prop · FX0377 · 1974-12-31 00:00:00 — Till skillnad frän ämbetsmannaledamöternautses de tolv ledamöter som avses i denna paragraf efler förslag av vissaorganisationer på arbetsmarknaden. Som framhållits i den allmänna motiveringenskall de dock inte uppträda som representanter för nägon intressegrupp, utan deskall företräda erfarenhet och synsätt frän arbetsgivare och arbetstagaregenerellt sett, Nägot formellt krav att de skall vara erfarna och kunniga iarbetsförhållanden, som föreskrivs i 4 ii första stycket LAD, har inleuppställts. Liksom utredningen anser jag att det bör kunna läggas på de förslagsberättigadeorganisationernas eget ansvar att endast föreslå ledamöter som besitter deegenskaper och insikter som kvalificerar dem för tjänstgöring i AD, Även de ledamöter somavses i denna paragraf är sinsemellan likställda i alla avseenden. Derastjänstgöring bör i göriigaste mån fördelas lika. All endast vissa av dessaledamöter inträder i vissa slags mål, främst kollektivavtalsmål, berörs docki specialmoliveringentill 3 kap. 6 ii. Däremot finns ingen motsvarighet till reglerna i LAD omsärskilda ledamöter som inträder endast i mål där offentlig arbetsgivare ärpart eller i ijänstemannamäl. Delta har behandlats i den allmänna motiveringen(avsnitt 5.4), I första stycket angesvilka organisationer som har rätt alt föreslå ledamöter och hur många ledamöterde skall utse. Av de sex ledamöterna på arbetsgivarsidan utses fyra efterförslag av SAF samt en efler förslag av ochLandstingsförbundet, Den återstående arbetsgivar-ledamoten representerar statensom arbetsgivare, och nägra regler om förslagsrätt behövs inte fördetta fall,Pä arbetstagarsidan utses fyra ledamöter efter förslag av LO och tvä ledamöterefter förslag av TCO, Frånsett den tidigareberörda fördubblingen av antalet ledamöter skiljer sig bestämmelserna i förstastycket frän 4 ii LAD pä tvä sätt, 1 enlighet med utredningens förslag harnämligen den nuvarande förslagsrätten för de svenska arbetsgivareföreningarnasförtroenderåd överflyttats pä SAF, varjämte ochLandstingsförbundet litt uttrycklig rätt att föreslå en ledamot i , Enligt andra stycket skallersättare för ledamöterna utses på motsvarande sätt. Med tre ersättare förvarje ledamot utses alltså pä arbetsgivarsidan tolv ersättare efter förslag avSAF, tre ersättare efter förslag av ochLandstingsförbundet samt tre ersättare såsom representanter för staten somarbetsgivare. På arbetstagarsidan utses tolv ersättare efter förslag av LO,Beträffande ersättare för TCO-ledamöterna gäller dock ett undantag frän denangivna regeln, I detta fall skall två av de sex ersättarnaför dessa ledamöter utses efler förslag av , medan övriga fyra utses efterförslag av TCO, I förhällande till de nuvarande reglerna i LAD innebär dennaregel den skillnaden alt uttryckligen angetts i lagtexten. Föratt bereda ökade möjligheter att ta del i den rättsbildning som sker genomADrs verksamhet har utredningen föreslagit, att inom ramen för ettfördubblat antal ledamöter och ersättare ges en förbättrad representation blandersättarna för TCO-ledamöterna, lagförslag innehåller därför enbestämmelse om alt en av de ersättare som utses efler förslag av skallvara förste ersättare. Jag har samma uppfattning som utredningen i denna fråga.Som anförs i special motiveringen till 3 kap. 4 ii andra stycket bör emellertidreglema om den ordning i vilken ersättare skall tillkallas tas in iinstruktionen för domstolen. Äv denna anledning har jag inte behållit den avutredningen förordade regeln i själva lagförslaget. Denna regel kommer alltså istället att återfinnas i instruktionen. Enligttredje stycket skall organisationerna föreslå dubbelt sä många ledamöter ochersättare som de som skall utses med ledning av förslaget. Härigenom har Kungl,Majrt valrätt när det gäller all förordna ledamöter och ersättare. Detsynes lämpligt att organisationerna vid upprättandet av sina förslag ser tillatt dessa om möjligt inte upptar personer, vilka till följd av sin verksamhetinom organisationen kan i stor utsträckning komma att hamna i jävssituationer isin tjänstgöring vid AD, Ombehörigt förslag inte avges, utgör detta inle hinder för Kungl, Maj:l alltillsätta ledamöter och ersättare. Härvid bör givetvis utses sakkunnigapersoner som kan anses representera den sida arbetsgivarsidan eller arbetstagarsidan för vilken de tillsätts, 3 kap. 4 ii 1denna paragraf behandlas vad som skall ske när en ledamot är hindrad atttjänstgöra. Förstastycket avser det fallet att hindret gäller en ordförande, 1 sådant fall bör iförsta hand annan ordförande tjänstgöra. Är delta inte möjligt kan även viceordförande inträda i ordförandens ställe såväl vid förberedande uppgifter avolika slag t, ex, sammanträde för muntlig förberedelse som vidhuvudförhandling eller sammanträde med den mindre sammansättningen, Enligluttrycklig föreskrift ersättare för vice ordförande inte inträda iordförandes ställe. Detta innebär en ändring i förhållande till den gällanderegeln i 3 ii tredje stycket LAD, som dock veteriigen inte kommit tillanvändning . Genom den förordade utökningen av det sammanlagdaantalet ordförande och vice ordförande bör det inte behöva inträffa altdomstolen på grund av förfall för dem hindras frän att sammanträda. 1andra stycket regleras det fallet att annan ledamot än ordförande är hindradatt tjänstgöra i visst mäl. Som jag har nämnt i specialmotiveringen till 3 kap.I ii tredje stycket bör därvid i första hand inträda annan ledamot som utsettspå motsvarande sätt. Går inte det, får ersättare tillkallas. Detta bör iprincip ske i den ordning som de har blivit förordnade (se dock specialmotiveringentill 3 kap, 3 ii andra stycket). Närmare bestämmelser härom bör tas in i den förulnämnda instruktionen för AD. Ersättare är alltså inle alt anse som personligasuppleanter för en viss ledamot. Urvalet ersättarna emellan skall dock ske inomden grupp som utsetts pä motsvarande sätt som den ledamot vilken har flttförfall. Enligten uttrycklig regel skall de offentliga arbetsgivarledamölerna vidtillämpningen av andra stycket anses ha utsetts på samma sätl. Vid förfall förexempelvis ledamot som utsetts efter förslag av de båda kommunförbundeninträder således i första hand den ledamot som representerar staten somarbetsgivare. Är även denne hindrad all tjänstgöra, kan det vara naturligt attersättare i första hand hämtas bland de personer som utsetts efter förslag avkommunförbunden. Kanvarken ledamot eller ersättare tillkallas till visst mäl, får ordföranden imålet enligt tredje stycket som motsvarar 7 ii LAD kalla annan lämpligperson att tjänstgöra som tillfällig ersättare. Även vice ordförande som tjänstgöri ordförandes ställe har räll att tillkalla en tillfällig ersättare. Som Jaghar nämnt i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.4) bör det på senare tidtilltagande bruket av sådana ersättare begränsas. Den förordade utökningen avledamöter och ersättare bör bidra till en sådan begränsning. Helt torde docktillfälliga ersättare inte kunna undvaras i forisättningen, Ikravel pä att det skall röra sig om en lämplig person ligger alt äventillfälliga ersättare bör ha motsvarande kompetens som den ledamot i varsStälle de skall tjänstgöra. Givelvis bör ocksä tillses all den lillfälligeersättaren företräder samma intressen som ledamoten. Beträffande tillfälligaersättare för arbetsgivar- och arbetstagarledamöterna lorde det kunnaförutsättas att organisationerna liksom tillställer enförteckning över personer som de anser lämpade att tjänstgöra som sådanaersättare. Det kan anmärkas alttillfällig ersätta re,som tjänstgör i en vice ordförandes ställe, lika litetsom en ordinarie ersättare kan uppehålla ordförandeskapet i något mål. 3 kap. 5 ii Paragrafen,som motsvarar 6 ii LAD, behandlar ledamots avgång från sitt uppdrag. I ii tredje stycket i lagförslaget gäller bestämmelserna i denna paragrafäven för ersättare. Enhgtförsta stycket har ledamot rätt att bli entledigad, om särskilda omständigheterföranleder det. Med hänsyn till vikten av kontinuiteten i ADrs verksamhet harledamöterna inte medgetts obegränsad rätt att avsäga sig sittuppdrag före förordnandetidens utgång. Avsägelse av uppdraget skall prövas av Kungl,Maj:t. Omledamotens begäran beviljas, skall Kungl. Maj:t förordna annan ledamot föråterstoden av den avgångne ledamotens förordnandetid. Den nye ledamoten skallförordnas på motsvarande sätt som den avgångne ledamot, dvs, efter förslag pätvå nya ledamöter av den organisation som utsett den avgångne ledamoten. Dennabestämmelse bör även kunna till-lämpas, om en ledamots uppdrag förfaller därföratt han inte längre uppfyller de behörighetsvillkor som föreskrivs i 3 kap, Iii andra stycket i lagförslaget. Enligtandra stycket är ledamot som avgått - vare sig detta skett underförordnandeperioden eller vid förordnandetidens utgång skyldig att deltaga ifortsatt behandling av mäl, i vars handläggning han förut har deltagit.Bestämmelsen överensstämmer med 4 kap, 9 i; RB, Anledningen till bestämmelsenär att ett byte under pägäende handläggning av ett mäl skulle kunna leda tillolägenheter från processuell synpunkt. Bestämmelsen tar i första hand sikte pädel fallet att ledamoten tidigare deltagit i huvudförhandling eller annanhandläggning för slutligt avgörande av målet, Nägon gång kan del emellertidvara lämpligt att även ledamot som på annat sätt deltagit i tidigarehandläggning kan ta del i fortsatt behandling av målet. Bestämmelsen medger attledamoten kan inkallas även i ett sådant fall. Idenna paragraf som motsvarar 10 ii första stycket LAD, regleras AD:s domförhet.Paragrafen kompletteras av de två följande paragraferna, som reglerar äD:s domförhet i vissa särskilda fall. Enligtparagrafen är AD, liksom f n., domför med ordförande och fyra ledamöter. Flerän sju ledamöter fär inte sitta i rätten. Av dessa fär inte fler än tre vara ämbetsmannaledamöteroch inte fler än fyra vara ledamöter på arbetsgivar- och arbetstagarsidan.Beträffande de sistnämnda ledamöterna gäller det kravet att lika mänga måstenärvara för vardera sidan, Domförhetsregelni denna paragraf innebär att AD redan från början kan bestå av färre än sjuledamöter. Domstolen är domför med sex ledamöter, om dessa utgörs av ordförandeoch ytteriigare en ämbetsmannaledamot samt sammanlagt fyra arbetsgivar- och arbetstagarledamöter.Domstolen kan också sammanträda med fem ledamöter, antingen ordförande och tväandra ämbetsmannaledamöter samt tvä arbetsgivar- och arbetstagarledamöter ellerockså ordförande samt fyra arbetsgivar- och arbetstagarledamöter. Även om detoftast torde vara lämpligt att domstolen sammanträder med sju ledamöter, kanomständigheterna i vissa fall vara sådana att det kan anses befogat med ettlägre antal ledamöter. Som påpekat under remissbehandlingensynes domstolen särskilt i överklagade mål, som gäller rena bevisfrågor ellereljest saknar intresse frän arbetsrättslig synpunkt, med fördel kunnasammanträda med tre ämbetsmannaledamöter samt tvä arbetsgivar- och arbetstagarledamöter.Denna sammansättning uppfyller de kravsom kan ställas pä domstolen från rättssäkerhetssynpunkt som intealltför mänga arbetsgivar- och arbetstagariedamöter behöver tas i anspråk föruppgifter, där nägot uttalat behov av deras särskilda erfarenhet och sakkunskapav förhållandena pä arbetsmarknaden inte föreligger, Nägra fasta regler om närdomstolen skall sammanträda i den ena eller den andra sammansättningen synesinte böra uppställas. Det torde kunna överiätas ät domstolen att själv avgörafrän fall till fall hur mänga ledamöter som bör tjänstgöra. Som Jag nämnt tordeAD dock normalt sammanträda med sju ledamöter, varav tre ämbetsmannaledamötersamt fyra arbetsgivar- och arbetstagarledamöter. Om någon av dessa ledamöterunder pågående förhandling insjuknar eller får annat förfall, upphör domstoleninle att vara domför utan kan fortsätta målet i ledamotens frånvaro. Den ft;änvarandeledamoten fär därvid helt avträda frän den fortsatta behandlingen av målet ochkan alltså inte inträda på nytt, om förfallet skulle upphöra innan målet blivitslutbehandlat. Beträffande ämbetsmannaledamöterna gäller, som tidigare nämnts,den begränsningen att ordförande inte fär saknas i målet. Vid förfall för denordinarie ordföranden under pågående förhandling kan den i mälel tjänstgörandevice ordföranden inträda som ordförande, under förutsättning alt han är behörigdärtill. En ersättare som tjänstgör som vice ordförande kan inte inträda iordförandes ställe (se 3 kap. 4 ii första stycket i lagförslaget), 1 ett sådantfall är domstolen alltså inte domför. Vid förfall för en ledamot pä arbetsgivar-eller arbetstagarsidan måste en av ledamöterna på den motsatta sidan avträda,så att lika antal ledamöter deltar för vardera sidan. Några särskilda reglerhar inle uppställts om vem av ledamöterna som därvid skall avträda. Reglerhärom bör i stället las in i instruktionen för domstolen. En särskild fråga är vilkaarbetsgivar- och arbetstagariedamöter som skall inträda i de olika målen. Omendast tvä sädana ledamöter skall tjänstgöra ligger det närmast till hands attdessa hämtas frän den grupp ledamöter som företräder erfarenhet från detförhandlingsområde tvisten gäller. När fyra sädana ledamöter skall tjänstgörabör emellertid, som Jag har sagt i den allmänna motiveringen (avsnitt 5,4),sammansättningen variera mellan en allmän sammansättning i mäl som harbetydelse utöver den sektor av arbetsmarknaden frän vilket det kommer och olikasärskilda sammansättningar i mäl som huvudsakligen har betydelse endast fördet berörda förhandlingsområdet, Nägra bestämmelser härom har inte tagits in ilagen, utan närmare riktlinjer för sammansättningen i olika fall bör tas in ien instruktion för domstolen. Jag vill emellertid redan i detta sammanhangredovisa min principiella syn på dessa frågor. Därvid synes en naturlig utgångspunktför bedömningen av om ett mäl är av allmän eller speciell natur vara om målethuvudsakligen rör tillämpningen av en lag eller av ett avtal, Mälom tillämpning av arbetsrättslig lagstiftning bör i princip anses vara avallmän natur. Med nägra fä undantag gäller Ju denna lagstiftning allaarbetstagare. Mål om t. ex. föreningsrättskränkning gäller föreningsrätten somsådan, och det är härvid utan betydelse om den kränkte arbetstagaren för attta nägra exempel ur AD:s praxis tillhör en syndikalislisk arbetarorganisationeller en strejkande akademikergrupp. Tvister rörande kollektivavtalslagen kan visseriigenformellt röra endast ett visst kollektivavtal men dock avsekollektivavtalsrätten som sädan, vilken ju gäller alla arbetstagare. Flera avde lagar som tillkommit under senare är, t. ex, lagen om anställningsskydd,bidrar också till att utjämna de skillnader som av tradition har rått mellanarbetare och tjänstemän eller mellan arbetstagare på den privata och denoffentliga sektorn, I varje fall när ett mål gäller tvingande bestämmelser ilagar som kollektivavtalslagen, lagen om förenings- och förhandlingsrätt,semesterlagen, skadeståndslagen, lagen om anställningsskydd m, fl. liknandelagar bör AD i princip ha den förordade allmänna sammansättningen medföreträdare för arbetsgivare både på den privata och den offentliga sektornsamt för arbetstagare från såväl LO:s som TCO:s förhandlingsomräden. Tillskillnad från den arbetsrättsliga lagstiftningen inriktas kollektivavtalenfrämst på en bransch eller en grupp av arbetstagare, lät vara att mängakollektivavtal kan ha betydelse utanför den egna branschen med hänsyn till attde grundas på uppgörelser mellan huvudorganisationerna. Tvister om tolkning avkollektivavtal bör enligt min mening normalt vara att anse som mål av speciellnatur som bör handläggas i en särskild sammansättning. Den allmänna sammansättningensynes dock ligga närmast till hands när en kollektivavtalstvisl huvudsakligenrör allmänna frågor såsom principer för avtalslolkning, bevisbörda etc. Närdet blir fräga om tillämpning av lagstiftning som rör endast vissayrkesgrupper, t. ex, statstjänstemannalagen eller sjömanslagen, eller om till-lämpningav kolleklivavtalsbeslämmelser som trätt i stället för dispositiva lagreglersynes sammansättningen bli beroende av omständigheterna i det enskilda målet.Ett mål om tillämpning av administrativa föreskrifter beträffande visstidsanställningpå statstjänstemannalagensområde bör förmodligen betraktas på motsvarande sättsom ett mäl om sädana bestämmelser i kollektivavtal pä den privata sektorn. Målom tillämpning av statstjäns-temannalagens regler om stridsåtgärder bör däremoti första hand avgöras i samma allmänna sammansättning som vid prövning av demotsvarande reglerna om stridsåtgärder i kollektivavtalslagen. Närdomstolen skall sammanträda i den allmänna sammansättningen uppstår ingaproblem att avgöra vilka ledamöter som skall tjänstgöra, I detta fall deltarnämligen en representant för envar av SAF, de offentliga arbetsgivarna, ochTCO, När det gäller de särskilda sammansättningarna kan däremot problemuppkomma vid valet mellan olika ledamöter på arbetsgivarsidan ocharbetstagarsidan. Avgörande för sammansättningen bör i första hand vara detförhandlingsområde som tvisten huvudsakligen rör. Gäller det t. ex. en tvist omtillämpning av verkstadsavtalet eller byggnadsavtalet bör ledamöterna hämtasbland de ledamöter som utsetts efter förslagav SAF och LO. Detta bör gälla även om parterna i målet inte skulle vara knutnatill dessa organisationer men tvisten härrör från del område av arbetsmarknadendär erfarenheterna i AD företräds av SAF och LO (t. ex. dä tvisten rör KFO:s, SFO:seller Redareföreningens förhandlingsomräden eller då arbetstagaren äroorganiserad eller tillhör en arbetstagarorganisation vid sidan av LO), Omtvisten rör ett område av den privata sektorn, där gränsdragningstvister kanförekomma mellan LO och TCO, eller ett område där ingen av dessa organisationerär representerad kan del vara naturligt att ledamöter inträder som utsettsefter förslag av båda dessa organisationer, om tvisten har allmän betydelse päarbetstagarsidan. Rör målet den offentliga sektorn, inträder päarbetsgivarsidan två ledamöter frän detta område. Enligt 3 kap. 3 ii förstastycket i lagförslaget skall en av dem vara utsedd att företräda staten, medan denandre utsetts efter förslag av kommunförbund, I fråga om ledamöterna påarbetstagarsidan bör i de offentliga målen iakttas samma principer sombeträffande mål från den privata sektorn. Gäller tvisten t, ex, del s, k, anstallsavtalel,där är ensam arbetstagarpart, eller det s, k, städavtalet,där likaledes är ensam arbetstagarpart, börledamöterna hämtas bland dem som utsetts efter förslag av LO, Rör målettillämpningen av sådana kollektivavtal för undervisningsområdet, där endast TCOoch är part pä arbetstagarsidan, bör ledamöterna i stället hämtas bland deledamöter som utsetts efter förslag av TCO (med bl, a, ersättare som utsettsefter förslag av ), När både LO och TCO står som part i det omtvistadekollektivavtalet såsom fallet är med t. ex, pä den kommunalatjänstemannasektorn och på det statligt lönereglerade tjänstemannaområdet bör i enlighet med vad jag har sagt arbetstagarplatserna i domstolenofta kunna delas mellan LO och TCO. Av vad jag nu har sagt framgår attgränsdragningsproblem kan uppkomma både när det gäller att bestämma om ett målskall avgöras i allmän eller i speciell sammansättning och, i det senarefallet, beträffande vilka ledamöter som skall inträda i målet. Givetvis kaninte alla dessa problem lösas genom en reglering i instruktionen för domstolen,1 sista hand får det ankomma pä domstolen att själv avgöra vilkensammansättning den skall ha. Det bör emellertid anmärkas att domstolens val avsammansättning inom ramen för förevarande paragraf inte inverkar pä domstolens domförhet, 3kap, 7 ii Dennaparagraf reglerar den s, k, mindre sammansättningen av AD, dvs. densammansättning där AD består av ordförande samt en ledamot för varderaarbetsgivarsidan och arbetstagarsidan. Avsikten med denna sammansättning äratt inte alla domstolens ledamöter vid ett ökat målantal skall behöva engagerasi mål och ärenden av förhållandevis okomplicerad eller särskilt brådskandenatur. Iförsta stycket anges i vilka fall domstolen är domför med den mindresammansättningen. Enav de viktigaste arbetsuppgiftema för den mindre sammansättningen torde bli attavskilja och avgöra de mål som överklagats från tingsrätt där tvistefrågan ärav förhållandevis okomplicerad natur. Dock krävs i sådant fall att måletlämpligen kan avgöras ulan huvudförhandling (se 4 kap. 15 ii). En annan viktiguppgift för denna mindre sammansättning är att meddela interimistiskt beslut,inte bara i mål om tillämpning av t.ex, lagen om anställningsskydd utan även imål rörande slridsåtgärder. Även om den mindre sammansättningen avses skolafatta beslut främst pä grundval av handlingarna i målet, dvs, utanhuvudförhandling, finns det inte något hinder mot sammanträde med parternainför AD i denna sammansättning (Jfr, 42 kap, 13 ii RB). Så sker exempelvisredan nu med den större sammansättningen innan AD fattar interimistisktbeslut. Nägon ändring härvidlag åsyftas inte. Genom den nu behandlade bestämmelsenavses endast att den mindre sammansättningen skall kunna fatta interimistisktbeslut pä grundval av handlingarna, dvs, i klara fall. Annars fattas sådanabeslut liksom i den större sammansättningen. Det lörhällandet,att AD enligt förevarande paragraf är behörig att besluta i viss fräga i denmindre sammansättningen, innebär alltså inte något hinder mot att frågan ändåprövas i den större sammansättningen. Detta gäller alla de frågor som anges iparagrafen, således även fråga om prövningstillstånd enligt 22 ii lagen omrättegängen i tvistemål om mindre värden. Bestämmelsen skiljer sig härigenomfrån vad som gäller enligt 24 ii nämnda lag om sammansättningen viddispensprövning i hovrätt, liksom f ö, frän vad som gäller enligt RB beträffandedispensprövning i högsta domstolen. Somordförande i den mindre sammansättningen tjänstgör antingen en ordinarieordförande eller en vice ordförande, arbetsgivar- och arbetstagarsidan börtjänstgöra sådan ledamot som utsetts efter förslag av den organisation vars förhandlingsområdetvisten huvudsakligen rör. Närmare bestämmelser härom bortås in i instruktionenför domstolen. Som anmärkts i specialmotiveringen till föregående paragrafinverkar domstolens val av ledamöter i det enskilda fallet inte på dess domförhet,sä länge bestämmelserna i denna lag om domstolens sammansättning är uppfyllda. Iandra stycket har tagits in en särskild omröstningsregel av innehåll att måleteller ärendet skall avgöras i den sammansättning sorn föreskrivs i 3 kap. 6 ii,orn någon av de tre ledamöterna i den mindre sammansättningen yrkar det. 1denna paragraf, som motsvarar 10 i; tredje stycket LAD, har tagits uppbestämmelser om behörighet för en ensamdomare att företa förberedande åtgärderi målet. Det rör sig om sådana åtgärder som tillhör inledningen av förfarandet,t. ex. utfärdande av stämning, förelägganden, kallelser rn. liksomhållande av muntlig förberedelse i målet. Behörighet att vidta sådana åtgärdertillkommer ordförande och i dennes ställe vice ordförande. I överensstämmelsemed vad som gäller enligt LAD skall även annan lagfaren tjänsteman viddomstolen, dvs, dess sekreterare, kunna på uppdrag av ordföranden företasådana handläggningsåtgärder som nämnts, om domstolen funnit honom lämpligtill detta. Att sekreterare håller muntlig förberedelse torde dock, liksomhittills, höra till undantagen, Dennaparagraf innehåller bestämmelser om plenum. Dessa bestämmelser, som saknarmotsvarighet i LAD, betingas av att antalet ledamöter utökats och attledamöterna förutsätts tjänstgöra f)arallellt, Enhglförstastycket kan AD, om det vid överiäggning till dom eller beslut visar sigföreligga majoritet för en mening som avviker från domstolens tidigare praxis, hänskjutamålet eller viss i målet uppkommen rättsfråga till avgörande av domstolen iplenum. Sådant hänskjutande kan dock ske endast frän den störresammansättningen. Skulle en principfråga komma upp i den mindresammansättningen, fär målet tas upp i den större sammansättningen för atteventuellt därifrån hänskjutas till plenum,