prop · FX03128 · 1974-12-31 00:00:00 — a, lämna uppgift tUl inspektionen om vilkenbank som är förvaringsbank, anmäla styrelsens sammansättning och förändringar idenna samt ofördröjligen underrätta inspektionen, om bolaget beslutat attupphöra med förvaltaingen av värdepappersfond eller tratt i likvidation eUerförsatts i konkurs. Kostnaderna för bankinspektionenstillsynsverksamhet i fråga om fondbolagen skall enligt förslaget bestridasgenom årliga bidrag från varje fondbolag. Fördelningen av kostnaderna meUanfondbolagen föresläs ske i relation till värdet av de värdepappersfonder sorabolaget förvaltar. Utredningen föreslår skadeståndsskyldighet förfondbolag som vållar andelsägare skada genom att inte följa bestämraelserna ilagen ora värdepappersfondrörelse eUer gäUande fondbestämraelser. Lider enandelsägare skada på grund av en motsvarande överträdelse från förvaringsbankenssida, blir banken skadeståndsskyldig. Utredningen anser det inte nödvändigt attpä motsvarande sätt sora enligt bl. a. bank- och sparbankslagarna ålägga vissapersoner i ansvarsställning i fondbolag eUer förvaringsbank personligskadeständsskyldighet. Uttedningens förslag upptar ocksåstraffbestämraelser. a. föresläs att den sora drivervärdepappersfondrörelse utan att vara berättigad tUl det eller sora erbjuderallmänheten att deltaga i gemensarat förvärv av värdepapper i annan form änlagen om värdepappersfondrörelse medger, skall dömas tUl böter eller fängelsei högst . Samraa påföljd föreslås dels för styrelseledamot ellerbefattningshavare hos fondbolag, som uppsåtiigen eller av grov vårdslöshetlämnar oriktig eller vUsele-dande uppgift tUl bankinspektionen i ansökan omtiUstånd att driva värdepappersfondrörelse, dels för styrelseledamot eUerverkställande direktör, som uppsåtiigen eUer av vårdslöshet lämnar oriktig eUervU-seledande uppgift i översikter eUer upplysningar tUl bankinspektionen. av värdepappersfond övergått till förvaringsbanken skaU vad nusagts i stället avse styrelseledamot eller verkstäUande di- 5 1974.1 saml Nr 128 Utredningen föreslår vidare samma påföljd som förut nämnts bl. a.för den som pantsätter fondegendom eller överlåter sådan egendom som säkerhet. De flesta svenska aktiefonderna förvaltas f. n. avstiftelser. Genomförs utredningens förslag att värdepappersfonder skallförvaltas av särskilda fondbolag, som skall vara aktiebolag, måsteuppenbarligen förvaltningsformen för dessa aktiefonder ändras. Utredningenanser att verksamheten bör få utövas i den hittiUsvarande formen under en vissövergångslid. Denna bör vara så lång att den möjliggör ändring av förvaltningsformenför de aktiefonder som skall beslå och avveckling av övriga fonder. Tiden börenligl utredningens mening uppgå till räknat från lagensikraftträdande. bör alltså förvaltningen av deaktiefonder som skall bestå överföras tUl fondbolag. Ulredningen anser alt deföreslagna reglerna om överlåtelse av fondförvaltning från ett fondbolag tillett annat bör kunna användas i tillämpliga delar. Detta skuUe bl. a. innebäraatt förvaltningen av en fond kan med bankinspektionens medgivande överlåtasliil ett fondbolag från viss tidpunkt, dock ej tidigare än efterdet att beslutet om överlåtelsen m. m. tillkännagivits i den ordning lagenföreskriver. För att undvika onödiga kostnader och besvärföreslår utredningen att sådana aktiefondsbevis som utgivits innanfondförvaltningen övergått tUl fondbolag inte skall behöva bytas ut och att defår gälla som fondandelsbevis i lagens mening även om de inte uppfyller allaföreskrifter i lagen. Är de sålunda utgivna aktiefondsbevisen ställda tillviss man bör del genom särskilda regler föreskrivas att sådana bevis skallefter fondför\'altningens övergång tiU fondbolag anses vara ställda till vissman eller order. 4.1Behovet av lagstiftning om investmentföretag Aktiefondsuttedningens åsikt att det behövs enlagstiftning om värdepappersfonder biträds eller lämnas utan erinran avpraktiskt taget alla remissinstanser. Instansema ansluter sig också tillutredningens uppfattnmg att det inte finns behov av ytterligare rättsligreglering av den verksamhet som utövas av investmentbolagen. I flera yttranden framhåUs att en rättsligreglering av förhållandena inom aktiefondsföretagen är önskvärd eUer har enväsentUg uppgift att fylla. i anförsålunda att köp av aktier för en allt större allmänhet koramit att framstå soraen lockande sparform.Värdepappersfonder som förvaltas av i börsaffärer skolat folk synes därvidkunna fylla en uppgift till den sparande aUraänhe-tens fromma. Från allmänsynpunkt torde ej finnas något att erinra mot att riskvUligt kapital tUlföresnäringslivet i denna form. En sådan utveckling främjas också av attaktiemarknaden vidgas till nya köparekategorier. Det blir en angelägenhet avvikt för samhället att införa beslämmelser, som begränsar riskerna för denstora allmänheten som köpare av värdepapper. och fuUmäktige i riksbankframhåller emeUertid att en lagstiftning om värdepappersfonder utöver denlegala regleringen av fondernas verksamhet aktualiserar åtskilliga problem somutredningen inte alls eller bara ofullständigt berört. Hovrätten anser att deintemationella aspekterna av regleringen av värdepappersfonders verksamhet börytterligare undersökas. De utländska erfarenheterna bör också uppmärksammasinte bara i fråga om de formella associations-rättsnga lösningama utan ocksåbeträffande den faktiska utvecklingen av verksamheten och de problem somuppkommit därvidlag. Riksbanksfullmäktige anser att utredningen bortundersöka, om värdepappersfonderna bidrar tUl kreditmarknadens förmåga atttillgodose finansieringsbehoven inom den svenska ekonomin. Problemet är inle båenkelt som aktiefondsutredningen uppfattat det då utredningen uttalar att detför att främja företagens finansiering är önskvärt att tillföra marknaden nyakällor av riskvilligt kapital något tUl vilket fondernas verksamhet skuUebidraga och att aktiefonderna i viss utsträckning måste vara ägnade attfrämja ett ökat totalt sparande i samhället. Kraven på riskvUligt kapital ifråga om näringslivets finansiering torde ofta betyda ett upprätthållande avden traditionellt mycket höga graden av självfinansiering. Finansiering genoranyeraission av aktier framstår som mindre attraktiv bl. a. genom de högakostnader som uppkoraraer på gmnd av dubbelbeskattaingen av utdelningarna. Detär enligt fullraäktiges mening ingalunda klart att nyemissioner under senare århållits tUlbaka av brist på placeringssökande kapital. Det kan därförifrågasättas, om en ökad efterfrågan på aktier från näringslivets synpunkt ärav så stort värde som det ofta hävdas. En närmare analys avvärdepappersfondemas roll på kapitalmarknaden kan leda lill alt man finner detmotiverat att ställa vissa krav på deras placeringar, t. ex, alt viss del avdessa skall bestå av statsobligationer eller obligationer i allmänhet. Viddenna bedömning kan man observera en gmndläggande skillnad i synen pä deraskaraktär, en skillnad som givetvis starkt kan influera uppfattningen om de kravsora kan eller bör ställas på dem. Man kan se dem som sammanslutningar av småplacerare för att raöjliggöra effektiv förvaltning av en aktieportfölj det kandå vara naturligt atl hävda att en stabU juridisk form behövs men attfondförvaltningen i övrigt skall kunna ske lika obundet som hosen privatperson med slort aktieinnehav. Man kan också se värdepappersfondemasom institutioner som konkurrerar med bankernas inlåmngsräkningar omallmänhetens medel och som, då så är motiverat i det allmännas intresse, kanunderkastas vissa begränsningar i förvaltaingen av de anförttodda medlen,begränsningar av den typ som gäller för banker och försäkringsinrättningar.Aktiefonder har vidare naturligt nog i många länder framstått som särskUteffektiva för att förmedla de mindre placerarnas intresse för utländska aktier.En utveckling i denna riktning i utgör i varje fall inte någonförstärkning av den svenska kapitalmarknaden. FuUmäktige finner en väsentligbrist i utredningsförslaget vara att utredningen ensidigt inriktat sig på enrättslig reglering men avstått från atl sätta in problemet i dess sammanhangmed förhållandena på kapitalmarknaden och med ägar- och inflytandeslruktureninom näringslivet. Skandifondanser att något behov av en lagstiftning ännu inte gjort sig gällande iSverige, Koncentrationen inom bankväsendet och de institutionellaförhållandena i övrigt gör att eventuella missbruk på ett tidigt stadium kanförväntas bli uppmärksararaade och föreraäl för åtgärder. Stiftelsenraotsätter sig dock inte att en lagstiftning nu genora-förs. Inågra remissyttranden påpekas att man vid lagstiftningens utformning börutnyttja resultatet av det arbete i fråga om aktiefonder som pågår i europeiskteller annat intemationellt sammanhang, erinrar sålunda om attfrågorna om aktiefonders internationella verksamhet givits hög prioritet inomdet arbete med kapitalmarknadspro-blera som bedrivs inom förosynliga betalningar och den tUl denna knutna gruppen avkapitalraarknadsexperter, I yttranden av bl, a. Svenska fondhandlareföreningenoch m. fl. framhålls att harmoniseringssträvandenainom bör beaktas. I det sistnämnda yttrandet uttalas att det ärangeläget att svenska lagregler inte utformas så att det i en framlidaliberaliserad kapitalmarknad för spararna framstår som mindre attraktivt attförvärva svenska fondandelar än utländska. En omläggning av fondverksamhetennu skulle raedföra en betungande omgång, om ett framtida behov av anpassningtiU en nordisk eller europeisk reglering skulle uppkomma. En svensklagstiftning bör därför inte genomföras förrän möjlighetema tiUinternationellt samarbete ytterligare blivit belysta eller sådant samarbetegivit resultat. Lagstiftningen bör emellertid förberedas så att den snabbt kangenomföras om ett akut behov föreUgger och resultatet av ett intemationelltarbete inte kan avvaktas. 4.2Allmänna synpunkter på en lagstiftning Det övervägande antalet remissinslanser tillstyrkereller lämnar i huvudsak utan erinran utredningens förslag till allmänuppläggning av lagstiftaingen. Allmänt uttalas att lagförslaget ger ettlärapligt rättsligt underlag för värdepappersfondsverksaraheten, att dettillfredsställande reglerar förhällandet raellan fondbolag och fondandelsägaresamt att det tillgodoser sraåspararnas berättigade trygghetskrav. Någrainstanser ställer sig emellertid kritiska till förslagets rättsliga utformningoch förordar en översyn i vissa delar. Fullmäktige i riksbank föreslårsålunda, som framgår av fullmäktiges tidigare refererade synpunkter, enöverarbetning med beaktande bl. a. av förhållandena på kapitalmarknaden och avutländska erfarenheter av den faktiska utvecklingen av värdepappersfonderna. Götahovrätt pekar pä två anledningar att med hänsyn till skyddet för aktiespararnakänna tveksamhet inför förslaget, nämligen värdepappersfondens i flerahänseenden oklara rättsställning och det förhållandevis blygsamma inflytandefondandelsägarna föreslås kunna utöva över verksamhelen. Någraremissinstanser kritiserar att den föreslagna konstruktionen av fonden skettefter förebUd av den anglosachsiska rättens trustbegrepp. Fondbörsutredningenfinner det svårförståeUgt att aktiefondsutredningen inte undersöktmöjlighetema att använda raera näraliggande modeller somförsäkringsrörelselagens försäkringsfond med därtUl anknutna bestämraelser orapanträtt för försäkringstagarna. Utforraningen av reglema oravärdepappersfondens belastande raed skulder förefaller oklar bl. a. skallfondens egendom vara utmätningsfri, raen skulder som fondbolaget behörigenpåtagit sig för fondens räkning skall av bolaget kunna uttas ur fonden ochskall tas raed vid beräkningen av fondandelsvärdet. Om man vill ha enkonstruktion med värdepappersfond av den karaktär aktiefondsutredningenföreslär, vore det från rättssäkerhetssynpunkt bättre att fonden utformades somen särskild juridisk person av stiftelseliknande typ med ansvar enligt allatillämpliga regler för de skulder sora fondförvaltaren ådrar sig i sinverksarahet för det ändaraål raed fonden sora skall fullföljas. Också aktiebolagsutredningen ifrågasätter, ora inteen för svensk rätt naturUgare lösning vore att göra fonden tUl ett särskilträttssubjekt, och förordar att fonden konsttueras sora en s. k. anknutenstiftelse. En sädan stiftelse är en juridisk person men har ej egetförvaltningsorgan utan förvaltaingsuppgiften har anförtrotts åt en annanjuridisk person. 1 yttrandet framhålls att värdepappersfonden visserligen inteskulle i alla avseenden te sig som en typisk stiftelse. Men varken i doktrineneller i det praktiska livet synes stiftelserekvisiten ha fått en sådan fasthetatt de utesluter att en värdepappersfond ikläder sig den juridiska I varje fall måste en lag av förevarande beskaffenhet kunnasanktionera stiftelseformen för värdepappersfond. Det förvaltande organet bör,i enlighet med förslaget, vara aktiebolag. Om fonden görs till en anknutenstiftelse med rätlssubjektivitet, blir konsekvensen utan vidare att egendomenär äganderättsligt skUd från fondbolaget. Den kan inte utmätas förfondbolagets eUer annan värdepappersfonds förbindelser och ingår inte ifondbolagets konkurs. Ej heller kan kvittning ske mellan fordran raot bolagetoch skuld tUl fonden. Förvaltningen omhänderhas av fondbolaget resp.förvaringsbanken enligt förslagets regler. Förvärv och försäljning avvärdepapper lUcsom andra avtal för fondens räkning sker genom fondbolaget såsomförvaltningsorgan men i fondens namn. Det är därigenom frän början klart, omavtalet gäller för fondbolaget självt (sora ju kan placera kapital ivärdepapper), eller för fonden, resp. en viss av de fonder bolaget förvaltar.Om ett värdepappersförvärv enligt aktiefondsutredningens förslag sker ibolagets namn, kan det vid efter avtalet uppkomna kursförändringar uppståintressekonflikt i frågan huruvida förvärvet skett för bolaget eller för fondenresp. för den ena eller den andra av de fonder bolaget förvaltar. Ännu enkonsekvens av att fonden konstrueras som stiftelse är att skadeståndsregeln i6 § lagen (1929: 116) om tillsyn över stiftelser får anses bli tillämplig påfondbolaget, som är stiftelsens styrelse, resp. förvaringsbanken, när dennaomhänderhar förvaltningen. Denna regel är vidsträcktare änskadeståndsbestäraraelsen i aktiefondsutredningens förslag, i det att denföreskriver skadeståndsskyldighet ej blott vid överträdelse av lagen eller deför stiftelsen gällande bestämmelserna utan även eljest på gmnd av skadaförorsakad genora uppsåt eller vårdslöshet. En sådan orafattning av skadeståndsskyldighetenanser aktiebolagsutredningen väl motiverad. Den skulle få betydelse, t. ex. omfondbolaget förorsakat fonden förlust genom att inte utnyttja företrädesrätttill nyteckning i bolag, där fonden har aktier, m, fl. ifrågasätter ominte en enklare lösning än den föreslagna regleringen vore att betraktaandelsägarna som ägare till fondens tillgångar genom en särskUd form av samäganderätt. En annan invändning mot förslaget är att detta äralltför stelt och detaljerat utformat. finner att vissadelar av den reglering utredningen vUl åstadkomma framstår som onödigt restriktivaoch stela med hänsyn tUl de kontrollbefogenheter som tiUagts bankinspektionen.Bl. a. kommerskollegium, , . Svenska revisorsamfundet och m. fl.framför Uknande synpunkter, I sistnämnda yttrande framhålls att en vidareutveckling av fondsparandet kan skapa efterfrågan på fonder med mera speciellinriktaing. fondverksamhetensom utredningsförslaget innebär synes hindra en önskvärd förnyelse av dennasparform. Någrainstanser efterlyser klarare regler för svenska fonders rätt att placera iutländska värdepapper och för utländska fondandelars försäljning i Sverige.Riksbanksfullmäktige framhåUer att svenska aktiefonders raöjligheter attförvärva utländska aktier f. n. begränsas genom valutaregleringen, sora endasttillåter köp av aktier som befinner sig i svensk ägo och byte av innehavdautländska aktier mot andra. Ett växande intresse för utländska aktier frånaktiefondernas sida leder därför inte tUl en kapitalexport utan bidrar tiU attpressa upp det överpris på utländska aktier som förekommer på den svenska marknaden.Marknadsföring i av andelar i utländska aktiefonder begränsas likaledesgenom valutaregleringen, som sätter en spärr för import av sådana andelar.Fullmäktige hävdar att dessa internationella aspekter av regleringen avvärdepappersfondemas verksamhet behöver ytterligare prövas. Det får övervägasora svenska fonders rätt att placera i utländska värdepapper skall begränsas.FuUraäklige anser också att det förbud mot utbjudande till allmänheten avutländska fondandelar, sora kan utläsas ur lagförslaget, bör preciseras. Bankinspektionen,aktiebolagsutredningen, fondbörsutredningen och styrelsen för fondbörsanser att rättsläget i fråga om utländska fondföretag som driver verksarahethär i landet bör klargöras ytterligare. Enligt fondbörsutredningens uppfattningfinns ett behov av skydd för de svenska köparna av sädana fondandelar.Styrelsen för finner det angeläget att lagstiftaren sertill att svenska värdepappersfonder inte blir principiellt särare ställda i konkurrenshänseendeän motsvarande utländska rättssubjekt som en följd av den planeraderätlsregleringen. Kompetensfördelningenmellan tillsynsmyndighet, fondbolag, förvaringsbank och andelsägare kritiserasav bl. a. och Svenska revisorsamfundet. Som fömt nämnts harhovrätten uppfattningen att andelsägarnas inflytande koraraer att vara aUtförsvagt. Revisorsamfundet anser att lagförslaget hinder tillsynsmyndigheten förkraftigt. Detta kan visa sig föga ändamålsenligt för fondbolaget ochandelsförvärvar-na. Samfundet befarar också att förvaringsbanken fär ett förstort och andelsägarna ett för klent inflytande över bolaget. En stark klyvningav administrationen uppstår genom att förvaringsbanken i realiteten konuner attutföra förvaltningsåtgärder sora har saraband raed fondensförmögenhetsinnehav. Denna nackdel kan motverkas genom friare spelrum förbankinspektionen och starkare stäUning för andelsägama. Förslaget är i dennadel inte heller inriktat på att minska förvaltningskostnaderna. Värdepappersfondernas belydelse för maktförhållandena inom nä- ringslivetberörs av fullmäktige i . Fullmäktige framhåller att problemet harsamband med syftet att skydda aktiespararna och anför. Det gäller att utestänga direkt olämpliga intressenfrån värdepappersfondemas ledning, men också att lösa de problem somsammanhänger raed att de faktiska besluten om fondens placering av praktiskaskäl inte kan fattas av aktiespararna gemensarat. Lösningen kan, som i ,sökas genom att man organiserar aktiefonderna som ekonomiska föreningar. har emellertid, utan tvivel av slarka praktiska skäl, avvisats avaktiefondsutredningen, som i stället väljer den i utlandet dominerandekonstmklionen fonden skall förvaltas av ett fondbolag som är skilt fränaktiefonden. Riksbanksfullmäktige finner det önskvärt att man närmare studerarhur denna konstmktion fungerar i andra länder. Den synes nämligen rymma vissarisker för att de många aktiespararnas medel omhändertas av någraspecialiserade företagare i aktiefondsbranschen, vilkas framgång beror på enskicklig och stundom hänsynslös marknadsföring. Ett altemativ, som icke hellersynes invändningsfritt, är att aktiefondema handhas av förvaltningsbolag anknutnatill banker. Det kan då sägas att de i hög grad får karaktären av en nyinlåningsform, vid vUken banken inte har något ansvar gentemot spararen menkan disponera den placeringsförmåga och den bestämmanderätt som aktieinnehavetmedför. Bland de element i den föreslagna lagstiftaingen som bör prövas frändenna synpunkt hör, vUka förutsättningar som skall gälla för tiUstånd attbedriva värdepappersfondrörelse, om tillståndet skall tidsbegränsas och om detskall ges av tillsynsmyndigheten eller Kungl. Vidare synes det ur flerasynpunkter motiverat att en utlänningsklausul finns för fondbolag. SlutUgenbör ytterligare övervägas, humvida fondbolag skall kunna utöva rösträtten förvärdepappersfondens aktier. Faran för maktkoncentration hos förvaringsbankbetonas, som berörts, också av Svenska revisorsamfundet, som anser att denkonstruktion förvaringsbank fått i förslaget kommer att innebära en stimulansför banker att integrera och initiera fondbolag. Samfundet finner det vara enbrist att utredningen inte diskuterat problemet. Frågan om bankinstituten bör få engagera sig ifondverksamhet berörs även av bankinspektionen, som i motsats tiUriksbanksfullmäktige ställer sig positiv till att bankerna ges rätt attförvärva aktier i fondbolag. Inspektionen framhåller att de stiftelser raedändaraål att förvalta värdepappersfonder för delägamas räkning sora f. n. ärverksamma i mestadels har bildats med stöd av någon bank eUer grupp avflera banker. Erfarenheterna av den förvaltning som utövas av sådana stiftelserhar hittiUs ej givit anledning tUl kritik. Allmänt sett förefaller det som om detkunde vara tUl fördel för andelsägarna att den stabilitet och sakkunskap somhärigenom koramit att prägla verksamheten även i fortsättningen kan ställas tiUde blivande fondbolagens förfogande. Skulle man emellertid finna attanknytnmgen mellan bankverksamhet och värdepappersförvaltning i form av värdepappersfondermedför problem med hänsyn till maktkoncentrationen. anserinspektionen att man fär söka komma till rätta därmed i annan ordning.Skandifond anser det vara en självklar utgångspunkt att bank skaU kunnaförvärva aktier i fondbolag, eftersom landets större banker redan står ellerkan förväntas komma att ställa sig bakom stiftelser och fondbolag av dettaslag. Svenska revisorsamfundet anraärker att förslagetinte är konkurrens-frärajande. Samfundet påpekar att allmänhetens bästa garantiför god förvaltning och avkastning är konkurrens mellan ett flertal fondföretag.Den allvarligaste invändningen mot bestående marknadsorganisation är f. n. attantalet fondföretag är för ringa. Denna utgångspunkt har emeUertid inte allsfått påverka uttedningens förslag. förslag tUl definition avbegreppet värdepappersfondrörelse och avgränsning gentemot andra former avinvestraent-verksarahet tillstyrks eller läranas utan erinran avreraissinstansema. Deföreslagna begränsningama i allraänhetens raöjligheter tUl gemensamt förvärvav värdepapper anses i några yttranden kunna ge upphov tillgränsdragningsproblem. Sålunda framhåller m. fl. attvid den placeringstjänst som banker och mäklare erbjuder sina kunder ett behovav samförvaltning finns när det gäller mindre och medelstora förmögenheter. Deföreslagna bestämmelsema skulle kunna tolkas som ett hinder för denna form avgemensam värdepappersförvaltaing. Detta torde inte ha varit avsett. Visserligenkan hävdas att bankerna och raäklama härvid inte vänder sig till allmänheten.Gränsfall kan dock säkert uppstå och ett förtydligande i lagtexten skulle varaönskvärt. De föreslagna bestämmelserna torde vidare lägga hinder i vägen förhandel med certifikat dragna raot en gemensam depå av värdepapper av ensartatslag. I har sådan handel hittUls förekommit endast i begränsadomfattning men erfarenheten från utländska marknader visar att ett ökat behovav sådana anordningar kan uppkomraa också hos oss. Svenska fondhandlareföreningenoch Skandifond anför liknande synpunkter. i länanmärker att avgränsningen mellan aktiefonder och aktiesparklubbar ra, m. ivissa faU kan komma att medföra problem. Riksskattenämndenberör nägra terrainologiska frågor beträffande uttrycketvärdepappersfondrörelse. För det första bör enligt nämndens mening termenrörelse inte ingå i rubriceringen av ifrågavarande verksamhet, eftersom dethär knappast är fråga om rörelse i komraunal-skattelagens mening utan snarareom förvaltning. Även det första ledet av beteckningen pä verksaraheten, "värdepappers-",finner riksskattenämnden mindre lyckat. I fondema har hittUls ingått nästanuteslutan- Visserligen skall enligt den föreslagna lagen få ingå bl. a. ävenobligationer. Nämnden håUer för troligt att denna möjlighet kommer attanvändas i mycket begränsad utsträckning. Det finns därför inte anledning attfrångå den allmänt brukliga beteckningen aktiefonder som f. ö. redan finns ikommunalskattelagen (35 §) .