prop · FX0377 · 1974-12-31 00:00:00 — Även vid svarandensunderlåtenhet att inkomma med skriftligt svaromål innehåller tredje stycket enavvikelse från vad som gäller enligl RB, Vid sådan underiåtenhet skall rättenenligt 42 kap, 14 ii andra stycket RB alltid kalla parterna till förstainställelse. Enligt tredje stycket i förevarande paragraf skall dettaemellertid ske endast om det kan antas vara till gagn för målets utredning, 1annat fall skall målet direkt sättas ut till huvudförhandling. Samma ordninggäller alltså som vid parts utevaro frän sammanträde för muntlig förberedelsevid AD, I praktiken torde det när skriftligt svaromål inteinkommit inom föreskriven tid ofta vara lämpligt att domstolen tar kontakt medsvaranden och undersöker anledningen till försummelsen (jfr prop. Härigenom kan underiag erhållas för bedömningen om förberedelsen skallfortsättas eller om målet i stället skall sättas ut till huvudförhandling. Intesällan torde för övrigt en sädan underhandskontroll leda till att svarandeninkommer med det infordrade svaromålet. Deltorde vara lämpligl att part i del föreläggande, varigenom han kallas tillsammanträde för muntlig förberedelse eller anmodas alt inkomma med skriftligtsvaromål, erinras om de påföljder som enligt tredje stycket kan inträda vid underiåtenhetall iaktta föreläggandet. I 19ii LAD återfinns även en bestämmelse om vad som skall iakttas, när part vidskriftlig förberedelse underlåter att inkomma med annan infordrad skrift änsvaromål. En sådan bestämmelse torde emellertid inte behövas. Av RB framgår attdomstolen i detta fall kan välja mellan att fortsätta förberedelsen i muntligeller skriftlig form eller att sätta ut målet till huvudförhandling. Av18 kap. 6 ii RB framgår att part, som föranlett uppskov i målet genom altutebli frän domstolen eller genoin att inte iaktta föreläggande som domstolenmeddelat, under vissa förutsättningar kan förpliktas att ersätta motpartenrättegångskostnad som denne vållats pä grund av detta uppskov. 1denna paragraf ges bestämmelser om vad som skall iakttas vid måls avgörandesedan förberedelsen avslutats. Närett mäl genom förberedelsen blivit tillräckligt berett för avgörande, skallförberedelsen avslutas. Av 42 kap. 12 i; RB framgår att målet vid förberedelseninte fär uppskjutas längre än som oundgängligen påkallas. Sedan förberedelsenavslutats, skall AD enligt /ö/'5M stycketföreta målet till avgörande så snart det kan ske, Iandra stycket föreskrivs att mäl skall avgöras efter huvudförhandling. Fråndenna regel gäller dock undantag för vissa uppräknade fall. Ett sådant fall ärnär beslut skall meddelas om avskrivning av mål, vare sig detta sker pä grundav återkallelse av målet eller i anledning av parternas utevaro frånförberedelse (se 4 kap. 9 ii tredje stycket i lagförslaget). Ett annat undantagsfallavser beslut om måls avvisande. Som angetts i specialmotiveringen till 4 kap, 8ii kan avvisning på grund av brist i stämningsansökan eller på grund avuppenbart rältegångshinder ske redan innan stämning utfärdas. Även sedanförberedelsen inletts kan fråga uppkomma om avvisning av målet på grund avrättegångshinder. Av 42 kap, 13 ii RB framgår att särskilt sammanträde kanutsättas för behandling av en sädan fräga. Ett ytterligare fall, när mål fåravgöras utan huvudförhandling, är när dom meddelas i anledning av talan omanspråk som medgetts eller eftergetts. Har talan medgetts endast till viss del,kan särskild dom ges däröver under de för- utsättningarsom anges i 17 kap, 4 eller 5 ii RB. Även stadfästelse av förlikning kan skeulan huvudförhandling. fall som behandlats kan mälel vid allmän domstol avgöras underförberedelsen av den domare som leder denna (se 42 kap, 16 och 18 iiii RB). VidAD finns emellertid inle något utrymme för att tillämpa dessa bestämmelser. Somjag har framhållit i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.4) är det intelämpligt att ett mäl vid AD skall kunna avgöras av en domare ensam. 7 ii i lagförslaget är AD vid sådana avgöranden, som fir fattas utanhuvudförhandling, i stället domför med ordförande och två ledamöter, en frånarbetsgivarsidan och en från arbetstagarsidan. Avgörandet fattas därvid påhandlingarna i målet (se 4 kap. 3 ii i lagförslaget). Även om de avgöranden somdet nu är fråga om får fattas av domstolen i den mindre sammansättningen kandet emellertid i vissa fall vara lämpligt att frågan i stället avgörs avdomstolen i den större sammansättning som föreskrivs i 3 kap. 6 ii ilagförslaget (se specialmotiveringen till 3 kap. 7 ii). Av 3 kap. 7 ii andrastycket framgår att en fråga som behandlas av domstolen i den mindresammansättningen skall hänskjutas till domstolen i den större sammansättningenså snart någon ledamot påkallar detta. Denomständigheten, att de avgöranden som anges i andra stycket kan fattas ulanhuvudförhandling, hindrar givetvis inte att domstolen vid huvudförhandlingfattar ett sådant avgörande, om detta aktualiseras vid denna förhandling. Närdel gäller avvisningsbeslut på grund av rältegångshinder kan det även nägongång vara lämpligt att hålla en särskild huvudförhandling för avgörande avdenna fråga. Sådan huvudförhandling kan äga rum, även om förberedelsen ännu intehar avslutats (se 42 kap. 20 ii första stycket RB). Att domstolen vidhuvudförhandling endast kan uppträda i den större sammansättningen framgår av 3kap. 7 ii i lagförslaget. 4 kap. 11 ii Dennaparagraf som motsvarar 20 och 22 iiii LAD, innehåller vissa regler omhuvudförhandlingen vid AD. Beträffandesjälva förfarandet vid huvudförhandlingen gäller de förhållandevis detaljeradebestämmelser därom som finns i 43 kap. RB. Dessa bygger på att målet är välförberett, så att det vid huvudförhandlingen kan utan avbrott behandlas i ettsammanhang (se 43 kap. 11 ii första stycket). Huvudförhandlingen inledsdärförmed att domstolen undersöker om hinder möter mol huvudförhandlingen (43 kap. Iii). Föreligger sådant hinder, t. ex. därför att parter eller vittnen vilkasnärvaro behövs för utredningen inte har infunnit sig till förhandlingen, skalldenna inställas och utsättas till en annan dag (43 kap, 2 ii), I vissa fall Iirförhandlingen dock påbörjas, om det kan antas att målet kan avgöras vid enfortsatt huvudförhandling (43 kap, 3 ii). Vid huvudförhandlingen, som alltid ärmuntlig (43 kap, 5 ii), skall parterna framställa sina yrkanden och utvecklasin talan samt yttra sig över vad motparten har anfört (43 kap. 7 ii). visningeni målet (43 kap. 8 ii). Slutligen skall parterna beredas tillfälle att slutförasin talan, dvs, hälla plädering (43 kap. 9 ii). Enligt43 kap. 4 ii RB skall domstolen se till att målet blir uttömmande behandlat ochatt saker som inte har betydelse ej dras in i målet. Genom frågor ocherinringar skall domstolen vidare verka för att de uttalanden som görs underförhandlingen blir så tydliga och fullständiga som möjligt. Vad som anförts ispecialmotiveringen till 4 kap, 9 ii om vikten av att AD vid förberedelseniakttar en aktiv materiell processledning har samma giltighet beträffandedomstolens processledning vid huvudförhandlingen. Vid denna förhandlingtillkommer att domstolen har ett ansvar för att vad parterna åberopat vidförberedelsen förs fram även vid huvudförhandlingen. Vid AD kan visseriigendomen grundas inte enbart pä vad som förekommit vid huvudförhandlingen utanäven till skillnad frän vad som gäller för de allmänna domstolarnas del påvad handlingama i målet innehåller (se 4 kap. 3 ii lagförslaget). Detta innebäralt AD vid målets avgörande kan beakta vad parterna enligt dessa handlingar haråberopat, även om detta inle kommit fram vid huvudförhandlingen. Uppenbarligen ärdetemellertid frän alla synpunkter att föredra att dessa omständigheter åberopaspå nytt vid huvudförhandlingen. Tillhuvudförhandling inför AD skall part enligt /öVsffl stycket i förevarandeparagraf kallas att infinna sig personligen, om hans närvaro behövs för utredningen.Detsamma gäller ställföreträdare för part. Detta innebär en avvikelse frän vadsom föreskrivs i 11 kap. 5 ii RB beträffande huvudförhandling i tingsrätt.Genom vad som framkommer vid förberedelsen torde AD kunna fl tillräckligtunderlag för bedömningen av behovet av att parten eller hans ställföreträdareinfinner sig personligen vid huvudförhandlingen. Ompersonlig inställelse bör ske, kan kallelsen till huvudförhandlingen enligtförsta stycket förenas med vite, 1 likhet med vad som gäller lör förberedelsenvid AD behöver vitesföreläggande inte alltid tillgripas så snart personliginställelse skall ske (se specialmotiveringen till 4 kap. 9 ii). Detta innebär ocksäen avvikelse mot vad som gäller enligt 42 kap, 21 ii RB, Andrastycket reglerar påföljden för parts utevaro frän huvudförhandling vid AD.Uteblir en av parterna härden andra parten inte, såsom vid tingsrätt (se 44kap, 2 ii RB), möjlighet att erhålla tredskodom. Däremot kan han enligt andrastycket i förevarande paragraf yrka att målet skall företas till huvudförhandlingoch avgörande. Erinran om detta skall tas in i kallelsen til) sammanträdet.Framställs sådant yrkande fär domstolen emellertid inte avgöra målet, omanledning finns att den uteblivna parten har laga förfall för sin utevaro (32kap. 6 ii RB). 1 så fall skall förhandlingen i stället inställas och sättas uttill en annan dag. Med hänsyn till att part som uteblivit från huvudförhandlingvid AD inte kan söka återvinning mot en dom som meddelas i hans utevaro är detangeläget att domstolen undersöker anledningen till utevaron innan sådan dommeddelas. Om yrkande om målets avgörande i motpartens utevaro inte framställs,skall domstolen enligt andra stycket avskriva målet frän vidare handläggning.Detsamma gäller,om båda parterna Detta överensstämmer med vad som gäller enligt RB (44kap. 1 ii, 2 ii första stycket och 4 ii första stycket). Tredjestycket innehåller bestämmelser om uppskov i huvudförhandlingen. Av 43 kap. 11ii första stycket RB framgår att påbörjad huvudförhandling fir uppskjutasendast i vissa fall när det är absolut nödvändigt med hänsyn till utredningen imålet. Beslutas uppskov av sådan anledning är det angeläget, att målet kan tasupp pä nytt inom sädan tid att ledamöterna alltjämt har en klar minnesbild avvad som förekommit vid det första förhandlingstillfället. Med hänsyn härtillföreskrivs i tredje stycket att förhandlingen skall fortsättas möjligt. Viduppskov i huvudförhandlingen vid AD gäller inte föreskriften i 43 kap. Il ii RBom all förhandlingen får fortsältas endast om den sammanlagda uppskovstideninte överstiger . För AD:s del är det nämligen nödvändigt med ensärskild bestäm melse som rnöjligt för domstolen att fortsättahuvudförhandlingen, även när än förfiutit mellanförhandlingstillfällena, 1 tredje stycket föreskrivs därför att nyhuvudförhandling inte behöver hällas, när uppskov skett i målet. 1 och för sigfinns det inte något hinder mot att en ledamot, som övervarit den tidigareförhandlingen, ej är närvarande när huvudförhandlingen fortsattes. Enförutsättning för att förhandlingen skall kunna fortsättas är dock attdomstolen då alltjämt är domför enligt 3 kap, 6 ii i lagförslaget. Bristerdenna förutsättning, kan hindret inte undanröjas genom att en annan ledamot,som ej tidigare deltagit i huvudförhandlingen, tar säte i domstolen. Detta ärnämligen inte tillätet enligt 17 kap, 2 ii första stycket andra punkten RB. 1så fall måste i stället en ny huvudförhandling hällas. Därvid måste allt somförekommit vid den tidigare huvudförhandlingen redovisas på nytt (17 kap. 2 iiförsta stycket tredje punkten RB). Rättegångeni arbetsdomstolen som jiill/Öl/dsinsians A kap. 12 ii Dennaparagraf innehåller en erinran om de bestämmelser i som skall iakttas vidfullföljd i AD av talan mot tingsrätts dom eller beslut. Somnämnts i kommentaren till 4 kap. 3 ii skiljer rnan mellan dom och beslut. Domenbetecknar ett avgörande av den fråga som målei gäller. Andra avgöranden kallasbeslut. Dessa kan vara slutliga eller inte slutliga. Ett slutligt beslutinnebär att domstolen utan att pröva målet i sak skiljer det från sig. Exempelpä sådana beslut är avskrivnings- och avvisningsbeslut. Beslut som inte ärslutliga meddelas antingen under rättegången eller i samband med måletsavgörande genom dom eller slutligt beslut. Nägrabegränsningar i rätten att fullfölja talan 'mot tingsrätts dom eller beslutgäller inte enligt RB. Talan mot tingsrätts dom fullföljs genom vad (49 kap. 1ii RB). Talan mot tingsrätts slutliga beslut fullföljs genom besvär. Meddelasi samband med dom slutligt beslut varigenom saken till viss del inte upptastill prövning, skall beslutet dock överklagas pä samma sätt som domen (49 kap.2 ii RB). 1 fräga om talan mol tingsrätts beslut i övrigt finns bestämmelser i49 kap. 3 8 iiii RB. Mot beslut som meddelats under rättegången skall särskildtalan föras genom besvär i vissa fall som anges i 49 kap. 3 och 4 iiii RB. Säskall även ske beträffande interimistiska beslut som meddelats enligt 34 iitredje stycket eller 35 ii andra stycket lagen om anställningsskydd. I övrigtfår beslut under rättegången överklagas endast i samband med dom eller slutligtbeslut i mälel (49 kap. 8 ii RB). Detsamma gäller som regel i fräga om beslutsom rneddelats i samband med domen eller det slutliga beslutet (49 kap, 8 ii;se dock 49 kap, 5 ii RB), Fråganhur ett avgörande av tingsrätt skall överklagas beror i det enskilda fallet pävad tingsrätten föreskriver härom. Enligt 49 kap. 10 ii RB är nämligen en partsom följer denna föreskrift bevarad vid sin rätt, även om föreskriften ärfelaktig. Skillnadenmellan rättsmedlen vad och besvär visar sig bl, a, i de tider som skall iakttasvid fullföljd av lalan. När lalan skall fullföljas genom vad, skall vadeanmälangöras hos tingsrätten inom från domen (50 kap, 1 ii första stycket RB).Sådan anmälan kan ske muntligen eller skriftligen. Görs anmälan av ombud, sominte tidigare ingetl fullmakt i målet, måste han förete sädan vid vadeanmälan.Annars godtas inte denna anmälan (12 kap. 9 ii RB). Sedan vad anmälts, skalltalan fullföljas inorn frän domen genom att en vadeinlaga ges intill tingsrätten (50 kap. I ii andra stycket RB). Om en part har vädjat, kandomen överklagas av motparten även efter treveckorsfristens utgång. Sådantanslutningsvad måste dock ske inom frän denna tidpunkt, alltså frän domen. Återkallas eller förfaller den första vadetalen,förfaller även den senare vadeialan (50 kap. 2 ii RB). När talan förs genombesvär mot tingsrättens beslut skall en besvärsinlaga ges in till tingsrätteninom från beslutet. Har beslut under rättegängen meddelats pä annatsätt än vid sammanträde för förhandling, räknas dock besvärstiden från den dagdä parten fick del av beslutet (52 kap. 1 ii RB). Fullföljdsinlaganskall alltså ges in till tingsrätten och inte till den domstol dit talan skallfullföljas. Finner tingsrätten att talan inte fullföljts på föreskrivet sätteller inom rätt tid, skall den avvisas av tingsrätten (50 kap, 3 ii och 52 kap.2 ii RB). I annat fall skall fullföljdsinlagan och övriga handlingar i måletvidarebefordras till fullföljdsinstansen (50 kap. 5 ii och 52 kap. 4 ii RB). Denu genomgångna bestämmelserna i gäller även vid fullföljd i AD av talan mottingsrätts dom eller beslut. Om målet handlagts enligt lagen om rättegängen itvistemål om mindre värden gäller dock de begränsningar i fullföljdsrälten somföreskrivs i den lagen. Idenna paragraf regleras vad fullföljdsinlagan i AD skall innehålla. Paragrafenersätter de bestämmelser som i dessa hänseenden meddelats i 50 kap, 4 ii och 52kap. 3 ii RB men innehåller i stort sett motsvarande bestämmelser, Enhgt första stycket, somavser både vadeinlaga och besvärsinlaga, skall i inlagan uppges del avgörande(dvs. den dom eller det beslut) mot vilkel talan fullföljs. Vidare skall uppgesden ändring i detta avgörande som yrkas och de grunder som åberopas lili stödhärför. Bevisuppgift skall även lämnas. Skriftliga bevis som inte har förebragtsskall inges med fullföljdsinlagan. Slutligen föreskrivs att inlaganskall vara undertecknad av den som fullföljer talan eller av hans ombud. Av 12kap, 9 ii RB framgår att ombud, som inte har företett skriftligfullmakt, skall göra det då fullföljdsinlagan ges in till AD. Beträffande vadeinlagainnehåller andra stycket ytterligare den föreskriften att vadekäranden skalluppge om han vill att förnyat förhör med vittne eller sakkunnig eller partskall äga rum eller att förnyad syn skall hållas. Innehåller vadeinlagan sädanuppgift framgår det härav att vadekäranden vill att målet skall avgöras efterhuvudförhandling. Även i övrigt är det lämpligl all vadeinlagan innehålleruppgift om vadekärandens inställning till denna fräga. Vill han atthuvudförhandling skall hällas, är det lämpligl alt han också uppger om hanönskar alt motparten skall inställa sig personligen vid denna förhandling (jfr50 kap. 4 ii andra stycket sista punkten RB). Uppfyller fullföljdsinlaganinte föreskrifterna i förevarande paragraf eller är den ofullständigt i någotannat avseende, skall AD förelägga den som fullföljer talan att avhjälpabristen. Om denne inte efterkommer sådant föreläggande, skall den fullföljdatalan avvisas, om brislen är sä väsentlig att inlagan inte kan läggas tillgrund för rättegäng i AD (se 50 kap. 7 ii resp. 52 kap. 6 ii RB), Föreläggande all avhjälpabrist i fullföljdsinlagan kan utfärdas av ordförande eller annan lagfarentjänsteman vid domstolen (se 3 kap. 8 ii i lagförslaget). Beslut om avvisningkan dock endast fallas av domstolen antingen i den mindre sammansättning som föreskrivsi 3 kap. 7 ii eller, om det anses lämpligare, i den större sammansättning somanges i 3 kap. 6 ii i lagförslaget. 4kap, 14 ii Dennaparagraf innehåller bestämmelser om målets beredande för avgörande. Enhgtförsta stycket skallAD, om den fullföljda talan inte avvisas, förordna om de åtgärder som fordrasför målets beredande. somanges i andra stycket kan även andra åtgärder komma i fräga (se 50 kap. 10-12 iiiioch 52 kap. 9-10 iiii RB). Enliglandra stycket gäller i fråga om målets beredande genom skriftväxling enskillnad mellan de vädjade målen och besvärsmälen. I de förra målen skallvadesvaranden alltid föreläggas att inkomma med skriftligt genmäle. Dettaöverensstämmer med vad som gäller enligt 50 kap. 8 ii RB. 1 besvärsmälenföreligger däremot inte någon ovillkorlig skyldighet att höra motparten överbesvären i andra fall än när ändring görs i det överklagade beslutet. Omanledning finns att göra sådan ändring, skall motparten föreläggas att inkommamed skriftlig förklaring. Detta överensstämmer med vad som gäller enligt 52kap. 7 ii RB. Enligt50 kap, 8 ii andra stycket och 52 kap, 7 ii Iredje stycket RB gäller ettundanlag frän skyldigheten att höra motparten innan målet företas tillprövning. Undantaget tar sikte pä vissa åtgärder som fordrar omedelbarprövning, såsom när tingsrätten avslagit yrkande om kvarstad, skingrings-förbudeller annan handräckning eller förordnat om hävande av sädan åtgärd, I dessafall kan AD bevilja åtgärden att gälla till dess annoriundaförordnas. Detsamma gäller om tingsrätten har beviljat sädan åtgärd som nusagts eller förordnat all dom får verkställas utan hinder av att den inte ägerlaga kraft. 1 dessa fall kan AD förordna att vidare åtgärd förverkställighet inte får ske, Tred/estycket av förevarande paragraf innehåller ytteriigare ett undantag fränhuvudregeln enligl andra stycket. Detta undantag lar sikte på sädana fall närtingsrätten meddelat beslut i anledning av yrkande om sådant interimistisktförordnande som nämns i 34 ii tredje stycket eller 35 ii andra slyckel lagen omanställningsskydd. Har tingsrätten avslagit sådant yrkande, kan AD omedelbarimeddela interimistiskt förordnande. Det bör dock observeras att AD enligt 41ii andra stycket lagen om anställningsskydd likväl måste bereda motpartentillfälle att yttra sig över yrkandet, om denne inte ändå haft tillfälledärtill i tingsrätten. Om tingsrätten i stället bifallit yrkande om sådantförordnande, kan AD besluta att detta förordnande inte längre skallgälla. Sådant beslut som det nu är fräga om kan fattas av AD i den mindresammansättning som anges i 3 kap, 7 ii i lagförslaget. SedanAD fatlat beslut i de frågor som anges i tredje stycket eller i 50 kap. 8 iiandra stycket resp. 52 kap, 7 ii tredje stycket RB, skall motparten höras ienlighet med vad som föreskrivs därom i andra stycket av förevarande paragraf 4kap, 15 ii Dennaparagraf reglerar i vilka fall huvudförhandling skall hällas innan ett mälavgörs. Förstastycket innebär, i likhet med 4 kap. 10 ii första stycket i lagförslaget, att mälskall företas till avgörande så snart det kan ske sedan målets be- Andra stycket, somersätter 50 kap, 21 ii RB, avser mål sorn fullföljs genom vad. Huvudregeln äratt sådant mål avgörs pä handlingarna ulan huvudförhandling. Domstolen ärdärvid domför i den mindre sammansättning som föreskrivs i 3 kap. 7 ii ilagförslaget. Skall muntlig bevisning förebringas i AD eller föreligger eljestsärskilda skäl, skall målet dock avgöras efter huvudförhandling. Särskilda skälsom motiverar huvudförhandling bör anses föreligga, om det framstår somtveksamt huruvida tingsrätten rätt bedömt den muntliga bevisningen. Vidare färbestämmelsen i 50 kap, 23 ii RB betydelse för bedömningen om huvudförhandlingskall hällas. Beror avgörandet i AD pä tilltron till ett i tingsrätten hörtvittne, måste föratt ändring skall kunna göras i tingsrättens dom vittnet höraspä nytt vid huvudförhandling inför AD, Hänskjutande till huvudförhandling böräven ske i sådana mål där avgörandet kan ha prejudicerande betydelse ellereljest är av större vikt från arbetsrättslig synpunkt. Slutligen börhuvudförhandling hållas om målet rör större värden eller om det av andra skälframstår som befogat med en prövning av domstolen i den större sammansättningsom föreskrivs i 3 kap, 6 ii i lagförslaget. Av3 kap, 7 ii andra stycket framgår, att målet skall hänskjutas till huvudförhandlinginför domstolen i den större sammansättningen, om nägon ledamot i den mindresammansättningen anser att sådana särskilda skäl som nämnts föreligger. Enligt tred/e stycketavgörs besvärsmål alltid utan huvudförhandling. Detta överensstämmer med vadsom gäller enligt RB. Före avgörandet av sådant mäl kan dock part eller annanhöras muntligen, om det behövs för utredningen, se 52 kap. 10 S RB. Beträffande besvär somförs i AD enligt lagen (1969:93) om begränsning av samhällsstöd vid arbetskonfliktgäller enligt den lagen ett undantag frän iredje stycket i förevarande paragrafSädana besvärsmäl skall nämligen även kunna avgöras efter huvudförhandling (seavsnitt 7,3,3), Dennaparagraf innehåller bestämmelser om huvudförhandling. Beträffandeförfarandet vid huvudförhandlingen gäller 50 kap. 15 18 iiii RB. I stort settskall samma förfarande iakttas som vid huvudförhandling inför AD som förstadomstol, första stycket av förevarande paragraf regleras skyldigheten för part ochställföreträdare för part att infinna sig personligen. Stadgandet ersätter 11kap. 5 ii RB, 1 överensstämmelse med vad som gäller enligt 4 kap. 11 ii förstastycket i lagförslaget beträffande huvudförhandling vid AD som första domstolföreskrivs att personlig inställelse behöver ske bara om partens ellerställföreträdarens närvaro erfordras för utredningen. i det fullföljda målettorde i regel framgå i vad mån personlig inställelse Om sådan inställelse anses nödvändig kan kallelsen till huvudförhandlingenförenas med vite. Andrastycket behandlar påföljden för vadekärandens utevaro från huvudförhandling, 1överensstämmelse med vad som gäller enligt 50 kap, 14 ii andra stycket RBföreskrivs alt vadekärandens talan förfaller, om han uteblir frånhuvudförhandlingen. Förklaras hans vadetalan ha förfallit, kan han hosdomstolen göra ansökan om målets återupptagande. Sådan ansökan skall enligt 50kap. 20 ii andra stycket RB göras skriftligen frän den dag dåbeslutet meddelades. Uteblir han på nytt, förfaller hans rätt till måletsåterupptagande,