prop · FX0344 · 1974-12-31 00:00:00 — Inte heUer bör någon jämkning ske i föreskrifterna om meddelande tillbarnavårdsnämnd i 12 § första stycket lagen (1964: 168) om verkställighet avbötesstraff och 16 § andra stycket förundersökningskungörelsen (1947; 948). Vadgäller utbildningsområdet finns en 20-årsgräns i 51 § 1974: 44 68 skollagen(1962: 319). Åldersgränsen har betydelse för möjligheten att företa inspektionvid privatskolor m. m. till skydd för unga elever. Efter samråd med statsrådet jag att man inte i delta sammanhang ändrar förulsältningama förinspektion. Bestämmelsen bör alltså t. v. lämnas oförändrad. Som påtalats ipromemorian har de regler i skolstadgan (1971:235), folkhögskolestadgan(1958:478) och kungörelsen (1971: 424) om och statlig vuxenutbUdningsom innehåller en 20-årsgräns nära samband med bestämmelserna om vårdnad.Dessa regler bör därför anpassas till den nya myndighetsåldern. Inomstudiestödssystemel innebär 20-årsgränsen en avgränsning mellan yngre ochäldre studerande. Efter samråd med chefen för utbildningsdepartementetförordar jag all någon ändring nu inte görs i fråga om denna åldersgräns. Jagvill erinra om alt vissa frågor som rör det studiesociala systemet övervägsinom kommittén (U 1969: 51) för studiestöd ål vuxna. Inte hellerbestämmelserna om utbildningsbidrag i arbelsmarknadskungörelsen (1966: 368)bör ändras . Jag vUl erinra om att frågor som rör den framtida utformningenav arbetsmarknadsutbildningen f. n. övervägs av kommittén (In 1972: 04) föröversyn av arbetsmarknadsutbildningen. Rusdrycksförsäljningsförordningen(1954:521) innehåller bestämmelser som innebär att rusdrycker inte får säljastill den som är . Vid förordningens tillkomst ansågs del av fleraskäl naturligt att knyta åldersgränsen till myndighetsåldern. sambandbehölls vid myndighetsålderns sänkning . Samma skäl kan nu anföras fören sänkning till . Enligt promemorian bör emellertid frågan om denlämpliga minimiåldern för rätt till inköp av rusdrycker i första hand bedömasfrån alkohol- och nykterhetspolitiska synpunkter. Det åligger alkoholpolitiskautredningen (Fi 1966: 33) att göra en allmän översyn av alkohol- ochnykterhetspolitiken. Enligt promemorian bör resultatet av utredningensöverväganden avvaktas, innan man gör någon ändring i msdrycksförsäljningsförordningen.Jag ansluter mig till denna bedömning. Vadangår övriga beslämmelser som är aktuella i delta sammanhang biträder jag promemorieförslagetom en sänkning av åldersgränsen i (RB:s) bestämmelse omtillträde till offentlig förhandling. Bestämmelsen blir indirekt tillämpligvid handläggning enligt förvaltningsprocesslagen samt enligt lagarna omarbetsdomstol, försäkringsdomslol och marknadsdomstol m. m. I 20 kap. 14 § RBbör härjämte upphävas en beslämmelse om kompletterande angivelse-eller åtalsrällför omyndig som har fyllt . Den rätt som i angivna hänseenden kantillkomma omyndigförklarad berörs inte. Ocksåden i religionsfrihetslagen (1951: 680) föreskrivna minimiåldern för rätt allbli upptagen i kloster bör anpassas tUl en sänkt myndighetsålder. Motsvarandegäller en i rennäringslagen (1971: 437) upptagen 20-årsgräns. 1974: 44 69 Somframhållits i promemorian finns det inle anledning att i detta sammanhang ändraden 20-årsgräns som gäller inom det nya tandvårdssystemet. Vad beträffaråldersgränserna i slatstjänslemannastadgan (1965: 601) och stadgan (1965: 602)om vissa tjänstemän hos kommuner m. fl. faller hithörande frågor inom ramenför förhandlingsutredningens (C 1968: 16) arbete. De berörda åldersgränsernabör därför t. v. behållas oförändrade. Frågan om ändring av 20-årsgränserna istatens allmänna tjänstepensionsreglemente (1959:287) och i reglementet (1962r698) angående statens grupplivförsäkring får anstå i avbidan på överläggningarmellan och de statsanställdas organisationer. Ipromemorian föreslås en sänkning av 20-årsgränsen för börsombud enligtbörsordningen (1969r 546) för . Jag vill erinra om attfrågan om kvalifikationskraven för börsombud har övervägts avfondbörsutredningen (Fi 1967r 32), som har lagl fram betänkandet (SOU 1973r60) Fondbörsen. Frågan om ändring av den berörda åldersgränsen i börsordningenfår tas upp i samband med andra ändringar som kan föranledas av utredningensförslag. Isjöbefälskungörelsen (1960r 487) finns en 20-årsgräns för befälhavare påhandelsfartyg eller fiskefartyg. Åldersgränsen har samband medbehörighetskraven för sjöbefäl. I promemorian föreslås all någon ändring inlenu företas av nämnda åldersgräns, eftersom behörighetskraven f. n. ses över av befälsbemanningsutredningen(K 1970r 29). Jag är av samma uppfattning. Däremot bör, som förordats ipromemorian, en sänkning ske av 20-årsgränsen i vissa författningar om stödtill rationalisering inom jordbmket och trädgårdsnäringen. Underremissbehandlingen har anmärkts att promemorian inle upptar förslag tilländringar i bl. a. kommunallagen och vallagen. Med anledning härav vill jagerinra om att Kungl. Majrt tidigare denna dag beslutat att förelägga riksdagenförslag till följdändringar till gmndlagsreformen som bl. a. avser kommunal-och vallagstiftningen. 2.4.3Andra åldersgränser för unga Vadförst gäller familjerätten och anslutande områden påpekas i promemorian att bestämmelsemai FB och barnavårdslagen om barns rätt alt själv yttra sig i olika frågor somrör dess person eller egendom inte har någol direkt samband medmyndighetsåldern. I stället har från fall till fall bedömts vid vilken ålderdet bör vara av värde att generellt efterhöra den underåriges egen mening. Enliglpromemorian är det inte påkallat att i detta sammanhang göra någon ändring ide berörda reglerna. Jag delar denna uppfattning. Synsättet torde också stämmaöverens med den uppfattning som enligt det tidigare anförda har förts fram avriksdagens lagutskott, nänUigen alt en samordning av åldersgränsema inle fårbli ell självändamål ulan all varje åldersgräns Prop.1974: 44 70 måste bestämmas så att den verkligen tillgodoser det syfteden avser att tjäna. Även de 18-årsgränser som finns intagna i namnlagen (1963:521), passkungörelsen (1940: 471) och vapenlagen (1973: 1176) bör enligt minmening lämnas oförändrade. Lagen (1965: 723) om erkännande och verkställighet avvissa utländska domar och beslut angående underhåll till barn bygger på en internationellkonvention i ämnet. Jag delar den i promemorian framförda uppfattningen att delinte är möjligt och inte heller direkt behövligt att i detta sammanhang göranågon ändring i lagen. Den ålder till vUken efterlevande barn får uppbäralivränta inom yrkesskadeförsäkringen höjdes från 16 till . Dellainnebar en anpassning tUl vad som gäller om barnpension i form avtilläggspension enligt lagen om allmän försäkring. kanlivränta utgå om det är motiverat av särskilda i lagen angivna skäl. Mot dennabakgrund framstår del inte som motiverat ätt nu ändra 19-årsgränsen. Inteheller vill jag förorda en sänkning av 21-årsgränseh. Som framhålls i promemorianskulle en sådan sänkning i vissa fall kunna försämra det skydd somyrkesskadeförsäkringen ger. I konsekvens med del ställningstagande som jag nugjort bör också motsvarande regler i mUitärersättningsförordningen (1950: 261)behållas oförändrade. Jag anser inte heller att det finns någon anledning att idelta sammanhang föreslå ändring av reglerna i 9 § lagen (1954: 243) omyrkesskadeförsäkring och 9 § mUitärersättningsförordningen angåendeberäkningen av den försäkrades årliga arbetsförtjänst. I fråga om den 19-årsgräns som finns i statens allmännatjänstepensionsreglemente får jag hänvisa till vad jag har anfört beträffande 20-årsgränseni reglementet. Inom det straffrättsliga påföljdsområdet finns flera olikaåldersgränser av betydelse. Den som begått brott innan han fyllt fåröver huvud taget inte ådömas påföljd. Den som ingår i åldersgrap-pen 1518 årkan dömas till fängelse bara om det finns synnerliga skäl därtill. Är dentilltalade i åldern , får han dömas till fängelse bara om frihetsstraffär påkallat främst av hänsyn till den allmänna laglydnaden eller om fängelseannars anses lämpligare än annan påföljd. Den mera långvariga frihetsberövandepåföljd som i första hand kommer i fråga för åldersgruppen ärungdomsfängelse. Även den som är kan dömas tillungdomsfängelse, om det anses uppenbart lämpligare än annan påföljd. Som framhållits i promemorian bestäms de olika åldersgränsemai första hand av kriminalpolitiska hänsyn. Reglerna om behandlingen av ungalagöverträdare har som resultat av en lång utveckling blivit meradifferentierade och utrymmet för fängelse som brottspåföljd för de olikaåldersgrupperna har bhvit mera inskränkt. Jag delar den i promemorian framförda meningen att sänkningen av myndighetsåldern 1974: 44 71 inlei förevarande sammanhang bör påverka åldersgränserna inom området för brollsbalkspåföljderna.Ändring bör inte nu heller göras i fråga om 15-årsgränsen i RB för underårigsom hörs som vittne, eftersom denna åldersgräns närmast hänger samman med destraffrättsliga bestämmelserna. Jagansluter mig också till promemorians förslag all man inte nu ändrar den särskUdaregeln i 2 kap. 2 § skadeståndslagen (1972: 207) om möjlighet till jämkning avskadestånd när den som har våUal skadan är . Förslag(prop. 1974: 20) har lagts fram om att lagen (1964: 541) om behandlingi fångvårdsanstalt skall ersättas av en ny lag om kriminalvård i anstalt. Idenna lag föreskrivs att man vid placering av intagen som ej fyllt skallsärskUt beakta att han om möjligt hålls åtskild från sådana intagna som kaninverka menligt på hans anpassning i samhället. Denna åldersgräns, som harnära samband med påföljdsreglerna, bör inte ändras i della sammanhang.Motsvarande gäller en liknande beslämmelse i tUlämpningskungörelsen (1958: 214)till lagen (1958: 213) om behandlingen av häktade och anhållna m. fl. Ilagen med särskUda beslämmelser om unga lagöverträdare finns, som jag förut harframhållit, åtskiUiga föreskrifter om handläggningen av brottmål mot den som ärunder . Sådana mål skall handläggas skyndsamt och, när svårare straff änböter kan komma i fråga, om möjligt i sådan ordning att de inte tilldrar siguppmärksamhet. Under vissa fömtsättningar kan domstolen förordna omhandläggning inom stängda dörrar. Vidare finns särskilda bestämmelser omhörande av personundersökare samt om förordnande av offentlig försvarare. Inämnden bör enligl lagen tjänstgöra näfnndemän som har insikt och erfarenhet iungdomsvård. Som framhålls i promemorian bygger samtliga dessa beslämmelserpå kriminalpoliliska hänsyn. De skäl som talar för att brottsbalkenspåföljdsregler inle bör påverkas av alt myndighetsåldem sänks är därförtillämpliga även på dessa bestämmelser. Med hänsyn härtill förordar jag attåldersgränserna i den nu behandlade lagen lämnas orubbade med del undantag somjag har berört, nämligen den 20-årsgräns som finns intagen ibestämmelsen om att vårdnadshavare skall höras. Vadgäller utbildningsområdet finns en regel om särskolphkt lUl i lagen(1967: 940) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda. Som anförs ipromemorian grundas denna åldersgräns på den försenade mognaden och det meratidskrävande utbUdningsbehovet hos de berörda personerna. Jag föreslår därföralt den nuvarande åldersgränsen behålls. Vidremissbehandlingen har påpekat alt vissa åldersgränser istadgan (1961: 433) för seminarierna för huslig utbildning bör ändras så att desammanfaller med den föreslagna myndighetsåldern. Efter samråd med statsrådetHjelm-Wallén förordar jag att 1974: 44 72 fråganom ändring i den berörda stadgan las upp vid elt senare tillfäUe. Inomden översedda trafiklagstiftningen gäller en rad skilda åldersgränserför rätt att föra ohka slags fordon m. m. Detta differentierade system ärutformat med hänsyn till vad som har ansetts motiverat främst av säkerhetsmässigaoch tekniska trafikhänsyn. Jag ansluter mig tUl promemorieförslaget alt någonändring av dessa regler inle nu bör komma i fråga. Vadangår övriga bestämmelser som är aktuella i della sammanhang anser jag alt man inlenu bör ändra några åldersgränser i medborgarskapslagen. Inte heller bör någonändring göras i fråga om förbudet för den som är att förvärva ellerinneha stUell m. ni. eller i förbudet att sälja injektionsspruta eller kanyltill sådan person. 3 Utomäktenskapliga barns arvsrätt m. m. Sedangammalt har de utomäktenskapliga barnen i fråga om arv intagit ensärställning. Först i början av della sekel likställdes de med barn i äktenskapi fråga om arvsrätt efter moder och mödernefränder. Fram lUl hade deemellertid inte någon arvsrätt efter fäderne-fränderna. De utomäktenskapligabarnen var även uteslutna från arv efter sin fader, om de inte var alt anse somtrolovningsbam eller om inte fadern i särskUd lagstadgad ordning avgivitarvsförklaring. Genomlagen (1969; 621) om ändring i (ÄB) upphävdes särbestämmelserna omutomäktenskapliga barns arvsrätt och fr. o. m. är barn utomäktenskapet i princip helt likställt med barn i äktenskap i arvsrätlsligthänseende. Är barn utom äktenskapet fött före angiven dag och skulle intearvsrätt mellan barnet och fadern ha förelegal enligl äldre lag gälleremellertid en specialregel om arvsrättspreskriplion. Enligl punkt 3 iövergångsbestämmelserna till lag ärver barnet och dess bröstarvingar iangivna fall fadern och dennes släktingar endast under förutsättning all annandödsbodelägare, boutredningsman eller den som sitter i boet senast vid bouppteckningenfått kännedom om arvingen eller anteckning om barnet före arvfallet gjorts ipersonakt för arvlåtaren eller annan från vilken arvingen härleder sinarvsrätt. Enligt20 kap. 1 § ÄB skall bouppteckning förrättas sist efter dödsfallet,om inte anstånd beviljas. Delta innebär alt dödsboet har möjlighet altföranstalta om bouppteckning omgående efter dödsfallet. Bouppteckningen kan iandra fall komma att dra ut . Från den presumtive arvtagarens synpunktinnebär detta, alt han inte säkert kan beräkna när preskription inträder. 1974: 44 73 cialregelom preskription finns inle för den arvsrätt som tillkommer utomäklenskapliglbarns fader eller dennes avkomlingar av äktenskaplig börd, s. k. bakarv. Dördet utomäktenskapliga barnet först, ärver således fadern utan att punkt 3 iövergångsbestämmelserna gäller. I sådant fall blir i stället tiUämpliga deallmänna preskriptionsreglema i 16 kap. ÄB, dvs. preskription inträder fem årefter arvskungörelse eller efter arvfallel. Beträffanderegistreringen av utomäktenskapliga barn kan anmärkas alt det före den 1januari 1918 inte infördes någon anteckning om barn utom äktenskap vid fadernsnamn i församlingsboken. Därefter gällde all barnet skulle antecknas vidfaderns namn i församlingsboken, men anteckningen togs i allmänhet inle in i fademsflyttningsbetyg och kom sålunda inte all följa med vid flyttning till annanförsamling. Den 1 jauari infördes en ny kyrkobok, församlingsliggare, ilösblads-system med en personakt för varje kyrkobokförd person. Vid flyttningskall personaklen sändas till den nya kyrkobokföringsorten. Mellan åren 1947och 1967 antecknades i personakl för man inte andra barn till honom äneventuella trolovningsbam och barn med arvsrällsförklaring. Först fr. o. m. den1 antecknas, dock inle retroaktivt, alla barn i personakt. Saknasanteckning om barn utom äktenskap i faderns personakt har sådant barn alltidrätt att efter anmälan få akten kompletterad med anteckning om barnet. Vidinförandel av de nu gällande reglerna om utomäktenskapliga barns arvsrättkonstaterade departementschefen (prop. 1969 r 124 s. 92) all del med hänsyntill den tidigare bristfälliga registreringen av utomäktenskapliga bam kundevara svårt och, i fråga om förhållanden från liden , renlav omöjligtalt utreda om en avliden man hade barn utom äktenskapet. Oavsett innehållet iden dödes personakt borde arvsrätt därför alltid föreligga, om någon av deövriga dödsbodelägarna senast vid bouppteckningen efter den döde fått kännedomom barnets existens. Detsamma borde gälla om boutredningsman eller den som sitteri boet hade sådan vetskap. Utomäklenskapligl bam skulle alltså kunna bevara sinarvsrätt efter fadern inle bara genom komplettering av faderns personakt före arvfallelulan också genom att senast vid bouppteckningen ge sig tUl känna för dödsbodelägare,boutredningsman eller den som satt i boet. Vad departementschefen sålundaanfört borde enligl hans mening i princip ha motsvarande tillämpning för barnetsarvsrätt efter avlägsnare släktingar på fädemel liksom också för barnets avkomlingarsräll lUl arv på fädernesidan. Departementschefenuttalade vidare all del i samband med arvsrätts-reformens ikraftträdande bordemeddelas särskild föreskrift om skyldighet för barnavårdsman till barn utomäktenskap alt se till alt anteckning om barnet gjordes i faderns personakl.Med anledning därav har i övergångsbestämmelse tUl kungörelsen (1969r 626) omändring i kun- 1974: 44 74 görelsen(1950r 416) om barnavårdsmans verksamhet och tillsynen därå föreskrivits att, omfaderskapet till barn utom äktenskap har fastställts enligt äldre lag utan attanteckning om barnet har gjorts i faderns personakt, så skall barnavårdsmannenskyndsamt sörja för alt sådan anteckning görs. har därjämterekommenderats barnavårdsnämnderna alt vidta motsvarande åtgärd i fråga omsådana barn som inte har någon barnavårdsman. motion (1973 r 410) till riksdag har yrkats förslag till sådanaändringar av övergångsbestämmelserna till lag om ändring i ÄB att 1. barnutom äktenskap alllid kan bevara sin arvsrätt genom att från dödsfallet anmäla sin släktskap med den avlidne hos annan dödsbodelägare, hos boutredningsman eller hos den som sitter i dödsboet, 2. desärskilda förutsättningarna för arvsrätt för vissa barn utom äktenskap blir tillämpliga också beträffande arvsrätten efter dessa barn för fadern och dennes släktingar. Imotionen framhålls alt del vid lagens tillämpning har uppmärksammats fall, därbouppteckning förrättats mycket snart efter dödsfallet, sannolikt därför befarat att den avlidne efterlämnat någol utomäklenskapligl barn. När ellsådant barn därefter har anmält sin existens och gjort anspråk på arv, har detvarit . Barnet har alltså gått miste om arvsrätten. Ett sådant resultatav övergångsbestämmelserna kan inle ha varit avsett. Även om del väl knappastkan bli fråga om något stort antal fall där ett barn utom äktenskap på dettasätt går miste om sin arvsrätt, förefaller det inträffade stötande. Delta gäUervare sig det är fråga om mindre eller någol större arvslotter eller, som vidåtminstone någol tUlfälle har varit fallet, mycket stora belopp. Barnet bördärför garanteras en viss skälig tid för att framställa sitt anspråk.Förslagsvis kan bestämmas från dödsfallet. Somskäl för yrkandet i fråga om rätten till arv efter ulomäktenskapligt barnanförs i motionen all det vid lagstiftningens tUlämpning har framträtt behov aven särskild preskriptionsregel för all undvika alt frågan om rätten lUl arvetefter barnet hålls svävande i avbidan på att den allmännaarvsrättspreskriptionen skall inträda. Lagutskottethar inhämtat utlåtanden över motionen från och kammarkollegiet.På utskottets begäran har yttranden vidare Prop.1974: 44 75 avgetts av , länslandstings rättshjälpsnämnd samt barnavårdsnämnderna i och . 3.3.1 Utomäktenskapliga barns arvsrätt instämmer i stort i vad som anförts tUl stödför motionsyrkandet, såvitt gäller utomäktenskapliga barns arvsrätt. Det tordeenligt hovrätten lagtekniskt inte medföra några särskUda komplikationer attstadga viss tidsfrist för sådan anmälan som bevarar barnets eller dessbröstarvingars arvsrätt. Huruvida tidsfristen bör vara eller enlängre eller bör emellertid övervägas närmare. Det kan exempelvishävdas att fristen lämpligen bör vara densamma som legalfristen för förrättandeav bouppteckning, dvs. fre månader efter dödsfallet. En sådan anmälan bör dockalltid anses gjord om den görs senast vid bouppteckningen. Kammarkollegiet anför att den föreslagna ändringen i frågaom utomäktenskapliga barns arvsrätt gäller en beslämmelse som ännu inte kommitatt beröra vare sig dåvarande kammaradvokatfiskalsämbetel eller kollegiet såsomallmänna arvsfondens ställföreträdare. Kollegiet anser emellertid all starkaskäl talar för en bestämmelse om inom vilken ett utomäktenskapUgtbarn eller dess avkomlingar alltid skall kunna göra sin rätt gällande, oavsettinom vilken lid bouppteckningen hålls. Denna tid bör enligl kollegiets meningvara samma som den tid inom vilken bouppteckning skall förrättas, eller tremånader från dödsfallet. Dessutom bör ett utomäklenskapligl barn alltid kunnamed laga verkan göra sin räll gällande vid bouppleckningsförrättning, som hållsefter nämnda tid men före den i 16 kap. 4 § ÄB stadgade preskriptionstiden . vitsordar behovet av denföreslagna lagändringen och tillstyrker därför bifall till motionen. Medhänsyn till de betydelsefulla rättsverkningar för det utomäktenskapliga barnetsom kommer att vara förknippade med den anmälan, vilken barnet har att göra inom.lvåmånader från dödsfallet, är det enligt samfundet av synnerlig vikt alt anmälanäger rum i sådan form att svårigheter att bevisa att anmälan verkligen skett undviks.Samfundet ifrågasätter därför om inte som ett alternativ till de angivna sättenför anmälan bör upptas skriftlig anmälan till den domstol som har attinregistrera bouppteckningen efter den avlidne. Även efter ett genomförande avden föreslagna lagändringen kan det givelvis ofta förekomma alt bouppteckningefter en avliden man inges för registrering efter dödsfallet.Samfundet förutsätter att de föreslagna nya bestämmelserna kompletteras medföreskrifter i 20 kap. ÄB om hur domstolen skall förfara om en sådanbouppteckning inges innan hunnit förflyta efter dödsdagen. Enligt Siockholms läns landstings rättshjälpsnämnd måstedet utom- 1974: 44 76 äktenskapligabarnet ha skähg lid alt göra arvsanspråk gällande. Nämnden anser det befogalmed en än , förslagsvis efterdödsfallet. Även finner det angelägel att barn utomäktenskap i största möjliga utsträckning tillförsäkras samma rättigheter sombarn födda i äktenskap. Nämnden biträder därför motionsförslagel. påpekar all den i motionen upptagna frågan om preskription av utomäktenskapligabarns arvsrätt framför allt har aktualitet när del gäller barn födda före år1952 och vilka aUtså vid lagens ikraftträdande fyllt . När del gälleryngre barn torde barnavårdsmännen och barnavårdsnämnderna ha vidtagit erforderligaåtgärder för att få barnen antecknade i fadems personakl. Nämnden, som finnermotionskravet väl grundat, anser alt en ändrad ordning kan nås på olika sätt.En radikal lösning är att avskaffa punkt 3 i övergångsbestämmelserna, vilketskulle innebära fullständig legal likställighet i arvshänseende. Skulle manemellertid välja att bibehålla nuvarande särskilda förutsättningar efterkomplettering med en regel om viss lidsfrist, inom vilken arvsanspråk kananmälas, är det enligt nämndens mening viktigt all denna inle blir alltförkort. framhåller att i elt likartal sammanhang en lidsfristpå elt år ansetts motiverad. Avslutningsvis framhåller nämnden all laglig reglering antingen denna ges formen av ell borttagande av punkt 3 i övergångsbestämmelsernaeller komplettering av dessa med en regel om lidsfrist är otiUräcklig för attsäkra önskvärd faktisk likställighet. Det framstår därför för nämnden som enangelägen samhällsuppgift att vidta åtgärder för att få likslällighetslagstiflningenssyfte så långt möjligt praktiskt realiserat. En möjlig åtgärd är att åläggapastorsämbetena att granska den befintliga personaktsslocken och i faU, däranteckning saknas om fadern, om möjligt komplettera personaklerna. En annanåtgärd av stor vikt anser nämnden vara ökad information till allmänheten inteendast om betydelsen av att anteckning om faderskap görs på berörda personaklerutan även om hur den enskilde bör förfara för att få sådan anteckning tillstånd. 3.3.2Rätten till arv efter utomäktenskapUgt barn Samtiigaremissinstanser tiUstyrker all den i motionen upptagna frågan angående rättentill arv efter utomäktenskapUgt barn utreds. 3.4.1 Utomäktenskapliga barns arvsrätt