prop · FX0388 · 1974-12-31 00:00:00 — Deförslag som föranleds av detta betänkande har chefen för arbetsmarknadsdepartementetanmält fömt (prop. Med anledning av beslutad förlängning aversättningstiden för föräldrapenning (prop. 1974:15, SfU 1974:5, rskr 1974:37)anmäler jag nu också fråga om därav föranledda ändringar i lagen (1945:844) omförbud mot arbetstagares avskedande i anledning av äktenskap eller havandeskapm. Slutligen vill jag i detta sammanhang erinra om att de avutredningen föreslagna ändringarna i viss allmän arbetsrättslig lagstiftningbl. a. innefattar förslag lUl ändringar i lagen (1914:45) om kommission,handelsagentur och handelsresande. Utredningens förslag i denna del hartidigare anmälts i samband med andra ändringar i kommissionslagen (prop. 2 Facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen 2.1 Nuvarande ordning 2.1.1 Förfa ttn ingsregler Utöver det grundläggande anställningsskydd, som följer avlagen om anställningsskydd, finns särskUda skyddsregler för fackliga förtroendemäni olika författningar. Enligt lagen (1936r506) om förenings- ochförhandlingsrätt (FFL; ändrad senast 1965r277) är t.ex. uppsägning av enarbetstagare, som företagits i föreningsrättskränkande syfte, ogill ocharbetsgivaren skyldig att ersätta skada som uppkommit av förfarandet. För skyddsombud och fackliga företrädare ianpassningsgrupper etc. gäller särskUda regler på grund av bestämmelser iarbetarskyddslagen (1949rl; omtryckt 1973r834) och lagen (1971 r202) om vissaåtgärder för att främja sysselsättning av äldre arbetstagare på den öppnaarbetsmarknaden. Dessa förtroendemän får inte hindras att fullgöra sinauppgifter och de har fått ett särskUt skydd mot uppsägning liksom motförsämrade arbetsförhållanden och anslällningsvUlkor på grund av sinverksamhet. Motsvarande bestämmelser har införts i lagen (1974rl3) om vissaanställningsfrämjande åtgärder för arbetstagare som företräder sin organisationi frågor som avses med den lagen. Avsikten är alt dessa senare regler skallersätta de reglerna sysselsättningslag. Skyddsombudensställning har ytterligare stärkts genom de beslutade ändringarna iarbetarskyddslagen, vUka trätt i kraft . TUl viss del får denya reglerna tUlämpning även på fackliga företrädare i anpassningsgrupper etc. De grundläggande kollektivavlalsbestämmelserna om fackligförtroendemans ställning på arbetsplatsen återfinns överenskommelsemellan SAF oeh LO om klubbordförandes ställning i förelaget. Dennaöverenskommelse har antagits förbundsvis på SAF-LO-området och har bl. a. är1970 efterföljts av en motsvarande överenskommelse för den statligaföretagssektorn. Avtalet har också bildat mönster för de överenskommelser ochreglementen, som antagits för arbetstagare på den kommunala sektorn. Förstatsmyndigheter gäller en särskild kungörelse (1972r448) ihithörande frågor. På det privata tjänstemannaområdet är däremot ~ med undantagför banksektorn de fackliga förtroendemännens ställning oreglerad. Överenskommelserna, som lUl den övervägande delenbegränsats liU att avse den främste facklige företrädaren på arbetsplatsen,innehåller såväl allmänna uttalanden om den fackliga verksamheten som särskildaföreskrifter t. ex. om ledighet, ersättning för förlorad arbetsförtjänst etc.Detaljfrågor överlämnas dock tUl reglering av de lokala parterna. StäUningenför andra fackliga företrädare än klubbordförande regleras inte genom överenskommelserna. 1 det följande redovisas först det huvudsakliga innehålleti SAFLO-överenskommelsen, varefter för de övriga områdena av arbetsmarknadenanges de skiljaktigheter, tUlägg etc. som gäller i förhåUande till dennaöverenskommelse. Av inledningen till SAF-LO-överenskommelsen kan följandeåterges. Arbetstagarnas rätt att bevaka sina intressen genomfackliga organisationer har gammal hävd i vårt land. Detta har haft storbetydelse för organisationsväsendets utveckling. harförekomsten av fackliga organisationer centralt och lokalt alltmer kommit attuppfattas som en naturlig och självklar sak i samarbetet mellan arbetsgivareoch anställda. De fackliga representanterna har viktiga uppgifter som kontaktmänmellan företag och anställda och som informationsförmedlare. Även om det fackliga arbetet huvudsakligen utförs underfritid måste det med nödvändighet ibland ta del av arbetstiden i anspråk. Detär därvid inte bara visst förhandlingsarbete som måste beaktas. Hänsyn börsålunda också tagas till att klubbordföranden ibland störs i arbetet både avandra arbetare och av företrädare för företaget som vill diskutera olikaangelägenheter. Ett effektivt fullgörande av de fackliga åliggandena tordedessutom göra det nödvändigt att klubbordföranden ibland lämnar sin arbetsplats.Sådana avbrott i arbetet får dock endast ske i samförstånd med arbetsgivaren påsätt som den nedan upptagna rekommendationen anvisar. Enligt gängse uppfattning har det hittUls i principankommit på envar av parterna att var för sig svara för de kostnader detfackliga arbetet fört med sig. Denna grundläggande värdering kvarstår.Emellertid har utveckhngen på sina håll lett därhän att vissa företag åtagitsig att helt eller delvis svara för klubbordförandens lön, även under tid dåhan ägnar sig åt fackliga angelägenheter. Detta har berott på särskildaomständigheter såsom företagets storlek, arbetslokalernas belägenhet,personalsammansättning, tillämpade lönesystem etc. SAF och LO har enats omatt klubbordföranden skall erhålla ersättning från arbetsgivaren för sådanledighet som klubbordföranden behöver åtnjuta under sin ordinarie arbetstid föratt kunna sköta sina fackliga arbetsuppgifter inom företaget, underfömtsättning att de lokala parterna på förhand enats om den erforderligatidsåtgången. 1 anslutning till att SAF-LO-överenskommelsen år 1970antogs av parterna inom metallindustrin gjorde Sveriges Verkstadsföreningföljande uttalande (chk. 15/1970). Facklig verksamhet har gammal hävd i och upplevs på de flesta arbetsplatser som en självklar och naturlig företeelse.Jämsides med de fackliga organisationernas tillväxt har ocksåskett en betydande vidgning av deras verksamhetsområde. Urspmngligen tordefackföreningarna ha upplevts uteslutande som de anställdas företrädare iförhandlingsfrågor rörande olika anställningsvillkor. Otvivelaktigt ärförhandlingsfrågorna fortfarande primära. Men nya frågor, som exempelvislönesystemens uppbyggnad, frågor om företagsdemokrati, den invandrandearbetskraftens problem gör anspråk pä alltmer utrymme. På alla nivåer menkanske främst på det lokala planet har som en följd av denna utveckling denfackliga organisationens betydelse som opinions-och informationsförmedlarevuxit. Behovet av väl utvecklade kontakter mellan förelag och anställda -representerade av de fackliga organisa- tionerna och mellan klubbledningen och medlemmarna växeroch kommer att fortsätta att växa. Risken av otUlräcklig information ochförsvagad auktoritet inom den fackliga rörelsen uppenbarades tydligt under denoro som svepte fram över arbetsmarknaden . I fråga om det materiella innehållet iklubbordförandeavtalen synes följande bestämmelser främst vara av intresse. Med klubbordförande avses den främste vid företagetanställde facklige representanten. Är arbetsgivarens rörelse förlagd till olikaorter, skall rörelsen på varje ort anses som ett företag, om annat ej avtalas.Omfattar rörelsen på en och samma ort flera produktionsenheter, kan lokalöverenskommelse träffas att särskUd sådan produktionsenhet skall betraktas somett företag. KlubbordförandeskaU ha fritt tUlträde till olika avdelningar och arbetsplatser i denutsträckning som fordras för att han skall kunna fuUgöra sitt fackliga uppdraginom företaget. Han skall sträva efter att organisera det fackliga arbetet såatt minsta möjliga driftsstörning uppstår. Innan klubbordförande lämnar sittarbete och vid återkomsten till detta skall anmälan göras till arbetsledningen.Klubbordförande skall underrätta arbetsledningen på annan avdelning, som hanönskar besöka, om sitt ärende. Förbunden eller arbetsgivaren och klubbenfastställer på förhand omfattningen av den tid i genomsnitt ellerannan tidsperiod under vilken klubbordföranden äger erhålla ledighet frånarbetet. Härvid skall beaktas arten av företagets produktion, arbetsstyrkansstorlek och sammansättning samt det tillämpade lönesystemets utformning.Överenskommelse kan träffas om att ledigheten förläggs tiU viss bestämd tid, t.ex. i anslutning till rast eller skiftbyte. Klubbordföranden äger för sådan frånvarotid erhållaersättning för förlorad arbetsinkomst. 1 den månklubbordförandes fackliga verksamhet är av sådan omfattning att dennödvändiggör omplacering, skall arbetsgivaren inte besluta rörande omplaceringförrän samråd ägt rum. Omplacering skall ske på sådant sätt att klubbordförandei normalfallet inte får försämrad arbetsinkomst sä länge han innehar detfackliga uppdraget. Omarbetarparten gör gällande att uppsägning av klubbordförande skett i anledningav denna hans verksamhet, skall han kvarstå i anställningen intill dessförhandlingar avslutats eller avgörande meddelats av arbetsdomstolen. Rättenatt kvarstå i anställningen gäller dock ej om avskedande äger mm på grund avsådant förfarande, som berättigar arbetsgivaren att hävaarbetsavtalet. Klubbordförande som av sin organisation , konferenser eller annan dylik facklig verksamhet bör erhålla ledighetfrån arbetet. Klubbordförande skall dock alltid erhålla ledighet för att deltai centrala förhandlingar eUer avtalskonferenser. Framställning om ledighetskall med hänsyn till planeringen av produktionen om möjligt göras senast 14dagar före ledighetens början. Klubbordförandebör beredas möjlighet att förvara för det fackliga uppdraget erforderligahandlingar m. m. i lämpligt utrymme på arbetsplatsen. Om det är påkallat medhänsyn tUl företagets storlek bör klubbordförande även få tUlgång tiU telefonoch till lämplig lokal, där sammanträde eller samtal med klubbmedlemmar kan ägarum. Enligt avtalet för den statliga företagssektorn har detöverlämnats åt de lokala parterna att fastställa vUka fackligaförtroendemän, som skall omfattas av avtalet. Det förekommer att avtalet gjortstillämpligt även på andra funktionärer inom en klubbstyrelse än ordföranden.Avtalet innehåUer också regler om fackliga företrädares ställning i förhållandetill företag, vari de inte är anställda. Den lokala organisationens företrädaretUlförsäkras rätt att fullgöra sina uppgifter på alla statsföretagensarbetsplatser, vilka ligger inom organisationens verksamhetsområde. Besök skalldock anmälas till platschef eller liknande. 1 övrigt är avtalet i huvudsaklikalydande med SAFLO-överenskommelsen. För den kommunala sektorn gäller regler som i stort settansluter till SAFLO-överenskommelsen. Pä grund av avtalsförbudel i kommunaltjänstemannalagenhar dock vissa bestämmelser intagits i ett reglemente (RFF 72), som utfärdatsefter hörande av arbetstagarorganisationerna. På den statliga sektorn och det statligt löneregleradekommunala Området gäller kungörelsen (I972r448) om fackliga förtroendemän hosstatsmyndigheter m. fl. Den har föregåtts av överläggningar mellanfinansdepartementet och de fyra huvudorganisationerna SF, TCO-S, och SR. 1anslutning till kungörelsen har SAV utfärdat vissa tillämpningsföreskrifter(cirk. A:14/1972 och A:21/1973). Kungörelsen har dock i olika hänseendenkonstruerats på ett annat sätt än avtalet. För UtbUdningsväsendet gäller t. ex.särskilda regler om hur tjänstledigheten skall bestämmas. Som en detalj kananmärkas, att kungörelsen ger myndigheterna rätt att låta de fackligaförtroendemännen anlita skrivpersonal m. m. hos myndigheten i den mån deterfordras för den fackliga verksaniheten inom myndigheten och det lämpligen kanske. Vidare heter det i anvisningarna till kungörelsen att myndigheterna börpositivt pröva möjligheten att med tjänstgöring under motsvarande tidmeritmässigt jämstäUa tjänstledighet för fackligt uppdrag inom myndigheten. Lönebestämmelser återfinns i 19 § i det statligakollektivavtalet AST och däremot svarande stadganden i andra kollektivavtal.Löneavdrag skall inte ske vid tjänstledighet för fackligtförtroendemannauppdrag, då detta fullgörs inom den egna myndigheten. I andrafall, t. ex. vid ledighet för centralt förhandlingsarbete, erhållerarbetstagaren lön med s. k. B-avdrag dvs. han behåller avbruttolönen av ett och samma kalenderår. Vid ledighetdärutöver görs fullt löneavdrag. Tillämpningen av bestämmelserna om B-avdraghar närmare berörts i ett cirkulär från SAV, vari det heterr Bestämmelsen avser i första hand sådana uppdrag som angesi vederbörande personalorganisations stadgar och som erhålls genom val ellereljest genom protokollfört beslut (t. ex. uppdrag som ordförande, sekreterare,kassör eller annan ledamot i styrelse för huvudorganisation, förbund, förening,sektion, krets, avdelning eller klubb, uppdrag som ombud vid kongress,representantskap e. d., arbetsplatsombud eller revisor). Även andra fackligauppdrag kan emellertid omfattas av bestämmelsen om de har karaktär avförtroendemannauppdrag (t. ex. uppdrag att delta i viss förhandling eller iöverläggning med myndigheten, uppdrag i kommitté e. d. inom personalorganisationen). Som fömtsättning för tUlämpning av bestämmelsen gäller attfråga är 1 saml Nr i om direkt fullgörande av uppdraget, dvs. utövning av denfunktion som uppdraget avser. Häravföljer att den som innehar uppdrag som exempelvis ordförande får lön medB-avdrag under det föreskrivna antalet dagar vid tjänstledig-hel för alt deltai styrelsens sammanträden eUer för all fullgöra andra med uppdraget förenadeåligganden, t. ex. för att delta i ordförandekonferens. Bedrivande av studier,deltagande i utbUdningskurs eller dellagande som åhörare i allmäntinformationsmöte kan inte i något faU anses som fullgörande av fackligtförtroendemannauppdrag och inte heller uppvaktning på högtidsdag, deltagande ijubileum e. d. Det förutsätts att tjänstemannen genom att förete kallelse ellerpå annat sätt styrker behovet av tjänstledighet. Reglerna för bankmannaområdet är i vissa avseenden meradetaljerade än för arbetsmarknaden i övrigt. De berör olika slags fackligtarbete, exempelvis uppdrag i företagsnämnd och i andra samrådsorgan,företags-nämndsutbUdning, deltagande i konferenser i samrådsfrågor, lokal förhandlingsverksamhet,och facklig utbUdning. Deltagande i centrala förhandlingar eller andra centralafackliga uppdrag, t. ex. ledamotskap i förbundsstyrelse eller i styrelsenunderstäUda kommittéer, omfattas däremot inte av reglerna. 1 fråga omerforderlig ledighet uttalas, att arbetstiden bör kunna utnyttjas förföretagsnämndsarbete, lokal förhand-hngsverksamhet-och därmed jämställt lokaltfackligt arbete. För deltagande i kurser eller konferenser gäller att arbetetinte får lägga hinder i vägen. Arbetsgivaren måste dock i ett fall av vägradtjänstledighet kunna motivera varför ledigheten inte beviljats vid dettatillfälle. Som godtagbart motiv anges svårigheten att skaffa vikarie på gmndav sjukdom etc. 1 fråga om anställningsförmåner vid ledighet uttalas, attdeltagande i företagsnämndsarbete, lokal förhandlingsverksamhet och annatlokalt fackligt arbete sker utan löneavdrag medan ledighet för kurser, konferenseroch dylikt kan ges med eller utan löneavdrag. Ytterst är, framhålls det, fråganom vUken facklig verksamhet som förtroendemannen skall bedriva pä av företagetbetald tid en förtroendefråga mellan företagsledningen och förtroendemannen. 2.2.1 Uttalanden av den internationellaarbetsorganisationen () Vid den internationella arbetskonferensen är 1971 antogsen konvention jämte en därtUl hörande rekommendation angående arbetslagar-representantersskydd inom företaget. Konventionen (nr 135) ger uttryck för principen attarbetstagarnas representanter bör skyddas mot åtgärder som vidtas mot dem pågrund av deras ställning eller verksamhet som arbetstagarnas representantereller på grund av deras organisationstillhörighet. En annan princip, sombetonas i konventionen, är att fackliga företrädare bör åtnjuta sådanalättnader som är ägnade att snabbt och effektivt sätta dem i stånd att fullgörasina uppgifter. Hänsyn skall dock tas tiU bl. a. företagets behov ochmöjligheter. Det förutsätts att företagets effektiva verksamhet inte skallmenligt påverkas. "Arbetstagarnas representanter" kan varaantingen fackliga företrädare eUer förtroendemän som fritt valts av arbetstagarnai företaget. Inom ramen för denna definition överlämnas åt medlemsstaterna attgenom nationell lagstiftning, kollektivavtal etc. bestämma vilka representantersom bör åtnjuta skydd och förmåner enligt konventionen. Finns det i sammaföretag såväl fackliga företrädare som andra förtroendemän skall det enligtkonventionen vidtas lämpliga åtgärder för att garantera att förekomsten avvalda förtroendemän inte utnyttjas i syfte att undergräva de fackligaorganisationernas ställning och för att främja samarbete i alla hithörandefrågor mellan de valda förtroendemännen samt de fackliga organisationerna ochderas företrädare. Konventionen kan bringas i tillämpning genom nationelllagstiftning, kollektivavtal eller på annat sätt som är förenligt med nationellpraxis. Det uttalas, att det inte är nödvändigt att tillgripa lagstiftning omförut existerande metoder, bl. a. kollektivavtal, garanterar en effektivtillämpning av instmmentet. Rekommendationen (nr 143) lämnar mera detaljeradeanvisningar. Särskilda åtgärder bör enligt rekommendationen vidtas för attgarantera ett tillförlitligt skydd för fackliga förtroendemän på arbetsplatsenom inte vederbörliga skyddsåtgärder, gällande arbetstagare i allmänhet, redanfinns i tillräcklig omfattning. Som exempel på sådana särskilda åtgärder nämnsatt tillåtliga uppsägningsgrunder skall noggrant anges, att samråd skall skeinnan uppsägning av en facklig förtroendeman får bli slutgiltig, att en särskUdbesvärsprocedur skall införas för fackliga förtroendemän som anser sig hablivit föremål för orättvis behandling, att effektiv rättelse - innefattandebl. a. återanställning skall ske i händelse av obefogad uppsägning. Andraexempel är att en särskUd bevisbörda skall åläggas arbetsgivaren vid uppsägningav facklig förtroendeman och att facklig förtroendeman skall ha företrädesrätttUl fortsatt arbete vid personalinskränkning. 1 rekommendationen förordas attskyddsreglerna tillämpas även pä arbetstagare som upphört att vara fackligförtroendeman. Arbetstagare som efter avslutat uppdrag återgår i arbete på detföretag där han har varit verksam, bör enligt rekommendationen få behålla elleråterfå sin tidigare ställning. I fråga om åtgärder för att underlätta de fackligaföreträdarnas verksamhet nämner rekommendationenatt en facklig förtroendemanbör åtnjuta erforderlig ledighet utan löneavdrag eller förlust av anställningsförmånerför att utöva sina funktioner. Förtroendemannen bör också beväjas skäligledighet för att delta i fackliga möten, utbildningskurser, seminarier,kongresser och konferenser. Även ledighet av detta slag bör beviljas utanlöneavdrag eller förlust av anställningsförmåner. Frågan om vem som skall bestrida härav föranleddakostnader bör bestämmas genom nationell lagstiftning eller kollektivavtal ellerpå annat sätt som är förenligt med nationell praxis. Enligt rekommendationen bör vidare en fackligförtroendeman beredas tUlträde till alla arbetsplatser i företaget ävensomföreträde inför ansvariga representanter för företagsledningen. tanter, som bemyndigats därtill av fackföreningen, börtiUåtas att regelbundet uppbära fackföreningsavgifter inom företagets område.Andra bestämmelser i rekommendationen handlar om rätten att inom företagetslokaler anslå fackliga meddelanden samt att inom företaget sprida visstinformationsmaterial. Vidare finns föreskrifter som innebär altföretagsledningen på vissa viUkor börtiUhandahålla de hjälpmedel och deninformation som behövs för den fackliga verksamheten på arbetsplatsen. Slutligen sägs det i rekommendationen att fackligafunktionärer, som inte är anställda i företaget men företräder en organisationsom har medlemmar anställda där, bör beviljas tillträde till företaget.Villkoren för tillträde bör närmare regleras i lagstiftning ellerkollektivavtal. Vid remissbehandlingen av instrumenten uttalade bl. a.SAF, LO och TCO att praxis på den svenska arbetsmarknaden i principöverensstämde med konventionen och att de därför tillstyrkte ratificering avdensamma. Detta blev också statsmakternas beslut. 1 fråga om rekommendationenkonstaterades däremot, att den inte tiU alla delar överensstämde med vad somtUlämpas i vårt land. Enligt vad LO och TCO då uttalade var det emellertid iförsta hand en fråga för arbetsmarknadens parter att överväga i vad månrekommendationens bestämmelser borde beaktas i . TUl denna uppfattninganslöt sig föredragande departementschefen och han uttalade attrekommendationen inte f. n. borde föranleda någon åtgärd från statsmakternassida. Detta uttalande godtogs av (prop. 1972:10, SoU 1972:6, rskr1972:101). 1 dettasammanhang bör nämnas även den rapport angående betald ledighet för studier,som antogs av för behandling vid session. Avsiktenär att de framtida instrumenten i denna fråga skall ansluta tillrekommendationen om arbetslagarrepresentanters skydd (nr 143) liksom tUlrekommendationen rörande yrkesutbildning (nr 117). 1 rapporten berörs inte barayrkesutbildning på olika nivåer utan även allmän eller facklig utbildning. Iprincip bör enligt rapporten ledighet för studier vara tUlgänglig för allaarbetstagare. a. framhålls utbildningens betydelse för ett ökatanstäUningsskydd och för arbetstagarnas anpassning till förändringar isamhället. Kännetecknande för den nu avsedda ledigheten är att den skall avseen bestämd tidsperiod och äga rum under ordinarie arbetstid utan förlust av lönoch andra anställningsförmåner. Stalsmakterna och arbetsmarknadens parterförväntas bidra till finansieringen. SärskUda regler föreslås bl. a. angåendevalet mellan olika slags utbildning och i fråga om de turordningar som börtillämpas då flera arbetstagare konkurrerar om rätt tUl ledighet för studier. 1princip skall det dock röra sig om en individueU rätt för den enskildearbetstagaren med valfrihet rörande den utbUdning som han önskar delta i. 1fråga om den fackliga utbildningen förutsätts, att turordningen skall kunnafastställas av arbetsmarknadsparterna. Slutligen bör nämnas de instrument som föreligger angåendedet grundläggande skyddet för förenings- och förhandlingsrätten. Sålundaantogs är 1948 en konvention (nr 87) angående föreningsfrihet och skydd för organisationsrätten. Äv intresse är här art. 11,varigenom medlemsstaterna förbinder sig att vidta åtgärder för att säkerställaatt arbetare och arbetsgivare får fritt utöva sin organisationsrätt. 1 1949 årskonvention (nr 98) angående tUlämpningen av principerna för organisationsrättenoch den kollektiva förhandlingsrätten stadgas bl. (art. 4) att det, där såär erforderligt, skall vidtas efter landets förhållanden lämpade åtgärder somuppmuntrar och främjar utveckling och utnyttjande i största möjliga omfattningav anordningar för frivUliga förhandlingar mellan parterna på arbetsmarknaden isyfte att fä tUl stånd reglering av anstäliningsvUlkoren genom kollektivavtal.Härjämte innehåller konventionen regler om skydd mot föreningsrättskränkandeåtgärder. 2.2.2 Annan internationell reglering Regler om det grundläggande skyddet för förenings- ochförhandlingsrätten återfinns även i andra av ratificeradeinternationella överenskommelser. 1 europeiska konvention angåendeskydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande frUieterna samt dendärtUl anslutande europeiska sociala stadgan av (prop. 1951rl65 resp.1962:175) anges bl.a. (art. 11 och 14, resp. art. 5), att envar utan åtskillnadskall ha rätt att bilda och an.sluta sig till fackföreningar för att skyddasina intressen. Den nationella lagstiftningen får inte utformas eller tUlämpaspå sådant sätt att föreningsrätten kränks. 1 den sociala stadgan anges därjämte(första delen punkt 6 och art. 6), att aUa arbetsgivare och arbetstagare skalläga rätt att utan åtskillnad förhandla kollektivt.