prop · FX03144 · 1974-12-31 00:00:00 — Här märks främst intresset av enhetlighet irättstillämpningen och av största möjliga sakkunskap i de frågor som skallhandläggas. Stor sakkunskap och förtrogenhet med rättsområdet är i sin turägnade att leda till snabbhet i avgörandena. Kravet på enhetlighet gör sig starkt gällande till följdav den viktiga rättsskapande funktion som domstolarna tillagts i FBL. Även denomdaning av ersättningsreglerna som skett inom expropriationsrättenleder till ett ökat behov av vägledande avgöranden i praxis. Ju större vikt man lägger vid de nu angivna faktorerna enhetiighetoch sakkunskap desto starkare är skälen för en koncentration av målen. Defördelar man i detta avseende eftersträvar når man fullt ut om man för sammanmålen till en enda hovrätt, Mdlanalternativen med en koncentration till tvåeller tre hovrätter framstår från denna synpunkt som något av en halvmesyr. Svagheten med en-hovrättsalternativet är attdomstolsledamöterna får långa och tidsödande resor för förhandlingar ochsyneförrättningar. De olägenheter som är förknippade härmed bör dock inteöverdrivas. Erfarenheterna från vattenöverdomstolen visar att det med dagenskommunikationsmedel inte behöver innebära några större olägenheter att ha helalandet som domsområde. Ett kanske ännu bättre jämförelseobjekt som har en betydligt högre rese- Några svårigheter att organisera resandet på ettrationellt sätt synes inte föreligga. En väsentlig förutsättning för attresorna skall bli så litet betungande och tidskrävande som möjligt ärnaturligtvis att domstolen ligger i en ort med goda kommunikationer av allaslag med landets olika delar. Enligt utredningsmannen blir de tidigare nämndanackdelarna med en koncentration av målen nämligen en klassindelning avhovrätterna med negativa följder för utbildning, rekrytering osv, meriögonenfallande vid två-hovrätts- och tre-hovrättsalternativen än viden-hovrättsalternativet. Vid valet mellan de olika koncentrationsalternativenanser utredningsmannen att en-hovrättsalternativet är att föredra. Vad sedan gäller valet mellan detta alternativ ochnuvarande ordning framhåller utredningsmannen följande. Vidöverläggningar med myndigheter och organisationer som har anknytning tillfastighetsmålen har inte framkommit belägg för att det skulle föreligga någonbesvärande oenhetlighet i hovrätternas avgöranden. Att tekniska ledamöter blirgemensamma för två eller flera hovrätter är i sin mån ägnat att medföra störreenhetlighet. Även det lilla antalet tekniska ledamöter verkar i samma riktning,eftersom det bör vara lätt för teknikerna att hålla kontakt inbördes ochöverlägga om uppkommande problem. En alltför långt driven specialisering rimmar illa med detankegångar som ligger bakom de senare årens reformarbete pä domstolsområdet.Vad som framför allt är av intresse är de principiella överväganden som liggertill grund för tillskapandet av fastighetsdomstolarna. Visserligen var somtidigare nämnts ett primärt syfte att få till stånd större domsenheter somskulle ge möjlighet till ökad specialisering. Men mot detta balanseradesutbildnings- och rekryteringssynpunkter. Genom domstolarnas anknytning till tingsrättsorganisationenansågs det finnas goda förutsättningar för att ett stort antal domare skulle fåerfarenhet av fastighetsdomstolstjänstgöring. Också inom ramen för nuvarande ordning kan vissspecialisering åstadkommas genom att målen förs samman till bestämda rotlar,så långt detta är lämpligt med hänsyn till utbildningskrav o,d. En alltförlångt driven koncentration i de mindre hovrätterna kan rubba det system somtillämpas för fördelningen av övriga mål. En koncentration till någon enstakarotel kan också göra organisationen sårbar vid sjukdomsfall, längre ledighet o,d.Det kan knappast ges någon för samtliga hovrätter enhetlig regel för hur enönskvärd specialisering skall åstadkommas. Från synpunkterna större sakkunskap och erfarenhet hosdomstolen är vidare tillskottet av tekniska ledamöter som helt ägnar sig åtfastighetsmålen av väsentlig betydelse också inom ramen för nu gällandeordning, I fråga om målunderlaget, som i vissa hovrätter kan bli mycket begränsat, kan läget bli ett annat om vattenrättsligafrågor kommer att handläggas av fastighetsdomstolar och fullföljasi samma ordning som fastighetsmålen. En icke obetydlig breddning av målunderlaget särskilt i de norrländska hovrätterna torde då kunna påräknas. Sammanfattningsvis anser utredningsmannen att de skäl somtalar för en koncentration av målen till en hovrätt inte har en sådan tyngd iförhållande till de skäl som anförts till stöd för nuvarande ordning att dennabör överges, I varje fall bör någon ändring inte vidtas så länge det är oklarthur prövningssystemet i vattenmål kommer att utformas. Utredningsmannenförordar alltså att fastighetsmålen även i fortsättningen åtminstone till dessett nytt prövningssystem på det vattenrättsliga området har genomförts fördelas på samtliga hovrätter, 3.3 Tekniska ledamöters inordnande ihovrättsorganisationen Beträffande fastighetsdomstolarnas tekniska ledamötergäller den ordningen att varje tjänst är knuten till viss tingsrätt, där dentekniske ledamoten företrädesvis skall tjänstgöra, och att med tjänsten ärförenad skyldighet att i första hand tjänstgöra i viss eller vissa andratingsrätter. Dessutom kan efter beslut av Kungl. Maj:t i varje särskilt fallteknisk ledamot förordnas att tjänstgöra även i tingsrätt utanför de nu nämnda. Enligt utredningsmannens mening är det lämpligt att iprincip motsvarande system får gälla i fråga om de tekniska ledamöterna ihovrättsorganisationen. Varje teknisk ledamot bör sålunda vara stationerad viden bestämd hovrätt, till vilken han hör i administrativt avseende. Han deltaralltså i förekommande fall i plenum i denna hovrätt, som vidare beslutar omsemester och annan ledighet för honom, svarar för löne- och personalredovisningosv. Tjänsterna bör vara gemensamma för hovrätterna. Varjeteknisk ledamot bör alltså i princip vara skyldig tjänstgöra i samtligahovrätter. I praktiken torde det normalt bara bli fråga om tjänstgöring i eneller ett par hovrätter utöver 'stationerings'-hovrätten. Med hänsyn tillgeografisk belägenhet och målantal faller det sig sålunda naturligt att entekniker i första hand betjänar de tre södra hovrätterna, en tekniker i förstahand och en tekniker i första hand de två norrlandshovrätterna.Erfarenheten får sedan visa i vilken utsträckning de tekniska ledamöterna måstetas i anspråk utanför denna gruppindelning. Redan nu kan med ledning avmålsiffrorna förutses att de tre södra hovrätterna behöver tillskott utifrånoch att norrlandshovrätterna knappast kan ge en teknisk ledamot fullsysselsättning. Med hänsyn till dessa förhållanden och för att kunnamöta svårigheter vid semestrar och andra ledigheter, jävssituationer,tillfälliga arbetstoppar o.d, synes det, såsom nämnts, lämpligast atttjänstgöringsskyldigheten får gälla samtliga hovrätter. Det förhållandet att en och samma tekniker skall betjänamer än en hovrätt medför att någon form av fördelning måste görs avhans tjänstgöring. Motsvarande problem föreligger beträffande fastighetsdomstolarna.Några större svårigheter att samordna tjänstgöringen vid olikafastighetsdomstolar synes inte föreligga. Det vanligaste förfaringssättet äratt fördelningen av tjänstgöringen bestäms för vidsammanträde med berörda ordförande och den tekniske ledamoten, I principsamma förfarande torde vara lämpligt vid fördelning av teknisk ledamotstjänstgöring mellan flera hovrätter. För hovrätternas del kan emellertid depraktiska svårigheterna antas vara större genom att handlingarna i målen efterföredragning eller huvudförhandling vanligen cirkulerar mellan ledamöterna ochatt flera överläggningar kan förekomma innan målet avgörs. Sådanakomplikationer bör dock kunna bemästras genom att föredragningar ochförhandlingar koncentreras till bestämda tidsperioder och riktlinjer för dentekniske ledamotens tjänstgöring dras upp , t,ex, genomöverläggningar mellan hovrättspresidenterna, ordförandena på de avdelningarsom handlägger fastighetsmål och de tekniska ledamöterna. Det torde kunnaöverlämnas åt hovrätterna själva att finna de lämpliga formerna för att lösasådana praktiska fördelningsproblem. Vad gällerteknisk ledamots inplacering i rätten i den dömande verksamheten en fråga somhar betydelse särskilt vid tillämpning av omröstningsreglerna bör sammaprinciper gälla som för lagfarna ledamöter. 3.4 Domförhets- och handläggningsfrågor Frågan om ändrade domförhetsregler för hovrätt, såväl vadgäller antalet juristdomare som huruvida nämnd bör delta, utreds f,n, avdomarutredningen, I väntan på resultatet av dess arbete finns enligtutredningsmannens uppfattning ingen anledning att för fastighetsmålens del nuöverväga annan ändring än att en av juristledamöterna byts ut mot en tekniskledamot, I undantagsfall bör två tekniska ledamöter kunna ingå isammansättningen. Även då bör antalet juristdomare vara tre, I mål, somhandläggs utan medverkan av tekniker, bör i regel rätten bestå av fyrajuristdomare enligt de allmänna domförhetsreglerna. 3.4.2 Teknisk ledamots medverkan i handläggningen Den tekniske ledamotens grundläggande uppgifter ihovrättsarbetet är enligt utredningsmannens synsätt att bidra till målensavgörande utifrån sin särskilda sakkunskap och erfarenhet och att lämnahovrättens övriga ledamöterupplysningar i tekniska frågor. Utredningsmannen anser det inte vara möjligtatt i detalj reglera hans tjänstgöring. En jämförelse med arbetssättet vidfastighetsdomstolarna och vattenöverdomstolen kan dock ge viss ledning. Det ärsålunda lämpligt att teknikern får möjlighet att följa målet redan från detmålet kommer in till hovrätten. Den normala gången bör vara att ett inkommetmål först granskas av referenten som därefter lämnar över det till teknikern.Vid dennes genomgång beaktas särskilt de tekniska frågorna, såsom om bristerföreligger i utredningen eller om handlingarna behöver kompletteras med t,ex,yttrande från sakkunnig myndighet. Behovet av undersökning på platsen bör ocksåbeaktas på detta stadium. Även i övrigt bör frågan om utredningens omfattning uppmärksammasav teknikern. Efter denna genomgång bör samråd äga rum med i första handreferenten om eventuella åtgärder och om målets fortsatta behandling, Iförberedelsearbetet på målen ingår också beredandet till föredragning eller tillhuvudförhandling, 1 samband härmed bör teknikern lämna föredraganden erforderlighjälp i tekniska frågor vid inläsningen av målet. Förekommer det särskiltomfattande eller invecklade tekniska frågor eller utredningar kan det varalämpligt att teknikern föredrar målet i den delen. I såväl föredragnings- somhuvudförhandlingsmål kan det ofta vara lämpligt, särskilt i mera invecklade ochsvårtillgängliga frågor, att den tekniske ledamoten upprättar promemorior o.d, tillhjälp för de övriga ledamöterna. i fastighetsmål, främst kanske expropriations- och miljöskyddsmål,kan det i vissa fall vara lämpligt att hovrättens tekniker ensam ellertillsammans med någon av de lagfarna ledamöterna, t,ex, referenten gesmöjlighet att verkställa undersökning på platsen. Bestämmelser i detta avseendefinns f.n. för fastighetsdomstolarna. Utredningsmannen föreslår att motsvaranderegler föreskrivs beträffande hovrätt. Beträffanderättegången i vattenöverdomstolen finns en särskild bestämmelse, 11 kap, 106 a8 VL, som avser att förebygga att nytt tekniskt material, som kommer fram genomden tekniske ledamotens arbete, kommer som en överraskning för parterna i vattenöverdomstolensdom. Bestämmelsen innebär att utredning av teknisk ledamot inte får läggas tillgrund för domstolens avgörande utan att parterna beretts tillfälle att yttra sigöver utredningen. Parterna behöver dock inte höras, om utredningen i baraoväsentlig mån avviker från vad tidigare framkommit i målet. Ävenom utrymmet för självständiga initiativ från den tekniske ledamotens sida ärstörre i vattenmål, där det förekommer tillåtlighetsfrågor med starkt inslag avofficialprövning, kan det också i fastighetsmål förekomma frågor där dentekniske ledamoten kan komma med nya synpunkter och förslag tillproblemlösningar som förut inte varit på tal. Så kan vara fallet beträffandetillämpningen av de allmänna fastighetsbildnings- villkoren i FBL, val av värderingsmetod osv. Med hänsynhärtill anser utredningsmannen det lämpligt att för fastighetsmålens del ha enregel motsvarande 11 kap, 106 a 8 VL, 3.5 Kostnader för teknikertjänster i hovrätt Den föreslagna nya hovrättsorganisationen innebärkostnader för tre tjänster för teknisk ledamot. Kostnaderna avser löner (inkl,sedvanligt pålägg) samt resor och traktamenten, Rese- och traktamentskostnadernaavser dels resor för deltagande i syneförrättningar, undersökning o,d,, delsresor som de tekniker vilka skall tjänstgöra i mer än en hovrätt måste företamellan kansliorterna för de hovrätter som de betjänar. Utan att därmed ta ställning till frågan om lönesättningenhar utredningsmannen till grund för beräkningarna lagt lönen för tekniskledamot i vattenöverdomstolen och beräknat kostnaderna till följande belopp:lönekostnader (inkl, löneförstärkning och lönekostnadspålägg) , ochreseersättningar . Eftersom teknisk ledamot ersätter en lagfaren ledamot ihovrättens sammansättning är nu angivna kostnader inte nettobelopp. Hur storreduktion som bör göras är svårt att beräkna. Besparingen uppgår inte till helakostnaden för motsvarande antal lagfarna ledamöter, eftersom antalet rotlarinte påverkas och endast lagfarna ledamöter förutsätts inneha rotel. Enreduktion med uppskattningsvis en tredjedel förefaller utredningsmannenrimlig. Nettokostnaden blir då totalt , Utredningsmannen föreslår att reformen genomförs den 1juli 1974 men att den nuvarande domförhetsregeln skall tillämpas också därefteri mål vari hovrätt före ikraftträdandet påbörjat huvudförhandling eller föredragningför målets avgörande. Det helt övervägande antalet remissinstanser tillstyrkerförslagets huvuddrag eller lämnar dem utan erinran. Hovrätten för att utredningens överväganden präglas av sakkunskap och verklighetssinne.Hovrätten över och framhåller att förslaget är byggt på grundligutredning som klarlägger behovet av den föreslagna reformen. Hovrätten förNedre och lantmäteristyrelsen hälsar förslaget med tillfredsställelseoch framhåller att det fyller en påtaglig brist.Statskontoret tillstyrker förslaget under förutsättning att dess synpunkter påfaktorer som kan motivera inrättande av tjänster beaktas. Visskritik mot förslagets huvudlinjer framförs dock från domarhåll. Hovrätten förVästra (majoriteten) och tre ledamöter av avstyrkerförslaget om tekniska ledamöter i hovrätt. Nio ledamöter av /lovrötfförordar att målen koncentreras till tre hovrätter, 4.2Frågan om teknisk ledamot i hovrätt Utredningsmannensförslag tillstyrks av (majoriteten), , hovrätten överSkåne och , en ledamot av hovrätten för , hovrätten förNedre , hovrätten för , , lantmäteristyrelsen,vattenlagsutredningen, domareföreningen, , , ,och . Samtliga konstaterar att behov av teknikerfinns i överinstans, framhåller att det nuvarande systemet för atttillföra domstolen teknisk-ekonomisk sakkunskap i fastighetsdomstol,vattendomstol och vattenöverdomstol, till vilket förslaget ansluter, visat sigfungera väl. Att, efter förordnande för varje särskilt mål, som ledamöteranlita tekniker med skilda specialiteter skulle visserligen kunna tillförahovrätten ett större mätt av kunskap och erfarenhet av speciell betydelse fördet särskilda målet. Särskild utredning av detta slag kan emellertid åstadkommasgenom yttranden från berörda myndigheter eller andra sakkunniga. Med dennautformning av organisationen skulle också teknikernas medverkan bli av mindrevärde för rättskipningen som helhet, eftersom de inte skulle vara kontinuerligttillgängliga i domstolsarbetet. Härtill kommer åtskilliga praktiska svårigheterför sådana utomstående teknikers tjänstgöring i domstol. Hovrätten för NedreNorrland understryker att också hovrätt, liksom fastighetsdomstol, i storutsträckning ställs inför uppgiften att vid sakprövning av målet själv taställning till spörsmål av teknisk eller ekonomisk art och att behovet avteknisk sakkunskap torde göra sig lika starkt gällande som i första instansensdomstolar. Hovrätten anser att behovet av sakkunskap inom domstolen inte päett fullgott sätt kan tillgodoses genom domstolens möjligheter att inhämta sakkunnigutlåtandeneller hälla förhör med sakkunnig. Det torde ofta nog te sig svårt för hovrättatt i avsaknad av egen sakkunskap göra en självständig bedömning av dylikafrågor. Detta är särskilt framträdande då flera sakkunnigas utlåtanden står motvarandra. Hovrätten för framhåller att förslaget inte innebär merän att man genom en tekniker, som ingår i domstolen, tillför denna vissa, i deflesta fastighetsmål sannolikt fullt tillräckliga tekniska insikter ocherfarenheter och därmed säkerställer en viss teknisk kvalitet på domstolensavgöranden. Enligt hovrättens mening är detta en väsentlig , särskilt i expropriationsmåloch miljöskyddsmål. förklarar att det inte synes kunna komma ifråga att avstå från tekniskaledamöters medverkan i överinstansen vid prövning av vattenmål, att utredningenför sin del finner det naturligt att det system som tillämpas i vattenmålinförs beträffande de ofta tekniskt komplicerade fastighetsmålen och attförslaget underlättar en framtida integration av de judicidla prövningssystemen. Statskontoret anser en bedömning av om det finns ett behovav tekniker och om detta behov i sä fall bäst tillgodoses genom fast anställdatekniska ledamöter vid hovrätten ligga utanför statskontorets kompetensområde.Med hänvisning bl,a, till de enbart positiva erfarenheterna från motsvarandetjänster för teknisk ledamot vid fastighetsdomstolarna, vattendomstolarna och vattenöverdomstolenkan dock den föreslagna lösningen enligt statskontoret anses väl motiverad. anser det nödvändigt att hovrätterna blir minst lika väl rustadebeträffande teknisk sakkunskap som fastighetsdomstolarna. Systemet med fastatjänster har enligt föreningens uppfattning väsentliga fördelar främst därföratt det underlättar ett kontinuerligt samarbete mellan lagfarna och tekniskaledamöter. Alternativet att anlita fastighetsdomstolarnas tekniker innebär attdessa måste utökas. Man skulle i detta alternativ närmast kunna tala om en förhovrätterna och fastighetsdomstolarna gemensam kader av fastighetsråd. Arbetsorganisatoriskahänsyn skulle dock säkerligen medföra att vissa fastighetsråd regelmässigt komatt tjänstgöra i hovrätt. Föreningen anser därför alternativet med fastateknikertjänster i hovrätt vara klart överlägset. Lantmäteristyrelsenunderstryker liksom hovrättt behovet av att åtgärder vidtas somunderlättar för domstolstekniker att hålla sig å jour med utvecklingen inomderas fackområden, exempelvis plan- och markpolitik samt fastighetsteknik ochfastighetsekonomi. Lantmäteristyrelsen är för sin del beredd att medverka tillatt styrelsens kurs- och informationsverksamhet skall kunna nyttiggöras avdomstolsteknikerna. Kritik motförslaget kommer bl.a. från hovrätten för (majoriteten). Enligthovrättens mening är behovet av teknisk sakkunskap i hovrätt inte särskiltpåtagligt, eftersom huvuddelen av underlaget för avgörandet behandlats ochsystematiserats i första instans, där teknisk expertis deltagit i arbetet och iavgörandet. Inrättandet av fastighetsdomstolarna är i sig inte något starktskäl att reformera sammansättningen i fastighetsmål. Om teknikerbehovet i demål, som kommer under hovrättens prövning har hovrätten i huvudsak följandeåsikt. Hovrätten kan inte finna några starka tekniska inslag i fastighetsbildningsmålen,I expropriationsmål är det tekniska inslaget större än ifastighetsbildningsmål. Vad som i detta sammanhang kan kallas tekniska spörsmålbegränsar sig dock inte till spörsmål om fastighetsvärdering. Inte sällanförekommer företagsekonomiska problem och det kan exempelvis varaåtskilligt svårare att beräkna ersättning för flyttning av enverkstadsrörelse än att beräkna ett markvärde, I fråga om miljöskyddsmålen ärerfarenheten obetydlig. I många av dem kan det troligen komma att ligga viktvid tekniska frågor men för hovrätten synes det också uppenbart att de tekniskaspörsmålen kan bli av mycket skiftande slag. Det finns enligt hovrättens meningknappast anledning anta att behovet av teknisk sakkunskap i sådana mål skullekunna anses i huvudsak tillgodosett genom att en ledamot har särskild insikt ifastighetsbildning och fastighetsvärdering. Tvärtom finner hovrätten dettroligt att behovet av teknisk sakkunskap inte sällan kommer att avse heltandra ämnesområden. De praktiska möjligheterna att tillgodogöra sigöverlantmätarens sakkunskap har enligt hovrättens mening inte egentligenminskat med FBL:s införande. Möjligheten att kalla överlantmätaren tilldomstolens syneförrättning har på inget sätt bortfallit. Enligt hovrättenserfarenhet har ibland de mellan domstolen, överlantmätaren och sakägarna isamband med synen förda informella resonemangen lett till riktlinjer för en nyoch ur alla synvinklar acceptabel förrättning. Kvar står också möjligheten attinhämta yttrande från överlantmätaren (23 8 lantmäteriinstruktionen). Ifastighetsbildningsmål torde det vara regel att överlantmätaren avger egetyttrande. numera har besvärsrätt i fastighetsbildningsmål ochöverlantmätaren därför ur formell synpunkt nu kan stå som knuten till en partinnebär, anser hovrätten, i praktiken ingen ändring i hans ställning jämförtmed tidigare. Följandet av de plan- och markpolitiska intentionerna sker iförsta hand genom tillämpning av författningsbestämmelser, i andra hand genom lantmäteriväsendetsoch planmyndigheternas praktiska tillämpning av lagstiftningens principer, somi det enskilda fallet redovisas i överlantmätarens yttrande. Det förefallerinte hovrätten som om en tekniker utan praktisk anknytning till lantmäterieller planarbete skulle kunna bidraga med något väsentligt härutöver.Utredningsmannens parallell med patent-och vattenmål är enligt hovrättensmening föga träffande. De tekniska frågorna i sådana mål torde ha en helt annanställning än i fastighetsmål (jfr vattendomstols avgöranden om t,ex, utformningav tekniska anläggningar och om vattenhushållningen i dammar). Till denna bedömning av behovet av teknisk sakkunskap ifastighetsmål ansluter sig i huvuddrag tre ledamöter av somdärtill fogar att enligt deras mening omprövning av tomträttsavgäld, en måltypsom kan väntas få stor omfattning, föga påkallar medverkan av tekniker närhovrätten skall bestämma avgäldens storlek. Målen i vattenöverdomstolen skiljersig vidare enligt ledamöternas uppfattning i väsentliga hänseenden frånfastighetsmål. Fastighetsdomstolar och FBL har verkat så att detenligt ledamöternas mening ännu inte är möjligt att bedöma omfattningen ochkaraktären av de mål som kan förväntas få större vikt i hovrätterna, 1 frågaom expropriationsmålen kan det möjligen hävdas att tekniker har funnits där iförsta instans , Erfarenheterna från expropriationsdomstolarna torde dock, menar ledamöterna,inte enbart ha varit positiva. Ledamöterna anser det ytterst tveksamt omfördelarna med tekniker som ledamot i hovrätt i fastighetsmålen är tillräckligtstarka för att motivera lagstiftning härom. Detta ger dem ytterligare anledningatt beakta de praktiska svårigheter som kan väntas följa av en sådan ändring,särskilt om man som enligt förslaget skall kunna undvara teknisk ledamot endastom hans medverkan uppenbarligen inte är nödvändig. Några som helst övertygandeskäl för att frågan om teknikers medverkan bör lösas mycket snabbt har enligtledamöternas uppfattning inte förebragts. De anser det därför vara naturligtatt vänta med ett slutiigt ställningstagande till dess frågan om vattenmålensbehandling i andra instans skall lösas. Utredningsmannens förslag när det gäller sättet atttillföra hovrätt teknisk sakkunskap avstyrks av hovrätten för (majoriteten).