prop · FX0312 · 1974-12-31 00:00:00 — Ett avsocialvårdskommittén åberopat motiv för att undanta den intagne frän rätt tillsjukpenning, nämligen att han inte går miste om någon arbetsinkomst eftersomhans förvärvsmöjhgheter inte förändras genom sjukdom som inträffar underanstaltsvistelsen, är med detta synsätt inte längre aktuellt. Självaintagningen pä anstalt, som fär förutsättas medföra förlust av arbetsinkomst,anser sjukförsäkringsutredningen föranledd av sjukdom. Beträffande övriga av socialvärdskommitténåberopade skäl franihäller sjukförsäkringsutredningen att alkoholmissbrukare i hkhetmed vad som också gäller för narkotikamissbrukare och andra har rätt tillsjukpenning om han tvångsvis omhändertas enligt lagen om beredande av slutenpsykiatrisk vård i vissa fall, trots att han också då är omhändertagen föranstaltsvärd pä det allmännas bekostnad, inte åtnjuter sin fulla frihet och ärtillförsäkrad underhäll och erforderlig sjukvård. Mot bakgrund av dessa omständigheter föreslär sjukförsäkringsutredningenatt den som vårdas i allmän i princip skallha rätt till sjukpenning enligt AFL. Om rätt till sjukpenning införs kommer detta enligtutredningen att medföra avsevärda fördelar. Rätten till sjukpenning skullejämställa de intagna med andra grupper i samhället och kunna underlätta resocialise-ringsprocessen.Utredningen anser det troligt att benägenheten att frivilligt söka vård skulleöka. Olägenheterna vid överföring mellan sjukhus vid vilken värdformsjukpenning utgår och allmän värdanstalt skulle vidare minska. Möjhgheternaatt med nykterhetsnämndernas bistånd förbättra förhållandena efter utskrivningfrän anstalten skulle bli större om den intagne vid utskrivningen har det säekonomiskt ställt att han och hans familj kan klara försörjningen. Detsistnämnda anser utredningen vara av stor betydelse för att eftervården skallge gynnsamt resultat. Frågan om ersättning för deltagande i arbetsdrift efterinförande av rätt till sjukpenning diskuteras också av utredningen. Därvidkonstateras att, även om den insats som en intagen gör i arbetsdriften på enanstalt kan ge intryck av en relativt god arbetsförmåga, han med störstasannolikhet inte skulle klara liknande arbetsuppgifter i den öppna marknaden.Enligt utredningens mening bör därför deltagande i arbetsdriften i och för siginte påverka bedömningen av den intagnes arbetsförmåga pä sådant sätt att dennainte anses nedsatt med minst hälften. Utredningen pekar dock på att problem kanuppstå i fall då de arbetspremier som utgär är av sådan storiek att detillsammans med sjukpenningen kan ge överkompensation. , Liksom vidsjukskrivning i övrigt föreslår utredningen att styrkandet av arbetsförmågansnedsättning på grund av sjukdom bör, ske genom läkarintyg. Detta bör utfärdasav anstaltens läkare, som har möjlighet att bedöma nedsättningen av arbetsförmågan i förhållande tillvad som krävs på den öppna marknaden och under hänsynstagande till omfattningenav deltagandet i arbetsdriften och ersättningen härför. 1 fråga ombestämmelserna i 3 kap. 18 § AFL om utbetalning av sjukpenning till annan änden berättigade föreslär utredningen en utvidgning. Särbestämmelserna bordeenligt utredningen kunna tillämpas beträffande alla som är intagna i allmänvärdanstalt eller står under övervakning enligt 51 eller 54 § NvL oavsettgrunden för åtgärden. Yttranden över sjukförsäkringsutredningens betänkandeavgavs efter remiss av , , ,, sjukvårdens och socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut(Spri), länsstyrelserna i , , oeh , Örebrooch , socialutredningen, alkoholpolitiska utredningen. , , , , Föreningen . , (),i (LO), ()och akademikers centralorganisation (). Några remissinstanserbifogade yttranden som de inhämtat. Yttranden kom också in från , och . Förslagetom rätt tUl sjukpenning för intagna i allmänna vårdanstalter tillstyrktes av istort sett samtliga remissinstanser. Tillstyrkandet motiverades i de flestafall med att jämställdhet borde råda mellan ä ena sidan intagna i enskildavärdanstalter för alkoholmissbrukare och intagna för psykiatrisk värd och åandra sidan de intagna vid de allmänna vårdanstalterna. Det avutredningen föreslagna förfarandet med .sjukskrivning frän fall till fallkritiserades i en del remissyttranden, bl. a. från , i och socialutredningen.Dessa remissinstanser framhöll att ett sådant förfarande skulle strida mot vadsom praktiskt tillämpades vid sjukhusvård, där en generell sjukskrivning avalla intagna tillämpas. Vidare framhöll bl. a. länsnykter-hetsnämnden iGöteborgs och län att anstaltsläkaren med det föreslagna systemet skullefå en svär ställning. Behovet avanvisningar för tillämpning av systemet med arbetsersättningar underströks bl.a. av Spri, och socialutredningen. Riksförsäkringsverketansåg att frågan behövde ytteriigare övervägas. anså% liksomKommunförbundet - att förslaget inte borde genomföras förrän problemet medarbetsersättningarna lösts. uttalade att den bästa lösningensyntes vara att den intagne som likställd med intagen på sjukhus alltid skulleanses berättigad till hel sjukpenning och att arbetsersättningarna anpassadesdärtill. Beträffande de av sjukförsäkringsutredningen föreslagnasärbestämmelserna om utbetalning av sjukpenning anförde att enavgörande förutsättning för genomförande av sjukpenningrätt för de intagna varatt garantier fanns för att förmånerna skulle komma den sjuke och hans familjtill nytta. fann inte anledning till erinran motförslaget om utvidgning av tillämpningsområdet för särbestämmelserna ochifrågasatte om inte reglerna borde göras tillämpliga även på intagna ienskilda vårdanstalter. Länsstyrelserna i , och Göteborgsoch län ansåg att särbestämmelserna borde omfatta även omständigheten i15 § andra stycket NvL. och ytterligare några remissinstanseranförde i denna del att det inte var otänkbart att vidgade möjligheter attomhänderta sjukpenningen kunde motverka frivillig ingång vid allmän anstalt ochatt varje åtgärd som kunde få sädan effekt borde undvikas. Vidare framhöllutredningen att förslaget i denna del ur principiell synpunkt inte var invändningsfritt.Utredningen ville dock inte motsätta sig att det genomfördes och förklarade attden ämnade ta upp den principiella frågan till behandling i ett senaresammanhang. Med anledning av vad som anförts isjukförsäkringsutredningens betänkande och remissyttrandena över detta uppdrog Kungl.Maj:t ät att utreda hur reglerna omersättning till den som deltar i arbetsdriften vid allmänna värdanstalter föralkoholmissbrukare borde utformas om rätt till sjukpenning införs för de intagna.Socialstyrelsen avlämnade ett förslag i frågan. Vidare harsocialstyrelsen i skrivelse till Kungl. Maj:t utvecklatsina synpunkter pä arbetsersättningarna vid andra rehabiliteringsverksammavärdinstitutioner. Enligt mening bör efter införande av rätttill sjukpenning för intagna vid de allmänna värdanstalterna inte utgåersättning för deltagande i arbetsterapi som ingår i värden. Uppträning iarbete bör enligt styrelsen jämställas med övriga i värden ingåendeaktiviteter. Det gemensamma syftet för alla dessa aktiviteter är att förbättrapatientens förmåga att fungera i samhället även om den funktionsnivå someftersträvas ofta måste vara relativt anspråkslös. Avskaffasarbetsersättningarna anser det nödvändigt att de intagna sominte har sådan inkomst att de är berättigade till sjukpenning och inte helleruppbär någon form av pension tillförsäkras ett visst belopp per dag somgarantiersättning. Beloppet, som bör utgå ur anstalternas driftmedel, föresläsvara lika stort som det garantibelopp som utgår vid värd i ålderdomshem. Dettainnebär ett belopp motsvarande av ogift ålderspensionärs folkpensioninräknat pensionstillskott eller vid nuvarande basbelopp (.) ca 7 kr.per dag. 1 den berörda skrivelsen harsocialstyrelsen anfört följande synpunkter pä ersättningssystemet inom denallmänna Inom akut- och korttidsvården är arbetsterapinofta en behandlingsform som inte intar någon dominerande ställning i förhällandetill annan terapi. 1 dessa fall bör arbetsterapin ur ersättningssynpunktjämställas med övriga terapiformer och någon ersättning torde inte bli aktuell.För vissa patienter kan det dock även i ett korttidsbetonat värdskede föreliggaett behov av prestationsanknutna stimulansbidrag. Det gäller patienter förvilka arbetsträningen är den enda eller huvudsakliga terapiformen. Vilka avdessa patienter som bör ha ersättning liksom ersättningens storlek bör bedömasfrån fall till fall och avgöras av läkare. Prestationens kvalitet,ersättningstidens längd m. m. bör bli vägledande vid fastställandet aversättningsbeloppen. Vad gäller den psykiatriska långtidssjukvården harsocialstyrelsen uttalat att ersättningsfrågan kan bli aktuell för vissa grupperpatienter som är jämförliga med de grupper av psykiskt utvecklingsstörda förvilka rekommenderats viss ersättning. Dessa ersättningar torde inte komma attpåverka utgående socialförsäkringsförmåner m. m. dä de enbart är att betraktasom stimulans till fortsatt aktivering. Efter remiss har yttranden över förslagavgivits av , , socialutredningen, styrelsernaför statliga värdanstalterna , Runnagärden och Venngarn, styrelserna förerkända vårdanstalterna Björstorp, Dagöholm, Holmahemmet, Holmforshemmet,Hägerstad, Karlsvik, Pälyckehemmet, , Romanäs, Ryds brunn, Värnäshemmet,Västerbyhemmet, Västkusthemmet, Äsbrohemmet och Älvgården, , , socialförvaltningen i Göteborgskommun, .socialförvaltningen i kommun, , , , , . Vidare har yttranden inkommit frånkamratföreningarna vid värdanstalterna Venngarn, Björstorp, Edshemmet, ,Holmahemmet, Karlsvik, , , Västkusthemmet och Öst-fora. Förslaget att arbetsersättningarna vid de allmännavårdanstalterna slopas om rätt till sjukpenning eller motsvarande förmån införsför anstalternas patienter tillstyrks eller lämnas utan erinran av en majoritetav remissinstanserna. Bland de instanser som godtar förslaget märks . En del remissinstanser anser dock att arbetsersättningeninte bör slopas helt utan föreslår att sjukpenningen skall kunna kombineras mednågon form av arbetsersättning. Till dessa hör socialutredningen samtstyrelserna för vårdanstalterna Västerbyhemmet och Björstorp. Kamratföreningenvid erkända vårdanstalten Karlsvik anför liknande synpunkter, 1 yttrandenaframhålls vikten av att motivationen att delta i arbetet inte motverkas. Därförbör någon form av stimulansbidrag kunna utgå vid sidan av sjukpenningen. Förslaget att samtliga patienter vid de allmänna värdanstalternagaranteras en ersättning som motsvarar garantibeloppet för värdtagare vidålderdomshem tillstyrks eller lämnas utan erinran av flertalet remissinstanser.Styrelsen för Romanäs vårdanstalt menar vad gäller beloppets storlek att detinte är helt befogat att jämställa en patient pä vårdanstalt med värdtagare päålderdomshem. Liknande synpunkter framförs av flera andra remissinstanser.Försäkringskasseförbundet awisar inte förslaget men pekar på att det inte ärhelt logiskt att betala ut ett garantibidrag till patienter vid vårdanstalternautan att göra det till patienter i sjukhusvård. Fleraremissinstanser anser att ytterligare utredning bör komma till ständ innansocialstyrelsens förslag om slopande av arbetsersättningen genomförs. Riksrevisionsverketställer frågan om vilka verkningar ett avskaffande av arbetsersättningarna kankomma att få på inriktningen av verksamheten i anstalterna. Innanarbetsersättningarna slopas bör det enligt verket utarbetas ett vårdprogram förpatienterna. Verket utgär frän att anvisningar förnykterhetsvården kommer att ange mål och medel samt förväntaderehabiliteringseffekter. Därutöver bör redovisas vilka personella ochekonomiska konsekvenser ett sådant vårdprogram kommer att medföra. Vikten avatt ett värdprogram utarbetas framhålls också av andra remissinstanser.Styrelsen för vårdanstalten Ryds brunn föreslår en försöksverksamhet pä någonanstalt innan förslagen genomförs. Någraremissinstanser, bl. a. och ,tar upp frågan om de förändringar för personalen vid anstalterna som förslagenskulle innebära. framhåller att reformen indirektsynes kunna leda till den breddning av vårdverksamheten som länge eftersträvats, Vården av alkoholmissbrukare präglas i allt störreutsträckning av en helhetssyn som syftar till att lösa sociala och andraproblem som har samband med alkoholmissbruk. Den kommunala nykterhetsvärden samordnasalltmer med socialvärden i övrigt och med andra vårdområden, främst sjukvårdoch arbetsvärd. Som nämnts i årets socialhuvudtitel (prop. 7 s.164) räknar jag med att de grundläggande principerna för den framtidanykterhetsvårdens målsättning och verksamhetsformer skall kunna tas upp övergripande behandling på grundval av det betänkande om hela den kommunalasocialvården som läggs fram av socialutredningen. Den frågasom nu behandlas avser inte vårdlagstiftningen utan gäller socialförsäkringsreglernastillämpning inom nykterhetsvården. Den har sin utgångspunkt i att alkoholskadadesom värdas på sjukhus och vid enskilda värdanstalter uppbär sjukpenning undervärdtiden, medan patienter vid allmänna värdanstalter inte har denna rätt tillsjukpenning. För att skapa enhetliga regler i detta hänseende kommer jag att idet följande föreslå att även patienter vid aUmännavårdanstalter skall få rätt till sjukpenning enligt sammagrunder som gäller vid sjukhusvärd. Den slutnavärden av alkoholskadade lämnas dels vid värdanstalter för alkoholmissbrukareoch dels inom den allmänna sjukvärden. Den allmänna sjukvärden har när detgäller alkoholsjuka åtminstone lika stor vårdvolym som vårdanstalterna. Vårdanstalternaför alkoholmissbrukare är dels allmänna, dels enskilda. De allmännaanstalterna uppdelas i statliga och erkända. Vid de allmänna anstalterna skersåväl tvångsintagning som frivillig intagning. Vid de enskilda anstalterna skerenbart frivillig intagning. Deanstalter som inte är statliga, dvs. de erkända och enskilda, drivs avföreningar, stiftelser, primärkommuner eller landstingskommuner. Bortsett frånatt de intagna vid enskilda anstalter erlägger en värdavgift av . per dagfinansieras också driften av de erkända och enskilda anstalterna helt medstatliga medel. Som redannämnts har alkoholskadade som värdas inom den allmänna sjukvärden liksom andrapatienter pä sjukhus rätt till sjukpenning. Enligt de regler som gäller försjukpenning under sjukhusvård minskas sjukpenningen med . Avdragfår dock göras med högst en tredjedel av sjukpenningens belopp ochsjukpenningen utgär alltid med lägst . Även vid vård i har den intagne rätt att uppbärasjukpenning. Därvid görs inte något avdrag på sjukpenningen men den intagne har- som tidigare angivits att betala en värdavgift av . Vid vård i allmän ärden försäkrade däremot genom särskilt stadgande i lagen (1962:381) om allmänförsäkring (AFL) undantagen frän rätt att uppbära sjukpenning. Detta undantaghar sitt ursprung i att omhändertagandet i allmän vårdanstalt tidigareregelmässigt skett med tvång och torde sammanhänga med att omhändertagandetknappast har ansetts föranlett av sjukdom. Detframstår numera som naturligt att rätten tUl sjukpenning bör vara densammaoavsett vilken värdform som i det enskilda fallet kommer i fråga. Valet avvärdform blir i många fall beroende av tillgängliga vårdplatser. Den somfrivilligt söker vård kan placeras i enskild eller allmän vårdanstalt eller inomden allmänna sjukvården. Den som omhändertas tvångsvis i allmän vårdanstaltenligt lagen om nykterhetsvård kan i många fall även omhändertas vidpsykiatrisk värdenhet enligt lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård ivissa fall. Mot dennabakgrund har sjukförsäkringsutredningen utrett frågan om rätt till sjukpenningäven vid vård i allmän . Utredningen har iett betänkande föreslagit att sådan rätt införs enligt samma grunder som gällervid sjukhusvård. Som sjukförsäkringsutredningen anfört skulle rätt tillsjukpenning vid vård i allmän jämställapatienterna i dessa anstalter med andra grupper i samhället och vara ägnad attförbättra förutsättningarna för ett gott vårdresultat. situationen såväl under anstaltsvistelsen som omedelbartdärefter skulle bli bättre och behovet av socialhjälp minska. Jag vill särskiltpeka på att den ekonomiska situationen under eftervården är av stor betydelseför övergängen frän anstaltsvärden till ett normalt samhällsliv. Ett införandeav rätt till sjukpenning vid vård i allmän värdanstalt skulle sannolikt också medföra att benägenheten att frivilligt söka värd ökar. 1 enlighet med vad jag förutskickat vid min anmälan avfrågor rörande nykterhetsvärd m.m. i årets statsverksproposition (prop. 7 s. 165) vill jag förorda att patienter vid allmänna vårdanstalter färrätt till sjukpenning enligt samma grunder som gäller vidsjukhusvård. Ersättningsreglerna bör i samband därmed ges en enhetligutformning för samtliga värdanstalter för alkoholmissbrukare. Förslaget innebär att den som vårdas i allmän vårdanstaltjämställs med patient inom den allmänna sjukvården i fråga om rätt tillsjukpenning. Frän sjukpenningen bör i likhet med vad som gäller vid sjukhusvårddras av . per dag, dock högst en tredjedel av sjukpenningens belopp.Sjukpenningen skall alltid - likaledes i likhet med vad som gäller vidsjukhusvärd utgå med lägst . Det anförda bör som redan antytts leda till vissaändringar i reglerna även för de enskilda värdanstalterna. Bestämmelserna omavdrag pä sjukpenning I 3 kap. 4 § AFL gäller f. n. inte vid vård i enskildanstalt. För att nä enhetlighet på hela vårdområdet bör dessa regler görastillämpliga även vid vård i sädan värdanstalt. 1 konsekvens med detta bör denvårdavgift på . per dag som f. n. utgår vid de enskilda värdanstalternaslopas. Bortfallet av denna vårdavgift har beaktats vid beräkningen av bidragettill anstalternas driftkostnader i socialhuvudtiteln (prop. 7 p. J4). 1 fråga om de formella förutsättningarna för utbetalningav sjukpenning bör anknytas till vad som redan tillämpas vid de enskildaanstalterna. Det bör följaktligen krävas läkarintyg till styrkande av nedsättningenav arbetsförmågan. I samband med införande av rätt till sjukpenning även vidvård i allmän värdanstalt uppkommer, som sjukförsäkringsutredningen pekat på,frågan om samordning mellan sjukpenningen och de arbetsersättningar som utgårvid dessa anstalter. tog i sitt betänkande inteställning till anpassningen av arbetsersättningarna vid de allmänna anstalternatill utgående sjukpenning. Utredningen uttalade att denna fråga, som i lika höggrad berör den slutna psykiatriska vården, är nära förknippad med självavärdens utformning. Enligt utredningens mening borde därför frågan lösas genomanvisningar utarbetade av samt landstings- och kommunförbundeni samarbete med . Vid remissbehandlingen avsjukförsäkringsutredningens betänkande påpekade flera remissinstanser attdenna fråga borde lösas innan rätt till sjukpenning införs. Som framgår av avsnitt 1.2 har därför på Kungl.Maj:ts uppdrag utrett frågan om ersättning för deltagande i arbetsdrift vid ettinförande av rätt till sjukpenning vid värd i allmän vårdanstalt.Socialstyrelsen har stannat för att förorda att ersättning för deltagande iarbetsdriften under denna förutsättning inte bör utgå. Detta motiveras med att arbetsträningbör jämställas med övriga i vården ingående aktiviteter och därför inteersättas särskilt. För de patienter som inte är sjukpenningförsäkrade harsocialstyrelsen föreslagit ett garantibelopp som skulle utgå oavsett deltagandei arbetsdrift eller annan vårdaktivitet. Enmajoritet av remissinstanserna godtar ståndpunkt. 1 flera avremissyttrandena betonas dock betydelsen av att någon form av ersättning kanutgå, främst för att inte äventyra motivationen hos de intagna att delta iarbetsdriften. Av dentidigare redogörelsen framgår att det enligt landstings- och kommunförbundensanvisningar utgår ersättning vid vissa terapeutiska verksamhetsformer inom denpsykiatriska sjukvärden och inom värden av psykiskt utvecklingsstörda. 1allmänhet uppgår denna ersättning till . per dag, men den kan ivissa fall uppgå till ca . Remissyttrandenaöver den utredning som gjort rörande arbetsersättningar visarenligt min mening att det inte nu bör meddelas bestämmelser som direkt ingriperi anstalternas möjligheter att betala sädana ersättningar. Även om olikameningar kan föreligga om användningsområdet för sådana ersättningar synesenighet råda om att dessa i vissa situationer fyller ett behov fränvårdsynpunkt och att deltagande i arbetsdriften är ett viktigt inslag ivärdprogrammet pä de allmänna anstalterna. Mot denna bakgrund har jag stannatför att i detta sammanhang endast ange följande riktlinjer för hur rätten tillsjukpenning påverkas av utgående ersättning för deltagande iarbetsdriften. Jag vill erinra om att arbetsersättningarna och den dagpenning,som utgår till helt arbetsoförmögna patienter på samma sätt som det avsocialstyrelsen förordade garantibidraget tillgodoser de patienter som inte är sjukpenningförsäkrade. 1 princip bör det enligt min mening inte vara nägot hinderför att en mindre ersättning kan utgå vid sidan av sjukpenning dä den intagnedeltar i arbetsdriften. Som jag tidigare anfört är den vanliga ersättningeninom närliggande värdområden där rätt till sjukpenning f. n. föreligger 510kr. En lämplig avvägning synes vara att om arbetsersättningen vidvärdanstalterna inte överstiger . per dag, sä bör denna inte påverkautgående sjukpenning. En ersättning av denna storlek ligger också inom ramenför det avdrag som normalt görs på utgående sjukpenning vid vård på sjukhus ochsom även skall göras från sjukpenningen vid vård i vårdanstalt. Innebörden avförslaget blir att den intagne genom eget arbete kan kompensera sig för detavdrag som görs pä sjukpenningen under anstaltsvistelsen. Därigenom synes någonfråga om överkompensation inte behöva uppkomma. Vad jag nu anfört innebär alltså inte nägot ställningstagande till storleken av arbetsersättningen. I normalfallen tordedenna ersättning dock komma att hålla sig inom den angivna beloppsgränsen. SkuUedet utgå högre arbetsersättning än . per dag måste det ifrågasättas om denintagnes arbetsförmåga är så nedsatt att hel sjukpenning bör utgå. Det får då idet enskilda fallet alltefter storleken av arbetsersättningen prövas om halvsjukpenning skall utgå eller om sjukpenningen helt skall falla bort. 1 det fallarbetsersättning skulle utgå vid enskUd anstalt bör samma samordningsprincipertillämpas. Det ankommer pä att göra den översyn avbestämmelserna om arbetsersättningar o. d. som föranleds av vad jag förordat ifråga om rätt till sjukpenning vid anstaltsvård. Ett slopande av den särskilda värdavgiften vid de enskildaanstalterna medför att bestämmelserna i 10 kap. 2 § AFL om reduktion avutgående folkpension blir tillämpliga även för intagna i de enskildavårdanstalterna i likhet med vad som redan gäller för patienter i allmännavärdanstalter. Detta innebär även i detta avseende lika regler för patienternavid allmänna och enskilda vårdanstalter, nämligen att patienten förvaije helkalendermånad av sin folkpension får lyfta ett garantibelopp som motsvarar 30 %av ålderspensionen för ogift ålderspensionär jämte pensionstillskott. Allmänförsäkringskassa fär medge nära anhörig som för sitt uppehälle är beroende avden pensionsberättigade rätt att helt eller delvis uppbära återstoden avpensionen. De nu berörda förslagen kräver ändring av 3 kap. 15 § AFL.1 paragrafen bör göras några ändringar av redaktionell art. De föreslagna ändringarna, vilkas syfte är att i fråga omsocialförsäkringsförmåner skapa jämställdhet för patienterna inom olikavärdformer pä nykterhetsvårdens område, kan sammanfattas sålunda. Vid vård iallmän värdanstalt införs rätt att uppbära sjukpenning. Detta innebär att sådanrätt kommer att föreligga oavsett om vården lämnas i enskild anstalt, allmänanstalt eller inom den allmänna sjukvärden. I likhet med vad som gäller vidsjukhusvärd skall vid vård i enskild eller allmän vårdanstalt tillämpas ettsjukpenningavdrag på högst . slopas den vårdavgift som hittillsutgått vid de enskilda anstalterna. Enhetliga regler kommer således att gällabeträffande sjukpenningens storlek oavsett värdform.