prop · FX0332 · 1974-12-31 00:00:00 — IVAanser att del skulle vara mer ändamålsenligt att före planläggningen av visstområde undersöka om det finns mineralfyndigheler i trakten som är så värdefuUaall de bör beaktas vid planläggningen. Detta gäller speciellt områden inärheten av redan kända malmfyndigheter. Införs reservregeln i den nya lagenbör det därför finnas samma möjligheter till förundersökning som vidinmutning. Entvekande inställning inför förslaget redovisar kommerskollegium som anser attlagens uppräkning av särskUda immutningshinder bör vara uttömmande. Närsynnerligen starka skäl föreligger bör dock Kungl. Maj:l kunna införa ettprovisoriskt inmutningshinder. Bestående hinder bör däremot enligt koUegietsmening endast kunna införas efter särskilt medgivande av . Svenskateknologförenlngen finner att förslaget lyder på framsynthet hos utredarna,eftersom det ger möjlighet att anpassa lagen till en snabb teknisk ochsamhällehg utveckling. Föreningen finner del dock stötande förrättskänslan att reservregeln gör det möjligt alt sätta gruvlagen ur spel. Föreningenföreslår därför att reservregcln formuleras så, att Kungl. Maj:l kan förordnaom inmutningsförbud för visst område av högst och att detinom skall framläggas proposition om ändring av lagen för detaktuella fallet. Tiden medger enligt föreningens uppfattning gottutrymme för utredning och remissbehandling av en så pass enkel fråga som attkomplettera listan med inmutningshinder i gruvlagen. Jernkontoretuttalar sig också för en tidsbegränsning av det aktuella inmutningsförbudetsgiltighet med krav på medverkan för en förlängning. Länsstyrelseni är en av de remissinstanser som avstyrker förslaget om enreservregel. finner att en sådan regel skuUe på samma sätt somstatsgruvefältinstitutet öppna möjlighet att inom betydande markområdenåsidosätta den på i huvudsak fri inmutningsrätt grundade gruvlagen. anfört har inte övertygat om nödvändigheten av denföreslagna regeln i synnerhet som den säkerligen skulle verka hämmande på denenskilda prospekteringsverksamheten. Liknande synpunkter framför bergmästareni norra distriktet. anser inte att det föreligger nägot behov av en reservregel omövriga inmutningshinder utökas i enlighet med utredningens förslag. Lantmäteristyrelsen,i län och överlantmätaren i förordar allbeslutanderätten i fråga om tiUämpningen av bestämmelserna angående detsärskilda inmutningshindret skall tillkomma . Prop, 1974: 32 84 Utredningensövriga ställningstaganden till frågan om avvägningen mellan gruvintressena ochandra allmänna intressen uppmärksammas av några remissinstanser. Naturvårdsverketbefarar att del även vid tUlämpningen av den nya lagen kan visa sig attmotstående intresse får svårt att hävda sig gentemot gruvintressel. Del ärdärför enligt verkels uppfattning väsentligt all de organ som företräder sådanaandra intressen, bl. a. naturvårdsintresset, får tillfäUe alt framföra sinasynpunkter på elt tidigt stadium. Mol bakgrand härav föreslår verket att berördlänsstyrelse skall delges varje ansökan om inmutning samt att mutsedel utfärdasförst sedan samråd skett. bör vidare ges tillfälle att yttra sigom utmals omfattning och disponering liksom i frågor som gäller möjlighetenalt släppa ut gravvalten och lokaliseringen av upplagsplatser för malm m. m. Föralt naturvårdsintresset reellt skall kunna beaktas vid förrättningen ansernaturvårdsverket vidare att det är av stor vikt alt utredningens förslagkompletteras med regler om all ulmålsansökan skall åtföljas av en plan överlandskapsvårdande åtgärder, utsläpp av gruvvat-len m. m. bör ävenenligt verkets mening ges besvärsrätl över bergm.äslarens beslut i inmutnings-och ulmålsärenden. Naturvårdsverketpekar vidare på all det enligl nuvarande ordning inte föreligger någonskyldighet för gruvinnehavaren att iordningställa ett gravområde efter avslutadgravbrytning. Slamdammar och avfallshögar kan härigenom förorsaka vatten- ochluftvårdsproblem om inga åtgärder vidtas. Verket erinrar också om all detfinns ett stort antal övergivna, öppna gravschakt som utgör en allvarligolägenhet för viltvården och det rörliga frUuftslivet. Gravinnehavaren bör därföräven åläggas all vidtaga erforderliga skyddsåtgärder för alt hindra människoroch vill från all komma tUl skada. kan således inte accepteraatt frågan om stängsel och andra säkerhetsåtgärder lämnas oreglerad som falletär enligl utredningens lagförslag. påtalar behovet av en föreskrift om samråd med byggnadsnämnd ochlänsstyrelse innan mark anvisas för gruvdriften. En sådan ordning skuUe få tillföljd all även sådana aktuella bedömningar från plan- och naturvårdssynpunktsom ännu inte har manifesterats i fastställda planer och meddelade förordnandenkan beaktas vid utmålsläggningen. Liknande synpunkter framför iKopparbergs län och länsarkitekten i . SALFgör del allmänna uttalandet, all miljöskyddshänsyn borde ha beaktats i högregrad än som skett i utredningens lagförslag. ifrågasätter om bergmästaren är en lämplig instans för bedömningav alla de motstående intressen som måste beaktas vid utmålsläggning ochbehandling av därtiU hörande ersättningsfrågor. För alt bedöma de skador ochdet intrång som uppkommer för samerna Prop,1974: 32 85 och renskötseln, bl. a. i samband med gruvdrift, krävs iallmänhet vidlyftiga och omfattande utredningar. I vattenmål har det som regelvarit nödvändigt att förebringa en betydande vittnesbevisning. Sådan bevisningkan vid bergmäslarförrältning inte tas upp under ed. Förfarandet vid sådanaförrättningar är dessutom i regel inriktat på en summarisk prövning med beslutsamma dag som förrättningen hålls. Terrängmarkeringar och liknande tekniskaarbeten har i allmänhet färdigställts i förväg. Eftersom bergmästarensutbildning och intresse helt ligger på del tekniska planet torde ifrågavarandeförrättningar inle heller vara lämpliga fora för behandling av de många gångermycket invecklade rättsfrågor som blir aktuella i dessa sammanhang. Motbakgrund härav föreslår förbundet en reglering som innebär att skade- ochintrångsfrågor, vilka inte behandlas i vattenmål, på sakägares begäran skallhänskjutas tUl behandling av expropriationsdomstol. Den som ansöker om utmålbör dessutom aUlid vara skyldig all prestera en fullständig skadeutredningbeträffande motstående intressen. I fråga om rättegångskostnader bör sammaregler gälla som vid första instans i vattenmål. Förbundet hemställer vidare att samerna, eller i varjefall lappfonden, i förekommande fall blir berättigade att uppbärajordägaravgäld och del av försvarsavgift. En fråga som enligt förbundets mening nödvändigtvis måsteregleras i en ny gravlag är förhållandena efter gruvbrytningens upphörande. Redanvid utmålsläggningen bör del sålunda fastställas vilka återställnings-arbetensom gruvföretaget skall vara skyldigt att ulföra av hänsyn bl. a. tillrenskölseln, miljövården och naturvården. För finansieringen av dessa arbetenbör företagel kunna åläggas att gruvbrytningen pågår avsättamedel tUl en särskild fond. Lagen bör dessutom innehålla en föreskrift om attgrava inte får nedläggas förrän föreskrivna återställningsarbeten blivitutförda och godkända. Den av utredningen till grund för övergångsbestämmelsernasutformning antagna huvudprincipen, att den nya lagen med få undantag skalltUlämpas även på gruvrättsliga förhållanden vilka tillkommit före lagens ikraftträdande,har i allmänhet lämnats utan erinran av remissinstanserna. Hovrätten för konstaterar i detta sammanhangatt nu gällande utmål tUl stor del lagts ut enligl äldre författningar. Med hänsyntill dessa författningars antal är del, för all förhållandena på området ejskall bh alltför svåröverskådliga, önskvärt att de äldre reglerna bibehåUs i såfå faU som möjligt. Naturhgtvis bör dessa bestämmelser behåUas i sådana fall,då ett slopande av dem skulle innebära ett påtagligt intrång i förvärvaderättigheter. Såvitt hovrätten kan bedöma, är de av utredningen föreslagnaövergångsbestämmelserna i allt väsentligt ägnade att tiUgodose båda de ovanangivna önskemålen. Ett liknande uttalande gör i län.Bland övriga Prop.1974: 32 86 remissinstanser som godtar övergångsbestämmelsernasprincipiella utformning märks bl. En från principieU synpunkt något tveksammare attityd tillförslaget redovisar . I yttrandet betonas emellertid alt entillämpning av kvarstående stadganden från olika skeden av äldre lagstiftningobestridligen kan skapa svårigheter och osäkerhet om rättsförhållandena. Medhänsyn härtill och då de föreslagna reglerna såvitt kontoret nu kan bedöma inte synes medföra något sakligt betydelsefullt intrång i redan beståenderättigheter, vill kontoret inte motsätta sig förslaget. Handelskammaren i anser att de föreslagnaövergångsbestämmelserna kan ge innehavarna av äldre tillstånd tiU inmutningaroch gruvdrift en osäkerhetskänsla om innebörden av deras rättigheter, vilkaofta har stor ekonomisk räckvidd. Övergångsbestämmelserna bör därför enhgthandelskammarens mening göras betydligt liberalare och klarare. Mest kritiska mot denna del av förslaget är bergmästarna isödra, västra och östra distrikten. I sitt gemensamma yttrande konstaterar desålunda att en tUlämpning av den nya lagen även på utmål som lagts ul före dessikraftträdande strider mot eljest gällande rättsprinciper. Vad särskilt beträffar förslaget att de nya reglerna om entidsbegränsning av utmals giltighet ges retroaktiv tillämpning, ifrågasätterSveriges Advokatsamfund om det inte på grund av principiella skäl eventuelltkan finnas anledning föreskriva en något längre tidsperiod än för utmålsom lagts ut före den nya lagens ikraftträdande. Ett annat sätt att mildraverkningarna av en retroaktiv tillämpning skulle möjligen vara att införa ettsystem med ersättning till innehavare av sådana utmål i syfte att kompenseradem för den genomförda försämringen av deras tidigare förvärvade gruvrätter. och Svenska Gruvföreningenavstyrker förslaget om att de nya reglerna om kronoandel och jordägaravgäldskall gälla beträffande område som genom framtida utvidgning tilläggs äldreutmål. påpekar härvid att sådana utvidgningar i praktikenendast torde komma ifråga i mycket begränsad utsträckning och då i huvudsak föratt skydda en malmförekomsts donlägiga fortsättning på djupet. Hovrätten förÖvre anför i denna del följande. Väl kan vissa principiellabetänkligheter resas mol detta förslag. Såsom utredningen påpekat, måste detdock, med hänsyn tiU den fortgående avvecklingen av jordägarandelsinstituteloch de överväganden som hgger bakom kronoandelsinstilutets införande, te sigföga tillfredsställande all tillåla förstnämnda institut att breda ul sig itakt med utvidgningen av äldre utmål. Då den föreslagna ordningen ej heller kansägas medföra några större ekonomiska konsekvenser vare sig för gruvinnehavareneller för jordägaren, vUken får anses kompenserad genom reglerna Prop, 1974: 32 87 omjordägaravgäld, finner hovrätten övervägande skäl tala för att rätt tilljordägarandel inte skall uppkomma beträffande nu aktuella områden. Någraremissinstanser har slutligen även kommenterat den av utredningen i sambandmed övergångsproblematiken behandlade frågan om kronoandel i äldre utmål. Sveahovrätt konstaterar därvid att utredningen är enig om att jordägarandelen igamla utmål inle vid den nya lagens ikraftträdande skall ersättas avkronoandel. Däremot är meningarna delade i frågan om kronoandel skall införas isamband med all rätten tUl gamla utmål förlängs, vUkel kan bli aktuellt först25 år efter del att lagen trätt i kraft. Att införa kronoandel i gamla utmåltorde erbjuda stora, av utredningen inte närmare penetrerade lagtekniskasvårigheter. Vidare är det vanskligt att uppskatta hur många gamla utmål somkommer att finnas kvar och att bedöma vUka samhällsekonomiskavärderingar som då kan komma att läggas på frågan. Med hänsyn till dessaomständigheter finner hovrätten majoritetens ståndpunkt att inle redan nu avgenågon deklaration i frågan bäst grundad. Reservanternaaf och Lindeils förslag om införande av regler som ger staten rättatt i samband med förlängning av utmals giltighet inlösa jordägarandelen iäldre utmål tillstyrks av JK och TCO. Gruvbanteringenhar gamla anor i vårt land och spelar alltjämt en betydande roU församhällsekonomin. Några siffror kan tjäna till belysning. Malmproduktionenssaluvärde beräknades till . Antalet inomgruvindustrin sysselsatta personer utgjorde omkring 11 700.Järnmalmsexporlens värde uppgick till . vilketmotsvarade av det totala exportvärdet. TUlgången på inhemsk järnmalm harhaft och har alltjämt stor betydelse för den svenska järn- och stålindustrinsutveckling. I fråga om rätten attutnyttja malm- och mineralförekomster kan man i modern gravlagsliftningurskilja tre olika system, nämligen jordäganderältssystemet,koncessionssystemel och inmutningssystemet. Jordäganderältssystemet utmärks avatt rätten att utnyttja mineralen i jorden tillkommer uteslutande jordägaren.Koncessionssystemel innebär alt' rätten till mineralfyndighet uppkommer genombeslut av vederbörande statliga myndighet varvid denna har fri prövningsrätt ifråga om vem som skall få koncession. Enligt inmutningssystemel slutligen får iprincip den som i föreskriven ordning först anmäler att han vill utnyttja en Prop, 1974: 32 88 fyndigheträtt att göra del. I svensk rätt tillämpas alla dessa tre system.Inmutningssystemet gäller enligl gruvlag i fråga om bl. a. järn-,koppar-, bly- och zinkmalm. Koncessionssystemel tiUämpas enligt lagangående stenkolsfyndigheler m. m. i fråga om stenkol, salt, olja, gas ochalunskiffer samt enligt uranlagen av beträffande uran och uranföreningar.Enhgt lagen om kontinenlalsockeln tillkommer rätten att utforskasockeln och att utvinna dess naturtillgångar staten. Maj:t kan ge annantUlstånd alt utforska sockeln och att utvinna naturtiUgångar där. I övrigttillkommer jordägaren. Denkoncessionslagstiftning som gäller har huvudsakligen byggts upp inom ramenför slenkolslagen. gravstadga upptogs stenkol bland deinmutningsbara mineralen. Genom stenkolslagen övergick man i fråga om stenkoltill ett koncessionssyslem. Bakgrunden härtill var följande. På grund avstenkolsflötsernas vidsträckta utbredning och ringa mäklighel måste ojämförligtmyckel större områden tas i anspråk för stenkolsbrytning än för gruvdrift.Samtidigt hade marken i stenkolsområdena i allmänhet högre värde än marken imalmtrakter. Efter 1800-talets mitt hade en stor mängd mutsedlar beträffandestenkol utfärdats och spekulation förekommit tiU nackdel både för jordägarnaoch stenkolsindustrin. Inmutningssystemel visade sig således inle vara enlämplig ordning att reglera rätten till stenkolsfyndighet. Att i del lägelersätta inmutningssystemet med ett jordäganderättssystem och på så sätt hänvisaindustrin till frivUliga uppgörelser med jordägarna bedömdes kunna hindrauppkomsten av nya stenkolsanläggningar, eftersom sådana krävde storasammanhängande markområden. Genom ett koncessionssyslem däremot ansåg man sigkunna tillgodose såväl jordägarnas som industrins skähga anspråk. Koncessionskulle medges bara om ett verkligt industriellt behov fanns. På så sätt skuUejordägaren skyddas mol del intrång som del då tillämpade inmutningssystemetmedfört. Syftet med stenkolslagen var således att genomföra entillfredsställande reglering av förhållandet mellan stenkolsindustrin ochjordägaren. Av hknande skäl har koncessionsbestämmelserna i stenkolslagensedermera gjorts tiUämpliga även i fråga om fyndigheter av salt, olja, gas ochalunskiffer. Rättenatt söka efter och bearbeta fyndigheler av uranhalligl m. m. regleradesförsta gången . Detta skedde genom att stenkolslagen ändrades så, attkoncessionsbestämmelserna i lagen gjordes tUlämpliga också på uranfyndigheler.Därvid framhölls den utomordentliga betydelse som uran och uranföreningarredan hade och kunde få inle minst från försvars- och utrikespolitisksynpunkt. Med hänsyn härtill framstod del som uppenbart att avsevärdaölägenheter och vådor var förbundna med en ordning som innebar att vem somhelst skulle ha rätt alt fritt förfoga över dessa naturtillgångar. Prop, 1974: 32 89 Numeraregleras rätten att söka efter och bearbeta uranfyndigheler av en särskilduranlag, vilken som nämnts också bygger på koncessionssystemet. På gruvlagens område harvi här i landet alltsedan början av 1700-talel tiUämpat inmutningssystemel. Tidefter annan har förslag förts fram om övergång från inmutningssystemet tillkoncessionssystemet även beträffande de som omfattas av gruvlagen. TUlförmån för koncessionssystemel har anförts framför allt alt del ger statenmöjlighet att anförtro gruvrälten åt den som har de bästa föratsättningama attutnyttja mineralfyndigheterna på ett från allmän synpunkt lämpligt sätt och attsystemet även på annat sätt möjliggör ett ökat samhälleligt inflytande övergruvnäringen. Skälet till att en övergång till koncessionssystemel inte skettpå gruvrältens område har främst varit det företräde inmutningssystemel ansettsha när del gäller att uppmuntra den enskUda malmletningen. Malmfyndigheternahär i landet är ofta små och svårapptäckla. Malmletningen kräver därför i regelbetydande kapitalinsatser som vinstutsikteraa är tämligen ovissa. Föratt få fram nya fyndigheter i takt med gruvnäringens behov har del ansettsnödvändigt för samhället alt i stor utsträckning kunna förlila sig även påenskUda insatser. Inmutningssystemet har med hänsyn till att det gerupptäckaren en ovillkorlig rätt till den upptäckta fyndigheten ansetts vara ihögre grad än koncessionssystemet ägnat att stimulera enskilda tUl attefterforska och undersöka nya fyndigheter. De överväganden som skett omövergång till koncessionssystemel även på gruvlagens område har därför, somnämnts, hittUls alltid lett till att man bevarat inmutningssystemel och försökttUlgodose kraven på ökat samhällsinflytande efter andra linjer. Hit hör främstde genom gruvlag införda reglerna om s. k. kronoandel. Inmutningssystemetsådant del utformats i gruvlagen innebär i korthet följande. Vem som helst kani princip få s. k. inmutningsrätt. Denna innebär att man på egen eller annansmark får undersöka och bearbeta vissa s. k. inmutningsbara mineralfyndigheler.Fyndighet får inmutas bl. a. om den innehåller malm till vissa metaller t. ex.jäm, koppar, bly, zink, nickel eller molybden. Inmutning söks hos vederbörandebergmästare. Den som först ansöker får i princip inmutningsrätt lUl denaktuella fyndigheten utan att någon prövning av hans kompetens sker.Bergmästaren anvisar honom ett område, där han får bedriva undersökningsarbetei fråga om inmutningsbara . Det inmutade området skall ha viss form ochfår inte överstiga en viss maximistorlek. Vissa områden är fredade motinmutning. Inmulningshinder gäller på bl. a. kronomark som av statsmakternaförklarats vara statsgruvefält, befäslningsområde, visst område kring järnväg,kanal eUer bostadshus, område som upptas av elektrisk kraftstation ellerindustriell anläggning Prop, 1974: 32 90 samtområde som omfattas av rätt enligt bl. a. gruvlagen, slenkolslagen elleruranlagen. Undantag kan medges från flertalet inmutningshinder.Undersökningsarbetet på det inmutade området skall vara utfört inom tre år.Förlängning av undersökningstiden kan dock bevUjas med i allmänhet högst femår. Skulle inmutningsrätten förfalla därför att undersökningstiden löpt ut,föreligger inte hinder mot att på nytt ansöka om inmutningsrätt. Kostnaderna påundersökningsstadiet består av vissa mindre avgifter för det administrativaförfarandet och viss ersättning tUl markägaren. Undersökningstiden syftar tillatt ge inmutaren möjlighet att bedöma om det på platsen finns förutsättningarför gruvdrift. Om han bedömer alt så är fallet, kan han hos bergmästaren begäraatt bli anvisad elt särskilt arbetsområde, s. k. utmål, för gravdrift. Inmutarenhar rätt att bli anvisad utmål, om han kan visa att det inom del inmutadeområdet finns inmutningsbart . Det förutsätts dock att mineralet ärlämpat för teknisk bearbetning och att det förekommer i sådan omfattning attdet sannohkt kan göras till föremål för gruvdrift. Utmål får inte överstiga enviss storlek och skall i regel ha viss form. Gruvinnehavaren skall ersättafastighetsägaren för markupplåtelsen samt för intrång och skada. Han skalldärutöver betala en avgift lUl fastighetsägaren och en s. k.försvarsavgifl, som delas mellan staten och fastighetsägaren. Staten har rättatt inträda i varje gruvföretag med en hälftendel, kronoandel. Deltaförutsätter dock att staten anmäler sitt intresse. Gruvlageninnehåller särskilda regler för det fall all två eller flera deltar i sammagruvrörelse. Dessa regler får betydelse t. ex. när staten på grund avkronoandel är delägare i gruva. Samäganderättsreglerna, som i allmänhet kansättas ur kraft genom överenskommelse mellan delägarna, innehåller bl. a.regler om s. k. brytningsvitsord. Detta innebär att delägare som innehar minsthälften i gruva kan mol annan delägares vUja genomdriva all viss brytningeller visst undersökningsarbete utförs. F. n. gäller inte någon tidsbegränsningi fråga om rätten att inneha gruva. Enhuvuduppgift för gruvrättsutredningen har varit att i fråga om de somomfattas av gravlagen överväga en övergång från inmutningssystemel tillkoncessionssystemel eller en blandform av dessa system. Efter ingåendeöverväganden har utredningen inte ansett sig kunna förorda en övergång liU ettkoncessionssystem. Utredningen har visserligen konstaterat attinmutningssystemel i dess nuvarande utformning har vissa brister men haransett alt dessa bör kunna avhjälpas genom all partiella reformer medkoncessionspräglade inslag vidtas inom ramen för systemet. Yttranden överutredningens betänkande har avgetts av ett 40-tal remissinstanser, bl. a. tvåhovrätter, kommerskollegium, SGU, IVA, , planverket, sjulänsstyrelser, gruvföreningen, industriförbundet, SAF, LO,gravindustriarbetarförbundet, TCO, lanlbruksför- Prop, 1974: 32 91 Samtliga remissinstanser tillstyrker eller lämnarutredningens förslag om att i princip bibehålla inmutningssystemet utanerinran. Från flera håll framhålls att gruvlagstiftningen bör stimulera tillmalmlelning och att inmutningssystemet framstår som ett beprövat medel attfrämja sådan verksamhet. Endast en remissinstans, , har uttryckt tvekan ifråga om valet av gruvrättsligl system. Även biträder dockutredningsförslaget under förutsättning alt de koncessionspräglade reformersom förslaget i övrigt innebär genomförs. Eftersomvalet av system för den gruvrättsliga regleringen varit en huvudfråga förutredningen kommer jag att relativt utförligt uppehålla mig vid denna fråga.Jag vill emellertid framhålla att den praktiska betydelsen av hur valetutfaller inte får överdrivas. I praktiken står valet inte mellan renodladevarianter av de två systemen. Om ett koncessionssystem väljs, torde olikaåtgärder för all stimulera till malmlelning bh erforderliga Även i övrigttorde jämkningar till förmån för enskUda intressen få ske. Ett inmutningssystemkan å andra sidan inte godtas i renodlad form utan måste modifieras så, att delallmännas inflytande på olika sätt stärks. Valet står således i själva verketmellan två biandsystem, som visserligen från teoretisk synpunkt företer klaraskillnader men som i den praktiska tUlämpningen torde vara tämligen likartademed avseende på sina effekter. Enligt min mening kan frågan om gruvrättsliglsystem därför i första hand avgöras med utgångspunkt från praktiskaöverväganden. Underlång lid har malmkonsumlionen i ökat med , vilkelinnebär att den vid oförändrad ökningstakt fördubblas . För attgruvhanteringen i vårt land skall kunna upprätthållas och om möjligt utvidgaskrävs inle bara all kända malmtillgångar undersöks ytterligare utan också attnya fyndigheter upptäcks. I landet bedrivs därför en omfattandeprospekterings- och undersökningsverksamhet. Ifråga om arbelsförloppel vid malmlelning brukar man i grova drag skilja meUanregionalprospektering, lokalprospeklering och gravundersökning.Regionalprospektering syftar till alt avgränsa områden som motiverar närmareundersökningar. Lokalprospeklering avser detaljundersökningar av avgränsademalmstråk och separata malmobjekl.