prop · FX03109 · 1974-12-31 00:00:00 — Detta förhållande behöver ej vara en följd av stegradanvändning av kemiska bekämpningsmedel, utan kan vara en följd av en mermålmedveten undersökning av bekämpningsmedelsrester i frukt, bär och grönsaker.Ansvaret för kontrollen av bekämpningsmedelsrester åvilar statens livsmedelsverksom för provtagningen anlitar växtskyddsanstalten, Ilikhet med vad som gäller för övriga delar av växtskyddet är enligtutredningens mening behovet av rådgivning och upplysning beroende av odlingensutveckling samt av hur läget beträffande angrepp av sjukdomar och skadegörarepå växter utvecklas. Den fortsatta omstruktureringen av växtodlingen inomjordbruket leder till en viss ökning i behovet av växtskyddsinsatser. Dettagäller inte minst rådgivningen till odlarna. Även inom trädgårdsnäringenväntas ett ökat behov av rädgivningsinsatser. Utredningenunderstryker att det primära när det gäller information och rådgivning på växtskyddsområdetär att de yrkesverksamma kan erhålla upplysningar och råd. Bl, a, finns behovav massrådgivning i växt-skyddsfrågor i form av t. ex. prognoser och varningarom befarade angrepp av skadegörare samt om vilka åtgärder odlaren bör vidta.Även om husbehovsodlingen av vissa produkter minskat, finns det ett stort behovför allmänheten att få råd och upplysningar i växtskyddsfrågor. I samband medförfrågningar från såväl yrkesodlaren som den mera amatörmässige odlaren kommeri framtiden liksom att finnas behov av att diagnosticera insända prov.De rådgivare som sköter kontakterna med yrkesodlare och allmänhet måste dels haen gedigen växtpatologisk utbildning och god praktisk erfarenhet, dels hamöjlighet att få information från den främsta vetenskapliga växtskyddsexper-tiseni landet, Ifråga om växtskyddets samhällsekonomiska nyt-t a framhåller utredningen att detinte är möjligt att lämna någon säker kalkyl för växtskyddets lönsamhet iSverige, Kunskapsunderlaget är nämligen inte tillräckligt. Utredningen visar istället några exempel på växt-skyddsinsatsernas ekonomiska betydelse. Korn-och vetesorter med resistens mot gräsmjöldagg har t, ex, framställts ochupptagits till praktisk odling. Härigenom har räddats åtodlarna. Slutgiltigt är dock problemet med gräsmjöldagg ännu inte löst,eftersom resistehsbrytande typer av svampen börjat uppträda. Enligten vid växtskyddsanstalten gjord utredning kan man räkna med attskördeförlusterna genom potatisbladmöglet, om bekämpning inte hade vidtagits,skulle ha blivit i , 15 å20 % i Mälarlandskapen och i Norrlands kustland. Användning av högklassigtutsäde, högt uppdriven odlingsteknik och bekämpning genom besprutning med fungiciderkompletterad med blastdödning före skörden har i den rationella potatisodlingenlett till att skadorna är obetydliga, uppskattningsvis på sin höjd en ellerannan procent. Man kan räkna med att bladmögelbekämp-ningen i genomsnitt ger enårlig nettovinst av flera tiotal för landet i dess helhet. Varmvattenbehandlingär en lönsam metod för att få fram nematod-fritt plantmaterial. Värmebehandlingåtföljd av isolering av meriste-met tillväxtvävnaden närmast skottspetsen som därefter utnyttjas för uppdragning av nytt plantmaterial, har visat sigvara en värdefull saneringsåtgärd mot virus på vissa växtslag, Ångning avväxthusjord är ofta en ekonomiskt välbefogad åtgärd, som tillämpas i storskala. Utsädesbetning av stråsäd mot sjukdomsframkallande svampar har i växtskyddsanstaltensförsök gett inte bara en signifikant avkastnings-höjande effekt utan även envariationsminskande verkan på skörden. Resultaten av utfördainventeringar och försök antyder att betningen i genomsnitt förbättrar detårliga nettoutbytet med flera tiotal . Betningens risker frånekologisk synpunkt har minskat, bl, a, genom viss övergång tillkvicksilverfria betningsmedel. Enomfattande beredskap måste upprätthållas för att i möjligaste mån förhindra attfarliga, i ännu inte uppträdande skadegörare får fast fot i landet.Vidare erfordras en övervakning av efterlevnaden av de bestämmelser som syftartill att hålla tillbaka vissa inom landet redan etablerade skadegörare. Att isiffror ange det samhällsekonomiska värdet av denna övervakning är f, n. intemöjligt. Om t, ex, koloradoskalbaggen skulle få vidsträckt utbredning inomlandet måste man räkna med möjligheten att omfattande bekämpningsaktioner medkemiska medel blir nödvändiga. Inte bara med hänsyn till den ekonomiskaaspekten utan även från miljöskyddssynpunkt skulle en sådan utveckling varatill skada för landet. Motbakgrund av bl, a, nämnda exempel drar utredningen slutsatsen att fortsattaoch även ökade växtskyddsinsatser är klart samhällsekonomiskt motiverade. Utredningenberäknar kostnaderna för den statiiga växtskyddsverksamheten inom jordbruk ochträdgårdsnäring till 10 milj, kr. Fortsatta och på vissa punkter ökadestatliga insatser i form av forskning, försök, information och kontroll inom växtskyddsområdetminskar näringarnas växtskyddskostnader. Om dessa är endast känt att de årligainköpen av växtskyddsmedel belöper sig på ca 65 milj, kr. Totalt kan kostnadernaför v'äxtskyddsåtgärder beräknas uppgå till en storleksordning av 100 milj.kr, . Ytterligare skäl för statiiga insatser på området är att samhälletnumera ställer helt andra krav än tidigare på att växtskyddsåtgärderna anpassasefter vad som kan godtas från miljövårdssynpunkt. Måletför samhällets växtskyddsverksamhet bör enligt utredningens mening vara attmed beaktande av samhällets krav på en god miljö och på livsmedlensbeskaffenhet skydda berörda näringar mot skadegörare på nyttoväxter ochvegetabiliska produkter genom att förebygga och hindra att sådana skadegörareinförs och utbreder sig samt genom att främja åtgärder för deras bekämpande. Statenbör därför alltjämt sätta in resurser på forsknings- och försöksverksamhet,rådgivning samt kontroll med i stort sett oförändrad fördelning på de olikaändamålen. Utredningen har funnit att betydande förstärkningar av resursernaför främst försöksverksamheten behövs. Forsknings-och försöksverksamheten på växtskyddsområdet bör enligt utredningen syfta tillatt klarlägga olika skadegörares levnadsförhållanden, uppträdande ochekonomiska betydelse samt att utprova skyddsåtgärder, som är både ekonomisktförsvarbara och från livs-medelshygienisk synpunkt och miljösynpunktacceptabla. Sådana områden som bör ägnas särskUt intresse är undersökningar omalternativa åtgärder till kemisk bekämpning. Eftersom detta bl, a, kan gällaodlingstekniska åtgärder erfordras ett nära samarbete med övrig forsknings-ochförsöksverksamhet inom lantbruk och trädgårdsbruk. Ökad satsning bör enligtutredningens mening vidare göras på det resistensbiologiska området samt påutvecklandet av metoder för biologisk och s, k, integrerad bekämpning. Provningav bekämpningsmedel bör enligt utredningen alltjämt utföras i samband medförsöksverksamheten. Syftet härmed är att få fram data om preparatens effektmot växtsjukdomar och skadedjur inom jordbruket och trädgårdsnäringen samt motskadegörare i spannmålslager och andra förråd av vegetabilier. Utredningenerinrar om att kraven på prövningen av bekämpningsmedlenseffektivitet skärpts, Växtskyddsrådgivningenssyfte bör vara att ge yrkesutövare inom lantbruks- och trädgårdsnäringarna samtallmänheten ökade kunskaper i växtskydd samt snabb information om aktuella växtskyddsproblem,I anslutning härtill bör även service Tämnas med diagnosti- seringav insända prov. Stora vinster kan göras om känd teknik i fråga om växtskyddtillämpas. kan också överflödig användning av giftiga substanserundvikas. Det är därför mycket angeläget med en effektiv rådgivning tillberörda näringar. Särskilt bör man inrikta sig på en väl utbyggd prognos- ochvarningstjänst, som gör det möjligt att sätta in åtgärder mot växtskadegörarevid rätt tidpunkt. Kontrollenpä växtskyddsområdet bör enligt utredningens mening ha samma syfte somhittills. Målet för den yttre inspektionen bör således vara dels att till vårtland inte införs växtskadegörare, som kan vålla allvarliga skador på inhemskaodlingar eller på lagrade växtprodukter, dels att alla exporterade växter ochväxtdelar är friska och inte angripna av farligare skadegörare. Deninre inspektionens uppgift bör vara att motverka vissa för växtodlingenfarliga skadegörare inom landet. Enligt utredningen är det regionala behovet avresurser för den inre inspektionen i stora delar av landet inte täckt. Utöveren viss förstärkning av resurserna för att täcka denna brist behöver den inreinspektionen ha möjlighet att snabbt öka personella och andra insatser i fallav plötsligt påkommande invasioner av växtskadegörare. Utredningenövergår därefter till frågan om organisationen av den framtida växtskyddsverksamheten. Enligtdirektiven skall utredningen behandla frågan om samordning av verksamheten vid växtskyddsanstaltensamt statens centrala frökontrollanstalt, statens lantbrukskemiskalaboratorium och statens maskinprovningar. En samordning avsågs framför alltkunna ge rationaliseringsvinster beträffande administration och tekniskservice. Alternativt borde enligt direktiven administrativ samordning med annannärliggande verksamhet övervägas. Vidbedömning av samordningsfrågan bör enhgt utredningens mening prövas om berördanäringars väsentliga behov av provning och annan liknande service, som statenbör svara för, täcks bättre vid en organisatorisk samordning av verksamheten.Andra motiv för samordning kan vara att vissa ärendetyper eller slag avarbetsuppgifter behandlas av mer än ett av de nuvarande organen eller attdessa utför varandra närliggande uppgifter vars handläggning kräver nära samarbete.Vidare bör klargöras om något står att vinna på gemensamt utnyttjande av vissaresurser. Häremot får ställas de eventuella nackdelar som kan väntas följa aven sammanföring till en institution. Enorganisatorisk sammanföring av kontrollanstalterna kan enligt utredningensmening inte motiveras enbart med hänvisning till de effektivitetsvinster iadministrationen som kan uppnås. De administrativa vinsterna kan nämligenuppnås även på annat sätt än genom en sammanslagning av kontrollanstalterna,t, ex, genom att administrationen sammanförs med annat lämpligt organ. Först omen sammanföring av anstalternashuvudsakliga verksamheter kan väntas ge sådana fördelar framför andraorganisationslösningar att de tillsammans med rationaliseringsvinsterna iadministrationen motiverar en sammanföring, bör den komma till stånd. Utredningen framhåller atterforderlig tillsyn av att väsentiiga behov av officiell provning och kontrollpå lantbruksområdet tillgodoses torde ske genom lantbruksstyrelsens försorg. Avdetta skäl är det inte motiverat med någon sammanslagning av anstalterna. Utredningen framhållervidare att även om anstalternas verksamhet delvis består av rutinmässigprovning och analysering till nytta för jordbruk och trädgårdsnäring ärarbetsuppgifterna tekniskt sett vitt skilda. Vissa beröringspunkter finns dock.Det största kontaktbehovet, om man begränsar sig till relationerna mellankontrollanstalterna, föreligger mellan frökontrollanstalten och växtskyddsanstalten.Samarbetet har kunnat ske smidigt genom att de båda anstalterna legatintill varandra. Kontaktbehovet mellan frökontrollanstalten och växtskyddsanstaltenär större än det mellan de övriga anstalterna. Kontaktytorna mellan de bådaanstalterna är relativt stora. Arbetsuppgifterna är likväl i stort sett väldefinierade och åtskilda. Fullgörandet av vissa uppgifter underlättas omåtminstone en del av frökontrollanstalten förläggs i närheten av växtskyddsanstalteneller någon av dess filialer. Gemensamt utnyttjande av personal och övrigaresurser är inte möjligt i sådan utsträckning att det har betydelse förorganisationsövervägandena. Kemisk analysverksamhetförekommer inte bara vid lantbrukskemiska laboratoriet utan även i begränsadutsträckning vid växtskyddsanstalten. Anstaltens kemiska avdelning utförsålunda analyser av halten bekämpningsmedelsrester. Vidare ligger de botaniskaanalyser som utförs vid laboratoriet nära frökontrollanstaltens verksamhet. Av de verksamhetsområdensom utredningen har att behandla har statens maskinprovningar minstkontaktbehov med de övriga områdena. Utredningen finner det inte motiverat attsammanföra maskinprovningarna med de övriga institutionerna. Lantbrukskemiskalaboratoriet har kontaktytor med frökontrollanstalten och växtskyddsanstaltenbeträffande mycket begränsade delar av verksamheten. Viss möjlighet tillsamutnyttjande av laboratoriepersonal vid laboratoriet och frökontrollanstaltenfinns vid en samförläggning. Om man utgår från att laboratoriet kommer attligga kvar i sina nyuppförda lokaler vid , kan samutnyttjande av personalåstadkommas endast om frökontrollanstalten förläggs dit. Skulle utredningen vidsina överväganden komma fram till en sådan lokalisering av frökontrollanstalten,kan frågan om samordning på denna punkt tas upp till förnyad prövning. Vad somsålunda framkommit anser utredningen inte motivera en sammanföring avlantbrukskemiska laboratoriet med de övriga anstalterna. Ifråga om organisationen av växtskyddsverksamheten anför utredningen att det ärett grundläggande krav på en organisation att den utformas på sådant sätt attden så effektivt som möjligt kan uppfylla de för verksamheten uppställdamålen. Ett medel är därvid att sammanföra likartade uppgifter så långt det ärmöjligt. Organisationen bör vidare utformas så att kontakter och samarbete mellannärliggande verksamhetsgrenar underlättas. Dennuvarande organisationen på växtskyddets område innebär att betydande delar avden växtskyddsverksamhet, som staten svarar för inom områdena forskning ochförsök, rådgivnmg och kontroll är sammanförda i växtskyddsanstalten.Samordningsbehovet mellan dessa delar är därmed väl tillgodosett. Viktigadelar av växtskyddet och närbesläktad verksamhet ligger emellertid utanför växtskyddsanstalten. Forsknings-och försöksverksamheten på växtskyddsområdet är sålunda uppdelad mellan växtskyddsanstaltenoch växtpatologiska institution. Det förhållandet att forskningoch försök på det växtpatologiska området bedrivs både vid växtskyddsanstaltenoch högskolan nödvändiggör enligt utredningen en nära samverkan mellan dessabåda institutioner. Lantbrukshögskolanär huvudman för den statliga forsknings- och försöksverksamheten på övrigadelar av jordbruks- och trädgårdsområdena. För planering och genomförande avhögskolans försöksprogram har en särskild fältförsöksorganisation lägger genom sin huvudinstitution och sina filialerut ett betydande antal fältförsök och har på så sätt en motsvarighet tillhögskolans fältförsöksorganisation på växtodlingsområdet. Eftersom såväl växtskydds-som växtodlingsförsöken avser att främja jordbruks-och trädgårdsnäringarnasodlingar, är en nära samverkan i fältförsöksverksamheten av stor betydelse. Storafördelar av ökad samverkan står också att vinna inom högskolans undervisning iväxtskyddsfrågor samt inom konsulentverksamheten. Vidare kan inom forskningendyrbar apparatur och utrustning vid samt vetenskapligaexperter som finns vid denna vara av värde för växtskyddsanstaltens arbete. Ävenrådgivningen är fördelad på olika organ, Växtskyddsanstalten använder omkring20 % av sina resurser för upplysning och rådgivning. Lantbruksnämnderna svararför en relativt omfattande direkt rådgivning och kursverksamhet förjordbrukare och trädgårdsodlare. Även vissa hushållningssällskap är engageradei växtskyddsrådgiv-ning. Behov föreligger av samordning och kontakter mellan dei rådgivningen medverkande organen, Iarbetet med den inre inspektionen är växtskyddsanstalten, särskilt vid meraomfattande angrepp av farliga skadegörare, beroende av medverkan frånlantbruksnämnderna. Ett ökat engagemang för nämnderna i inspektionsverksamheten har ansetts medförafördelar för nämndernas växtskyddsrådgivning genom den bättre överblick över växtskyddssituationensom därigenom skulle erhållas. Den yttre inspektionensvarar växtskyddsanstalten själv för, dock med anlitande av viss expertisutanför anstalten. Införselkontrollen sker i nära samverkan med . En del av kontrollen på växtskyddsområdet svarar , nämligen kontrollen av plantskoleväxternas sundhet liksomäven dessas sortäkthet och kvalitet. Ianslutning härtill nämner utredningen att kontaktbehov föreligger mellan växtskyddetoch lantbruksstyrelsen i rådgivnings- och kontrollfrågor, bl.a. därför attstyrelsen är central förvaltningsmyndighet, vad gäller sådana frågor pålantbruksområdet, samt är chefsmyndighet för lantbruksnämnderna. Utredningenframhåller att växtskyddsverksamheten är av den arten att den även har ettstort behov av kontakter med andra myndigheter än de nämnda. Detta behov harförstärkts . Växtskyddet var ursprungligen ett specifiktjordbruksintresse. Efter hand har emellertid miljöaspekterna på verksamhetenbetonats allt starkare från samhällets sida. Växtskyddet kan inte längrebetraktas som en avgränsad verksamhet utan måste integreras med annanforskning och teknik. a. kräver hänsynen till verkningarna på miljön attfortlöpande kontakter hålls med samhällets övervakande och forskande organ pådetta område. Häravföljer att kontakter behövs med livsmedelsverket, som bl, a, skall verkställautredningar och praktiskt vetenskapliga undersökningar om livsmedels allmäimabeskaffenhet och värde från näringssynpunkt, Växtskyddsanstaltensinspektionsavdelning utnyttjas därvid f, n, för provtagning och kemiskaavdelningen utvecklar metoder för restvärdebestämningar samt utförrutinmässigt sådana. Kontakter behövs med den nyinrättade produktkontrollnämndensom handlägger frågor om registrering av bekämpningsmedel. På detresistensbiologiska området är kontaktbehovet med växtförädlingsanstalternastort. Kontakterna mellan växtskyddet och frökontrollverksamheten gäller bl.a. utsädenas sundhet. Vidare förekommer kemisk analysverksamhet såväl vid växtskyddsanstaltenskemiska avdelning som vid lantbrukskemiska laboratoriet. Splittringenav enskilda verksamhetsgrenar mellan olika organ skulle enligt utredningen istor utsträckning elimineras om organisationen på växtskyddsområdet utformadesefter liknande grunder som gäller för huvuddelen av lantbrukssektorn i övrigt.Dessa grunder innebär en indelning efter funktion i stället för en upjidelningpå relativt små sakområden av typ växtskydd. I första hand anser utredningen det angeläget attforsknings- och 2 1974.1 saml. försöksverksamheten på växtskyddsområdet nära samordnasmed övrig näraliggande verksamhet vid . Vidare bör det övervägasatt organisera rådgivningen inom växtskyddet efter samma principer som iövrigt gäller på jordbruks- och trädgårdsområdena, dvs. med en viss uppdelningmellan och lantbruksnämnderna. I enlighet härmed bör ocksåprövas att föra inspektionen till förvaltningsmyndigheterna lantbruksstyrelsenoch lantbruksnämnderna, vilka på en rad andra områden svarar för eller hartillsynen över kontrollerande verksamhet på lantbruksområdet. efter dessa principer medför att verksamhetsgrenar, som ärsammanförda i växtskyddsanstalten, förs över till olika organ. Det får dåenligt utredningens mening prövas om de samordningsvinster som görs övervägernackdelarna av att vissa grenar av verksamheten organisatoriskt skiljs åt. För att fåunderlag för en sådan prövning har utredningen närmare studerat kontakternamellan inspektionsavdelningen och övriga avdelningar vid växtskyddsanstalten.Därav framgår bl, a, att inspektionspersonalen har allsidig växtskyddskunskap.Varken tillräcklig personal för mera djupgående studier eller laboratorier ochteknisk utrustning för diagnostisering och testning finns dock vid avdelningen.Inspektionsavdelningen anlitar i stället sakkunskap vid fackavdelningar förbiologiska undersökningar, större inventeringar och litteratursammanställningar. Lokaliseringen av växtskyddsverksamheten är enligtutredningen i stor utsträckning beroende av utformningen av organisationen. Utredningen lägger följande utgångspunkter till grund försina överväganden om växtskyddets lokalisering. Möjlighetskall föreligga till samverkan och gemensamt resursutnyttjande mellan närliggandeverksamhetsgrenar. beslut att v"äxt-skyddsanstalten skallflyttas från skall beaktas. Behovet av växtskyddsinsatser,bl, a. servicen åt jordbruk och trädgårdsnäring, skall tillgodoses på bästamöjliga sätt. Nuvarande lokaler i kan inte inrymma den växtskyddsverksamhetsom kan komma att förläggas till , Utredningenskisserar tre olika organisationsalternativ för växtskyddsverksamheten, I samtiigaalternativ fördelas huvuddelen av resurserna för forskning och försök mellan Ultunaoch , såsom 'även lokal-och utrustningsprogramkommittén föreslog år 1969.Utredningen finner detta vara en lämplig lokalisering. Lokaliseringsförslagetaccepterades också allmänt vid remissbehandlingen av kommitténs betänkande.Argumenten för förläggning av en mellansvensk växtskyddscentral till harförstärkts genom lokaliseringen av en del av skogshögskolan dit, I alternativ 1 behålls växtskyddsaktiviteterna i en särskildväxt- skyddsanstaltfrånsett den kemiska verksamheten, vilken inordnas i lantbrukskemiskalaboratoriet. Anstalten får gemensam styrelse med . inrättas där växtskyddsfrågor kan behandlas, Växtskyddsresurserav betydande omfattning lokaliseras såväl till som till . Denuvarande filialerna i , , och består, varvid de treförstnämnda samförläggs med lantbruksnämnden i resp. ort, Ifråga om forsknings- och försöksverksamhet innebär alternativet sannoliktmöjlighet till visst gemensamt utnyttjande av dyrbar' utrustning och utbyte avtjänster i samband med forsknings- och försöksverksamhet och i undervisning,men genom att ekonomin är skild och verksamhetsplaneringen inte är gemensam ärdet ovisst hur stora samordningsvinsterna blir. Alternativetinnebär för rådgivning och information att upplysningsavdelningen kvarstår medoförändrad organisation, dock med visst samarbete med konsulentavdelningen vidhögskolan. Alternativets fördelar för upplysningen ligger i den näraanknytningen till övrig växtskyddsverksamhet. Alternativets stora nackdel äratt rådgivningen till jordbrukarna och trädgårdsnäringens utövare blirsplittrad. Alternativettillgodoser inte utan stora resursförstärkningar till den inre inspektionendess behov av resurser och regional organisation. Genom samorganisation ochsamlokalisering erhålls däremot goda kontakter med övriga avdelningar vid växtskyddsanstalten. Alternativ2 är utformat efter principen att växtskyddets olika funktioner förs till detorgan där motsvarande funktion inom lantbrukssektorn i övrigt ligger. Växtskyddsanstaltenupphör därmed som självständig myndighet. Eftersomforskning och försök på lantbruksområdet handhas av lantbrukshögskolanföreslår utredningen denna del av växtskyddsanstalten flyttad till högskolan.Organisationen av försöksverksamheten bör bli densamma som den som gäller andraämnesområden vid högskolan. Verksamheten med nematoder och resistensbiologi böri sin helhet förläggas till med tanke på försöksbetingelser ochkontaktbehov. Verksamheten för norrländskt växtskydd bör lokaliseras till Röbäcksdalen,. Övriga avdelningar bör få resurser både i och , Rådgivnings-och upplysningsverksamheten på växtskyddsområdet bör enligt utredningens meningdelas mellan å ena sidan och å andra sidanlantbruksstyrelsen och lantbruksnämnderna. Nämnderna bör svara förrådgivningen i växtskyddsfrågor till jordbruks- och trädgårdsnäringens utövaresamt så långt möjligt även till allmänheten i övrigt. Högskolanskonsulentavdelning bör svara för förmedlingen till rådgivarna av forskningensoch försöksverksamhetens rön på växtskydds- områdetsamt för publikationsverksamheten. Svårare provdiagnostise-ring m, m, börutföras av högskolan. Lantbruksstyrelsenär normalt inspektions- och tillsynsmyndighet på lantbruksområdet.Inspektionsavdelningens centrala ledning bör därför enligt utredningens meningöverföras till styrelsen. Lokaliseringen av den yttre inspektionens fastainspektionsenheter förändras ej. Den inre inspektionen sköts av lantbruksnämnderna.Därigenom säkras en mycket god regional täckning av verksamheten.