prop · FX03183 · 1974-12-31 00:00:00 — Maj:tsproposition nr 1974 Prop.1974:183 Kungl.Maj:ts proposition om ökning av garantin för exportkredit, given den 15november 1974. Kungl.Maj:t vill härmed, under åberopande av bifogade utdrag av statsrådsprotokolletöver handelsärenden, föreslå att bifalla det förslag, om varsavlåtande till föredragande departementschefen hemställt. Ipropositionen föreslås, att maximibeloppet för statens betalningsansvar i formav garanti för exportkredit ökas . Av dettotala beloppet reserveras . för garanti-givning på särskiltgynnsamma villkor vid export av betydelse för ekonomiska utveckling. 1 1974.1 saml Nr 183 Utdragav protokollet över handelsärenden, hållet inför Hans Majrt Konungen istatsrådet . Närvarande:ministern för utrikes ärendena , statsråden , ,, , , , , , , , ,, , , Chefenför , statsrådet , anmäler efter gemensam beredningmed statsrådets övriga ledamöter fråga om ökning av maximibeloppet för statensbetalningsansvar i form av garanti för exportkredit och anför. Exportkreditnämndenhar i skrivelse hemställt om en höjning av maximibeloppetför statens betalningsansvar i form av garanti för exportkredit från nuvarande12,. Riksdagenhar, , bemyndigat Kungl, Maj:t att lämna statsgaranti för atttäcka förlust i samband med export m, m intill ett belopp av 12,5 miljarder kr.Av beloppet har , reserverats för s,.k, u-garantier, dvs garantierpå särskilt gynnsamma villkor vid export av betydelse för u-ländernasekonomiska utveckling (prop, 1973: 195, NU 1973: 66, rskr 1973: 369), Ärende rörandestatsgaranti prövas av exportkreditnämnden. Genom beslut har Kungl,Maj:t bemyndigat exportkreditnämnden att bevilja statsgarantier förexportkredit intill ett belopp av ,, varav ,reserverats för u-garantier, Kungl. Maj:t har således ställt hela det beloppsom är avsett för u-garantier till nämndens förfogande, medan av det maximibelopp,som är avsett för normalgarantier (n-garanlier), dvs, andra garantier än u-garantier,återstår . Exportkreditnämndensbeslut om bifall till en ansökan om garanti meddelas som regel i form avgarantiutfästelse. Garantiutfästelsen är ett erbjudande från nämnden attutfärda garanti på i utfästelsen angivna villkor. Den kan under vissaförutsättningar ändras eller återkallas av På grund av utfästelsen kan sökanden, sedan éxportkontraktslutits eller export verkställts, erhålla en garantiförbindelse, genom vilkennämnden på statens vägnar ikläder siggarantiansvar. Enligt hittillsvarande erfarenheter leder endast en del avexportkreditnämndens utfästelser till att garantiförbindelser utfärdas. Vidberäkning av nämndens garantiåtaganden tas hänsyn till detta förhållande. Kungl.Maj:t har sålunda föreskrivit, att vid sammanräkning av garantiåtagandenutfästelse om garanti skall tas upp till endast en viss del av det ut-fästabeloppet. F. n. gäller som norm att utfästelse om garanti tas avsitt belopp. I skrivelsen lämnarexportkreditnämnden bl. a. följande uppgifter om.utfästelser och förbindelserper åren 197174 samt per . Nämndens åtaganden (milj. kr) 2 831 2 249 6 696 3 607. summa 349 390 912 1048 1092 Nämnden framhåller att de sammanlagda åtagandena i form avn-garantier från tiU ökat med 6 604 milj,kr. De totala garantiåtagandena, beräknade enligt gällande bestämmelser med garantiutfästdsemaupptagna till av garantibeloppet, uppgick till 8803 milj. kr. Av den av medgivna ramen om . för n-garantier.återstodsåledes 2 697 milj. kr. Av förbindelserna per avsåg 1 098milj. eller affärer med ett garantibelopp överstigande 200 milj. kr.per affär. utfästelserna avsåg 4 874 milj. kr. eller nära 50 %sådana stora affärer. En stor del av dessa utfästelser kan väntas leda tillförbindelser. Utrymmet för nya affärer inom gällande ram kommer därvid attminska betydligt. Mot bakgrund av denna utveckling anser nämnden det påkallatatt ta upp frågan om en utvidgning av ramen för n-garantier. Åtagandena i form av u-garantiförbinddser har från den 30juni 1973 tm ökat från 191 milj, kr. till 675 milj. kr.Denna It 1974.1 saml Nr 183 ökninghänför sig till stor del till två mycket stora affärer. De totala åtagandena iform av u-garantier, med garantiutfästdsema upptagna till av sitt belopp,har ökat med ca 350 milj, kr, till nära 900 milj, kr. Av denav medgivna ramen om . återstod den 7 oktober 1974således ca 100 milj. kr. Detta utrymme kan enligt nämndens upfattning visa sigotillräckligt för garanti-givning enligt gällande riktlinjer. Nämnden anserdärför att en vidgning av ramen även för u-garantigivning är påkallad. Nämndenfinner att möjligheten att med någon säkerhet uttala sig om omfattningen avkommande anspråk på garantier successivt blivit allt mindre, framför allt pågrund av att antalet mycket stora affärer ökat betydligt. Den kraftigt ökadekapitalvaruexporten och entreprenadverksamheten utomlands, särskilt på öst-och , samt inriktningen mot mycket stora affärer har inneburit enstörre ökning än väntat. Denna utveckling fortsätter ochnågon väsentlig avmattning av efterfrågan på nämndens garantier förefallerenligt nämndens mening inte sannolik. Nämnden anser det rimligt anta att ettantal nya mycket stora affärer, för vilka det kan vara angeläget att garantierkan lämnas utan större tidsutdräkt, även i fortsättningen kommer att aktualiseras.Utvecklingen synes enligt nämndens uppfattning motivera en väsentlig ökning avdet för garantigivning tillgängliga utrymmet. För att behovet av garantier medrimlig grad av säkerhet skall kunna täckas under åtminstone framöverföreslår nämnden att maximibeloppet för garantiåtagandena ökas till 18,5miljarder kr,, varav . reserveras för u-garantier. En sådan ökningav garantiverksamheten innebär en vidgning av ramen för n-garantier med 5miljarder kr, och för u-garantier med . Exportkreditnämndenbehandlar vidare i sin skrivelse vissa problem, som de senaste årens snabbaökning av åtagandena i form av n-garantier medför, och redovisar någrasynpunkter på en försäkringsmässig bedömning av riskerna i detta sammanhang. Expansionenav kapitalvaruexporten och entreprenadverksamheten utomlands under senare tidhar medfört ett vidgat ianspråktagande av garantier för stora affärer. Dessaaffärer är till stor del koncentrerade till ett relativt litet antal länder. totala åtaganden avser risker på endast tioländer och på endast ett enda land. Tendensen till koncentration av garantigivningensynes bestå. Detta förhållande utgör ett problem för nämnden frånriskspridningssynpunkt. Nämndenerinrar om att skälen för att staten iklätt sig ett ansvar för nämndensingångna förbindelser hänger samman med de beloppsmässigt mycket stora risker,som kreditgivning på främmande länder kan innebära, samt med angelägenheten avatt bereda svenska exportörer ett försäkringsskydd, som är jämförligt med detsom utländska exportörer åtnjuter.Nämnden bör emellertid i princip driva sin verksamhet försäkringsmässigt, dvs,på sådant sätt att intäkterna sett i ett längre perspektiv täcker skadefalloch administrationskostnader. Nämnden har under gångna år inte behövt vidkännasnågra stora förluster på gmnd av skadefall. Nämndens uppbyggda reserver uppgårför närvarande till ett totalt belopp av ca 220 milj, kr. för n-garantier.Dessutom finns för u-garantier en samlad reserv på ca 30 milj. kr. Det är enligt nämndensuppfattning uppenbart att riämnden inte bör dimensionera sin n-garantiverksamhetmed hänsyn till risken för sådana helt onormala händelser som världskrisereller storkonfhkter, vilka kan leda till mycket betydande skadefall. Inteheller för sådana händelser då gemensamma eller samtidiga moratorier av fleraländer inträffar kan verksamheten dimensioneras utari att antingen premienivånbehöver läggas förhållandevis alltför högt eller omfattningen av garantigivnirigenbegränsas alltför mycket. Nämnden utgår från att det statiiga bofgensan-svaretskall kunna utlösas vid händelser av sådana slag. Enligt nämndensuppfattning kan det vid bedömningen av var gränsen för det försäkringsmässigarisktagandet bör gå synas rätt naturligt att nämnden söker anpassa sinverksamhet så att reserverna kan beräknas förslå att täcka enstaka uppkommandeskadefall av politisk natur. Härvid är sannolikheten för gäldländers skuldkonsoMderingarav särskilt intresse. Hänsyn måste därvid tas till att de ökande åtagandenakontinuerligt höjer risken för att nämnden skall bli direkt berörd av skadefallav detta slag. En skuldkonsolidering innebär normalt att ett importlandsskulder på grund av problem med betalningsbalansen avbetalas än ursprungligen avsetts. En garantigivare måste vidkännasden påfrestning på reservema som det innebär att betala ersättningar ihuvudsak enligt den ursprungliga betalningsplanen samt att därefter invänta defrån importlandet inflytande betalningama. Nämnden erinrar om att detinte är möjligt att med riågon högre grad av saimolikhet beräkna frekvensen avskuldkonsolideringar eller av totalförluster. Enligt nämndens mening skulledet emellertid innebära en alltför stor restriktivitet på garantiverksamhetenatt anpassa densamma med sikte på att med egna reserver kunna reglera flerasådana skadefall . Nämnden anser det däremot mer rimligt att ha somriktmärke att reserverna skall täcka varandra avlösande skadefall med anledningav skuldkonsolideringar av genomsnittiig omfattning. Nämnden anför, att detfrån försäkringsmässig synpunkt förefaller principiellt riktigt att baseranämndens bedömning av riskerna beträffande enstaka länder på antagandet attdet land där nämnden har det största åtagandet kan bli skadefall. Riskerna är rnycketolika för olika länder. Därför bör möjligheten att öka åtagandena i förhållandetill effekten på de egna reserverna av ett skadefall bedömas ohkä allt efter landriskensomfattning. I fråga om länder beträffande vilka risken anses mycketstor torde åtagandena från försäkringsmässig. synpunkt normalt inte tillåtasbli betydligt högre per land än att nämnden med reserverna kan reglera successivtuppkommande skuldkonsolideringsfall av genomsnittlig omfattning. Är riskenmindre bör åtagandena på landet i fråga kunna göras förhållandevis högre. Enverksamhet enbart byggd på ett försäkringsmässigt resonemang efter de anförda riktlinjeriiainnebär en viss begränsning av åtagandenivån på enstaka länder men ej av envolymmässig ökning av de totala åtagandena under bibehållen riskspridning. Detär enligt nämndens mening den koncentrerade garantigivningen på enskildaländer som kräver särskilt stor uppmärksamhet. Det är enligt nämndensuppfattning uppenbart att verksamheten ibland inte minst i tider av snabbexpansion av olika skäl bör föra med sig ett vidgat risktagande i förhållandetill de riktlinjer som antytts i det föregående. Så kan vara fallet t. ex. av syssdsättningspolitiskaeller handelspolitiska skäl. Även andra omständigheter, såsom ett intresse attgynna vissa marknader eller stödja speciella svenska exportansträngningar, börkunna utgöra motiv för ett större risktagande. I sådana fall bör nämnden hos Kungl.Maj:t aktualisera frågan om den fortsatta garantiutvecklingen och eventuellaavvikelser från ovan angivna riktlinjer. Detsamma kan bli nödvändigt i ettläge, där nänmdens egna reserver på grund av skaderegleringar är uttömda ellerkraftigt reducerade. Yttrandenöver exportkreditnämndens framställning har avgetts av fullmäktige i riksbankenoch fullmäktige i . Riksbanksfullmäktigepekar på det stora underskott i bytesbalansen som kommer att uppstå under 1974och . Fullmäktige framhåller att en betydande upplåning i utiandetmåste företas för att täcka underskotten i bytesbalansen. Ökad exportkreditgivningökar i rådande läge behovet av upplånmg utomlands. Fullmäktige vill emellertidinte motsätta sig det förslag till ökning av maximibeloppet för garantiåtagandensom framföres i skrivelsen utan endast understryka att en exportkreditgarantiinte innebär en försäkran om att kredit för ändamålet kan beviljas i . Riksgäldsfullmäktigehar inte funnit anledning att ifrågasätta nämndens bedömning av denerforderliga ramens storlek och har därför ingenting att erina mot denföreslagna ökningen. Fullmäktige påpekar emellertid att den kraftiga öknmgen avnämndens åtaganden aktualiserar principiella frågor rörande riktiinjerna förverksamheten, bl, a, frågan om riskfördelningen mellan staten och garantitagarnaoch frågan om nämnden i vissa fall bör ställa garanti. Med anledning av dettavill fullmäktige peka på det betydelsefulla i att riktlmjerna för nämndens ga- rantigivning,mot bakgmnd av bl. a. gjorda erfarenheter, ses över med inte alltför långamellanrum. Efterfråganpå exportkreditgarantier har under en följd av år ökat betydligt. Detta hängersamman dels med den svenska exportens kraftiga expansion, dels med det faktimiatt krediter och kreditvillkor kommit att spela en allt större roll i deninternationella handeln. Svensk export har också i allt större utsträckninginriktats på stora projekt för vilka långfristiga krediter i regel är enförutsättning. Totalramen för denstatliga exportkreditgarantigivningen har successivt vidgats. Senast skeddedetta genom beslut av riksdag, då maximibeloppet för statensbetalningsansvar ökades ,, varav 1 miljardreserverades för s. k. u-garantier, dvs. garantier på särskilt gynnsammavillkor vid export av betydelse för ekonomiska utveckling. Inomdenna ram har Kungl, Maj:t ställt erforderliga belopp till exportkreditnämndensförfogande. Som framgår avexportkreditnämndens framställning har anspråken på garantiutrymme ökat mycketkraftigt . Nämndens åtaganden för n-garantier, dvs. andrågarantier än u-garantier, uppgick till 13 748 milj. kr,,varav 9 891 milj, kr, i form av garantiutfästelser och 3 857 milj, kr, i formav garantiförbindelser. Detta innebär jämfört med läget enökning av utfästelsema med och av förbindelserna med , Beräknadeenligt Kungl, Maj:ts föreskrifter, dvs, med utfästelsema upptagna till avsitt belopp, uppgick nämndens åtaganden i fråga om n-garantier den 7 oktober1974 till 8 803 milj, kr. Inom den av medgivna ramen om 11,5miljarder kr, för n-garantier återstår 2 697 milj, kr. Detta belopp måsteställas i relation till ett betydande antal mycket stora affärer, som enligtexportkreditnämndens bedömning kan antas föranleda förbindelser. Utrymmet förfortsatt garanti givning kan härigenom komma att minska kraftigt. Tendensentill ökat antal stora affärer kan också väntas bestå, I fråga om u-garantier av medgivna ramen av , utnyttjats till nära 900 milj,kr,, om utfästelsema avräknas till av garantibeloppet. Endast ca 100 milj.kr. återstår inom ramen. Även beträffande u-garantierna gör sig tendensen ökning av antalet stora affärer gällande. Närramen för exportkreditnämndens åtaganden höjdes med 5miljarder kr. var en stegrad garantigivning att förutse. Den kraftigt ökadekapitalvaruexporten och entreprenadverksamheten utomlands, särskilt på öst- ochu-ländema, samt inriktningen mot mycket stora affärer har emellertid medförten större ökning än väntat. Föratt med rimlig grad av säkerhet kunna täcka, behovet av garantier underåtminstone framöver bör maximibeloppet enligt nämndens uppfattningökas med ett totalt belopp av , varav . för n-garantieroch 1 miljard för u-garantier. Nämndenredovisar i sin framställning några synpunkter på en försäkringsmässigbedömning av de risker som är förenade med de senaste årens snabba ökning aygarantiåtagandena. Nämndenhänvisar till att den i princip har att driva sin verksamhet på ett sådant sättatt intäkterna i ett längre perspektiv täcker skadefall ochadministrationskostnader. Nämnden anser emellertid inte att n-garantiverksamhetenbör dimensioneras med hänsyn till risken för världskriser eller storkonfliktereller med hänsyn till risken för gemensamma eller samtidiga moratorier i fleraländer. Nämnden finner det däremot naturligt att söka anpassa sin verksamhet såatt reserverna kan beräknas förslå att täcka enstaka uppkommande skadefall avpolitisk natur. Av särskilt intresse är därvid skuldkonsolideringar i gäldländerna,som normalt innebär att ett importlands skulder på grund av betalningsbalansproblemavbetalas över en väsentligt än ursprungligen avsetts.Nämnden pekar på att det inte är möjligt att med någon högre grad avsannolikhet beräkna frekvensen av skuldkonsolideringar eller avtotalförluster. Nämnden anser att åtagandena gentemot länder, beträffande vilkarisken anses mycket stor, normalt inte bör tillåtas bli betydligt högre perland än att nämnden med tillgängliga reserver kan reglera successivtuppkommande skuldkonsolideringsfall av genomsnittlig omfattning på landet ifråga. Är risken mindre bör åtagandena kunna göras förhållandevis högre. Nämndenkonstaterar att det ibland kan vara nödvändigt med ett större risktagande iförhållande till de riktiinjer som angetts. Detta kan föranledas avsysselsättningspolitiska eller handelspolitiska skäl eller av andraomständigheter, t. ex, ett intresse att gynna vissa marknader eller stödjaspeciella svenska exportansträngningar, I sådana fall bör nämnden hos Kungl, Maj:taktualisera frågan orn den fortsatta garantiutvecklingen och eventuellaavvikelser från riktlinjerna. Föregen del vill jag anföra följande. Denstarka ökning av, efterfrågan på exportkreditgarantier, som ägt rum under enföljd av år, har accentuerats . Särskilt förverkstadsindustrins kapitalvaruexport och för entreprenadverksamhetenutomlands anses kreditgarantierna vara av stor betydelse i den internationellakonkurrensen på i första hand öststats- och u-landsmarknaderna. Jaganser i likhet med exportkreditnämnden att det är nödvändigt att möjligheterskapas för en fortsatt ökning av kreditgarantiverksamheten. Jag förordardärför att rambeloppet höjs med det av exportkreditnämnden föreslagna beloppet6 miljarder kr, till . Detför u-garantier reserverade beloppet bör därvid ökas till . Liksomhittills bör det ankomma på Kungl, Maj:t att inom den av fastställdatotala ramen bemyndiga exportkreditnämnden att bevilja garantier tillerforderligt belopp. Det bör därigenom vara möjligt att närmare följautvecklingen på kreditmarknadsområdet och vidta de åtgärder som kan befinnaspåkallade. Med anledning av vad riksbanksfullmäktige anfört vill jagunderstryka att beviljandet av exportkreditgaranti inte innebär någonutfästelse att krediten kan beviljas på den inhemska kreditmarknaden. Jagddar nämndens uppfattning att n-garantiverksamheten i princip bör bygga på ettförsäkringsmässigt resonemang enligt de riktlinjer nämnden anfört i sinframställning. Jag ddar även nämndens bedömning att verksamheten i vissa fallbör kunna ske under ett vidgat risktagande i förhållande till dessa riktiinjer.Nämndens reserver bör i första hand ses som ett mått på nämndens förmåga attmöta de påfrestningar som mera normala skaderegleringar kan innebära. I mångafall ocb särskilt vid skuldkonsolideringar medför en skadereglering inte endefinitiv förlust utan endast en temporär belastning på likviditeten och vissträntebortfall. Jag vill även erinra om att reserverna byggts upp under lång tidoch med en omfattning av verksamheten som varit betydligt lägre än dennuvarande, I ett skede av snabb expansion bör enligt min uppfattning ett någotstörre risktagande kunna godtas fram till dess reserverna byggts upp så att debättre motsvarar åtagandena. Detbör ankomma på Kungl, Maj:t att besluta om de föreskrifter som kan befinnas erforderligamed tanke på risktagandet i fråga om garantiverksamheten. Underåberopande av det anförda hemställer jag att Kungl, Maj:t föreslår attmedge att staten tills vidare åtar sig betalningsansvar i form av statsgarantiför exportkredit tiU ett belopp av högst 18 ,, varav , reserveras för garantigivning på särskilt gynnsamma villkor vid exportav betydelse för ekonomiska utveckling. Medbifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till skallavlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar.