prop · FX0332 · 1974-12-31 00:00:00 — a. bostadshus,tomtplats eller trädgård, område som upptas av elektrisk kraftstation ellerindustriell anläggning, område som redan är inmutat eller ulmålslagt saml ivissa fall område som omfattas av rätt enligt lagen (1886: 46, s. 1; ändrad senast1971:583) angående stenkolsfyndigheler m.m. (stenkolslagen), uranlagen(1960:679; ändrad : 584) eller lagen om kontinentalsockeln. Undantagkan medges från flertalet inmutningshinder. Tillstånd till inmutning meddelas,beroende på hindrets art, av Kungl. Maj:t eller ve-debörande myndighet och ivissa fall även av vederbörande rättsägare. Undersökningsarbetetpå det inmutade området får bestå endast i sådana åtgärder som behövs för attdär påvisa inmutningsbar fyndighet samt vinna närmare kännedom om dennasstorlek, beskaffenhet och brytvärdhet. Inmutaren skaU betala ersättning förbegagnandet av marken och skada på denna saml för förlust, skada eller intrångsom på annat sätt orsakas av undersökningsarbetet. Undersökningsarbeteskall enligt huvudregeln vara utfört för mutsedelnsutfärdande. Har ansökan om utmål inte getts in till bergmästaren inom dennatid, går inmutningsrätten förlorad. Undersökningstiden kan dock förlängas ivissa fall, i allmänhet med sammanlagt högst . Visarinmutaren, att det inom det inmutade området finns inmutnings- Prop, 1974: 32 31 bartmineral, som lämpar sig för teknisk bearbetning och förekommer i sådanmyckenhet att fyndigheten sannolikt kan göras till föremål för gruvdrift, harhan rätt att få sig anvisat visst arbetsområde (utmål). Inom utmålet får hanbryta och tillgodogöra sig inmutningsbara . Utmålfår inte vara större än . Utmålet skall avpassas efter fyndighetenssannolika sträckning och gravdriftens behov. I regel skall del begränsas avräta linjer och vara fyrsidigl med räta vinklar. För utmål gäller i huvudsaksamma hindersbestämmelser som för inmutning. Sökanden får själv bestämma hurstort utrymme inom ulmålet han vill ta i anspråk för arbete ovan jord. Utanförutmålet har han räll all få sig anvisad mark som behövs för upplagsplats,byggnad, väg m. m. GruvinnehavarenskaU lösa annans mark inom utmålet, som han tar i anspråk för arbetet ovanjord. Även mark som upplåts utanför utmålet skall lösas, om den helt tas ianspråk för avsett ändamål eller lider synnerligt men av upplåtelsen. I annatfall utgår ersättning för skada och intrång. Dessa ersättningsregler kan ivissa fall bli tillämpliga också på en återstående del av fastigheten. Även s.k. personlig skada skaU ersättas. Lösenoch annan ersättning skaU bestämmas i pengar att utgå på en gång, särskilt förvarje sakägare. All ersättning utgår med 50 procents förhöjning. Enas inteparterna om lösen eUer annan ersättning skall denna bestämmas av bergmästarenmed gode män. Skerinmutning av annan än staten har staten rätt att till hälften dellaga iföretaget (kronoandel). Önskar staten utnyttja kronoandelen, måste den anmäladelta till bergmästaren. Sådan anmälan kan göras så snart mulsedeln utfärdats.Anmälan måste göras senast inom cn månad efter det regelbunden brytning avinmutningsbara pågått under en lid av från det bergmästarenunderrättats om att sådan brytning påbörjats. Anmälan kan dock alltid ske från utgången av det år under vilkel utmålsförrättningen avslutades. Görstaten inle inom föreskriven tid anmälan om alt den vill utnyttja kronoandelen,har inmutaren ensam rätt till gruvföretaget. Från den lid kronan anmäler sigtill begagnande av kronoandel eller, om inmutaren erhållit utmål, fr. o. m.året efter del då sådan anmälan skett, har staten del i gruvföretaget med skyldighetalt vidkännas motsvarande andel i alla kostnader som därefter behövs förarbetets bedrivande. Staten har dock inte rätt all delta i arbetet underundersökningstiden eller att uppträda med inmutares rättigheter vidutmålsläggningen.. Vidsitt inträde i företaget skall staten i förhållande till sin andel ersättainmutaren för av denne anskaffad egendom eller nedlagd kostnad avvissa angivna slag. Prop, 1974: 32 32 Gruvinnehavarenskall betala en avgäld till fastighetsägaren. Denna motsvarar enprocent av värdet av alla inmutningsbara som bratits och uppfordratsinom utmålet. Avgälden är dock maximerad tUl . för år och skaUupphöra att utgå när regelbunden brytning pågått under sammanlagt 20 år.Gravinnehavaren skall vidare, även om arbete inte bedrivs, betala en årligförsvarsavgifl av . för varje hektar eUer överskjutande del därav somutmålet omfattar. Av denna avgift tillfaller i princip hälften fastighetsägarenoch hälften staten. Omförsvarsavgifl inte betalas inom föreskriven tid, kan bergmästaren förklaragravrätten förverkad. GruvlageninnehåUer särskilda regler för del fall alt två eller flera deltar i sammagruvrörelse. Reglerna har betydelse t. ex. när staten på grand av kronoandeleneller, beträffande äldre utmål, faslighels-ägaren innehar ena hälften ochinmutaren andra hälften i utmål. Delägarna skall århgen utse engruvföreståndare för gruvans förvaltning. Denne har rätt att från delägarnainfordra de tillskott som behövs för erläggande av försvarsavgift och föriakttagande av föreskrifter som kan meddelas av tUlsynsmyndighet. Delägarnaskall hålla stämma minst en gång . På denna väljs gruvföreståndare ochbehandlas andra gemensamma angelägenheter. Vid omröstning på stämman har varje delägarerösträtt efter den andel han äger i gruvan. I allmänhet gäller den mening somfår högsta röstetal eUer som vid lika röstetal biträds av ordföranden. EnsärskUd regel gäUer bl. a. för det fall, att oenighet föreligger om brytningensomfattning. Delägare som innehar minst hälften i gruvan kan genomdriva att vissbrytning eller visst undersökningsarbete sker. Han har s. k. brytningsvilsord.Utnyttjar han delta, får han ensam svara för merkostnaden men får å andra sidanensam tiUgodoräkna sig den malm som på grund härav brutits. Annan delägare fårinle inträda i företaget med mindre han ersättter sin del av kostnaderna. Reglernaom gruvföreståndare och om dennes rätt all fordra in tillskott från delägarnakan i motsats till övriga samäganderältsregler i gruvlagen inte sättas ur kraftgenom avtal mellan delägarna. Igruvlagen finns vidare bestämmelser bl. a om formerna för lör-värv av gruvrättoch om liUsyn över gravdriften. ErUigtgruvlagen får gruva innehas utan någon tidsbegränsning. 1lagen (1963: 599) om inskränkning i rätten till inmutning inom länföreskrivs att inmulningsrätt inom detta län inte utan Kungl. Maj:ts tiUståndfår bevUjas annan än staten. Lagen gäller tiU utgången av (SFS 1972:710). 1974: 32 33 Rättenalt söka efter och bearbeta fyndighet som innehåller stenkol, salt, olja, gaseller alunskiffer regleras i stenkolslagen. Föratt få söka efter och bearbeta slenkolsfyndighet måste man ha särskilttillstånd (koncession), som meddelas av Kungl. Maj:l. Koncessionsansökanprövas med hänsyn till företagets gagn för orten och det allmänna. Söker flerakoncession på samma område, avgör Kungl. Maj:t vilken av sökandena som skall fåföreträde. Får annan än den som upptäckt fyndigheten koncession, har dockupptäckaren rätt tUl skälig gottgörelse av den som fått koncessionen. Koncessioninnebär ensamrätt att inom området eftersöka, bearbeta och tUlgodogöra sigstenkolsfyndigheler och sådana eldfasta leror som förekommer i sammanhang medsådana fyndigheter. Beträffandesalt-, olje-, gas- och alunskifferfyndigheter gäller i stort sett sammabestämmelser som i fråga om stenkol. Ävenuranlagen bygger på koncessionssystemet. Undersökningsarbete får dock i storutsträckning ulföras utan särskilt tUlstånd. För bearbetning av uranfyndighetfordras aUtid tillstånd av Kungl. Mäj:t. Koncessionsfrågan skall i första handbedömas med hänsyn till det allmännas intresse. Rätlenall utforska konlinentalsockeln och utvinna dessa naturtUlgångar tillkommerstaten enligl lagen om kontinenlalsockeln. Beträffande undersökning ochbearbetning av inmutningsbart inom allmänt vattenområde gäller dock istället för denna lag gruvlagen. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:tbestämmer kan meddela tillstånd för annan än staten alt utforskakonlinentalsockeln och alt utvinna naturtillgångar från denna. Enligtlagen (1966:319) om rätt till sand-, grus- och slentäkt inom vissa allmännavattenområden äger staten rätlen tiU sand-, gras- och stentäkl inom allmänlvattenområde i , , och i Jämtland.Länsstyrelsen beslutar om upplåtelse av rätt till dessa fyndigheler enligtkungörelsen (1966: 320) om upplåtelse från staten av rätt tUl sand-, gras-eller stentäkl inom vissa allmänna vattenområden. Jordäganderältssystemetbehärskar i stor utsträckning engelsk och amerikansk rätt. Inmutningssystemetupprätthålls numera huvudsakligen beträffande malmfyndigheter i ,, , och samt på s.k. publiclands i . I gäller dock en koncessionslagstiftningparallellt med inmulningssystemet. Koncessionssystemel tUlämpas i bl. 3 1974.1 saml. 1974: 32 34 ,, , , och ett flertal utomeuropeiskaländer. Dessutom används koncessionssystemel pä stenkols-, olje- ochnalurgasfyndigheter i åtskUliga länder där annat syslem tUl-lämpas i fråga ommalmfyndigheter. I deflesta länder som tiUämpar koncessionssystemel förekommer en uppdelning iundersökningstillstånd och koncession (bearbelningslill-Stånd). SåvälundersökningstUlslånd som bearbetningskoncession meddelas i allmänhet efterdiskretionär prövning av landets regering. Vanligen krävs att sökanden visarsig ha erforderliga tekniska och ekonomiska resurser för arbetets utförande.Innehavare av undersökningstUlslånd synes i regel inte vara tillförsäkradföreträdesrätt till bearbetningskoncession men kan i stället ha rätt liUgottgörelse av den som får sådan koncession. När det gällerbearbetningskoncession är konces-sionsliden ofta obegränsad, men möjlighet tillåterkallelse finns vid brott mot koncessionsvillkoren. Dessa innehåller oftastbestämmelser om arbetsskyldighet. Allmänt förekommer att avgifter skall betalassåväl till staten som till jordägaren. IFinland har anlagils en ny gravlag, som i huvudsak bygger på sammaprinciper som den svenska. Den finska lagen har dock inle bestämmelser omkronoandel och stalsgravefält. INorge har antagits en ny bergverkslag som i väsentliga delar har desvenska och finska gruvlagarna till förebild. Iövrigt hänvisas i denna del till utredningens betänkande s. 6068. Utredningenlämnar i betänkandet (s. 6972) en översikt över gravhanteringen i Sverige.Härav framgår i huvudsak följande. Densvenska gruvbrytningen är huvudsakligen koncentrerad tUl Norr-botlen,och MeUansverige. uppfordrades ur gruvorna totalt cirka48,5 milj. ton malm och berg. Härar erhölls cirka 28 milj. tonjämmalmsprodukter och cirka 3,7 milj. ton annan malm, huvudsakhgen sulfidmalm.Malmproduklionens saluvärde beräknades tUl av industrins totalaförädlingsvärde. Järnmalmen är en av de stora enskilda posterna i den svenskaexporten och motsvarade produktionen av sådan malm avvärldsproduktionen. har de svenska järnmalmsgruvornaskonkurrenskraft försämrats till följd av att flera stora nya dagbroltsgruvormed låga kostnader öppnats i transoceana länder somsjöfraklkostnaderna sjunkit. I fråga om sulfidmalmer, dvs. sominnehåller svavelföreningar, har marknadsläget varit tämligengynnsamt. Möjlighetentill rationalisering inom gravhanteringen beror när det gäller brytning ochupplaslning i huvudsak på den enskilda malmkroppens dimensioner ochstupningsförhåUanden, malmens karaktär samt 1974: 32 35 berghållfasthelenoch är i dessa avseenden förhållandevis oberoende av produktionensoinfattnirig. Kostnaderna för bergets transport till schakt, för uppfordringsamt för malmens behandling ovan jord är däremot i hög grad kvantitelsberoende.En stor samlad malmkropp ger betydande möjligheter tUl rationalisering i dessaavseenden, men stordriftens fördelar kan även utnyttjas vid exploatering avett antal mindre, varandra närliggande framför allt genom utnyttjande avgemensamma malmbehandlingsanläggningar. Enredogörelse för malmletningen i återfinns i betänkandet s. 7382.Utredningen sammanfattar vad som framkommit i denna del på följande sätt. Berggrundeni är tiU täckt av jord. Malmerna intar i aUmänhet ettupprest läge, och malmarean (= ytan i horisonteUt snitt genom mahnkroppen) är iregel relativt liten. Fyndigheterna är ofta små och särskilt sulfidmalmerna svårupptäckla. Sedanförsta världskriget har malmlelningslekniken genomgått en snabb utveckling, somgjort det möjligt att med vetenskapliga metoder genomsöka stora arealer. Härvidbegagnar man sig av blocklelning, geofysiska undersökningsmetoder (magnetiska,elektriska, gravimetriska, seismiska och radiomelriska mätningar), geokemiskmalmlelning och diamanlborrning. Efter slut utförsmagnetiska och elektriska mätningar samt radioaktivilelsmälningar också frånflygplan. I fråga om arbetsförloppet vid malmlelning skiljer utredningen mellanregionalprospektering, lokalprospeklering och gruvundersökning.Regio-nalprospeklering syftar tiU all avgränsa områden som motiverar närmareundersökningar och innefattar flygmälningar och översiktliga geologiska ochgeofysiska markundersökningar inom myckel vidsträckta områden.Lokalprospeklering avser detaljundersökningar av avgränsade malmstråk ochseparata malmobjekl. Arbetet innefattar bl. a detaljerade geofysiskamarkmätningar och därav eventuellt föranledda diamanlborrningar ochblotlningsarbelen. Undersökningsområdets storlek varierar från någonkvadratkilometer till tiotals kvadratkUometer.- Gruvundersökning, som iförekommande faU utförs på grundval av resultatet från lokalprospeklering, ärnödvändig för att avgöra huruvida en tekniskt och ekonomiskt brytvärd malmförehgger eUer ej. Arbetet mnefattar i regel avsänkning av schakt invid malmkroppenoch sprängning av orter på olika nivåer. Flygmätning kan utföras tiUförhållandevis låg kostnad per kvadratkilometer räknat. Geofysiskamarkmätningar och geokemisk prospektering kostar normall mindre än 10 000 kr.per kvadratkilometer. Kostnaderna för de borrhål som behövs för alt konstateraen 1974: 32 36 medelstorfyndighels storlek och beskaffenhet understiger sällan . En ordinärgruvundersökning kostar ca 310 milj. kr. Sedanlänge bedrivs en omfattande malmlelningsverksamhet av staten genom SGU samt avenskUda företag. Av prospekteringen faller ungefär hälften på SGU.Gruvundersökningsarbelena utförs tiU övervägande del av gravföretag. Föratt gravhanteringen i vårt land skall kunna vidmakthåUas och expandera krävsalt kända malmtiUgångar undersöks ytterligare och att dessa tiUgångarsuccessivt utökas genom uppläckt av nya mineralfyndigheler. I fråga omjärnmalmstUlgångar kan utvecklingen i bedömas somgynnsam. I Bergslagen har däremot malmtiUskoltet från fyndigheter som under desenaste decennierna uppläckts utanför förat kända malmkroppar inte hållitjämna steg med brytningen. Lelningen efter sulfidmalmer i landet under senaretid har givit gott resultat, men en fortsalt prospektering är nödvändig, om dennuvarande produktionen skall kunna bibehållas och om möjligt även ökas pålängre sUrt. Som en angelägen beredskapsåtgärd framstår att öka reserverna avde för kvalitetsståltillverkningen erforderliga ferrole-geringsmetallernamangan, krom, nickel, molybden, och ko-boh. 7Praxis i fråga om inmutningar Indikationeri samband med malmlelning skyddas i första hand genom inmutningar. Enredogörelse för praxis i fråga om inmutningar lämnas i betänkandet s. 8387.Sammanfattningsvis framgår härav följande. Inmutningsöks vanligen först som förberedelse för lokalprospeklering. Diamanlborrningarföretas normalt aldrig innan inmutning sökts. Att inmutning söks avprivatpersoner som gjort fynd är mindre vanligt men förekommer dockaUtjämt i en del fall. Inmutningscirklarnasringa storlek i förhållande tUl de undersökningsområden som krävs vid modemmalmletnmg har föranlett att prospektö-rerna i betydande omfattnmg lagt utsammanhängande komplex av inmutningar. I några faU har lagts ul massinmutningarsom förberedelse för regionalprospektering. Detalldeles övervägande antalet inmutningar upphör vid undersökningstidens utgångutan att leda tUl utmålsläggning. Ofta kan inmutaren genom markundersökningarpå ett relativt tidigt stadium av undersökningstiden konstatera all han intehar anledning att fortsätta undersökningarna inom inmulningsområdet. A andrasidan har i åtskilliga fall den nuvarande normala undersökningstiden avolika anledningar befunnits otiUräcklig. Inmularna har sålunda i ganska storutsträckning begärt och fått förlängning av undersökningstiden eller företagitom-mutning. 1974: 32 37 8Utvecklingen i fråga om utmålen Enredogörelse för tiUämpningen av gruvlagens regler om föratsättningama förerhållande av utmål m. m. finns i betänkandet s. 88100. Utredningensammanfattar vad den erfarit i denna del på följande sätt. Gmvlagensregler om förutsättningarna för utmålsläggning och om ulmåls storlek tillämpasliberalt i praktiken. Blollningar som uppkommit genom mindre sprängning (s. k.skärpningar) eller naturlig blotl-ning godtas som bevisning om malmförekomst,liksom malmblottning genom ett borrhål per utmål i förening med en geofysiskindikationskarta. Krav upprätthåUs ej att en påvisad fyndighet skall framståsom sannolikt brytvärd under rådande malmkonjunkturer. Om en fyndighetshorisontella sträckning är nöjaktigt påvisad, beviljas i allmänhet utmål medmaximislorleken , även om utredningen är ofullständig beträffandemalmens sido- och fältslupning eller dess djupgående. De nuvarandebestämmelserna gör del ibland omöjUgt att anpassa ett utmål efter fyndighetenssträckning. För all skydda s. k. donlägiga (som har en visslutning) med relativt flack sidostupning och stor längd i stupningsriklningenkrävs ofta att flera utmål läggs ut, med därav föranledda borrningskostnader. Antaletutmål utgjorde /1968 omkring 5 000. Av dessa hade endast 691eller lagts enhgt lag. På grand av den höjda maximislorlekenför utmål svarade dessa utmål dock för av den utmålslagda arealen ilandet. Övriga utmål har lagts ul enligl äldre lagstiftning. Utmålensringa storlek i förhållande till malmernas utsträckning har lett till attulmålen i stor omfattning koncentrerats i sammanhängande utmålskomplex.Antalet utmålsenheler enstaka utmål eUer sammanhängande fält utgör omkring900. Av samtliga utmål är normalt endast under br34ning. Orokring30 % ingår dock i fäll i drift. Debefintiiga cirka 5 000 ulmålen är fördelade på omkring 150 olika förelag ochpersoner. Av ulmålen disponerade staten och cirka 10 större enskilda braks- ochgruvföretag tillsammans över cirka 4 500 utmål varavstaten och statsägda företag 1 084 eUer av samtliga utmål. Av återstodentillhörde 150 utmål mindre gravägare som bedrivit brytning under senare lid,52 utmål ett enskilt bolag och cirka 330 strödda utmål ungefär 100 olikaägare. Störredelen av utmålen är som förat framgått iiite i drift. Beträffande skälen tillatt vilande utmål försvaras har närmare upplysningar inhämtats dels i fråga omstatens utmål och dels från fem större enskilda gravföretag. Beträffande defyra i gruppen ingående enskUda förelag som f. n. bedriver gruvbrytning ingårmeUan en tredjedel och en fjärdedel 1974: 32 38 avföretagens utmål i utmålsfält under bearbetning. I det närmaste lika mångabetecknas av företagen som reserver för järn- och metallverk samt befintligagravanläggningar som tillhör företagen. Dessa utmål avses i aUmänhet bh föremålför brytning inom överskådlig framtid. Ett betydande antal utmål betecknas avförelagen såsom utmål avsedda för självständig brytning vid lämplig konjunktur.En annan grapp utmål företrädesvis belägna inom främmande förelags"intressesfär" anses utgöra lämpliga bytesobjekt. Som utmål avtvivelaktigt värde eUer sekundärt intresse karakteriseras totalt cirka 300utmål. Dessa har till stor del kommit i företagens hand i samband medbraksförvärv i senare tid. Företagens undersöknings- ochprospekteringsverksamhet är främst inriktad på gravfält som betecknas somreserver eller avses för självständig brytning. Det femte företaget i gruppenbedriver f. n. inte någon gruvbrytnuig och endast obetydligt undersökningsarbete.På de staten tillhöriga utmål som inle ligger i fält under brytning ansesgmvdrift inte lönsam f. n. I fråga om dessa och övriga vUande utmål i landetutanför driftsfält är aktiviteten i allmänhet tämligen låg. I många fall tordenågra rationella skäl för bibehållandet av utmålen inte kunna åberopas. 9Splittring av rätten till fyndigheter inom samma malmtrakt Utredningenhar ulfört en undersökning rörande splittring av rätten tUl fyndigheler inomsamma malmlrakt. Härvid har framkommit i huvudsak följande. InomNorrboltenregionen behärskar staten nära nog fullständigt järnmahnstUlgångamaoch kan genom utnyttjande av hälflenandel i närliggande privatägda utmålåstadkomma en arrondering i den mån delta skulle vara tiU fördel vid driften.Beträffande sulfidmalmerna har Bolidenbolaget i egenskap av exploatör ochutmålsägare en dominerande ställning. I fråga om grafilfyndigheter är ägarbUdenmera splittrad. Sulfidmalmsfyndigheterna i är uppdelade meUanstaten och på ett sätt som inte synes ha utgjort något hinder för rationellgravbrytning och malmbehandling. Inom Bergslagen är de gravrältsligaförhållandena mera komplicerade, beroende på sambandet med den historiskautvecklingen. Inom de utmålsfält som är under brytning förekommerulmålssplitlring av i aUmänhet obetydlig omfattning i inemot tio fall. Detstora flertalet övriga utmål i Bergslagen ingår antingen i äganderättsligtenhetiiga komplex eller utgörs av avsides hggande ströutmål med småmalmtiUgångar. Återstoden cirka 600 utmål fördelar sig på ett 80-tal fält medmer eller mindre splittrade äganderättsförhållanden. Bland dessa fält synesfömtsättningar för exploatering inom överskådhg tid möjhgen finnas inom någottiotal fält. Ifråga om inmutningsverksamhelen förekommer någon anmärknings- 1974: 32 39 värdsplittring i huvudsak bara i Bergslagen. Man kan där leta fram ett betydandeantal fall där kollisioner mellan inmutningar och utmål åtminstone teoretiskterbjuder förutsättningar för framtida konflikter. En utförligare redogörelsefinns i betänkandet s. 101106. 10 Medelatt tillgodose det allmännas intresse inom gruvnäringen Utredningenbehandlar i betänkandet s. 107114 frågan vUka medel som f. n. finns alltillgodose det allmännas intresse att kunna öva elt direkt inflytande övermineraltillgångarnas exploatering i syfte alt utnyttja eller reservera dessaför ändamål som samhället vUl främja samt del sätt på vilket dessa medelhittills utnyttjats. Sammanfattningsvis framgår av utredningens redogörelse följande. Deviktigaste medlen som samhället har för all tillgodose sina intressen ärkronoandelen och stalsgravefältsinslitutel. Vid1967 års utgång hade staten anmäld eller latent kronoandel eUer var självinmulare beträffande av samtliga utmål. Räknat efter arealen läckte deifrågavarande ulmålen av den totala ulmåls-lagda arealen. Anmälan lUlbegagnande av kronoandel har aUtid skett i samband med alt andelenutarrenderats till inmutaren. Begagnande av kronoandelen som ett instmment föralt i egen regi få till stånd viss malmbrytning har inle förekommit. I ett fallhar staten avstått från kronoandelen. Tillskydd för statiiga malmtiUgångar har utlagts 16 stalsgravefält, varav 14 iNorrbotten och 2 i Västerbollen. Inom stalsgravefält ligger bl. a. gruvorna iKirana, och samt Stekenjokk-fällel. Bortsett frånarbetena inom dessa fält saml undersökningar som utförts inom ramen för den av1963 års riksdag beslutade malminventeringen i har aktiviteten inomslatsgravefälten hittiUs varit ringa. Ifråga om järnmalmslillgångarna i har staten en dominerandeställning genom sitt stora utmålsinnehav samt innehavet av riksgränsbanan, somf. n. utgör den enda möjliga vägen för uttransport av malm från flertalettänkbara produklionsställen. StäUningen har ytterligare förstärkts genom 1963års lag om inmulningsförbud i länet. 11 Förhållandetmellan gruvnäringen och motstående intressen Utredningenlämnar i belänkandet s. 115125 en redogörelse för hur konflikter mellangravnäringen och motstående intressen f. n. löses. Härav må nämnas följande.