prop · FX031 · 1974-12-31 00:00:00 — Kommittén föreslåren organisation för kriminologisk forskning och utvecklingsarbete inomrättsväsendet, som har anknytning till centrala beslutsfattande organ ochunderställda myndigheter genom att forsknings- och utredningsuppgifter av deslag som berörts tidigare integreras i de beslutande myndigheternaskontinuerliga verksamhet. Inom en sådanorganisation bör finnas fast anställda experter, som kan medverka närmyndigheterna planlägger eller vill förändra den egna verksamheten. Härigenomkan de bidra med kriminologiskt kunnande och på olika sätt ge service åtbeslutsfattare och administratörer. Funktioner inom en sådan expertenhet börvara att följaforskningen, utvärdera och sprida forskningsresultat och medverka till attforskningen används i det praktiska arbetet, att utföra nödvändigautredningar, att utforma förslagoch planer för hur man skall empiriskt studera effekten av de beslut som fattassamt Kommittén ärmedveten om att en organisation av detta slag kan medföra vissa risker vad beträffar fördelningen av tillgängliga kriminologiskaforskningsresurser. Forskning av kritisk karaktär kan bli eftersatt,grundforskning och vetenskaplig metodutveckling kan komma att försummas ochprojekt av mera långsiktig karaktär kan åsidosättas till förmån förkortsiktiga, praktiska sådana. Dessa risker, som ej fårunderskattas, kan lämpligast motverkas genom förstärkning av universitets- ochhögskoleforskningen och. genom kontakt och samarbete mellan utomståendeforskare och innehavare av de föreslagna tjänsterna. Kommittén anserföljaktligen att de medel som ställs till förfogande för kriminologiskforskning skall kunna utnyttjas även av forskare vid universitet och högskolor. Mot bakgrund av det anfördaföreslår kommittén att en centralforsknings- och utvecklingsenhet knyts till det brottsförebyggande rådetskansli, atten forsknings- och utvecklingsenhet inrättas vid , attkriminalvårdsstyrelsens planerings- och utvecklingsenhet förstärks, att ettvetenskapligt rådgivande och samordnande expertorgan, benämnt vetenskapligreferensgrupp, inrättas inom den angivna basorganisationen för kriminologiskforskning samt att särskilda medel ställs tillförfogande för kriminologisk forskning. Kommitténs organisationsförslag samtanknytningen till det brottsförebyggande rådet belyses i nedanstående figur. -samråd och samordning; Denvetenskapliga referensgmppen bör ha vetenskapligt rådgivande och samordnande uppgifterför kriminologisk forskning inom rättsväsendet. Gruppen bör från vetenskapligsynpunkt bedöma användningen av de medel som står till förfogande förkriminologisk forskning. 1974:1 Bilaga 4 32 dåre bör den vetenskapligareferensgruppen biträda det brottsförebyggande rådet i frågor som rörsamordning, planering och prioritering av forsknings- och utredningsverksamhetrörande brottsligheten och samhällets åtgärder mot brott. Gruppen bör vararådgivande vetenskapligt organ för den centrala FoU-enheten samt FoU-enheternavid kriminal-värdsstyrelsen ochrikspolisstyrelsen och i samråd med dessa enheter koordineraforskningsinsatser inom rättsväsendet. Den vetenskapligareferensgruppen bör i samråd med det brottsförebyggande rådet medverka tillatt sammanföra forskare och anställda medskilda slag av praktisk erfarenhet, exempelvis beslutsfattare, administratöreroch behandlare, underlätta forskningssamarbete med bl. a. departementoch ämbetsverk utanför rättsväsendets område, exempelvis ,och , främja tvän/etenskapligtsamarbete mellan kriminologi och angränsande forskningsfält samt hålla kontaktmed nordisk och internationell kriminologisk forskning. För att deviktigaste disciplinerna av betydelse för det kriminologiska forskningsfältetskall bli företrädda i den vetenskapliga referensgruppen bör denna bestå avminst sju ledamöter samt personliga suppleanter för dessa. Ledamöter ochsuppleanter bör utses av Kungl. Maj:t. Kungl. Maj:t bör förordna ordförande ochvice ordförande bland ledamöterna. Ordföranden bör enligt kommitténsuppfattning ingå i brottsförebyggande rådets styrelse. I den vetenskapligareferensgruppen bör chefen för den centrala FoU-enheten ingå.Sekreterarfunktionerna bör kunna fullgöras av den centrala FoU-enhetenspersonal. Ersättning till ledamöterna bör utgå enligt kommittékungörelsen. Ett anslag förkriminologisk forskning bör ställas till förfogande för att täcka kostnader förkriminologiska forskningsprojekt. Från detta anslagbör bl. a. det brottsförebyggande rådets forskningsbeställningar finansieras.Anslaget bör även kunna utnyttjas som stöd-anslag för större forskningsprojektsom initieras och bedrivs av FoU-enheterna ochäven vara tillgängligt för utomstående anslagssökande exempelvis forskare viduniversitet och högskolor, enskilda forskare osv. Ett särskiltreservationsanslag på 1 milj. kr. bör ställas till förfogande föruppdragsforskning åt brottsförebyggande rådet och för kriminologiskaforskningsprojekt initierade av utomstående forskare. Med hänsyn till detbrottsförebyggande rådets uppgifter i fråga om kriminologisk och annanforskning bör det brottsförebyggande rådet besluta i ärenden rörande fördelningav dessa medel, sedan den vetenskapliga referensgmppen yttrat sig. Upprättande avforskarkontrakt och kontroll av att dessa följs bör handhas av den centralaforsknings- och utvecklingsenheten. Uppgifter av kameral natur föreslåshandlagda av det brottsförebyggande rådets kansli. Prop.1974:1 Bilaga 4 33 Utöver det centrala projektanslaget bör varje FoU-enhetdisponera över ett projektanslag för att bestrida omkostnader för forsknings-och utvecklingsarbete i egen regi exempelvis för fältarbete, databearbetning,publicering av undersökningar etc. samt även för att finansiera forskningsuppgifterav uppdragskaraktär. Behovet av sådana medel har för varje FoU-enhet beräknatsmot bakgrund av verksamhetens omfång och antalet föreslagna tjänster. Kommittén föreslår att sammanlagt . ställstill FoU-enheternas disposition som särskilda projektanslag. Den centrala forsknings- och utvecklingsenhetenföreslås svara för övergripande samordning och planering av forskningen samtför dokumentations- och informationsverksamhet. Den skall fungerasom en forskningsenhet inom det brottsförebyggande rådets kansli. Enhetensbehov av personella och ekonomiska resurser måste beräknas mot bakgrund av dessmångskiftande uppgifter. Enheten bör enligt kommittén ha fast anställdforskarutbildad personal för att utföra forskningsuppgifter speciellt medtanke på översiktliga frågor och frågor av allmän kriminalpolitisk betydelsesamt för att utföra forskningsplanering i samråd med forsknings- och utvecklingsenheternavid och . Andra viktiga funktioner,vilka också kräver fast anställd personal, är att insamla och sammanställauppgifter om avslutad och pågående svensk och internationell forskning, attunderlätta spridning av forskningsrapporter och att medverka till attforskningsresultat kommer till användning. Enheten bör ledas av en kvalificerad person medforskningserfarenhet och forskningsadrriinistrativ förmåga, som utses avKungl. Övrig personal bör utses av det brottsförebyggande rådet i samrådmed enhetens chef. Tre fasta tjänster för forskarutbildade assistenter börinrättas för enhetens forsknings- och utredningsverksamhet. Det kan inteförväntas att någon mer omfattande forskning skall kunna utföras av dessa. Detbör därför finnas möjligheter att till enheten knyta experter för tillfälligaforskmngs- och utredningsuppdrag. Kostnaderna härför bör bestridas med medel urenhetens egen post för projektkostnader och/eller ur det centrala anslaget förkriminologisk forskning. För dokumentations- och informationsuppgifter,forskarservice och liknande uppgifter i samband med forsknings- ochutredningsverksam- heten föreslår kommittén inrättandet av två tjänstersom forskningssekreterare. Behovet bör även bedömas mot bakgrund av attenheten föreslås handha sekreterarfunktionerna för den vetenskapliga referensgruppenvilket innebär beredning av inkomna forskningsansökningar och liknande. Enhetenbör ha tillgång till biträdespersonal. Med hänsyn till möjlig- 3 1974.1 saml. 1974:1 Bilaga 4 34 heten att samordna sådanapersonalfunktioner med brottförebyggande rådets kansli föreslås endast enbiträdestjänst. Enheten bör hamedel för att täcka kostnader i samband med egna undersökningar och föruppdragsforskning. Kostnader för enhetens löpande verksamhet, t. ex.administrationskostnader i samband med kontakt- och informationsverksamhet,kostnader för inköp av vetenskaplig referenslitteratur m. m. bör bestridasfrån det brottsförebyggande rådets expensanslag. Enligt kommitténsuppfattning är det av stor vikt att forsknings- och utredningsarbete byggs insom en naturlig del av verksamheten vid de centrala verken inomjustitiedepartementets område. Myndigheterna inom rättsväsendet bör därför hafast anställd personal samt tillräckliga medel för att kunna utförakartläggningar, uppföljningar och utvärderingar av den egna verksamheten samtav reformer och försöksverksamhet som genomförs inom det egnaverksamhetsområdet. Resurser bör även ställas till enheternas förfogande föratt anlita utomstående forskare för separata forskningsuppgifter. Behov finnssålunda av forskamtbildad personal för skilda expertfunktioner och forsknings-och utredningsuppgifter vid rikspolisstyrelsensamt inom domstols- och åklagarväsendet. Inrättande av en forsknings- ochutvecklingsenhet vid samt en förstärkning av den tidigareinrättade utvecklingsenheten vid bör enligt kommitténprioriteras. Enheten inomkriminalvårdsstyrelsen bör i likhet med de övriga enheterna benämnasforsknings- och utvecklingsenhet. Särskilda medel för forsknings- ochutvecklingsarbete ställdes till förfogande den 1januari 1971. Styrelsens utvecklingsenhet har f. n. tre fast anställdapersoner samt biträdeshjälp. Kommittén föreslår en förstärkning av enheten meden tjänst som forskarassistent. Därutöver bör ett projektanslag ställas tillenhetens förfogande. Liksom den centrala FoU-enheten bör också enheten kunnasöka medel ur anslaget för kriminologisk forskning för större projekt. Det är av storvikt att polisens verksamhetsområde blir föremål för vetenskapligaundersökningar. Polisforskning har förekommit endast i mycket begränsad omfattning i och kunskapen om förhållandena inomdetta verksamhetsfält och om olika åtgärders verkningssätt är ytterstbristfällig. En mycket angelägen forskningsuppgift är förhållandetpolisen-allmänheten. Utvärderingar av reformer och förändringar inom polisens verksamhetsområde är betydelsefullai kriminalpolitiska sammanhang och för planeringsarbete ochprioriteringar inom polisväsendet. En forsknings-och utvecklingsenhet bör inrättas vid med uppgift attbedriva systematiskt och praktiskt utvecklingsarbete, följa uppförsöksverksamhet och omsätta forskningsresultat i praktiken. Verksamheten börinriktas på att utveckla praktiska metoder för mätning av prestationer ochresultat inom polisens verksamhetsom- 1974:1 Bilaga 4 35 rade, initiera, planera ochdokumentera försöksverksamhet, registrera och sammanställa forskningsrapportersamt att sprida forskningsrön inom det egna verksamhetsfältet. Kriminalvårdsstyrelsensnuvarande utvecklingsenhet bör vara modell för enhet. Denbör sålunda ha tre fasta tjänster varav minst en tjänst med administrativinriktning. En biträdestjänst föreslås. Enheten bör även som tidigare anförtsdisponera över ett projektanslag för att bestrida projektkostnader och ettexpensanslag för andra kostnader i samband med det löpande arbetet. I likhetmed övriga enheter bör FoU-enhet kunna söka medel för meromfattande undersökningar ur det centrala projektanslaget. De storaorganisatoriska förändringar som domstols- och åklagarväsendet genomgår ochgenomförandet av rättshjälpsreformen är förhållanden som ger anvisningar ombehovet av forskningsinsatser även inom detta område av rättsväsendet. Det ärdärför angeläget att frågan om inrättande av FoU-enheter inom domstols- ochåklagarväsendet tas upp till behandling. Det bör ske när pågåendeutredningsarbete om ändrade utbildnings- och verksamhetsformer inom framförallt domstols- och åklagarväsendet är avslutat. Den totalautgiftssidan för rättsväsendet har enligt statsverkspropositionberäknats till . för /73. Därav disponeras 0,5milj. för kriminologisk forskning. Därtill kommer kostnaderna förkriminalvårdsstyrelsens utvecklingsenhet, vilka uppgår till omkring 0,3 milj.kr. För att täcka kostnaderna för genomförandet av kommitténs förslag krävsett tillskott på 2,7 milj. kr. Sammanlagt kommer nuvarande disponibla medeloch kostnaderna för kommitténs förslag att utgöra av de totalakostnaderna för rättsväsendets åtgärder mot brott. Kommittén rekommenderar ävenatt av kostnaderna för framtida kriminalpolitiska reformer avsättsför kartläggningar och vetenskapliga uppföljningar av dessa reformers olikaeffekter. Kommitténräknar med att den centrala enheten kan påbörja sin verksamhet vilket är i överensstämmelse med planernaför inrättande av det brottsförebyggande rådet. Även den vetenskapliga referensgmppen, rikspolisstyrelsensforsknings- och utvecklingsenhet samt förstärkningen avkriminalvårdsstyrelsens enhet bör komma till stånd . Huvuddragen ikommitténs förslag har i princip godtagits av de flesta remissinstanserna. Denkritik som framförts har i huvudsak gällt att" den kriminologiskabehandlingsforskningen i betänkandet fått en alltför dominerande plats iförhållande till andra delar av den kriminologis- 1974:1 Bilaga 4 36 Även de delar av förslaget som rör beslutanderätten över detföreslagna kriminologiska forskningsanslaget och den vetenskapliga referensgruppensställning har kritiserats. Kritninalvårdsstyrelsen tillstyrker denföreslagna organisationen med anknytningen till centrala beslutsfattandeorgan och underställda myndigheter. Väsentliga forsknings- ochutredningsuppgifter blir enligt förslaget på detta sätt integrerade ibeslutande myndigheters kontinuerliga verksamhet. En forskning som är inriktadpå att förse myndigheterna med beslutsunderlag är viktig men måstekompletteras med en mer långsiktigteoretisk gmndforskning. Enligt uppfattning harkommittén gjort en riktig avvägning mellan de båda intressena.Rikspolisstyrelsen framhåller att en nära kontakt mellan forskare och utövareav praktisk verksamhet inom det rättsvårdande området är nödvändig för att manskall uppnå ett så gott praktiskt resultat sommöjligt av den kriminologiska forskningen. Bästa möjlighetema till sådanakontakter skapas om personal för forsknings- och utredningsuppgifter knytsdirekt till vederbörande verk på det sätt kommittén har föreslagit. DONunderstryker att förslaget till organisation av den kriminologiska forskningenär ett värdefullt komplement till det brottsförebyggande rådets verksamhet. Mot bakgrund avegen erfarenhet tillstyrker kommitténs organisationsförslag. Styrelsen understryker dock vikten av attsektorn utanför de myndigheter som omfattas av förslaget stöds viaforskningsråd och andra finansieringskällor. delarkommitténs uppfattning att forskningen inom det kriminologiska området är klarteftersatt och anser det angeläget med ökade forskningsinsatser. Det föreslagnaforsknings- och utvecklingsarbetet bör emellertid inte begränsas till enbartbehandlingsforskning utan måste syfta tillatt täcka behoven av allsidig kriminologisk forskning inom hela detkriminalpolitiska området. Statskontoretstöder i huvudsak kommitténs förslag till organisation för den föreslagnaverksamheten. Verksamhetens inriktning och de förekommande arbetsuppgifternasfördelning inom organisationen är väl avvägd. Organisationens utformning bör skapagoda förutsättningar för en upprustning av forskningen inom det kriminologiskaområdet och säkerställa att forskningens resultat kommer beslutsfattarna tillgodo och i förekommande fall snabbt kan omsättas i praktiska åtgärder.Statskontoret tar dock inte ställning till storleken av de resurser som enligtförslaget totalt avses för den föreslagna forskningsorganisationen, ej hellertill avvägningen av dessa resurser i förhållande till de resurser som genomandra anslag ställs till förfogande för insatser inom det kriminologiskaforskningsområdet. () ansluter sig till bedömningen attde beslutsfattande organens underlag för planering och förändring avverksamheten inom rättsväsendet behöver 1974:1 Bilaga 4 37 Enligt verket är bl.a. kunskapen om effekterna av vidtagna åtgärder mycket begränsad. ansluter sig helt tillkommitténs förslag att väsentligt ökade anslag ställs till förfogandeför kriminologisk forskning. Rådet anser att det är en fömtsättning för attrådet skall kunna fullgöra sina svåra och vittomfattande uppgifter på detbrottsförebyggande området att rådet erhåller betydande forskningsresurser. delar uppfattningen att forskningen inom det kriminalpolitiska området har som enväsentlig uppgift att tillhandahålla beslutsfattarna informationer ochkunskaper som kan utgöra underlag för deras beslut. Landstingsförbundettillstyrker den föreslagna organisationen av den kriminologiskautrednings- och forskningsverksamheten eftersom den synes utgöra ettvärdefullt komplement till det brottsförebygganderådet och i all synnerhet som kommitténs förslag ej enbart begränsastill forskning inom anstalts- och frivården utan spänner över hela det kriminalpolitiska området.Socialutredningen har intet att erinra mot i betänkandet framlagdaförslag. LO delar denuppfattning som kommittén ger uttryck för beträffande behovet av kriminologisk forskning. Den föreslagna forskningsorganisationenfår enligt LO:s mening emellertid inte utgöra hinder för en utbyggnad och förstärkning av universitets- ochhögskoleforskningen inom det kriminalpolitiska fältet. Samma uppfattning harTCO som tillstyrker utredningens förslag men starkt understrykernödvändigheten av att tillräckliga resurserställs till verksamhetens förfogande. Den kriminologiska grundforskningen bör visserligen somhittills bedrivas vid universiteten. Praktikernas behov av någorlundasnabba och praktiska forskningsinsatsermotiverar dock en utbyggd inomverksforskning så som den är avsedd att fungeravid kriminalvårds- och rikspolisstyrelserna. anser det angelägetatt statsmakterna anvisar kraftigt förstärkta resurser för forskningpå kriminologins område. Det är vidare uppenbart att resurserna måste samordnasi effektivare former och att forskningsuppgifterna måste prioriteras meraplanmässigt än vad som varit fallet. Kommitténs förslag tillorganisation för kriminologisk forskning och utvecklingsarbete inomrättsväsendet synes vara ett steg i en sådan riktning. Även SAF tillstyrker iprincip organisationsförslaget. FöreningenSveriges tingsrättsdomare som inte har något att erinra mot kommitténs förslaganför vidare att för domarna, som utan avseende vid den starka och mången gångosakkunniga kritiken mot påföljdssystemet endast har att tillämpa de gällandereglerna om straff och andra påföljder, skulle det vara ett starkt stöd iverksamheten, om det fanns bättre kunskap om ändamålsenligheten av de olikaåtgärderna inom kriminalvårdens ram.Föreningen har visserligen ingen överdriven förhoppning om någralättvunna och helt klargörande resultat av den 1974:1 Bilaga 4 38 kriminologiska forskningen menanser frågan vara av så stor samhällelig betydelse att allvarliga försök måstegöras att få någon vägledning. Föreningen tillstyrker inrättandet av föreslagna forsknings- ochutredningsenheter och understryker att FoU-enheterna vid kriminalvårdsstyrelsenoch måste ges sådana resurser att de tillfredsställande kanfylla sina funktioner. Föreningen styresmän ochassistenter m. fl. vid kriminalvårdsanstalterna (SAK) anser att eftersläpningennär det gäller den praktiska tillämpningen av forskningen är den mestbesvärande frågan för kriminalvårdstjänstemannen på fältet. hävdar att den kriminologiska forskningen i vårt landalltför länge har varit utan fast organisation och i relation till andraforskningsområden endast haft tillgång till spridda och otillräckliga resurseroch välkomnar därför den ändring till det bättre som det nu framlagda förslagetkan leda till och finner allt skäl att tillstyrka detsamma. Socialstyrelseninstämmer oreserverat i de grundläggande bedömningarna, att den kriminologiskaforskningen i stort är klart eftersatt, att den behöver förstärkas ochsamordnas, ges en effektiv dokumentationsservice och närmare anknytas tillcentrala beslutsfattande organ. I betänkandets förslagsdel diskuteras dock intenågon förstärkning av universitetens och högskolornas personalresurser.Socialstyrelsen finner detta vara oroande med tanke på attuniversitetsforskningen även i fråga omanslagstilldelning riskerar att överskuggas av de centrala myndigheternasFoU-enheter. Styrelsen tillstyrker dock varmt principen om myndighetsanknutnaforsknings- och utvecklingsenheter. Resurserna inom de i betänkandet föreslagnatre FoU-enheterna är dock inte så dimensioneradeatt någon vetenskapligt mer kvalificerad egen forskningsverksamhetkommer att kunna bedrivas. anför vidare att termen kriminologikommit att få en oskarp kontur och saknar en diskussion av den teoretiska ochetiska gmndvalen för det kriminologiskaämnesområdet. Vidare saknas i betänkandet en diskussion angåendekriminologins samröre med sina grannområden inom socialstyrelsensansvarsområde, t. ex. den sociala barna- och ungdomsvården, den allmännasocialvården, vården av alkoholister, narkomaner och övriga giftmissbrukare,den psykiatriska och övriga sjukvården samt den rätts- och socialpsykiatriska verksamheten. En kriminologisk eller kriminalpolitiskforskning, som inte följer spåren bakåt in i det civila livets sociala problematikoch vårdverksamhet, riskerar att hamna i en ofmktbar och missgynnad isolering.Ett forsknings- och utvecklingssamarbete mellan de rättsvårdande myndigheterna främst och kunde därför te sig välmotiverat. anser att enförstärkning av forskningen inom depar- 1974:1 Bilaga 4 39 tement och verk är angelägen.Samtidigt måste man, som kommittén påpekar, beakta att utredningsförslagetmedför uppenbara risker vad gäller såväl inriktning av som kvalitet påforskningen. Hovrätten anser att dessa risker ej tillfredsställande kanmotverkas på det av kommittén föreslagna sättet. Med hänsyn till kommitténsvidare syftning hade det dock varit i hög grad befogat för kommitténsställningstagande, att den kriminologiskaforskningen i övrigt beaktats i lika hög grad som kriminalvården. Ettdylikt beaktande skulle i än högre grad ha understmkit betydelsen avkriminologisk grundforskning och bidragit till att motverka att i förslaget en skarp skiljelinje dragits mellanuniversitetsforskning å ena samt forskning i departement eller inomcentrala verk å andra sidan en uppdelning som kan vara organisatorisktförsvarbar men som teoretiskt knappast är hållbar. Att möjligheterna förkriminologisk forskningsverksamhet inom universiteten f. n. är mycket begränsade ger anledning att överväga en väsentligresursförstärkning härvidlag. tillstyrker i princip kommitténs förslag.Förbundet vill dock understryka det angelägna i att den föreslagna FoU-verksamheten kompletteras med i förhållande till myndigheternafristående forskning samt långsiktig och teoretisk forskning. Det kan eljestbefaras att den kriminologiska forskningen allt för mycket knyts till den rentpraktiska och kortsiktiga brottsförebyggande verksamheten. Föreningen och skyddsassistenter ansluter sig till förslaget i stortoch betonar att nu föreliggande förslag efter genomförande bör befrämja utvecklingeninom den kriminologiska forskningen ochsåledes kunna hälsas med en viss behärskad optimism. Behovet avförstärkning av universitets- och högskoleforskningen bör dock särskilt beaktas. Därigenom undviks att denvetenskapliga metodutvecklingen och grundforskningen blir eftersatt. Demedel som ställs till förfogande bör i relativt stor utsträckning kunnautnyttjas av forskare vid universitet ochhögskolor. Föreningen finner det angeläget att medlen för s. k. frikriminologisk forskning utökas.