prop · FX0320 · 1974-12-31 00:00:00 — Den allmänna regleringen av kriminalvårdsstyrelsensbeslutsfunktioner bör tas in i förevarande paragraf, medan regler om delegeringoch Ghderställning lämpligen bör fä sin plats i 60 och 61 §§. 1 saklig överensstämmelse med motsvarande bestämmelse ibehand- lingslagen anges i förevarande paragraf attkriminalvårdsstyrelsen meddelar beslut enligt denna lag i annat fall än somavses i 5456 §§. Undantagen gäller sålunda de frågor som skall avgöras avövervakningsnämnd, kriminalvårdsnämnd, ungdomsfängelsenämnd eller interneringsnämnd. Vidare föreskrivs i paragrafen, i överensstämmelse mednuvarande ordning, att beslut länder tillefterrättelse om inte annorlunda förordnas. Förevarande paragraf, som motsvarar 57 §promemorieförslaget, anger att talan mot beslut isärskilt fall enligt denna lag föres hos kammarrrätt genom besvär och att talanmot annat styrelsens beslut enligt lagen föres hos Kungl. Maj:t genom besvär.Paragrafen överensstämmer i sak med 78 § första stycket behandlingslagen. Paragrafen, som motsvarar 58 § promemorieförslaget,innehåller bestämmelser om delegation av beslutsfunktioner till tjänstemaninom kriminalvården. Gällande bestämmelser i ämnet finns i 80 § behandlingslagen. De i promemorian föreslagna bestämmelserna, som i saköverensstämmer med motsvarande bestämmelser i behandlingslagen, innebär attKungl. Maj:t kan till tjänsteman inom kriminalvården delegera delsövervakningsnämnds befogenheter i ärenden om frigivningspermission och sådanvistelse utom anstalt som avses i 34 § departementsförslaget (ie/.ykriminalvårdsstyrelsens befogenheter enligt lagen med undantag för frågor ominräkning i verkställighetstiden av tid för vistelse utom anstalt vidpermission m. m. På sätt jag anfört vid 20 § bör delegering inte heller kunnaske av styrelsens befogenhet att besluta om sädan enrumsplacering som avses isistnämnda paragrafs andra stycke. 1 övrigt ansluter jag mig tillpromemorieförslaget. Jag har i den allmänna motiveringen behandlat frågan omdelegering från till regionchef eller chef förriksanstait av ärenden om anstaltsplacering. Som jag där har anfört bör sådandelegering normalt ske. Undantag bör dock göras för vissa fall. Ett sådant fallär att berörda chefer är oeniga i placeringsfrågan. Det bör då ankomma påkriminalvårdsstyrelsen att fatta beslut i ärendet. Detsamma bör normalt gällavid förflyttning av intagen från en riksanstalt till en annan riksanstalt dockmed möjlighet för att delegera beslutsfunktionen ihithörande fall. Avsteg från huvudregeln bör även kunna förekomma i fall dä detgäller att undvika en tillfällig överbeläggning inom viss region eller pä vissanstalt. Vidare bör undantag gälla i fråga om ärenden om placering i öppenanstalt av sådana lagöverträdare som dömts till fängelse i lägst ellertill internering med en minsta tid av tvä år eller mer. 1 enlighet med vad somnumera gäller 1972:67 och SFS 1972:259) bör det även i fortsättningennormah ankomma på att besluta i sådana ärenden, liksomf. ö. i ärenden om korttidspermission för dessa längtidsdömda. Som jaganfört vid 58 § bör i likhet med nuvarande ordning delegation kunna ske avkriminalvårdsstyrelsens befogenhet att besluta om disciplinär bestraffning avintagen. 1 61 § behandlas vissa särskilda frågor när det gäller sädandelegering. De särskilda bestämmelser som erfordras när det gälleröverprövning av beslut som tjänsteman meddelat med stöd av sådan delegering somavses i förevarande paragraf torde i likhet med nuvarande ordning kunnameddelas i administrativ väg. 1 61 § ges dock för visst fall en regel omunderställningsförfarande. Denna paragraf motsvarar 59 § promemorieförslaget. Denbehandlar vissa frågor rörande delegering av beslut om disciplinärbestraffning. Paragrafen saknar direkt motsvarighet i behandlingslagen. Av 60 § departementsförslaget framgår attkriminalvårdsstyrelsens befogenhet att besluta om disciplinär bestraffningskall kunna delegeras till tjänsteman inom kriminalvården, liksom f. n. ärfallet. Beslut som styresman fattar med stöd av sådant bemyndigande bör påsätt föreslagits i promemorian lända tUl efterrättelse om det inteförordnas annat. En bestämmelse av denna innebörd ges i första punkten avförevarande paragraf. 1 enlighet med de överväganden som redovisats under 58 §föreskrivs i andra punkten av förevarande "paragraf att om styresman vidanstalt meddelar förordnande enligt 47 § första stycket 3 departementsförslaget,dvs. förordnande att viss bestämd tid inte skall inräknas i verkställighetstiden,disciplinärendet skall i dess helhet underställaskriminalvårdsstyrelsens prövning. Denna paragraf innehåller vissa ansvarsbestämmelser. Denmotsvarar 60 § promemorieförslaget och 81 § behandlingslagen. 1överensstämmelse med motsvarande bestämmelse i behandlingslagen ochpromemorieförslaget föreskrivs i första stycket av förevarande paragrafstraffansvar för den som olovligen till intagen överlämnar eller försökeröverlämna vapen eller annat som denne kan skada sig själv eller annan med.Enligt behandlingslagen utgör straffskalan för sådan gärning böter ellerfängelse i högst , om inte gärningen är belagd med strängare straff ibrottsbalken. I likhet med promemorieförslaget men i motsats tilltillsynsutredningen som förordar en straffskärpning finner jag inteanledning att göra någon ändring i denna straffskala. 1 paragrafens andra stycke föreskrivs i överensstämmelsemed motsvarande bestämmelse i behandlingslagen och med viss mindre avvikelsefrån promemorieförslaget att straffansvar skall inträda delsför den som ät intagen lämnar alkoholhaltiga drycker eller andraberusningsmedel eller sådan injektionsspruta eller kanyl som kan användas förinsprutning i människokroppen, dels för den som eljest hjälper intagen attkomma åt sädana berusningsmedel eller föremål. Straffet för sädan gärning ärenligt behandlingslagen böter. Till skillnad från promemorieförslaget men ilikhet med tillsynsutredningen, övervakningsnämnden i , i vars yttrande TCO instämt, anser jag detmotiverat att skärpa straffskalan för dessa gärningar. Maximistraffet börbestämmas till fängelse . Undantag från bestämmelsens tillämphghetbör föreskrivas för det fall att gärningen eljest är i lag belagd med strängarestraff. Paragrafen motsvarar 61 § promemorieförslaget och 82 §behandlingslagen. Den innehåller bestämmelser om omhändertagande av alkoholhaltigadrycker m. m. Regleringen överensstämmer i sak med behandlingslagensbestämmelser. 6.3 Förslaget till lag om ändring i Enligt paragrafens nuvarande lydelse skall den som dömtstill fängelse för verkställighet av straffet intas i fängvärdsanstalt. Enligtförslaget till lag om kriminalvård i anstalt ersätts termen fångvårdsanstaltmed beteckningen kriminalvårdsanstalt. Detta föranleder en motsvarande ändringi förevarande paragraf. 1 denna paragraf anges f. n. att vid prövning av fråga omvillkorlig frigivning skall särskilt beaktas den dömdes uppförande underanstaltstiden och sinnesriktning vid den tid då frigivningen ifrågasätts, hansberedvillighet att ersätta genom brottet uppkommen skada samt de förhåUanden ivilka han skulle komma att försättas efter frigivningen. 1 den allmänna motiveringen har jag förordat enomarbetning av bestämmelsen. 1 enlighet med vad jag där anfört föreskrivs iparagrafen att vid prövning av fråga om villkorlig frigivning skall särskiltbeaktas verkningarna av fortsatt frihetsförlust föi den dömde ochförutsättningarna för hans anpassning i samhället med hänsyn till deförhållanden i vilka han skulle komma att försättas efter frigivningen. 1 paragrafen anges sålunda inte längre att den dömdesuppförande är en av de omständigheter som skall särskiltbeaktas vid prövning av fråga om villkorlig frigivning. Ändringen har sambandmed det nya system för bestraffning av disciplinära förseelser somdepartementsförslaget innehåller. Bakgrunden till denna ändring och den närmare innebörden därav har redovisats i den allmännamotiveringen. 1 den nya lydelsen anges inte heller att den intagnesberedvillighet att ersätta genom brottet uppkommen skada skall särskilt beaktasi frigivningsärendet. Med anledning av att bl. a. kriminalvärdsnämndenifrågasatt lämpligheten av denna ändring vill jag framhälla att den nyalydelsen självfallet inte hindrar att den intagnes inställning iskadestånds-frågan i förekommande fall likväl kan tillmätas viss betydelse. Paragrafens andra stycke anger att om verkställighetstidenförlängts genom disciplinär bestraffning enligt vad därom är stadgat,förlängningen inte skall tas med vid beräkning av tid för villkorlig frigivningoch frigivning inte fär ske förrän bestaffningen verkställts. Denna bestämmelsesyftar på sådan förlängning av verkställighetstiden som avses i 69 §behandlingslagen. Det föreslagna systemet med disciplinär bestraffning innebäratt sådan förlängning av verkställighetstiden som avses i sistnämnda paragrafinte längre skall kunna förekomma. Förslaget till lag om kriminalvård i anstaltinnehåller därför inte någon motsvarighet till ifrågavarande bestämmelse ibehandlingslagen. Till följd härav bör andra stycket i förevarande paragrafupphävas. Som disciplinär bestraffning skall enligt 47 § förslagettill lag om kriminalvård i anstalt kunna meddelas förordnande att ,, inte skall räknas in i verkställighetstiden för den påföljdsom den intagne undergår. Frågan hur strafftidsberäkningen skall ske i sådantfall regleras i 23 § förslaget till lag om beräkning av strafftid m. m. Den här föreslagna ändringen är en följd av attbeteckningen fångvårdsanstalt ersätts med benämningen kriminalvårdsanstalt. Enligt förevarande paragraf skall sådan behandling ianstalt som här avses, dvs. anstaltsvistelse som ingår i skyddstillsyn, pågåminst en månad och högst enligt vad som bestäms därom under behandlingensgång. I 51 § behandhngslagen anges att efter utgången av den minsta tid som ärstadgad för sådan anstaltsbehandling, denna skall upphöra, så snart fortsattomhändertagande i anstalt inte kan anses erforderligt. Enligt 75 §behandlingslagen beslutar den övervakningsnämnd till vars verksamhetsområdeanstalten hör om upphörande av ifrågavarande behandling. På sätt föreslagits i promemorian bör Ifrågavarandebestämmelser i 51 och 75 §§ behandlingslagen föras över till BrB och därvidplaceras i förevarande paragraf. Prop, 1974:20 170 1 andra stycket har vidtagits den ändringen att dethittillsvarande hindret mot att förordna om omedelbar verkställighet avbehandling i anstalt i fråga om dem som har fyllt har tagits bort.Angående skälen för ändringen hänvisas tiU den allmänna motiveringen, avsnitt5.3. Förevarande paragraf anger i sin nuvarande lydelse bl. a.att vid ungdomsfängelse anstaitsvården skall försiggå i ungdomsanstalt eller,om särskilda skäl är därtill, i annan fängvärdsanstalt. Av den allmänna motiveringen framgår att det nyaanstaltssystemet får till följd att begreppet ungdomsanstalt kommer attförsvinna. ersätts termen fängvärdsanstalt med kriminalvårdsanstalt,1 förevarande paragraf bör därför anges att anstaltsvärden skall försiggå i kriminalvårds-anställ. 30 kap, 4§ Enligl denna paragraf skall vid internering anstaltsvärdenförsiggå i interneringsanstalt eller, om särskilda skäl är därtill, i annanfångvårds-anstalt. Det nya anstaltssystemet innebär, som framgår av denallmänna motiveringen, att begreppet interneringsanstalt kommer att försvinna.Vidare ersätts termen fångvårdsanstalt med kriminalvårdsanstalt. Paragrafenbör därför ändras på motsvarande sätt som jag förordat beträffande 29 kap, 3 §BrB, 1 andra stycket har vidtagits en ändring som är betingadav den nya lydelsen av 28 kap, 3 § andra stycket BrB, Ändringen innebär attförordnande om omedelbar verkställighet av beslut om behandling i anstalt kanmeddelas även om den som beslutet avser har fyllt . 6.4 Förslaget tUl lag om ikraftträdande av vissa lagar påkriminalvärdens område Sorn jag framhållit i den allmänna motiveringen bör dennya lagen om kriminalvård i anstalt träda i kraft . Lagen omberäkning av strafftid m, m, bör träda i kraft , I sambanddärmed kan lagen om behandling i fängvärdsanstalt upphävas. Paragrafeninnehåller bestämmelser i dessa hänseenden. 2 och 3 §§ 1 dessa paragrafer har med i sak oförändrat innehålltagits upp övergångsbestämmelserna till lagen (1964:541) om behandling i fängvärdsanstalt. 1 förslaget till lag om beräkning av strafftid m. m. hartagits in bestämmelser om uppskov med verkställighet av fängelse vilka innebärväsentligt vidgade möjligheter till sådant uppskov i förhällande till gällanderätt. föresläs att handläggningen av uppskovsärenden skall föras överfrän länsstyrelse till . Kammarrätten föreslås blibesvärsinstans i stället för som kriminalvårdsnämnden. Dessa förslag geranledning till vissa övergångsbestämmelser, .Ansökningar om uppskov som vid den nya lagensikraftträdande inte är slutligt avgjorda av länsstyrelse bör överlämnas tillkriminalvårdsstyrelsen för fortsatt handläggning. Detta kräver inte någonsärskild föreskrift utan följer av att lagen om behandling i fångvårdsanstaltupphör att gälla. Vid handläggningen hos kommer den nyalagen att i sin helhet bli tillämplig även i materiellt hänseende. Harlänsstyrelse meddelat beslut i uppskovsärende, talar övervägande skäl för attkriminalvärdsnämnden även efter den nya lagens ikraftträdande bör pröva besväröver beslutet. Detta kräver en särskild övergångsbestämmelse. En sådan hartagits in i denna paragraf. Enligt bestämmelsen skall 78 § tredje och fjärdestyckena behandlingslagen fortfarande gälla beträffande fullföljd motlänsstyrelses beslut i uppskovsärende. Över-gängsbestämmelsen är begränsad tillfrågan om instansordningen vid besvärsprövningen, 1 materiellt hänseende harkriminalvårdsnämnden att efter den nya lagens ikraftträdande tillämpa denna. Den nya lagen om beräkning av strafftid m, m, skallsjälvfallet inte medföra att strafftidsberäkningar i fråga om äldre domar skalländras. För att så skall ske krävs att någon ny omständighet inträffat somföranleder att utfärda ny strafftidsresolution. En sädanny omständighet kan exempelvis vara att ett nytt straff skall verkställas innanden dömde frigivits från ett annat straff som har börjat verkställas föreikraftträdandet. Om det vid sammanläggningen av strafftiderna visar sig attden sammanlagda strafftiden inte överstiger , skall omräkning sketill dagar enligt de nya bestämmelserna i 21 § första stycket lagen omberäkning av strafftid m, m. För att klargöra att ikraftträdandet av den nya lagen intei och för sig skall leda till ändring i äldre strafftidsresolutioner har i 5 §tagits in en bestämmelse om att strafftidsresolutioner enligt behandlingslagenskall vid tillämpning av lagen om beräkning av strafftid m, m, anses hameddelats enligt 20 § första stycket sistnämnda lag. 1 enlighet med vad som har anförts i det föregåendeföreligger inom upprättade förslag till 1. lag om beräkning av strafftid m. m., 2. lag omkriminalvård i anstalt, 3. lag om ändringi , 4. lag om ikraftträdande av vissa lagar påkriminalvärdens område. Förslagen torde få fogas till statsrådsprotokollet i detta ärende som Jag hemställer, att lagrådets yttrande över lagförslageninhämtas enligt 87 § regeringsformen genom utdrag av protokollet. Vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådetsövriga ledamöter hemställt bifaller Hans Maj:t Konungen. Bilaga 1 (Promemorieförslaget) Lag om beräkning av strafftid m.m. Härigenom förordnas som följer. 1 § Denna lag avser förutsättningar för befordran tillverkställighet i kriminalvårdsanstalt av dom på fängelse, ungdomsfängelse eller interne ring eller förordnande enligt 28 kap. 3 § om behandling i anstalt samt beräkning av tid för sådan verkställighet. Vad i denna lag är föreskrivet om fängelse gäller ävenfängelse vilket ålagts som förvandlingsstraff för böter. Om befordran av dom till verkställighet m. m. 2 § Har den som dömts till fängelse, ungdomsfängelse ellerinternering icke inom föreskriven tid fullföljt talan i målet såvitt angår den ådömda påföljden, får domen i denna del verkställas utan hinder av fullföljd pä åklagares eller målsägandes sida. Dom som avses i första stycket får även i andra fall,varom* är särskilt föreskrivet, verkställas utan hinder av att domen ej vunnitlaga kraft. 3 § Dom päfängelse, ungdomsfängelse eller internering fär även verkställas om den dömdeföre fullföljdstidens utgång i nedan föreskriven ordning avgiver förklaring atthan avstår från lalan mol domen såvitt angår den ådömda påföljden och medgiveratt den får verkställas (nöjd förklaring). 4 §Nöjdförklaring av den som är häktad avgives inför styresmannen för denkriminalvårdsanstalt där han är intagen eller föreståndaren för det häkte ellerchefen för den rättspsykiatriska klinik där han förvaras eller, om han hålles imilitärhäkte, inför den befattningshavare som har uppsikt över häktet. Är densom sålunda äger mottaga nöjdförklaring ej tillstädes, får förklaringen avgivasinför den som är i hans ställe. 1 fråga om häktad som förvaras pårättspsykiatrisk klinik kan Kouungen förordna att nöjd förklaring fär avgivasäven inför närmaste polismyndighet. Nöjdförklaring gäller endast om den som mottagerförklaringen har tillgång till domen eller rättens bevis om målets utgång(domsbevis) samt den dömde haft betänketid till efter den då domenavkunnades för honom vid rätten eller på annat sätt delgavs honom. Den dömdeskall såvitt möjligt beredas tillfälle att samråda med sinförsvarare. Den som äger mottaga nöjdförklaring enligt första stycketskall så snart det kan ske erinra den dömde om hans rätt att avgivanöjdförklaring och vad därvid är att iakttaga samt på den dag, dånöjdförklaring först kan avgivas, efterhöra om han vill avgiva sådanförklaring. 5 §Bestämmelserna i 4 § äger motsvarande tillämpning i fråga om den som undergårfängelse eller eljest är intagen i kriminalvårdsanstalt. 6 § Den som ickeär häktad eller intagen i kriminalvårdsanstalt får, med avlämnande av domeneller domsbevis, avgiva nöjdförklaring inför styresman vid kriminalvårdsanstalteller föreståndare för allmänt häkte eller den som är i sädanbefattningshavares ställe eller inför polismyndighet. Den som fullgörmilitärtjänstgöring får avgiva nöjdförklaring även inför befattningshavare vidkrigsmakten, som har bestraffningsrätt över honom i disciplinmål. 7 § Närnöjdförklaring avgives, skall vittne närvara. Den som mottagit nöjdförklaringskall göra anteckning därom på den handling på grund varav förklaringenavgivits. Anteckningen skall underskrivas även av den dömde och vittnet. 8 §Nöjdförklaring som avgivits enligt denna lag fär icke återtagas. Har den dömdefullföljt talan mot domen i vad han därigenom dömts till fängelse,ungdomsfängelse eller internering, skall denna talan anses återkallad genomnöjdförklaringen. 9 § Är den somskall undergä fängelse, ungdomsfängelse eller internering häktad eller är hanintagen i av påföjd i annat mäl när domenfår verkställas, skall styresmannen vid den kriminalvårdsanstalt där han ärintagen eller föreståndaren för det häkte eller chefen för den rättspykiatriskaklinik där han föivaras eller, om han hålles i militärhäkte, denbefattningshavare som har uppsikt över häktet befordra domen tillverkställighet. 10 § Är den som skall undergå fängelse, ungdomsfängelseeller interne ring pä fri fot när domen får verkställas, skall förelägga honom att senast viss dag inställa sig vid kriminalvårdsanstalt, där han enligt styrelsens föreskrifter skall intagas. Kan det befa.as att den dömde avviker eller efterkommerhan icke föreläggande enligt första stycket, skall polismyndigheten i den ortdär han vistas på begäran av låta förpassa honom tillanstalten. Avgiver den dömde nöjd förklaring inför styresman förkriminalvårdsanstalt eller föreståndare för allmänt häkte, skall den sommottager förklaringen befordra domen till verkställighet. Avgiverden dömde nöjdförklaring inför polismyndighet eller befattningshavare vidkrigsmakten skall den som mottager förklaringen låta förpassa den dömde tUl kriminalvårdsanstalt enligt bestämmelser somkriminalvårdsstyrelsen meddelar. Befattningshavare vid krigsmakten skallbegära biträde av polismyndigheten i orten för att verkställa förpassningen. Om det bedöms kunna ske utan fara för att den dömdeavviker, får polismyndigheten förelägga honom att instäUa sig vidkriminalvärdsanstalten i stället för all förpassa honom dit. 11 § Den som skaUförpassas till av påföljd fär i anslutninghärtill tillfälligt förvaras i allmänt häkte eller polisarrest, om det ärerforderligt med hänsyn till transportförhållandena. 12 § På ansökan avden som icke är häktad kan, om synnerliga skäl därtill föreligger, uppskov medverkställigheten av fängelse beviljas , högst frånden dag då domen enUgt vad ovan är föreskrivet får verkställas. Kvinna som ärhavande eller ammar barn fär beviljas uppskov under tid som prövas skälig. Beslut i ärende enligt första stycket meddelas avlänsstyrelsen i den ort där den dömde vistas. Ansökningshandlingen ingives tillpolismyndigheten i orten. skall skyndsamt insända handlingentill med eget yttrande. Uppskov får ej beviljas, om det finns skälig anledningtill antagande att den dömde avviker. Förekommer sådan anledning sedan uppskovbeviljats, skall beslutet återkallas. Beslut, varigenom ansökan om uppskov avslagits ellerbeslut om uppskov återkallats, länder till efterrättelse, om ejannorlunda förordnas. 13 § Har någondömts till fängelse och visar han innan verkställigheten börjat att tillKonungen ingivits ansökan att han av nåd skall befrias från straffet eller fådetta utbytt mot böter eller disciplinstraff, villkoriig dom, skyddstillsyneller överlämnande till särskild värd, skall, om han ej är häktad ellerinlagen i kriminalvårdsanstalt samt nåd ej tidigare sökts i målet,verkställigheten anstå i avvaktan på att nådeansökningen avgöres. Detta gällerdock ej om det finns skälig anledning till antagande att den dömde avviker. 14 § Konungen ägerför annat fall än som avses i 12 eller 13 § meddela bestämmelser angåendeanstånd med verkställigheten av dom beträffande densom dömts till fängelse och icke är häktad eller eljest intagen ikriminalvårdsanstalt. IS§ Om fängelse, ungdomsfängelse eller internering börjatverkställas och högre rätt i stället dömer till annan av dessa påföljder ellerförlänger tiden för fängelse, skall verkställigheten fortsätta enligt dentidigare domen till dess den dömde avgiver nö.jdförklaring i fråga om den nyadomen eller denna eljest fär verkställas. 16 §Bestämmelserna i 2-11 och 15 §§ äger motsvarande tiUämpning när domstolförordnar om återintagning i anstalt av den som dömts till ungdomsfängelseeller internering. 17 § Förordnas idom på skyddstillsyn om behandling i anstalt enligt 28 kap. 3 § ,äger 2, 911 och 15 §§ motsvarande tUlämpning. Detsamma gäUer 3 §, om den dömdehar avgivit nöjd förklaring enligt 38 kap. I § . Meddelas underprövotiden förordnande om sådan behandling, äger bestämmelserna i 2-11 och 15§§ motsvarande tillämpning. 18 § Häktas densom undergår fängelse, ungdomsfängelse, internering eller behandling i anstaltenligt 28 kap. 3 § av annan anledning än misstanke om brott, skallverkställigheten avbrytas. Om beräkning av strafftid m. m. 19 § Vid verkställighet av fängelse räknas strafftiden,när den dömde är häktad eller eljest intagen i kriminalvårdsanstalt, från den dag då domen fär verkställas och i annat fall från den dag då den dömde enligt 10 § intages i allmänt häkte eller kriminalvårdsanstalt eller omhändertages av polismyndighet för förpassning. Tid, under vUken den dömde hållits i häkte i målet efterdet att slutlig dom däri meddelades, skall räknas som tid varunder straffetverkställts. 20 § För den som börjat undergå fängelse pä skallkriminalvårds styrelsen så snart det kan ske fastställa dagen för strafftidens slut. Överstiger strafftiden , skall styrelsen även angiva den eller de dagar, som är av betydelse för tillämpning av bestämmelserna i om villkorlig frigivning, samt den strafftid som då återstår. När ändring i beslutet påkallas av omständigheterna, skallstyresmannen göra anmälan om detta till som har attförordna i ärendet.