prop · FX0397 · 1974-12-31 00:00:00 — Majrts proposition nr 1974 Prop. Kungl.Majrts proposition med förslag till lag om ersättning vid frihetsinskränkning;given . Kungl.Majrt vill härraed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokolletöver justitieärenden och lagrådets protokoU, föreslå att bifalla detförslag om vars avlåtande till föredraganden hemställt. Propositioneninnehåller förslag till ny lag om ersättning av staten vidfrihetsinskränkningar. Den nya lagen avses ersätta lag om ersättning ivissa fall åt oskyldigt häktade eller dömda ra. Dennya lagen orafattar såväl judicieUa sora administrativa frihetsinskränkningar,dvs. både frihetsinskränkningar som har beslutals av allmän domstol och sådanasom har beslutats av förvaltningsdomstol eller förvaltningsmyndighet.Förutsättningama för ersättning är dock inte desamraa vid de bägge typerna avfrihetsinskränkningar. Ifråga ora rätten till ersättning för judiciella frihetsinskränkningar följerden nya lagen principerna lag. Ersättning utgår aUtså dels tUl densora har varit häktad eller utsatt för liknande straffproces-suell åtgärd, delstill den sora har undergått fängelsestraff e. d. Förutsättning förersättningsrält i häklningsfallet är bl. a. att den häktade har blivit frikändför brottet eller att åtalet har avvisats eller avskrivits. Sora en nyhet iförhållande till gällande rätt föreslås alt ersättning skall utgå även i falldå beslutet om häktning etc. har upphävts eller ersatts av beslut ora mindreingripande åtgärd efter överklagande. Den sora har undergått fängelsestraff e.d. har liksom enligt gällande lag rätt till ersättning, om påföljden efterresning eller besvär över doravUIa upphävs eller ersätts av raindre ingripandepåföljd. Ersättning föreslås dessutora utgå i fall då påföljden har upphävtseller ändrats efter överklagande. 1 1974.d saml Nr 97 Prop.1974: 97 2 Närdet gäller det adrainistrativa området utgår ersättning enligt den föreslagnalagen endast vid sådana frihetsinskränkningar som har haft karaktär avegentliga frihetsberövanden, t. ex. intagning på vårdanstalt. Fömtsättning förersättningsrätt är alt det befinns uppenbart att frihetsberövandet var utangmnd. Bedöraningen av åtgärden skall alltså ske med utgångspunkt från vad manefteråt känner till. Den föreslagna lagenupptar i likhet raed lag vissa undantag från rätten till ersättning.Har t. ex. den sora varit utsatt för frUietsin-skränkning själv uppsåtligenföranlett beslutet utgår inte ersättning. I den nya lagen sägs också attersättningsrält inle föreligger, om del raed hänsyn till orasländigheterna äroskäligt alt ersättning utgår. Ersättning får dock inte längre vägras på dengmnden att raisstanke om brott kvarstår. Ersättning kan enliglförslaget utgå för utgifter, förlorad arbetsförtjänst, intrång inäringsverksamhet och lidande. Lagen innehåUer inte några bestämraelser ora hurersättningen skall beräknas. Allraänna skadeståndsprinciper blir alltsåtillärapliga. Ersättningen kan järakas ora tiden för frihetsinskränkningen harbeaktats vid fastställande eUer verkställighet av brottspåföljd. Ersättningsfrågornaenligt den nya lagen skall i princip prövas av doraslol. Avsikten äreraellertid att JK, på sararaa sätt sora när det gäller anspråk enligtskadeståndslagen, skall få raöjlighet att träffa uppgörelse om ersättningen. Dennya lagen föreslås träda i kraft . Prop.1974: 97 3 Iagom ersättning vid frihetsinskränkning Densora har varit häktad på grund av raisstanke om brott eller som lUl följd avsådan raisstanke under raer än 24 tiraraar i sträck har varit anhållen,underkastad reseförbud, intagen på rättspsykiatrisk klinik, lagen iförvarsarrest eller tagen i förvar genora beslut av befälhavare på fartyg ellerluftfartyg eller av beskickning eller konsulat har rätt till ersättning avstaten, om 1. frikännande dom meddelas förgärningen, 2. åtalet avvisas eller avskrives, 3. förundersökning avslutas ulanatt åtal väckes eller, såvitt gäller förvarsarrest, beslutet härom upphävesutan att målet hänskjutes till rättegång eller disciplinstraff ålägges, eller 4. beslutet orafrihetsinskränkning genora avslag på häktningsfrara-slällning eller efteröverprövning, fullföljd av talan eller anlitande av särskilt rättsmedelupphäves eller ersattes av beslut ora raindre ingripande åtgärd ellerundanröjes utan förordnande ora ny handläggning. Den sora har varit häktadeller under raer än 24 tiraraar i sträck har varit anhållen sora misstänkt förbrott som avses i 24 kap. 1 § första stycket har järaväl rätttUl ersättning, ora gämingen i doraen hänföres under sådant lagrura atthäktning icke kunnat ske annat än enligt 1 § andra stycket eller 2 § sararaakapitel och det icke har förelegat sådana fömtsättnuigar för häktning soraanges där. För rätt tUl ersättning på grund av anhållande fordras dessutom attdet ej heller har förelegat oraständighet sora anges i 24 kap. 5 § andra stycketrättegångsbalken. Den sora har undergåttfängelse, förvandlingsstraff för böter eller fritidsstraff eUer varit intagen av behandling enligt 28 kap. 3 § ,ungdorasfängelse eller internering har rätt till ersättning av staten, oraefter fullföljd av talan eller anlitande av särskilt rättsraedel frikännandedora raeddelas eller raindre ingripande påföljd ådöraes eller dora eller beslutsora legat till gmnd för verkstäl-hgheten undanröjes utan förordnande ora nyhandläggning. Detsararaa gäller den sora efter förordnande av domstol enligt 31kap. 3 § har undergått sluten psykiatrisk vård eller vård ispecialsjukhus för psykiskt utvecklingsstörda. Densom i annat fall än sora anges i 1 eller 2 § tiU följd av beslut vidrayndighetsutövning varit berövad friheten har rätt tUl ersättning av staten,ora det finnes uppenbart att frihetsberövandet var utan grund. Rätttill ersättning föreligger ej, ora den sora har varit utsatt för frihetsinskränkningensjälv uppsåthgen har föranlett denna. Har han sökt undanröja bevis eller påannat sätt försvåra sakens utredning eller, i fall Prop.1974: 97 4 somavses i 1 §, sökt undandra sig förundersökning eller lagföring, utgårersättning endast ora det finns synnerliga skäl.- Rätttill ersättning föreligger ej heller, om det i annat fall med hänsyn tillomständigheterna är oskäligt att ersättning utgår. Ersättning får dock ejvägras på den grund alt misstanke om brott kvarstår utan alt skuldfrågan ärklarlagd. Ersättningutgår för utgifter, förlorad arbetsförtjänst, intrång i näringsverksarahet ochlidande. Ersättningenfår nedsättas efter vad sora finnes skäligt, ora tiden förfrihetsinskränkningen har avräknats eller eljest beaktats vid fastställandeeller verkställighet av brottspåföljd. Anspråkpå ersättning får ej överlåtas tUl annan innan ersättningen blivit slutligtbestämd. Utgårersättning enligt denna lag och har den ersättningsberättigade rätt tillskadestånd av annan, inträder staten i motsvarande mån i hans rätt. Dennalag träder i kraft , då lagen (1945r 118) om ersättning i vissafall åt oskyldigt häktade eller dörada ra. skall upphöra att gälla. Dennya lagen gäller även i fråga om frihetsinskränkning som har skett föreikraftträdandet och som icke har upphört . I övrigt tUlärapas äldrebesläramelser beträffande frihetsinskränkning som har ägl rum föreikraftträdandet. Utdragav protokollet över justitieärenden, hållet inför Hans Majrt . Närvarande:Ministem för ärendena , statsråden , , ,, , , , , . StatsrådetLidbom anraäler efter geraensara beredning med statsrådets övriga ledamöterfråga ora lagstiftning angående ersättning vid frihetsinskränkning och anför. Medstöd av Kungl. Majrts berayndigande den 30 deceraber 1969 tillkallades ensakkunnig raed uppdrag att utreda frågan om ersättning raed anledning avoriktiga frihetsberövanden m. m. Den sakkuimigei avgav i septeraber 1972betänkandet (SOU 1972r 73) Ersättning för vissa obefogadefrihetsinskränkningar. Det i betänkandet upptagna lagförslaget lorde få fogastill statsrådsprotokollet i delta ärende som bUaga 1. Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av justitiekanslern (),riksåklagaren (), hovrätten över och , kamraarrätten iGöteborg, , krirainalvårdsstyrelsen, kri-rainalvårdsnäranden,ungdorasfängelsenäranden, interneringsnämnden, överbehälhavaren (),, psykiatriska näranden, , luftfartsverket,statskontoret, statens invandrarverk, länsstyrelserna i Stockholras,Malraöhus, och särat , skadeständskoraraittén,utlänningsutredningen. i (LO), (), (), Sverigesakaderaikers centralorganisation (), (),, och . Vissareraissinstanser har bifogat yttranden av underlydande rayndigheter o. d. Eninora justitiedeparteraentet upprättad samraanställnmg av reraissytlrandenatorde få fogas till statsrådsprotokollet sora bilaga 2. ' F.d. justitierådet . 1974: 97 6 2.1Skadeståndslagen m. m. skadeståndslag (SFS 1972r 207) har trätt i kraft . a. allraänna bestäraraelser ora skadeståndsansvar på grund aveget vållande. Vidare fuins beslämmelser om skyldighet för arbetsgivare attersätta skada som hans arbetstagare vållar i tjänsten (s. k. principalansvar). Avsärskilt intresse i förevarande samraanhang är alt skadeståndslagen upptarbestäraraelser ora skadestånd i offentlig verksamhet, vilka saknar motsvarigheti tidigare gällande rätt. Enligt 3 kap. 2 § skall staten eller komraun ersättaperson- eUer sakskada eUer direkt tillfogad allmän förraögenhelsskada s. k.ren förmögenhetsskada sora vållas genora fel eller försummelse vid utövningav offentlig rayndighet. Ersättning skall dock utgå endast om de krav haråsidosatts som raed hänsyn till verksamhetens art och ändamål skäligen kanställas på dess utövnhig (3 kap, 3 §). Enligt 3 kap. 4 § är den skadelidandeinte heller berättigad till ersättning för skada som hade kunnat undvikas genomöverklagande av felaktigt beslut. Ersättning för ren förmögenhetsskada genomintrång i näringsverksamhet utgår endast i den mån det är skäligt raed hänsyntUl intrångets art och varaktighet, felels eUer försummelsens beskaffenhet ochövriga omständigheter (3 kap. 5 §). Ersättningstalan kanenligt 3 kap, 7 § skadeståndslagen inle föras med anledning av beslut av Kungl.Majrt, , högsta domstolen, regeringsrätten ellerförsäkringsdoraslolen, om inte beslutet undantagsvis har upphävts ellerändrats. Statens eller kommuns skadeståndsansvar kan jämkas enligt särskUdaregler i 3 kap. 6 §. a. kan järakning vid sakskada ske, ora det är skäligtraed hänsyn tUl föreliggande försäkringar eller försäkringsraöjligheter. Skadeståndslageninnehåller också en helt ny bestäraraelse (4 kap. 1 §) sora begränsararbetstagares skadeståndsansvar. En arbetstagare är sålunda skyldig att ersättaskada som han vållar genom fel eller försummelse i tjänsten endast i den måndet raed hänsyn till orasfändig-heterna föreligger synnerhga skäl. Skadeståndslageninnehåller inle någon beslämmelse om jämkning av skadestånd med hänsyn tUlförändringar i penningvärdet. Enligt lagen (1973r 213) om ändring avskadeståndslivränlor, som trätt i kraft , skyddas eraellertidskadestånd i förra av livränta raot förändringar i penningvärdet genora altlivräntebeloppet ändras i takt med basbeloppets förändringar. Ändringen ärbegränsad till högst . Skadeståndsanspråkenligt skadeståndslagen prövas av allmän dorastol. I princip skall talanväckas vid allraän underrätt. Prop.1974: 97 7 vidskadeståndskrav raed anledning av beslut av adrainistrativ myndighet ellersådana judiciella avgöranden av förvaltningsdomstol eller specialdomstol sorainte överprövas av allraän doraslol. Beträffande andra judiciella avgörandenfinns en särskUd fomraregel i 3 kap. 10 §. Regeln innebär att skadeståndstalanraot staten raed anledning av dom eller beslut av hovrätt, allraän underrätteller krigsrätt skall väckas vid den domstol som enligt 2 kap. 2 § eller 3 kap.3 § (RB) är behörig att ta upp raål ora ansvar eller enskUtanspråk på grund av ärabetsbrott av domare vid den dorastol som meddelat doraeneller beslutet. Talan raed anledning av beslut eller åtgärd av tjänsteman somanges i näranda lagmm i RB skall på motsvarande sätt väckas vid den domstolsora är behörig all ta upp raål om ansvar eller enskilt anspråk på grund avärabetsbrott av sådan tjänsteraan. Skadeståndstalan raed anledning av beslutav Konungen i statsrådet, , högsta dorastolen eller regeringsrättenväcks i högsta domstolen. Ipropositionen raed förslag till skadeståndslag (prop. 1972r 5 s. 382) framhållsdet angelägna i all fräraja frivillig skadereglering när det gällerskadeståndsanspråk mot det allraänna. Bestäraraelser härom finns i kungörelsen(1972r 416) om statsmyndigheternas skadereglering i vissa fall. I 2 §kungörelsen föreskrivs att ersättningsanspråk skall fraraställas hos JK, oraanspråket gmndas på påstående om felaktigt beslut eller underlåtenhet attmeddela beslut. Anspråk på annan gmnd fram-släUs hos den centralaförvaltningsrayndighet inora vars verksamhets- område skadan inträffat eller,om för viss verksarahet sådan myndighet inte finns, hos JK. Den myndighet hosvilken ersättningsanspråk frara-slälls förhandlar för statens räkning raed densora kräver skadestånd och för statens talan i saken inför domstol (3 §).Uppkommer i ärende som handläggs av annan myndighet än JK fråga om åtagande förstaten att utge skadestånd raed belopp överstigande , hänskjutsärendet till JK. Ärende sora handläggs av JK hänskjuts tUl Kungl. Majrt, omfråga uppkoraraer om åtagande med belopp överstigande (4 §). JKkan enligt 6 § uppdra åt annan myndighet att fullgöra vad som enligtkungörelsen ankommer på honom och även överta handläggning av ärende från annanmyndighet. I 8 § föreskrivs all talan inte får föras raot beslut i ärende sorahandläggs enligt kungörelsen. RBrsfommregler är tillärapliga då lalan anhängiggörs raot staten. Enligt 10 kap. 2§ RB skall staten i tvisteraål i aUmänhet sökas där den rayndighet sora har altbevaka talan i raålet har sitt säte. När det gäller s. k. beslulsskador skallJK bevaka statens talan och behörig dorastol är Stockholras thigsrält. Prop.1974: 97 8 2.2 Lagen om ersättning i vissa fall åt oskyldigt häktadeeller dömda m. fl. Enligt lagen (1945r 118) ora ersättning i vissa faU åtoskyldigt häktade eller dörada m. fl. (lag) utgår ersättning avallraänna raedel vid vissa fall av frihetsmskränkningar. Defrihetsinskränkningar sora enligt lagen kan medföra rätt till ersättning kanindelas i två hu-vudgmpper, beroende på ora frihetsinskränkningen harföranletls av dora eller beslut sora har vunnit laga kraft eller av annat beslut.Lagen följer denna indelning på så sätt att i 1 § behandlas frågan ora ersättningåt den som drabbats av straffprocessuellt tvångsraedel varraed enligt 3 §järaställs vissa frihetsberövanden sora föranleds av dora eller beslut sorainte vunnit laga kraft raedan 2 §, kompletterad raed vissa bestäraraelser i 3§, avser frihetsberövanden sora föranletls av dora eller beslut sora harvunnit laga kraft. 2.2.1 Frihetsinskränkning till följd av straffprocessuellttvångsmedel e.d. De straffprocessuella tvångsraedel sora kan föranledaersättningsrätt enligt 1 § är 2 anhållande soraföljs av häktning 3 anhållande iannat fall än elt dygn, särat 4 reseförbudunder än . Åtgärdema skall vara föranledda av misstanke om brott. Medde angivna åtgärderna järaställs enligt 3 § 5 intagning av behandling enhgt 28 kap. 3 § BrB (anstaltsbehandhngsora ingår i skyddstUlsyn), 6 intagning av ungdomsfängelse, särat allt under förutsättning alt åtgärderna föranletts av doraeller beslut sora inle har vunnit laga kraft. I de angivna fallen av frihetsberövande avser rätten tillersättning hela den tid vederbörande har varit berövad friheten. Reseförbudsora inte sträcker sig över ell dygn medför aldrig ersättningsrält, även om detomedelbart efterföljs av anhållande eller häktning. Lagens syfte är att ersättning skall ges ål den sora harvarit oskyldigt berövad friheten. Sora vUlkor för ersättning har inleuppställts att rayndighelen skall ha förfarit culpöst vid beslutet orafrihetsberövande. Inte heller lorde det vara av betydelse ora beslutet kansägas ha varit oriktigt. För att nå syftet alt den sora oskyldigt varit berövadfriheten skall få ersättning för frihetsförlusten har raan i lagen i ställetangett vissa oraständigheter som utlöser ersältningsr"ält. Dessa utgörs avmyndighetsavgöranden, ingående i eller knutna tUl del judiciella förfarande 1974: 97 9 som är avsett att leda frara tUl fastställande av orabrott blivit begånget och vilken påföljden då skall vara för detta.Avgörandena karakteriseras av att myndighet (domstol, åklagare) lar annanställning till skuldfrågan än den sora föranledde beslut orafrihetsinskränkning. I 1 § första stycket anges dessa rayndighetsavgöranden.Som vUlkor för ersätlningsrätt uppställs sålunda där (1) alt den misstänktefrikänns från brottet eller (2) att raot väckt talan läggs ner eller (3)att förundersökning avslutas utan alt åtal väcks. Att straffraätningen blir raildare än sora förutsatts vidbeslutet ora frihetsinskränkning inverkar inte. Skulle sålunda domen komma attlyda på böter och inte på frihetsstraff medför delta ej någon rätt tUlersättning. Inle heller det förhållandet att brottet i doraen hänförs undermildare slraffbud än sora åberopades vid häktningen torde i princip raedföraatt ersättningsskyldighet inträder, förutsatt att det är fråga om sararaagärning. I lagen har inte uppställts någol krav på alt denskadelidandes oskuld skall vara till fullo bevisad för att rätt till ersättningskall föreligga. Däreraot har i 1 § andra stycket upptagits vissa bestämraelserom undantag från ersättningsrätten, vilka hänger samraan med omständigheternai det särskUda fallet. Laghiraraet innehåller dels vissa speciella undantagsregler,dels en undantagsregel av raera generell natur. De speciella undantagsreglema avser alla alt denmisstänkte på något sätt varit anledning till att beslutet orafrihetsinskränkning koramil till stånd, antingen genora alt undandra sig allraedverka till sakens utredning eller tvärtora genora att rikta misstanke påsig själv. Till denförsta gruppen av omständigheter sora kan sägas raolsvara vissahäktningsskäl upptagna i 24 kap. 1 § första stycket RB ' hör att denraisstänkle (1) sökt avvika eller (2) sökt annorledes undandra sigförundersökning eller lagföring särat vidare att den misstänkte (3) söktundanröja bevis eller (4) sökt på annat sätt försvåra sakens utredning. Till den andra gruppen hör att den raisstänkle föranlettfrihetsinskränkningen (5) genora sanningslös bekännelse vid eller utom rätten,(6) genora alt falskeligen ange sig själv eller (7) eljest uppsåtiigen. Alla de speciella undantagsreglerna förutsätter att detföreligger eller kan presuraeras ett samraanhang raellan å ena sidan detförhållande som anges och å andra sidan beslutet om frihetsinskränkningen. Detåberopade förhållandet måste därför ligga i liden före beslutet. Den generella undanlagsregeln har i lagen angivits så, attersättning inte utgår ora det i annat fall än sora förul sagts raed hänsyntill orasländigheterna inte frarastår sora skäligt. Bestäraraelsen föregicks avåtskilliga över\'äganden under förarbetena tUl lagen. Processlagberedningenföreslog (SOU 1944r 9 s. 124) en lagtext där det sora vUlkor förersättningsrätt föreskrevs att anledning tiU misstanke att vederbö- Prop.1974: 97 10 randeförövat brottet eller varit delaktig däri uppenbart inte kvarstod. I sarabandraed att förslag till lag rerailterades till lagrådet uttalade departementschefen(prop. 1945 r 10 s. 11) att det uppstäUda villkoret måste anses medföra enaUtför snäv begränsning och förordade i stället den regeln, att ersättning åthäktad inte fick utgå ora grundad raisstanke alltjärat kvarstod raot honora.Del syntes departementschefen dock erforderligt alt en sådan föreskriftkompletterades med en bestäraraelse som gav möjlighet att även i andra fallvägra ersältiiing, då det skulle vara stötande att sådan utgick. Med anlednmgav vad som anförts av lagrådet ändrades sedermera orden "grundadmisstanke" till "anledning tUl misstanke". VidrUisdagsbehandlingen ansåg första lagutskottet (ILU 1945r 19 s. 26) att det varolärapligt att i ett ersättningsärende göra uttalanden ora kvarståendemisstanke. Man viUe eraellertid inle ta bort möjligheten alt avslå begäran oraersättnmg på grund av sådan raisstanke. Med anledning därav fick bestämmelsensin sluthga utformning. 2.2.2Frihetsberövande till följd av lagakraftvunnel avgörande Omett frihetsberövande har föranletls av lagakraftvunnen dom eller beslut, kanersättning utgå enligt 2 §. Fömtsättning härför är först och främst att det ärfråga ora någol av följande frihetsberövanden, näraligen 2 förvandlingsstraff för böter. Meddessa båda institut jämstäUs enligt 3 § 3 intagning i anstalt förundergående av behandhng enligl 28 kap. 3 § BrB (anstallsbehandling som ingår iskyddstUlsyn), 4 intagning i anstalt förundergående av ungdomsfängelse, 6 intagning i anstalt förundergående av internering. Somallmänt vUlkor för rätt tUl ersättning gäller enligt paragrafens första ledr 1 Den dömde skall ha undergåttstraffet helt eller delvis. För förlust som orsakas av t. ex. förlorat anseenderedan på grund av en fällande dom utgår således ingen ersättning. 2 Efter resning eller besvär överdomvUla skall dora ha raeddelats sora innebär antingen frikännande ellerringare straff än den dörade redan utstått. Enliglsenare ledet i 2 § gäller vissa undantag från ersättningsrält, vilka kanhänföras till konkreta åtgärder av den dörade själv. Ersättning utgår sålundainte ora han föranlett att han blivit dörad till straffet (1) genom sanningslösbekännelse vid eller utom rätten, (2) genom falsk angivelse av sig själv eller(3) eljest uppsåtligen. Den generella undantagsregeln i 1 § andra stycket saknarraolsvarighet i 2 §. Någon raöjlighet att ta hänsyn lUl eventuellt kvarståenderaisstanke finns sålunda inte i detta sammanhang. I 4 § första stycket lämnas regler ora ersältningsrättensomfattning. Härav framgår att ersättning kan lämnas för 2 annat intrång inäring, 3 nödigakostnader, särat 4 det lidandesora intrånget i friheten medfört, dock endast om det föreligger synnerligaskäl. I enlighet med vad som anförts i prop. 1945 r 10 (s. 15)avser de tre första punkterna bl. a. avlöning till extra arbetskraft, utgifterför resa från häkte eller straffanstalt tillbaka till heraorten särat kostnaderi saraband raed ersättningsanspråkets framställande. Däremot är det inte avsettatt ersättning skall utgå för det raen i vederbörandes näring som indirektvållats av att han varit åtalad eller dömd för brott. Ej heller avses attersättning skall utgå för rättegångskostnader i brottmålet. I fråga ompunkten 4 anförs i propositionen (1945 r 10 s. 15) att synnerliga skäl att utgeersättning torde föreligga ora t. ex. en fömt oförvitlig person häktas och detsederraera utreds att han är helt oskyldig. Av bestäraraelsens avfattningfraragår att endast lidande som orsakas av intrånget i friheten skaU beaktas.Däreraot avser bestäraraelsen inte att ge ersättning för att åtal blivit väckt. I 4 §andra stycket behandlas anspråk på ersättning som ännu inte blivit bestämd.Enligt första punkten får ett sådant anspråk inte överlåtas. Andra punkten,som avser anspråk på ersättning för ekonomisk skada, innehåller en regel om attefter den ersättningsberättigades död hans dödsbo får föra talan om ersättningför förlust eller kostnad som tillskyndats honom. Överlåtelseförbudet i första punkten har inte barabetydelse för talerätten utan också en annan verkan. Av förbudet följer ävenatt anspråket inte får tas i mät och att det inte i händelse av konkurs räknastill konkursboet. Att detta är fallet framgår numera av uttryckliga bestämraelseri 66 § 1 mora. utsökningslagen och 27 § första stycket konkurslagen. 2.2.4 Handläggningen av ersättningsanspråk m. m. Anspråk på ersättning skall i princip fraraställas hos dendoraslol som är behörig att pröva talan om ansvar för brottet. Då anspråk på ersättningenligt 1 § framställs, kan detta göras antingen i det raål där ansvarsfråganhandläggs eller senare genom särskild ansökan. Det sistnämnda blir aktuelltnär åtal inte ägt rum eller när anspråket inte fram- Prop.1974: 97 12 ställtsi samma mål sora ansvarsfrågan.