prop · FX03150 · 1974-12-31 00:00:00 — Den uppkomna silualionen på bostadsmarknaden harinneburit att ökad uppmärksamhel kunnat ägnas ombyggnads- ochförbättringsverksamhelen. Statsmakterna harockså väsentligt utvidgat och stärktdet ekonomiska slödel Effekterna härav har bl, a. visat sig i en ökad ombyggnad avflerfamiljshus. Vad gäller den takt med vilken saneringen av delsämsta bosiadsbeståndel kan genomföras vill jag anknyta lill vad chefen lördåvarande anförde i denna fråga i prop, 1973:21 angåendesanering av del äldre bostadsbeståndet. Han ansåg del av fiera skäl inle varamöjligt eller ändamålsenligt all närmare ange en tidpunkt dä alla bristfälligalägenheter i landet skall vara ersatta eller moderniserade. Han menade vidareall det inte finns underlag att för någon längre lid ange det antal lägenheiersom bör förbättras, byggas om eller rivas, I anslutning härtill villjag framhålla all saneringstaklen beror bl, a, på bebyggelsens ålder och sammansättninginom en ort och kommunernas möjligheier alt ta initiativ lill och driva påsaneringsverksamheien. Avvecklingen av t, ex, det sämstaflerfamiljshusbeståndet, som lill dominerande del finns inom äldre stadsdelar ietl mindre antal tätorter, sker sålunda betydligt långsammare än annanbosladssanering. En angelägen förbättring av del frånkvalitetssynpunkt bristfälliga bostadsbeståndet i någoriunda snabb taktförutsätter atl ombyggnadsverksamheten ökas väsentligt, är ävennödvändigt för att möta det ytterligare behov av bosladssanering som uppkommerefier hand som bostadsbeståndet åldras. Det krävs emellertid också en starkförskjutning i ombyggnadsverksamheten från småhus till flerfamiljshus. Moderniseringenunder 1960-lalet avsåg näsian uteslutande småhusen. Ungefär 20 000 lägenheierbyggdes i genomsnitt . Av dessa var endast I 000-2 000 belägna iflerfamiljshus. Som jag nämnde har detta antal ökalväsentligt och kan beräknas till mellan 5 000 och 6 000 lägenheier. Del krävsenligt gjorda beräkningar emellertid i det närmaste en fördubbling av antaletårligen ombyggda flertämiljshuslägenheter för att förbättringen av de sämrelägenhelerna skall kunna ske inom acceptabel tid. Mina förslag i det följandebeträffande finansieringssysiemet bör kunna främja en ökning avombyggnadsverksamheten. Jag lar slutligen upp frågan om konstruktionen avramar för bostadsbyggandet. Delegationen för bostadsfinansiering har i promemorian(Ds In 1973:14) Ekonomiska ramar för det statligt stödda bosladsbyggandetredovisat förutsättningarna för all uiirycka dessa ramar i ekonomiska istället för fysiska termer. Delegationen har därvid funnit alt en övergång tillramberäkning i ekonomiska termer gör det lättare att ställa upp en gemensam ramför allt statligt belånat bostadsbyggande. En gemensam ram möjliggör enligtdelegationen i sin tur en bostadspolitiskt motiverad utbytbarhet vid långivningenmellan nybyggnadsförelag och moderniseringsföretag samt mellan bosläder ochbostadskomplement. Vidare ger ekonomiska ramar bättre än fysiska ramar ettdirekt ullryck för investeringsvolym och kreditbehov. Delegationen har i fråga om lämpligt rammåit främstdiskuterat möjligheten att basera den ekonomiska ramen på pantvärden vidnybyggnad och på låneunderlag ( godkända koslnader) vid ombyggnad ochförbättringar. Remissinstansernaredovisar olika uppfattningar i frågan. De remissinstanser - främsi olikakreditmarknadsorgan - som tillstyrker en övergång till ekonomiska ramar, menaratl man härigenom får ett samlat mått på den investeringsvolym och detkreditbehov som programmet för det statligt stödda bostadsbyggandet medför. På dettasätt skapas ett väsentligt bättre underlag för kreditinstitutens planering avbostadssektorns krediiförsörjning. Vidare anses ekonomiska ramar ge möjlighetlill avvägning på nivå mellan olika bosladsinvesieringar. Till de instanser som avstyrker hörbostadsstyrelsen och de länsbostadsnämnder från vilka yttrande inhämtats. Dessainstanser anser allmänt all det bör vara möjligt atl tillgodose de avdelegationen angivna syftena med ekonomiska ramar genom komi)leiteringar iolika avseenden inom nuvarande ramsystem. Situationen på bostadsmarknaden ansesäven göra del olämpligt att nu ändra ramkonstruktionen. Flera remissinstanser,bl. som avstyrker delegationens förslag, anservidare all en övergång lill ekonomiska ramar skulle innebära elt icke obetydligtmerarbete och adminislrativt krångel för lånemyndigheter, kommuner ochbyggherrar. Jag kan i huvudsak ställa mig bakom de avdelegationen redovisade syftena med ekonomiska ramar. Också den tekniskautformning av ramsystemet som delegationen förordat anser jag äga förtjänster.En ekonomisk ram som möjliggör utbytbarhet mellan olika verksamheter -nybyggnad resp. ombyggnad och förbättringar m. m. - kan sålunda sägas ligga väli linje med den alltmer utbredda uppfattningen all en förbättradbostadsstandard bör åstadkommas genom såväl nybyggnad och modernisering somförbättringar av miljö och service i bostadsområdena. Med hänsyn främst tillinvändningarna beträffande tekniska svårigheter är jag emellertid inte bereddatt nu förorda delegationens förslag. Liksom bl.a, anser jagatt möjligheterna lill förbättring och komplettering av nuvarande ramsyslem, såalt det i möjlig mån tillgodoser samma syfien som delegationens förslag, börprövas i första hand. Detta gäller såväl möjligheterna att beräknainvesteringsvolym och kreditbehov för bostadsbyggandet som utbytbarhetenmellan nybyggnadsförelag och moderniseringsförelag. Jag ämnar därför föreslåKungl. Maj:t all bosladsstyrelsen erhåller uppdrag all utarbeta sådanaändringar i nuvarande ramsystem att dessa syfien tillgodoses. 10,3.1 Kvaliteter och brisier i befintliga bostadsområden växte en intensivdebatt om boendemiljön fram. Hyresgäströrelsen presenterade elt program förboendemiljön och skilda medborgargrupper började ta alltmer aktiv del idebatten om stadsplaner och nya bostadsområden. Från all ha varil ell tema, somhuvudsakligen diskuterats i fackkretsar och bland ansvariga förtroendemän,blev frågan om bebyggelsens uiformning och miljö elt diskussionsämne för gemeneman. Enligl min mening har vi anledning att se på denna utveckling med stortillfredsställelse. Planering av bostäder och bostadsmiljöer har tidigare iallt för stor usträckning varit en fråga för enbari en liten grupp experter ochförtroendemän. Många miljöer som vuxit fram de senaste 30 årenkännetecknas likväl i väsentliga avseenden av hög kvalitet och en godanpassning lill människornas önskemål, behov av omväxling, hemkänsla, trivseloch mänsklig kontakt. Andra bostadsområden, särskill bland dem som kommii tillunder senare tid, har emellertid visat sig inte motsvara allmänhetens krav päen god boendemiljö. Skälen lill detta varierar och är inte lillfredsslällandeklarlagda. Det lorde emellertid stå klart alt akluella uthyrningssvårigheter ivissa områden åtminstone delvis kan hänföras till brisier i boendemiljön. 1vissa fall kan sådana brisier ta sig uttryck i att området har gestaltats påetl torfiigl och enformigt sätt. Det upplevs som trist och spänningslöst. 1andra områden finns kanske för få möjligheter till fritidsaktiviteter Ettsådant område upplevs som dött och kontaktlöst, 1 några områden har biltrafik,buller och föroreningar blivit alltför besvärande. På många håll saknas enboendeservice som är anpassad lill dagens familjetyper. Människornasinställning till ett bostadsområde bestäms inte bara av lägenheternas kvalitetutan också i hög grad av bostadsområdets innehåll, utformning och läge iförhållande lill kommunikalioner, arbetsplatser, skolor, sjukvård osv. I det följande skall jag begränsa mig lill despörsmål som rör bostadens närmaste omgivning, närmiljön, efiersom dessa frågorkan och bör påverkas av bostadspolitiska ålgärder Brister och kvaliteter i svenska boendemiljöer ärdokumenterade i en mängd olika studier och forskningsrapporter. Av naluriigaskäl har dessa studier gjoris från skilda utgångspunkter och med inriktning påolika problem. En förutsättning för alt de skall kunna användas som underlagför bedömningen rörande den framtida boendemiljön är därför att de blir föremålför sammanfattande analyser. Boende- och bostadsfinansieringsutredningarna harinte ansett sig kunna göra några sådana analyser i sina betänkanden. Jag haremellertid inhämtat all utredningarna har påbörjat etl sådani arbele.Utredningarna har inte heller nu lagl fram konkrela förslag i boendemiljöfråganuiom såviit angår finansiellt stöd till miljöförbättrande åtgärder. Jagåterkommer strax härtill. 1 avvaktan på resultaten av utredningarnasIbrlsatla arbele vill jag begränsa mig till all redovisa allmänna erfarenhelerav dagens boendemiljöer och de utvecklingstendenser som har betydelse förbedömningen av vilka åtgärder som bör vidtas för alt åstadkomma lörbättringar. Boendemiljön är en av de faktorer som har storbetydelse för att tillfredsställa grundläggande mänskliga behov av gemenskap,omväxling, stimulans, självkänsla och möjlighet att påverka sin närmasteomgivning. Många människor i vuxen ålder har möjligheter att kompensera enbristfällig boendemiljö med stimulerande semesterresor, tilltalande och aktiverandearbetsmiljö, fritidshus, umgänge inom orten och besök hos släkt och vänner påannan ort. Nya forskningsrön talar för atl människor i den situationen finnersig till rälla även i elt område som annars upplevs som innehållslöst ellerfull. För dem är kanske lägenheten viktigare än bostadens närmaste omgivning. En stor del av befolkningen har emellertid intedessa möjligheter alt kompensera brisier i boendemiljön. För den som harbegränsade ekonomiska resurser kan resor och fritidshus inte bli något reelltalternativ. För den som har elt tungt och enformigt arbele kan arbelsmiljöninle väga upp brisier i boendemiljön. För hemarbetande mödrar finns ingen annanarbetsmiljö än boendemiljön. Barnen rör sig i en mer begränsad miljö än devuxna. Detsamma gäller människor, som på grund av ålder, sjukdom ellerhandikapp har svårt att röra sig inom stora områden och som inte längreförvärvsarbetar. En stor del av befolkningen vistas sålunda större delen av sintid i hemmet eller i dess närmaste omgivning. Där finns alltså för mångamänniskor de grundläggande förutsättningarna för hur deras liv skall utvecklasoch hur de skall lyckas i sina strävanden efier ett posiiivt livsinnehåll.Dessa förhållanden gör att vi måste ställa stora krav på boendemiljön.Särskild vikt bör läggas vid att tillfredsställa barnens, åldringarnas och dehandikappades behov. Det är också angeläget att anpassa miljöns innehåll ochutfbrmning lill utvecklingen av familjemönstret. Jag skall senare återkommalill della. Diskussionen om bostadsmiljön fick mot slutet av1930-lalet en ny inriktning. a. pekades på behovet av lekplatser ibostadshusens närhet. hade reglering av bebyggelseutvecklingenhuvudsakligen gällt anordnandet av gator och allmänna platser. Husens friaregruppering under 1930-talel innebar visserligen en revolt mot tidigarestadsbyggandes osunda, mörka och trånga bakgårdar, Alla lägenheter skulle fåtillgång till sol. ljus och lufi. Allmänt setl bottnade dock nyorienteringen avstadsbyggnadstänkandet främst i strävanden att åstadkomma bättre standard ilägenheterna. Mellan skedde emellertid enradikal omsvängning. Nya tankar om behovet av grannskapscentra och värdet av enhemkänsla i omgivningen förmedlades från och vann snabbi gensvar iSverige. Kravpå möjligheter till fritidsaktiviteter och kulturell verksamhet i bostadensnärmaste grannskap gjorde sig gällande. Det resulterade och enbra bit in i nya bebyggelsemiljöer med tillgång till sådanamöjligheter och med ett rikligt mått av grönska och natur insprängda ibebyggelsen. Tidens ideal var att husen skulle anpassas till naturen. Efierhand blev emellertid 1940-talels stadsbyggandeutsatt för krilik. En snabb fortsalt ökning av antalet bilar förutsågs. Krav påtrafiksäkerhet och tillgång till fler parkeringsplatser ställdes därigenom iförgrunden. Detta kom att sätta sin prägel på nya stadsplaner. På grund av delökande antalet parkeringsplatser minskade utrymmet för barnens lek samlidigtsom avstånden mellan husen och därmed avstånden lill olika slags serviceväxte. Utvecklingen mot ökande avstånd mellan bostad och service förstärktes avatt trångboddheten successivt var på väg atl avvecklas. Det medförde alt delkom atl bo alll färre människor i varje lägenhet. Butiker och andragemensamhetsanläggningar kunde därmed lä tillräckligt underlag endasl underförutsättning att ett större antal lägenheter betjänades av dem. Utvecklingen ledde till att det stora husetsfördelar framhölls allt ofiare , 1 etl stort hus skulle servicekunna inrymmas i eller nära huset. 1 omedelbar närhet av huset skulle man kunnaanordna både lekplatser för de minsta barnen och bilparkering. Del slora husetansågs ge förutsättningar all, utan uppoffring av de fördelar tidigarebyggande erbjudit, i närmiljön tillgodose många av de boendes krav: kortaavstånd till service, lekplatser och bilparkering. Allt ofiare kom fierfamiljshusområdenatt mot bakgrund av denna ideologi domineras av höghus. Framförallt kom1960-talets bostadsområden atl få elt stort inslag av höga hus eller andra lällplacerade fierfamiljshus, "Stenstaden" ansågs kunna få en nyrenässans och sladsmässighel upphöjdes lill elt ideal, Efier hand började kritik riktas även mot dennastadsbyggnadsideologi. Ingen förnekade fördelarna av koria avstånd men manvände sig mol alt andra kvaliteter som hade präglat det tidigare stadsbyggandetinte bevarats. Brist på kontakt mellan grannar framhölls som orsakad av denstora skalan och frånvaron av naturliga träffpunkter. Allt oftare pekades påatl höghusmiljön medför många problem för barnfamiljer. som kriliken växte sig allt starkare molhöghusmiljön och mol hårt exploaterade fierfamiljshusområden, vilkas positivatillgång främst var närheten till service, skärptes under 1960-talel kraven påtillgång till service i bostadens närmaste omgivning. berodde främsi påall kvinnor med små barn i allt större utsträckning började delta iförvärvslivet. Det framstod därvid som allt angelägnare att det ibostadsområdet fanns lätt tillgänglig service som daghem och möjlighet attordna med tvätt och inköp även pä , samt atl del var nära tillrritidsakliviieter osv. Sådana krav underslöddes av önskemålen att gehandikappade och åldringar möjlighet attbo i en levande stadsmiljö och i mindre grad vara hänvisade lill institutionerav olika slag. Det vill alltså synas som om de senaste årensdebatt gått i två helt olika riktningar En riktning har kritiserat tristessenoch den torftiga utformningen i många fierfamiljshusområden, bristen pågrönska, den stora skalan eller den hårda exploateringen. En annan riktning harfrämsi kritiserat boendemiljöernas bristande anpassning till den nyafamiljetyp, där båda föräldrarna förvärvsarbetar och en av dem gör endastkoriare uppehåll i sill förvärvsarbete när barnen är små, samt den bristandeanpa.ssningen av boendemiljön till åldringars och handikappades behov. Deolika typerna av argument har vanligtvis lett till två var för sig entydigaslutsatser nämligen atl områden med enfamiljshus är den lämpligaste och bästaboendemiljön eller atl bostäder i fierfamiljshus med riklig tillgång lillservice äratl föredra. Uppenbarligen skulle det vara olyckligt om delframtida stadsbyggandet skulle grundas på anlagandel all någon av dessaslutsatser är en adekvat tolkning av de erfarenheler vi har av senare årsstadsbyggande. Den kritik som riktats mot dagens boendemiljöer bör naturiigivisinte lämnas obeaktad, men del finns slarka skäl att varna för tron atl detfinns entydiga lösningar. Del finns nämligen risk för att vi stirrar oss såblinda på bristerna i dagens miljöer, att vi bestämmer oss för nya ochannoriunda lösningar som visserligen inte har samma brister som dagensstadsbyggande men i gengäld inte heller tar vara på dess goda egenskaper.Mycket av det som efterfrågas framfördes som krav . Viär således på sätt och vis tillbaka vid ulgångspunklen för det modernastadsbyggnadstänkandet. finns erfarenheter tillgängliga av de gångnadecenniernas olika försök atl skapa boendemiljöer som tillgodoser skifiandekrav. Det borde därför finnas goda möjligheter att skapa miljöer som tar lillvara det bästa av olika perioders byggande och som är anpassade tilldagens krav. Alla bostadsområden kan göras trivsammare och service,lrafik.säkerhet och omgivningshygien i områdena kan förbättras. bostadsområdes kvaliteter, så som de upplevs avde boende, beror också i hög grad på vilka som bor i området. Det är därförangelägel att molverka tendenser till ensidighet i befolkningsstrukturen.Framför alll torde ensidighet i befolkningens ålderssammansättning upplevassom negativ. Befolkningens ålder och fördelning på hushållstyperinom ett bostadsområde hänger i hög grad samman med områdets ålder ochlägenhelssammansättningen i området. Jag har förul beröri de problem som harsamband med den stora andelen små lägenheter i äldre hus och skillnaden i frågaom lägenhetsstorlekar mellan nybyggda flerfamiljshus och småhus. Bostadsutbudeisstruktur inrymmer uppenbara risker för att de boendes behov och önskemål intekan bli tillgodosedda. Del är därför angeläget atl bostadsproduktionensutveckling följer utvecklingen av familjemönster och levnadsvanor. Familjemönslret har ändrats mycket . har den ekonomiska standarden och utrymmesstandarden ilägenhelerna ökal. Det har medfört alt elt stort anlal bostadsområden ärbyggda för en annan familjetyp och för andra utrymmeskrav än dagens. En av de viktigaste förändringarna är attförvärvsverksamheten bland gifia kvinnor har ökat siarkt sedan andravärldskriget. Ökningen har varit särskilt markant i fråga om yngre gifiakvinnor med barn i förskoleåldern. En annan utveckling som har stor belydelse idelta sammanhang är hushållens uppdelning i mindre enheter. Drygt hälfien avlandets hushåll består av endasl en eller två personer och andelen sådanahushåll beräknas öka. Sammanfattningsvis kan sägas atl en rad olikautvecklingstendenser medverkat till att många bostadsområden är i behov avförändringar av olika slag så all de bättre anpassas till dagensförutsättningar och värderingar. Även om vi givetvis inle kan bygga ombefintliga miljöer hell och hållet framstår det som särskilt angeläget atlfinna former för en förbättring av bebyggelsemiljöer alll efter somförutsättningar och värderingar förändras. Det ligger i sakens natur att delinle är möjligt att planera och bygga bostadsmiljöer som passar för allframtid, utan förändringar måsle vidtas efter hand. Med tanke på den belydelse som en väl utbyggd boendeservicehar för boendemiljön vill jag i sammanhanget erinra om att, som jag nämntförut, servicekommitténs tidigare förslag delvis har legat till grund förbeslut av statsmakterna, som i väsentliga avseenden har förbätlratmöjlighelerna lill planering och finansiering av lokaler för boendeservice.Servicekommittén har i sitt slutbetänkande Boendeservice 7 lagl framytterligare malerial som bör kunna bilda underlag för rortsalt planerings- ochutvecklingsarbete på serviceområdet. Kommittén har endasl i vissa fall ansett delbefogat att fora fram diskussionen till konkreta förslag till omedelbara ochpreciserade ålgärder. Ett av dessa förslag är att etl centralt råd förboendeservice inrättas med uppgift bl. a. att samordna och följa utvecklingenpå serviceområdet. Dessa uppgifier kan enligt min mening i väsentliga avseendenfullgöras av . Frågan torde lå övervägas ytterligare i sambandmed den översyn av de bosladspoliliska myndigheternas uppgifter ochorganisation som jag lidigare har aviserat. 1 övrigt innebär kommitténs förslag att vissamyndigheter skulle få uppdrag att fullgöra vissl utrednings-ochutvecklingsarbete på området, Kungl, Maj:t har beslutat au kommitténsslutbetänkande skall överlämnas lill berörda myndigheier för all övervägas ideras arbete, 10,3,2Åtgärder i syfte all förbällra boendemiljön Av min redogörelse framgår alt ensuccessiv förbättring av befintliga bebyggelsemiljöer är önskvärd om de skallkunna anpassas till nya förulsäiiningaroch värderingar, Behovel av förbättringar är särskilt framträdande i områdenmed uthyrningssvårigheter som kan hänföras till brisier i boendemiljön. För allåtgärder i della syfie skall komma till stånd i till-riicklig oniiäitning krävsemellerlid ell finansiellt slöd från slalen. Boende- och bosladsfinansieringsulredningarna har ibelänkandet Följdfrågor föreslagit att uljämningslån skall ulgå förmiljöförbättrande åtgärder i befintliga bostadsområden. Härmed avses åtgärdersom ökar områdenas användbarhet och attraktivitet. Åtgärderna skall enligtförslaget kunna avse såväl den yttre miljön som ändringar av byggnader. Lån föreslås ulgå med belopp som täcker helakostnaden intill elt belopp av /m' lägenhetsyta. Förslaget om ett lånestöd för detta ändamål harvunnit allmän anslutning bland remissinstanserna, även om meningarna är deladebeträffande stödets utformning. För egen del vill jag framhålla all enlånefinansierad lörbältringsverk-samhei kan medföra behov av höjdaboendekostnader som det i många fall, inle minst i områden med tommalägenheter, inte är möjligt atl ta ut. Jag anser det därför nödvändigt meddirekta statliga bidrag för att mil-jölbrbällrande åtgärder skall komma lillstånd i tillräcklig omfattning. Bidragsgivningen bör inte bindas i detalj genombeslut av statsmakterna. Det är väsentligt att erfarenheterna av behoven avålgärder för bli vägledande vid utformandet av stödverksamheten. Som allmänna riktlinjer för den närmaste tidensinsatser från statsmakternas sida bör följande kunna gälla. Bidrag bör kunna utgå för förbättring avtrafiksäkerhetsförhållandena, åtgärder som avser konstnärlig gestaltning,anordnande av mindre lokaler för hobbyverksamhet och samvaro, komplettering medboendeservice, förbättring av otillfredsställande ulemiljöer i syfie alltillgodose barns lekbehov saml de boendes behov av rekreation, motion, samvarooch andra fritidsaktiviteter. Stöd bör också kunna ulgå för åtgärder för attbegränsa buller och luftföroreningar. Prioritet bör ges åt områden inom vilka delföreligger svårigheter alt få avsättning för lägenheterna. Bidrag bör dock inteutgå för bebyggelse som tillkommer . I fråga om bidragsvillkoren förordar jag följande.Bidrag bör ulgå med högsl 50 96 av den godkända kostnaden för åtgärderna, dockhögst I . för varje lägenhet som berörs av eller har nytta av åtgärderna.Om särskilda skäl föreligger, t. ex. alt kostnaden är hög i förhållande tillantalet lägenheter och åtgärderna är mycket angelägna, bör beloppsgränsen perlägenhet kunna höjas lill högsl . Det ankommer på Kungl. Maj:t att beslula om deadministrativa formerna för bidragsgivningen. Jag vill emellertid härframhålla all jag ansluter mig till utredningarnas uppfattning att de boendebör beredas tillfälle atl 1 saml Nr 150 laaktiv del i planeringen och utformningen av åtgärderna. Jag ser detta som etlled i arbetet på en vidgad boendedemokrati, I vissa fall kan de nya bidragen komma atl utgå ikombination med bostadslän enligl gällande regler, I sådana fall börlåneunderlaget minskas med de kostnader för åtgärderna som beaktats vidberäkningen av bidraget. Med hänsyn till behovet av tid för förberedelse avden nya bidragsverksamheten förordar jag atl bidragsreglerna träder i kraftden . I anslutning härtill vill jag erinra om de avstatsmakterna beslutade särskilda insatserna för en barnvänligboendemiljö. För ändamålet anvisades elt anslag på 30 milj. kr. Bidrag ulgårmed halva byggnadskoslnaden. De belopp varmed bidrag sökts överstigerväsentligt det anvisade anslaget. Med hänsyn härtill samt lill den av migförordade tidpunkten för ikraftträdande av de nya bidragsbeslämmelserna anserjag all som en övergångsåtgärd ett ytterligare anslag på 15 milj. kr, böranvisas for innevarande budgetår att användas för särskilda insatser för enbarnvänlig boendemiljö m, m. enligt samma regler som gällt . Jag har idenna fråga samrått med chefen för , som torde återkommatill frågan i samband med anmälan av anslag på lilläggsstat 1 lill riksstatenför /75,