prop · FX03146 · 1974-12-31 00:00:00 — Betydelsefulla undantag i detta avseendeföreslås dock i viss överensstämmelse med gällande rätt såvitt avserfastighetsägaren och hans rättsinnehavare samt innehavare av inmutat ellerutmålslagt område och den som innehar koncession avseende annat mineralisktämne på det område som omfattas av rättigheten. Dessa får sålunda utankoncession bedriva undersökningsarbete så länge annan än undersökaren inte fåttkoncession för mineralet i fråga. Fastighetsägaren och hans rättsinnehavarefår dessutom under motsvarande förhållanden tillgodogöra sig på hans markförekommande fyndigheter av stenkol, lera och alunskiffer. Beträffande koncessionsinnehåll och villkor som kan förenas med koncession innebär utredningsförslagetatt den nya lagen endast innehåller grandläggande bestämmelser. En grandtankei förslaget är att den uppdelning i undersökningskoncession ocbbearbetningskoncession som redan föreligger beträffande vissa mineraliska ämnenkonsekvent genomförs så att koncession alltid skall ges i endera av dessaformer. Hinder bör enligt utredningen inte föreligga mot att meddelabearbetningskoncession direkt utan föregående undersökningskoncession.Utredning- enmenar att det är önskvärt att i lagen uttiryckligen anges att undersökningskoncessionkan förenas med rätt för innehavare att under vissa föratsättningar erhållaäven bearbetningskoncession och att de huvudsakliga villkoren härför i sådanafall skall anges i samband med undersökningskoncessionen. Med hänsyn till attundersöknings- och bearbetningskoncession föreslås kunna samrriankopplas ochen prövning av sökandens lämplighet att exploatera fyndighet därför kan bliaktuell redan vid ansökningen om undersökningskoncession, bör prövningen avbåda slagen av koncessioner omhänderhas av samma myndighet. Utrednmgenföreslår att prövningen skall ankomma på Kungl. Som en nyhet föreslårutredningen att förberedande undersökningar på annans mark skall kunna utförasoberoende av ägarens samtycke Tillstånd till detta skall kunna lämnas efter ettenkelt förfarande. Enallmän fömtsättning för bearbetningskoncession bör enligt utredningen vara attexploaterbar fyndighet bedöms förekomma inom ansökningsområdet. Utredningenföreslår att koncession alltid skall meddelas . Mot bakgrund av attantalet koncessionsärenden väntas bli lågt finns det enligt utredningen inteanledning att i lagen föreskriva maximitid eller maximiareal för koncession.Utredningen anger dock vissa riktlinjer i dessa avseenden. Undersökningskoncessionbör normalt inte ges än . Undersökningsområdets storlekbör bestämmas med hänsyn till vad som bäst tillgodoser det allmänna intressetatt få till stånd en rationell prospekteringsverksamhet. Bearbetningskoncessionbör i regel inte ges än . Koncessionsområdet bör inte varastörre än som är motiverat av fyndighetens sträckning och behovet av mark fördriftsanläggningar. Beträffande bearbetningskoncession anges som riktpunkt atten sådan inte utan starka skäl bör omfatta större område än . Föratt undersökningsarbete och exploatering skall bedrivas på ett rationellt ochfrån samhällets synpunkt lämpligt sätt föreslås att koncession skall kunnaförbindas med föreskrifter som är påkallade från allmän synpunkt. kan t. ex. avse företagets ledning, sättet för arbetenasutförande, rapportering rörande verksamheten eller användningen av utvunnaprodukter. Även andra föreskrifter till skydd för allmänna intressen eller enskildrätt skall kunna förekomma. Vidare föreslås att skyldighet skall kunnaföreskrivas för koncessionshavare att fullgöra vissa minimiprestationer i frågaom undersökning eller bearbetning. Koncession skall även kunna förenas medföreskrifter om statligt deltagande i verksamheten, royalty, arealavgift tillstaten och liknande villkor. Förslaget överensstämmer i dessa avseenden medmotsvarande regler i kontinentalsockellagen. Vidkoncessionsgivning skall enligt förslaget ske en prövning där motstående intressensom bebyggelse, kommunikationer, naturvård och Prövningen avses bli relativt summarisk. Den kan föranleda exempelvisatt koncession inte meddelas för oljeutvinning invid en större vattentäkt elleri ett naturvårdsområde som anses böra skyddas mot industriföretag. Som nämntsskall till skydd för motstående intressen koncession kunna förenas medföreskrifter. Prövningen av företagets inverkan på motstående intressen kanföranleda att bearbetning ovan jord inte får ske inom viss trakt, att områdeför dagbrott efter brytningens avslutande skall återställas i ett frånnaturvårdssynpunkt godtagbart skick eller att borrtorn av hänsyn tilllufttrafik inte får överskrida viss höjd eller förläggas närmare flygplats änangivet minimiavstånd. Sådana föreskrifter innebär emellertid endastminimi-bestämmdser eftersom annan offentligrättslig lagstiftning som byggnadslagen(1947: 385), naturvårdslagen (1964: 822) och miljöskyddslagen (1969: 387)skall tillämpas även på koncessionsområde. Krävs tillståndsprövning ellerdispens enligt sådan lagstiftning bör enligt utredningen erinran härom intas ikoncessionsbestämmelserna. I extrema fall skulle genomförandet av enkoncessionerad verksamhet t. o. m. kunna förbjudas exempelvis enligtmiljöskyddslagen. Omuppställda villkor inte uppfyllts skall koncession kunna återkallas.Utredningen föreslår vidare såsom redan nu gäller i fråga om vissamineraliska ämnen att koncession skall kunna återkallas oberoende avförsummelse från koncessionshavaren om synnerliga skäl härtUl föreligger.Utredningen anser att hinder inte bör möta att bland koncessionsföreskrifternainta förbehåll om rätt till ersättning för koncessionshavaren om koncessionåterkallas utan försummelse från hans sida. Ledamoten anför i enreservation att han anser att en lagfäst ersättningsrätt i angivna situation ärerforderlig. 4,2,2,3Anvisande av mark m. m. Eventuellamotsättningar mellan en koncessionerad verksamhet samt andra allmänna ochenskilda intressen konkretiseras när koncessionshavaren skall ta i anspråkmark för arbete inom koncessionsområdet. Enligt nuvarande reglerbestäms denna mark inte till läge och gränser vid koncessionsgivningen. Istället sker detta vid en särskild bergmästarförrättning, därkoncessionsinnehavaren i praktiken själv får bestämma vilket område som skalltas i anspråk. Vid sådan förrättning kan i vissa fall även anvisas markutanför området för upplag, byggnad, väg m. m. Den anvisade marken skall iallmänhet lösas. En spärr mot att onödigt stora områden tas i anspråk utgör iförsta hand regeln att ersättning för marken m. m. skall utgå förhöjning. Utredningenföreslår att den nuvarande ordningen i huvudsak bibehålls. Enligt utredningenkan skäl visserligen anföras för att även markanvisning inom ettkoncessionsområde bör ske efter en allsidig prövningmed beaktande av samtliga intressen. Detta skulle dock, menar man, i praktikeninnebära en onödig dubblering av koncessionsprövningen eftersom denna enligtutredningens förslag även skall innefatta en summarisk prövning med hänsyntill motstående intressen och koncessionen till följd härav kan förbindas medvillkor t. ex. om att viss del av koncessionsområdet inte får anvisas förarbete . Den summariska prövningen minskar risken för uppkomsten avproblem i samband med motstående intressen. Ytterligare garantier mot obehörigaingrepp i sådana intressen i samband med markanvisning finns i att mark inteutan tillstånd får anvisas inom vissa angivna fredade områden. Vidare föreslåsatt förrättningsmannen får möjlighet att anvisa ett mindre område änkoncessionshavaren föreslagit om det är uppenbart att viss mark inte behövsför bearbetningen eller därmed sammanhängande verksamhet. Utredningsförslagetinnebär ingen ändring i fråga om förhöjd ersättning för mark m. m. Enligtförslaget skall markanvisning kunna begränsas till att avse högst ,varvid lösningsskyldighet för marken inte skall föreligga. Reglernaom fredade områden innebär att vissa som särskilt skyddsvärda avsedda områdeninte alls eller endast efter särskilt medgivande får användas för undersökningeller bearbetning. Fredade områden får som nämnts inte utan tillstånd anvisasför arbete . Ett behov av sådana regler finns eftersom det vidkoncessionsgivningen av praktiska skäl är omöjligt att överblicka alla deintressekonflikter beträffande markanvändningen som kan uppkomma då denkoncessione-rade verksamheten skall utövas. Blir det aktuellt att för dennas skullgöra intrång på fredat område och sakägaren inte ger sitt medgivande, kommer enprövning till stånd med en avvägning mellan de olika intressena. Bestämmdsemaom fredade områden har utformats i nära anknytning till reglerna ominmutningshinder i utredningens förslag till ny gruvlag. som skyddas ärbl. a. område som avsatts till nationalpark, kyrkogård, områden inom vissaavstånd från trafikled, flygplats, bostadsbebyggelse och område som ingår ifastställd stadsplan eller byggnadsplan. Liksom i förslaget till ny gravlagföreslår. utredningen en reservregel av innehåll att Kungl. Maj:t fårbefogenhet att förordna om fredande av område även i andra fall om det kanantas att undersökning eller bearbetning inom området skulle komma att hindraeller avsevärt försvåra förekommande eller planerad användning av marken som ären väsentlig betydelse från allmän synpunkt. Utredningenär beträffande behovet av reservregel inte enlig. Ledamoten anmärker ien särskild reservation att han inte biträder förslaget i denna del eftersom ensådan regel enligt hans uppfattning skulle öppna möjlighet att på administrativväg sätta lagen ur spel på betydande områden. Såsomfredningsbestämmdserna utformats i utredningens förslag finns inget hinder ioch för sig att låta sådana områden ingå i koncessionen. Som anlednmg härtillanges att det torde vara svårt att vid koncessionsgivningen överblickaförekomsten av fredade områden och att omständigheterna kan vara sådana attdispens bör medges. Utredningen föreslår somen nyhet att även omständigheter som inträffar förundersökningskoncession t. ex. uppförande av bostadsbyggnad ellerfastställande av byggnadsplan skall föranleda att området i fråga blirfredat. Anläggning som annan än koncessionshavaren uppför inomkoncessionsområdet under gällande bearbetningskoncession blir däremot i likhetmed vad som gäller inte skyddad av fredningsbestämmdserna i förslaget. 4.2.2,4Avgifter till jordägare m. m. Utredningenförordar i sitt förslag till ny gruvlag att den avgäld, som jordägare nu ärberättigad till vid bearbetning av de mineralfyndigheter som omfattas av lagen,behålls. Utredningen anger härvid att några rättsliga hinder för att avskaffajordägaravgälden inte lär finnas men att skäl ändock kan anföras för att dennaskall kvarstå. Utredningen pekar bl. a. på att jordägaren i kraft av sinäganderätt har vissa möjligheter att, låt vara i annan form än gravdrift,utnyttja den substans vari mineralen ingår, att en positiv inställnmg tillmalmbrytning och gruvdrift hos jordägarna är av värde för gravnäringen och attprincipen om jordägarnas rätt till andel, senare avgäld, upprätthållits sedanlång tid. Utredningenanser att motsvarande synpunkter i stort sett kan anläggas också på den avgifteller avgäld som utgår vid brytning av stenkol, lera, alunskiffer och uran.Vidare anförs att motivet för ett bibehållande av avgifter i fråga om dessafyndigheter förstärks av det förhållandet att den brytning som eventuellt kan bliaktuell i stor utsträckning torde komma att ske i dagbrott. Utredningenförordar därför att jord-ägaravgiften i princip behålls i fråga om dessamineraliska ämnen. När det gäller olja, gasoch salt anser utredningen däremot att bärande skäl inte finns att behållaavgiften. I denna del anförs att sambandet mellan de befogenheter som ärtypiska för jordäganderätten och ifrågavarande, normalt synnerligen djuptliggande fyndigheter uppenbarligen är mycket uttunnat. Vidare framhålls attden avgift en enskild jordägare kan påräkna är obetydlig, att någon utvinningav detta slag som föranlett jordägaravgift inte förekommit i landetoch att inte i någon av de västeuropeiska länder, där utvinning av sådanaprodukter är aktuell, jordägare har rätt till avgift på utvunna produkter. Utredningenföreslår att de bestämmelser som finns i stenkolslagen och uranlagen omfyndanmälan och ersättning för upptäckare inte får någon motsvarighet iminerallagen. Utredningenförordar att den nya lagen i princip görs tillämplig också på koncessioner somexisterar vid lagens ikraftträdande. Motsvarande föreslås beträffandepriviligier och utmål som existerar med avseende på stenkol och lera. Tilltiden mte begränsade rättigheter skall enligt förslaget anses beviljade vidlagens ikraftträdande för av , varefter innehavaren under vissaförutsättningar ges möjlighet att på skäliga villkor erhålla fortsattkoncession. Föreskrifteri äldre lag om vad rättsuinehavare har att iaktta under rättighetensgiltighetstid t. ex. i fråga om undersökningsarbete, avgift till jordägarenoch arbetsskyldighet liksom föreskrifter om förutsättning för ianspråktagandeav mark, lösen och annan ersättning, tillsyn, ansvar etc. avses i princip bliersatta av motsvarande bestämmelser i nya lagen eller, om sådana saknas,upphöra att gälla. I vissa särskilt angivna undantagsfall föreslås äldre lagalltjämt gälla. Beträffandeövergångsreglerna i fråga om jordägaravgift vid bearbetning av olje-, gas-eller saltfyndighet föreligger en reservation av ledamöterna ochSvsarting. Reservanterna anser att jordägaravgift bör utgå om bearbetning skerpå grand av koncession som beviljas på grund av en med äldreundersökningskoncession förenad rätt till bearbetningskoncession. Betänkandethar i stort sett fått ett positivt mottagande vid remissbehandlingen. Deframlagda förslagen tillstyrks sålunda i huvudsak, eller lämnas utan väsentiigaerinruigar, av bl. a. kommerskollegium, hovrätten över och ,länsstyrelsena i och län. , , och . Svenskaadvokatsamfundet och OPAB anser att förlagen är väl ägnade att läggas tillgrand för lagstiftning. En positiv inställning tUl huvuddragen i utredningensförslag redovisar även SGU och AB Atomenergi. IVAkonstaterar att utredningen på ett tillfredsställande sätt funnit lämpligalösningar och avvägningar på de frågor som behandlas i det framlagdabetänkandet. En liknande uppfattnmg framför . anser rent allmänt att förslägen har stora förtjänster. Naturvårdsverketbetecknar det föreslagna systemet som ändamålsenligt eftersom det bl. a. synesinnebära förbättrade möjligheter för motstående intressen att påverka villkorenvid koncessionsgivning. Utredningensförslag i fråga om samordningen av lagstiftningen rörande koncessionspliktigamineral tillstyrks eller lämnas utan erinran av flertalet remissinstanser. OPAButtalar i detta sammanhang att bolaget delar de synpunkter som utredningenredovisat i sitt förslag för att låta de mineralfyndigheter, som omfattasav uranlagen och stenkolslagen, sammanföras i en ny lag samt att låtakontinentalsockellagen bibehållas i princip oförändrad. Fördelarnamed samordningen är enligt att man vinner i enhetiighet ochöverskådlighet. Eftersom dessa fördelar är avsevärda synes man enligt bolagetsmening kunna godtaga att tillämpligheten av de skilda bestämmelserna i någonmån kommer att variera efter arten av . ser med tillfredsställelse att betydande förenklingar harkunnat uppnås genom den föreslagna samordningen av reglema beträffandekoncessionspliktiga . Denenda remissinstans som uttalat någon tveksamhet i denna fråga är JK. Dennatveksamhet gäller dock inte det ändamålsenliga i den föreslagna samordningen ioch för sig utan behovet av en särskild lag om vissa mineralfyndigheter vidsidan av gravlagen. JKhänvisar till att gravrättens syfte anses vara att befordra ett ändamålsenligtutnyttjande av naturtillgångarna och att man därvidlag kan särskilja strävandenatt åstadkomma lämpliga brakningsenheter, att utvälja lämpliga brakare och attsäkerställa lämpliga braknings-metoder. Visserligen bygger de av utredningenföreslagna lagarna på olika gruvrättsliga system, gruvlagen påinmutningssystemet och lagen om vissa mineralfyndigheter påkoncessionssystemet. Utredningen framhåller emellertid själv att den praktiskabetydelsen av de olika systemen för gruvrättens utformning inte får överdrivas.Mot denna bakgmnd av det anförda hade det enhgt JK:s mening varit av intresseom utredningen utförligare än som skett redovisat de hinder som befunnits föreliggamot att samla hela vårt gruvrättsliga regelsystem i en lag. Utredningensöverväganden och ställningstagande angående behovet av någon legal deklarationav liknande innehåll som i 2 § lagen om kontinentalsockeln, dvs. att rättentill naturtillgångarna på sockeln tillkommer staten, har inte berörts i någotannat remissyttrande än det som angivits av hovrätten över och Blekinge.Hovrätten biträder utredningens ståndpunkt att någon principiell deklarationinte bör göras i minerallagen om vem mineralfyndighetema tillhör. En sådanförklaring skulle enUgt hovrätten inte fylla något praktiskt behov och skullebeträffande vissa slag av vara muidre lämplig. villdock i sammanhanget påpeka att om "äganderätten" till bestämsav de faktiska reglerna om rådigheten över dem, så innebär minerallagen enförskjutning beträffande "äganderätten" till sådana där detstatliga intresset nu är tämligen svagt, t.ex. stenkol och uran, frånjordägaren till staten genom att staten ges rätt att få del av vinsten vidbrytning. Utredningensförslag beträffande vdka mineraliska ämnen som skall göras koncessionspliktigaoch därmed omfattas av den nya lagen godtas av många remissinstanser men mötsockså av viss kritik. Blandde remissinstanser som tillstyrker eller inte framför några erinringar motförslaget att den nya lagen i avvaktan på en i ett vidare sammanhangaktualiserad och behandlad fråga om behov av en mer allmän utvidgning avkoncessionsplikten skall omfatta i huvudsak samma mineraliska ämnen somenligt stenkols- och uranlagen, dvs. olja, gas eller salt, alunskiffer förutvinning av olja eller gas, stenkol och sådana eldfasta eller klinkrande lerorsom förekommer i sammanhang med stenkolsfyndigheter samt uran och torium,märks bl. a. , statens planverk, SGU,lantmäteristyrelsen, domänverket, länsstyrelserna i och Skaraborgslän, LO, TCO och . Enviss tveksamhet beträffande det fortsatta behovet av koncessionsplikt i frågaom stenkol redovisar kommerskollegium, som dock ansluter sig till utredningensförslag. Hovrättenöver och finner att den tekniska och industriella utvecklingenlett till att den gällande koncessionslagstiftningen till viss del omfattarmineraliska ämnen som inte längre har samma betydelse för industrin ochsamhällsekonomin som . På gmnd härav anser hovrätten att en översyn iförsta hand bör ta sikte på om något eller några kan avföras ur dennalagstiftning. Hovrätten menar därvid att bestämmelserna om olje- ochgasfyndigheter bör kunna ges sådan omfattning att de täcker även det fallet attoljan eller gasen utvinns ur alunskiffer och föreslår att den särskildaregleringen beträffande alunskiffer slopas. Hovrätten avstyrker vidare att enny koncessionslagstiftning skall omfatta stenkol och leror men anser att stenkolslagenfortfarande bör gälla för rättighet att utvinna stenkol som uppkommit föreminerallagens ikraftträdande. Hovrätten avstyrker slutligen också att saltskall ingå bland de koncessionspliktiga mineralen med hänvisning till att videventuell utvinning salt kan behandlas enligt de regler som gäller biproduktersom uppkommer vid bearbetning av olja och gas. Ifråga om den föreslagna regleringen av leror skiljer sig meningarna på flerahåll. betecknar den av utredningen föreslagnautvidgningen av koncessionsplikten till eldfasta och klinkrande leror sombetydelsefull. Ett uttalande av samma innebörd gör somhärvid konstaterar att en betydelsefull industri med tillverkning på basis avsådana leror vuxit upp inom hägnet för gällande lagstiftning. Genom den föreslagnautvidgningen sker en anpassning till utvecklingen och föratsättningar skapasför att trygga en inhemsk råvaraförsörjning till denna industri. Gruvföreningenframhåller också att det eldfasta material som tillverkas är av stor betydelseför landets jäm- och stålindustri. Förslaget i denna del tillstyrkes även avSkånes handelskammare. LRFanser att utredningen inte lämnat någon motivering för förslaget om ensjälvständig koncessionsrätt till klinkrande leror. Dessa leror är intesärskilt sällsynta. har en koncessionsinnehavare endast kunnattillgodogöra sig klinkrande lera när den förekommit i samband med enstenkolsflöts och denna varit brytvärd. Denna ordning har inneburit enväsentlig begränsning av rättigheterna till sådana leror. Utredningens förslagmåste därför betraktas som en klar utvidgning av möjligheterna att fåkoncession på leror som används vid tillverkning av byggnadsmaterial. Leror avsådant slag torde finnas bl. a. inom stora områden från ned motLandskrona. Förbundet ifrågasätter om det kan finnas behov av en rättsligreglering rörande de klinkrande lerorna. I varje fall synes utredningen ej havisat att så är fallet. Innan frågan ytterligare belysts, bl. a. genom enutförlig redogörelse över hur stora områden som kan drabbas av det nyaförslaget, anser förbundet att förslaget i denna del ej bör genomföras. kan bedöma torde risk föreligga att den föreslagna utvidgningenutlöser sådan konkurrens exempelvis i att stora områden blir koncessions-belagdautan att något reellt behov därav föreligger. förbund av LRF avstyrker förslaget om en självständig koncessionsrätttill såväl klinkrande som eldfasta leror. Förbundet anför därvid att betydandekeramiska industrier har byggts upp utan stöd av någon "gruvrätt"till leror. Införs en sådan rätt till leror synes steget inte vara långt tillatt medge motsvarande rätt även till sten-och grastäkt. Förbundet befararvidare att den föreslagna koncessionsrätten till leroma kan komma att medföraen betydande exploatering av den skånska jorden. Markägare tvingas i så fallavstå från sin egendom utan möjlighet att skaffa fullvärdiga ersättningsobjekt.Bördig jord förvandlas till ofruktbara asfaltöknar. Det finns sålunda allanledning befara att marken efter brytning av leran i ringa utsträckning kananvändas som åkerjord. Oersättiiga naturtillgångar kommer att spolieras.Enligt förbundets mening bör den föreslagna lagstiftningen beträffande lerornaendast genomföras om ytterst tungt vägande skäl kan åberopas härför. Någrasådana skäl har utredningen emellertid enligt förbundets mening inte kunnatredovisa. Sverigesadvokatsamfund delar utredningens uppfattning att den betydelsefulla industrisom baserats på de i samband med stenkolsfyndigheter förekommande eldfastalerorna inte bör undandras det stöd som en koncessionslagstiftning innebär.Samfundet anser emellertid inte att det är helt klarlagt i vilken utsträckningden föreslagna nya lagbestämmelsen om lerorna innebär en utvidgning avkoncessionssystemets räckvidd. Att den innebär en viss utvidgning och därmed,i vart fall för ett antal fastighetsägare, ett betydelsefullt ingrepp i derasfria förfoganderätt över sin mark är dock uppenbart. Eftersomen utvidgning av nuvarande koncessionslagstiftning inte bör genomföras utanstarka skäl, ifrågasätter samfundet om inte hithörande fråga i likhet medden av utredningen diskuterade men tills vidare avvisade tanken på att föra inkaolinleror under koncessionssystemet bör anstå och prövas i ett vidaresammanhang. Förslagom att den nya lagen även skall omfatta fyndigheter av kaolinleror framförbergmästarna i västra, östra och södra distrikten, , IVA ochSveriges industriförbund. Detre bergmästarna anger att kaolin är av "livsviktig" betydelse förframställning av eldfast tegel samt även har ett förekomstsätt som motiveraratt den införs under den föreslagna lagen om vissa mineralfyndigheter. ställningstagande i fråga om kaolinlerorna talar enligt IVA intebara dessa lerors sällsynthet och speciella förekomstsätt utan även detförhållandet att leror av kaolintyp är synnerligen lätta att avgränsa frånandra lertyper samt att handeln med kaolinleror avsevärtförsvårats genom den över hela världen påtagliga bristen på sådana leror.