedsättning är av sådanomfattning att han antingen i sin dagliga livsföring behöver hjälp av annaneller -om han har förvärvsarbete - har fortlöpande behov av annans hjälp ellerbelydande merkostnader för färdmedel m, m, för att kunna utföra arbetet. Andrabelydande merkostnader skall också kunna föranleda invalidiietsersättning.Verkel betonar alt man i tillämpningen också skall kunna väga samman de olikabehoven. Detta innebär att det är en bedömning av den försäkrades helasituation som skall ligga till grund för beslut om invalidiletsförmån. De merkostnader som nuföreträdesvis behandlats är sådana som uppstår i den dagliga livsföringen. För handikappadesom utför förvärvsarbete eller bedriver studier uppkommer därutöver en annantyp av merkostnader, nämligen sådana som direkt hör samman med arbetetsutförande eller studiernas bedrivande. Det vanligaste slaget av sådanakostnader avser enligt verkel färdmedel. Det är för sädana merkostnader somförvärvsarbetande eller studerande handikappade enligt gällande regler kan tåinvalidiletsförmån från den allmänna försäkringen. Äv verkets undersökning framgår altdet inte finns någon samordning mellan bl. a. bestämmelserna om rält för enhandikappad att erhålla bidrag till inköp av invalidbil och atl erhållainvaliditetsersälining. Olika myndigheter har att bedöma den handikappadesrätt till dessa förmåner. Vad gäller invaliditetsersättningen måste man vidberäkningen av merkostnadernas storlek enligt verkel beakta det stöd som utgårgenom andra förmåner. Verket finner en samordning motiverad men anser attfrågan om en sådan samordning ligger utanför verkets uppdrag. Frågan bör enligtverkets uppfattning uppmärksammas av den socialpolitiska bidragsutredningen.Vad särskilt gäller de fall då den försäkrade erhåller resor genom kommunalfärdtjänst och merkostnader därför inte uppkommer skall sädana koslnader enligtverkets mening inte heller inräknas när den handikappades merkostnader bedöms. Den nuvarande invaliditetsersättningen utgår med 30 eller60 % av bas- beloppet.Denna ersättning har - påpekar verket - främst blivit ett bidrag tillhandikappad förvärvsarbetandes bilkostnad. Enligt verket beviljas i regel helersättning då kostnaderna kommit upp till en nivå som ligger ungefär mittemellan hel och halv ersättning. I de fall ko.slnaderna närmar sig nivån för halvinvaliditetsersälining utges halv sådan. Mot bakgrunden av det i det föregående redovisasförslaget framstår den nuvarande graderingen av invaliditetsersättningen enligtverket som alltför schablonmässig. Verket finneren ytteriigare graderingangelägen och föreslår införande av en 45%-nivå. Därigenom minskas enligtverket den tröskel-effekt som följer av nuvarande regler men framför alll kanersättningen bättre anpassas efter förhållandena i de enskilda fallen. Hur storinvaliditetsersättning som skall utgå bör enligt verket bli beroende avhjälp-, tillsyns- eller vårdbehovets omfattning och merkostnadernas sloriek.Vid beräkningen av hjälpbehovet bör detta enligt verket kunna uttryckas i enskälig limersättning. Vid ikrafilrädandet av de föreslagna nya reglernaskall någon omprövning av utgående invaliditetsersätlningar enligt verketsuppfattning inte ske. 1 de fall invalidiietsersättning ulgår avbasbeloppet bör den alltså inte sänkas med mindre en väsenllig förändringskett i de förhållanden som legal lill grund för beslutet om ersättning. Det nuvarande invaliditetstilläggei utgår med 30 %av basbeloppet. Tillägg utgår till de försäkrade som har de största behoven avhjälp och vård. Den angivna förmänsnivån framstår, även om man räknar med enrelativt låg kostnad för denna hjälp, enligt verket mänga gånger somotillräcklig för att läcka vårdbehovet. Förslaget att sammanförainvaliditetslillägg och invaliditetsersättning lill en enhetlig hjälpformmedför enligt verket alt invalidiietsersättning enligt de nya reglerna börkunna utgå även till den som uppbär förtidspension. Verket finner medhänsyn till det omfattande behov av hjälp som föreligger hos de svårasthandikappade förtidspensionärerna denna höjning av förmånsnivån motiverad. Vad särskilt gäller invaliditetsförmån till dövabestäms situationen för dessa av att de inte kan kommunicera med hörande medhjälp av talspråk och av att bristande språkförståelse försvårar kommunikationmed skrivtecken. Detla kan enligt verket också gälla för dem som är så gravthörselskadade att de har stora svårigheter atl uppfatta tal trots att de harhörapparat. Behovet av hörande tolkar är, påpekar verket, .så stort att detinte helt kan täckas av en utbyggd lolkorganisalion. Verket finner situationenför de döva och de svårast hörselskadade vara sådan att de generellt bör ansesuppfylla kravet att erhålla invalidiielsersältning. Vid avvägningen aversättningsnivån har verket funnit att ett åriigt bidrag motsvarande avbasbeloppet bör kunna täcka kostnader för elementära behov av teckenspråkstolkeller av kommunikation på annat sätt. En generell rätt tillinvalidiietsersättning bör därför enligt verkets mening tillerkännasdöva och personer med hörselskador av så grav nalur att handikappet inle I del fall en döv försäkrad kan visa att han har störremerkostnader eller hjälpbehov bör enligt verkels uppfattning rätlen till enhögre ersättning bedömas på samma sätt som förändra handikappade.Bestämmelserna bör enligt verket kunna tillämpas på det sätt som verkel angettutan att detta särskilt markeras i lagtexten. Den som är blind äger alltid rätt tillinvalidiletsförmån om blindheten inträtt innan han fyllt . Till den somhar förlids- eller ålderspension ulgår invaliditetsförmän f n. avbasbeloppet, till annan av basbeloppet. Verket föreslär ingen ändringav dessa förmånsnivåer. För det fall en blind som uppbär hel förtidspensioneller ålderspension kan visa att han har merkostnader eller hjälpbehov sommotsvarar 45 eller av basbeloppet bör emellertid enligt verketinvaliditetsersättning med dessa nivåer kunna ges ut. Mänga försäkringskassor har i svaren på verkelsenkätundersökning tagit upp frågan om en höjning av den ålder före vilken ellhandikapp skall ha inträffat för att ge rätt till invaliditetsförmån. Syfietmed invalidförmånerna är emellerlid enligt verket atl de skall ulgöra enkompensation för bl. a. hjälpbehov som uppkommit på grund av sjukdom ellerskada. För de hjälpbehov som hänför sig till åldrandet finns andra stödformeroch de skall inte ersättas genom invalidförmåner. En övre åldersgräns bördärför enligl verkets uppfattning fortfarande finnas. Erfarenhelen inomförsäkringskassorna vid lillämpningen av den nuvarande 63-årsgränsen visardock all del är svårt atl motivera en åldersgräns som ligger undergränsen för normalt uttag av ålderspension. F. n. inträder för slora grupperarbetstagare rätt till ålderspension från . Med hänsyn därtill, men ocksåmed hänsyn till pensionälderskommitténs förslag om en sänkning av pensionsålderntill 65 är inom den allmänna försäkringen, föreslär verkel alt övreåldersgränsen före vilken handikappet skall ha inträtt för att invaliditetsersäliningskall kunna utges höjs lill motsvarande ålder. En utgåendeinvalidiietsersättning bör enligt verkets mening inle heller höjas pä grund avförhållanden som inträffar sedan den försäkrade uppnått 65 ärs ålder. Invaliditetsersälining bör enligt verketsuppfattning i vissa fall omprövas då den försäkrade uppnår den allmännapensionsåldern. 1 enlighet med verkets övriga förslag gäller detta blindförsäkrad. Om inte särskill stora kostnader föreligger bör invaliditetsförmånenenligl verket liksom nu utgå av basbeloppet från det den blinde uppnårpensionsåldern. En omprövning i samband med pensioneringen bör enligl verketockså ske i de fall rätten till invaliditetsersättning till nägon del grundaspå den försäkrades behov av hjälp eller merkostnader för färdmedel eller andrahjälpmedel för att kunna utföra förvärvsarbete. Omprövningen skall dä göras medbortseende från sådana merkostnader. Även i dessa fall skall enligl verketsförslag gälla atl återstående hjälpbehov eller merkostnader skall ha uppkommitinnan den försäkrade fyllt 65 är för alt beaktas vid denna prövning. Verket föreslår att de föreslagna lagändringarnaskall träda i krafi , Kostnaderna för de av verket föreslagna reformernaär beroende av dels hur många försäkrade som kommer att tillerkännas högreförmån och dels antalet nytillkommande förmånstagare. Uppskattningen av dessaantal är -betonar verket -osäker, varför beräkningen av kostnaderna kan bliendast ungefärlig. Den nuvarande årskostnaden för vårdbidragenberäknas av verket lill 65 milj, kr,, beräknat på grundval av del basbelopp på8 . Verket beräknar att ca 7 500 vårdbidragutgick . Den reform ,som föreslås kan enligl verket uppskattasresultera i att kretsen bidragsberättigade vidgas med inemot 5 000 barn, I deflesta av de nya fallen torde enligt verket halvt bidrag komma att utgå. Medbeaktande av pensionstillskottet i dess nivå för uppskattaskostnadsökningen för verkets förslag lill närmare 20 milj. kr Enligl uppgifler som verket inhämtat beräknas allca 6 500 barn i sär- och specialskolan bor i elevhem. Ellgenomförande av verkels förslag om vidgad rätt till ferievårdbidrag uppskattaskomma all medföra all bidrag utgår för i genomsnitt ytteriigare 30 dagarKostnadsökningen för försäkringen kan därmed enligt verket beräknas bli omkring4 milj. kr. Förslaget att ferievårdbidrag även skall kunna utgå för barn somstadigvarande vistas på enskild anstalt, till vilken bidrag utgår frånlandsting eller kommun, lorde enligt verkel medföra en ytteriigarekostnadsökning om högsl 2 milj. kr. Den sammanlagda kostnadsökningen vid genomförandeav förslagen till ändrade regler för värdbidrag uppskattas således av verketlill ca 25 milj. kr, utgick enligl verkets beräkningarinvalidiietsersättning i ca 3 700 fall. Därav avsåg drygt 700 halv ersättning.Vidare utgick ca 13 500 invalidiletstillägg. Nuvarande årskostnad vidbasbeloppet , beräknas av verkel lill sammanlagt ca 50 milj, kr. Antalet ersättningsberättigade som kan tillkommauppskattas av verkel till omkring 15 000. A v dessa beräknas ca 12 000 erhållainvaliditetsersättning och återstoden ersättning avbasbeloppet. Kostnadsökningen skulle därför enligl verket vid basbeloppet , bli omkring 45 milj, kr. , varav omkring 35 milj. kr. faller påersättningen ). Verkel beräknar vidare alt många som uppbärinvaliditetstillägg av basbeloppet till följd av förslaget kommer altbli berättigade till invaliditetsersälining med 45 eller av basbeloppel. Omdetta antas gälla 9 000 försäkrade - av vilka omkring 7 000 beräknas få denhögsia ersättningen och 2 000 ersättning av basbeloppel - skulle kost- nadsökningen enligl verket bli närmare 20 milj. kr. Förslaget all höja åldersgränsen frän 63 till 65 är kan beräknas medföraall ytteriigare ca 1 200 försäkrade lår rätl till förmånen. Kostnadsökningenpågrund härav kan enligl verkel beräknas lill ca 5 milj. kr. Kostnadsökningen vid genomförandeav förslaget om invaliditetsersälining uppskattas alltså av verkel tillnärmare 70 milj. kr. En sammanfattning av kostnadsberäkningarna lämnas iföljande tabell. kostnad, milj. kr. kostnad vid kostnadsökning, genomförande av milj. kr. Vårdbidrag 65 90 + 25 Summa 115 210 +95 5.1 Yttranden över pensionsålderskommitténs betänkande Pensionsälderskommitlénsreformprogram har lått ell posilivi gensvar vid remissbehandlingen. I fleraremissyttranden understryks särskill fördelen av all pensionsålderssänkningenkombineras med väsentliga förbättringar för dagens folkpensionärer och för handikappade. 5.1.2 Sänkning av den allmänna pensionsåldern Kommitténs förslag om sänkning avden allmänna pensionsåldern från 67 till 65 är stöds eller lämnas utan erinranav bl. a. , , ,. LO, TCO. , LRF.Försäkringskasseförbundel, PRO, , KPA ochFolksam. I remissyttrandet från kommilléntillräckligt analyserat huruvida en allmän sänkning av pensionsåldern ger denfrån social synpunkt bäsl motiverade användningen av de resurser som kan sättasin. understryker alt enpensionsälderssänkning till är en angelägen reform för de grupper sominle på annal sätt tillförsäkras pension I saml Nr 129 Länsstyrelserna i och framhäller att detfrån rättvisesynpunkt är angeläget med en generell sänkning av pensionsåldern.Länsstyrelsen i understryker att en sänkning även kan motiverasmed önskemålet alt individen vid den ålder som föreslagits bör 11 möjlighet attövergå lill en lugnare tillvaro, TCO finner del tillfredsställande att frågannu fåren lösning. LO, som anser atl en rörlig pensionsålder är den mestangelägna reformen inom pensionssystemet, finner atl en sänkning av denallmänna pensionsåldern inte står i motsatsställning till strävandena all ökaröriigheten i pensionssystemet. Enligt LO:s mening bör pensionsålderssänkningenbetraktas som en ny utgångspunkt för en röriig pensionsålder. LO tillstyrkerdärför 65 är som ny allmän pensionsgräns. framhåller attomkring hälften av alla försäkrade mellan 65 och 67 ärs ålder redan nu harallmän pension i nägon form. PRO, som tidigare med hänsyn till kostnaderna känten viss tveksamhet rörande frågan om allmän sänkning av pensionsåldern, finnertveksamheten undanröjd genom kommitténs reformprogram och tillstyrkerförslagen. 5.1.3Frågan om rörlig pensionsålder Frågan om ökade möjligheter till röriigpensionsålder tas upp i flera remissyttranden. Därvid påpekas att del hadevarit värdefullt om det kunnat ske en samtidig bedömning av frågan omsänkningen av den allmänna pensionsåldern och frågan om röriig pensionsålder.SAF beklagar uppdelningen av dessa frågor och anser att beslut ompensionsålderssänkningen inte bör fallas . Liknande synpunkter anförs avförsäkringsinspektionen och i . iSkaraborgs län understryker angelägenheten av atl möjligheterna lill ökadröriighel i fråga om pensionsåldern tillvaratas under det fortsattautredningsarbetet. Även HCK, som tilllstyrker reformförslagen, ser fram mol detfortsatta reformarbetet med ökade möjligheter till röriig pensionsålder.Kommunförbundet, , och skulle hellre sett atlfrågan om sänkning av den allmänna pensionsåldern och frågan om ökademöjligheter lill röriig pensionsålder kunnat redovisas i etl sammanhang. LO.TCO och anser också alt dessa frågorborde behandlats i ell sammanhang, vilkel även skulle underlättatanpassningsförhandlingarna beträffande gällande pensionsavtal. LO förutsätterall de krav på ökade möjligheter lill röriig pensionsålder som framförts fränfackligt håll blir beaktade i kommitténs fortsatta arbele med denna fråga, somskall redovisas i elt betänkande under innevarande år. förslag allpensionsålderssänkningen skall träda i kraft las upp i fleraremissyttranden. ochstatens personalpensionsverk framhäller all del frän administrativ synpunktuppkommer problem dä tre årsklasser skall pensioneras. Verkel anserdel dock möjligt att genomföra pensionsålderssänkningen i enlighet medkommitténs förslag. understryker önskvärdheten av attbeslut fallas i sä god tid att kassornas förberedelsearbete kan genomföras ulanalltför slora påfrestningar på organisation och personal. Behovet av tillräckligl lidsutrymme för deanpassningsförhandlingar beträffande gällande pensionsavtal som måste kommalill stånd i samband med pensionsåldersreformen understryks i fleraremissyttranden, bl. a. från LO, TCO och . För atl möjliggöra dessaavtalsanpassningar anser LO att det behöver ske en erforderiig förskjutning avtidpunkten för ikraftträdandet. 5/lFanserall pensionsålderssänkningen bör träda ikraft först . SPP anser atl ikrafilrädandet bör ske den Ijanuari 1977. SAF och SPP anser vidare alt ett successivt ikraftträdande skullevara att föredra. Denna synpunkt delas inte av i länoch TCO, som i sina yttranden framhäller fördelarna med attpensionsålderssänkningen sker i ell steg. 5.1.5 Förtidaoch uppskjutet uttag av ålderspension Frågan om förtida och uppskjutet uttag avålderspension berörs i några remissyttranden. finnerpensionsålderskommitléns förslag godtagbart med tanke på att kommittén avseratt under innevarande är återkomma med ett betänkande om ökade möjligheter rörlig pensionsålder.