prop · FX03146 · 1974-12-31 00:00:00 — I princip uppträder alunskiffer geologiskt sett på liknande sättsom stenkol, nämligen som vitt utbredda, vanligen horisontellt liggande sediment. Möjligheternaatt ekonomiskt utnyttja alunskiffer sammanhänger med dess innehåll avkolväteföreningar (bitumen), svavelkis, svart kalksten samt små mängder avaluminium-, kalium- och fosforföreningar, vanadin, molybden och uran.Alunskiffem har flerstädes använts som bränsle, framför allt för"kalkbränning" av den kalksten som ofta finns tillsammans med eller ianslutning till alunskiffern, Under användes den förframställning ay petroleumprodukter. Avde sju alunskifferkoncessioner som förekommer finns fyra i län ochtre i . Samtliga utom en tillkom elleromedelbart efter krigsslutet. En beviljad koncession avser även uran. 3.5Fyndigheter av stenkol och leror Stenkoltorde inom svenskt landområde endast förekomma i . Den i praktiskt ochekonomiskt hänseiide viktigaste utbredningen finns i landskapets nordvästra deli området HöganäsÄngelholmÅstorp SkrombergaVallåkraHelsingborg, 3.5.2 Brytningenav stenkol och leror Stenkolsbrytningi är känd . På grund av de tunna flötserna, stenkoletssekunda beskaffenhet med ringa värmevärde ochhög askhalt, förkastningar, riklig grundvattentillströmning m, m, harstenkolsbrytningen i alltid haft stora svårigheter av teknisk ochekonomisk art att kämpa mot. Först i och med att man lärde sig att i störreskala utnyttja de leror som uppträder samman med kolflöt-serna blev situationenbättre. Dessa leror är dels "eldfasta" dels "klinkrande". Deeldfasta lerorna har hög kaolinithalt och är därför rika på aluminium. Deutmärker sig genom hög smältpunkt. Denna betingas även av mycket låg halt avalkalier och kalk. De eldfasta lerorna används huvudsaldigen som råvara förframställning av ugnstegel till masugnar o. d. (AB:s anläggningar iBjuv och ). Deklinkrande lerorna har lägre kaolinithalt men en högre halt av alkalier ochkalk än de eldfasta lerorna. Detta har till följd att vid upphettning av leranen sammankittning (sintring) sker av partiklar i leran innan denna smälter.Leran "klinkrar" till en tätare produkt med högre mekanisk och kemiskresistens än lervaror i allmänhet. Klinkrande lera används vid framställning avmaterial för golv och väggbeklädnad (AB:s anläggningar i Skromberga). Desenare årens kostnadsläge och utvecklingen av prisförhållandet mellan olja ochkol har medfört att det skånska stenkolets värde som bränsle blivit av heltunderordnad betydelse. Det är i stället lerorna, i synnerhet de eldfasta, somär huvudprodukten. var ännu fem stenkolsgravor i drift. F. n. drivsendast en gruva under jord () och där utvinns kolet endast som biprodukttill leran. har dagbrott öppnats i kolfältens utkanter, därlerorna ligger på måttligt djup under täcket av lösa jordlager. Förutomlerorna i sammanhang med stenkolsfyndigheter förekommer i och angränsandedelar av även andra leror med hög smältpunkt (Ivö, Axeltorp m. fl.platser i Näsums och angränsande kommuner). Liksom stenkolsformationens lerorär dessa leror av kao-lintyp (kaolinitrika leror). De exploateras av ABoch har tidigare bratits även av AB Iföverken. 3.5.3Regleringen av rätten att eftersöka och bearbeta stenkolsfyndigheter och isammanhang därmed förekommande leror Manhar f, n. att räkna med tre olika typer av rättigheter när det gällerutvinning av stenkol och leror. Rättigheter som tillkommit utgörsav koncessionsrätt enligt stenkolslagen. Rätt som tillkommit kangranda sig antingen på inmutning enligt den vid rättens tillkomst gällandegravlagstiftningen eller på privilegier. Beträffandeprivilegier kan nämnas att innehar ett område om ca inordvästra som alltjämt berörs av privilegier beviljade för JonasAlströmer m. fl. och att privilegieinnehavaren i vissa avseendenhar en undantagsställning i för- hållandetill reglema i stenkolslagen. För stenkolsfyndigheter tilL vilka rättighetuppkommit gäller bestämmdsema gravstadga med vissa istenkolslagen angivna undantag. Genom dessa undantag gäller i åtskilligapraktiskt betydelsefulla avseenden motsvarande regler som förstenkolsrättigheter upplåtna genom koncession enligt stenkolslagen. 4.1.1Olja, gas och salt är det angeläget att det allmänna förbehåller sig ett avgörandeinflytande på såväl undersökning som exploatering av eventuella olje- ochgasfyndigheter i . Genom de ändringar som skett 1963och 1966 har dock enligt utredningens uppfattning de ur materiell synpunktmest angelägna reformbehoven tillgodosetts. koncessioner för OPAB harsålunda kunnat få en utformning och ett innehåll som i huvudsak torde få ansestillfredsställande såväl från allmän synpunkt som för bolaget. Utredningenfinner endast vissa smärre reformer påkallade. Utredningen tar därvid först uppvissa koncessionsvillkor. Enligt utredningen bör det allmänna genom villkor avolika slag kunna utöva samma inflytande vid landkoncessioner som vidmotsvarande tillstånd enligt kontinentalsockellagen. Utredningenframhåller vidare att, då möjligheten av en sammankoppling mellan undersöknings-och bearbetningskoncession kan ha stor praktisk betydelse, uttryckligtstadgande härom bör upptas i lagen. Närlagstiftningen angående olje- och gasfyndigheter tillkom, var borrning denundersökningsmetod man framför allt hade i tankarna. Koncessionsreglernabeträffande sådana fyndigheter är därför formulerade så att de avser rättighetatt för utvinnande av olja eller gas genom borrning eftersöka och bearbetaolje- eller gasfyndighet. Modem prospektering efter ifrågavarande ämneninnefattar åtskilliga undersökningsarbeten för förberedelse tdl borrning,såsom geologiska och geofysiska bl. a. seismiska undersökningar. Dennuvarande lagstiftningen synes ej inbegripa någon tvångsrätt förkoncessionsinnehavare att ta i anspråk annans mark för sådana undersökningarmot ägarens bestridande, utan koncessionsinnehavaren är, i den mån tillträdeoch erforderliga åtgärder ej kan ske med stöd av allemansrätten, hänvisad tillatt söka träffa uppgörelse med markinnehavaren. Utredningen menar detta vara enotillfredsställande ordning som bör rättas till i samband med ny lagstiftning. Modernprospektering efter olja och gas är mycket kostsam. En rationell uppläggningav arbetet fordrar i allmänhet att undersökningsarbeten bedrivs systematiskt istor skala och att prospektören har tillgång till vidsträcktaundersökningsområden. Erfarenheterna tyder på att den höjning avmaximistorleken för koncessionsområde från 1 800 till somgenomfördes numera är otillräcklig. Utvecklingen synes ge anledningöverväga om man inte bör ta bort bestämmelserna om maximigräns förundersökningsområde ur lagen och i stället helt bestämma koncessionsområdetsstorlek med hänsyn till omständigheterna i varje särskilt fall. Enannan brist hos gällande bestämmelser utgör enligt utredningens uppfattning detförhållandet att bearbetningskoncession ej kan förenas med skyldighet förkoncessionsinnehavaren att fullgöra viss minimi-prestation i fråga ombearbetningen. En möjlighet att meddela dylika föreskrifter synes i vissasituationer kunna vara behövlig från allmän synpunkt och står över huvud iöverensstämmelse med principer angående försvar av gruvrätt som sedan gammalterkänts inom svensk gravlagstiftning. Utredningenanför slutligen att åtskilliga av de regler i stenkolslagen, som på grand avhänvisningar i bestämmelserna om olje-, salt- och gasfyndigheter är tillämpligapå sådana fyndigheter, är föga tidsenliga eller anpassade för de särskildaförhållandena i samband med undersökning och bearbetning av dylikafyndigheter. Utredningendiskuterar till en början den från vissa håll framförda tanken att ta upp uranbland de inmutningsbara mineralen men anser att det f, n. inte föreliggertillräckliga skäl att göra detta. Utredningen anser vidare att uranlagen istort sett får anses lämplig för sitt ändamål men att skäl finns att övervägajämkningar i vissa hänseenden. Utredningen anför i detta sammanhang blandannat följande. har från experthåll understmkits vikten av att den som utför ettomfattande och dyrbart undersölcningsarbete beträffande uranfyndigheter måstekunna säkert räkna med att också få tillgodogöra sig de fyndigheter sompåträffats vid undersökningsarbetet, I annat fall skulle detta te sig alltförriskfyllt. Uranlagen medger inte en sådan sammankoppling av rätt tillundersökning och bearbetning. Genom att rättigheterna meddelas av olikamyndigheter är det knappast görligt att redan i samband medundersökningstillstånd företa en allsidig bedömning av en sökandes lämplighetatt bedriva även exploatering av eventuella fyndigheter. För att främjaprospekteringsintresset synes det enligt utredningens uppfattning påkallat attlagstiftningen åtminstone öppnar möjlighet att vid behov förena ett undersökningstillståndmed rätt för innehavaren att under vissa förutsättningar erhålla även be- 3 1974.1 saml. arbetningskoncession.I samband härmed kan befinnas nödvändigt att förlägga tillståndsgivningenbeträffande båda slagen av tillstånd hos en och samma myndighet. Prospekteringefter uran utanför de mellansvenska skifferområdena kräver på grund avfyndighetemas spridning i berggrunden och de förhållandevis höga kostnadernaför undersölcningsarbete undersökningsområden av betydande utsträckning.Enligt utredningens mening bör därför övervägas att väsentligt utöka nuvarandemaximiareal för undersöknings- och koncessionsområde eller att helt slopabestämmelserna härom. Uranlageninnehåller inte någon motsvarighet till gravlagens bestämmelser om kronoandel.Inte heller finns såsom i fråga om olja och gas möjlighet att föreskrivaroyaltyavgifter till staten. Detta framstår enligt utredningens mening som enbrist med hänsyn till det starka allmänna intresset i fråga om urantillgångarna.Att foga in ett krono-andelsinstitut med i huvudsak oförändrat innehåll i ettkoncessionssystem anser utredningen inte gärna kunna komma i fråga beträffandede som omfattas av gruvlagen med hänsyn till verkningarna påprospekteringsintresset och gruvornas intemationella konkurrenssituation. Ävenom väsentliga skillnader finns, t. ex. med hänsyn till den dominerande roll detallmänna spelat inom uranprospekteringen och atomkraftindustrin,torde vid en sådan kombination av koncessionssystem och kronoandel risker inämnda hänseende inte heller kunna helt uteslutas när det gälleruranfyndigheter. Däremot synes det enligt utredningens mening möjligt att iskälig mån tillgodose behovet av allmänt inflytande utan sådana risker avbetydelse genom att införa liknande föreskrifter i fråga om statligt deltagandeoch royaltyavgifter m, m, som utredningen förordat beträffande olje- och gasfyndigheter.Man torde knappast behöva räkna med dylika risker om t, ex, redan i samband medundérsökningstillstånd fastställs de efter förhållandena i varje särskilt fallanpassade villkor i nämnda hänseenden som skall gälla vid eventuellbearbetningskoncession. Utredningenfinner nämnda synpunkter vara i huvudsak tillämpliga även beträffande toriumfyndigheter. är det med tillämpade metoder i fredstid inte ekonomisktlönsamt att utnyttja de svenska alunskiffertillgångarna för utvinning av oljaeller gas. Uppdagande av alunskifferfyndigheter torde inte vara förenat medsådana svårigheter att särskild lagstiftning är påkallad för att stimuleraeftersökandet av dylika fyndigheter. Exploatering av alunskifferfyndigheterför andra ändamål än oljeutvinning, t. ex. inom byggnadsindustrin, är ejunderkastad koncessionsplikt enligt gravlagstiftningen. Åtskilliga skäl talarsålunda för att man bör avföraalunskiffer från nämnda lagstiftning. I så fall skulle den, som vill sökautvinna olja ur alunskiffer, bli hänvisad till att träffa avtal ined jordägarenpå samma sätt som f. n. måste ske vid utnyttjande av skifferfyndigheter förannat ändamål. Åandra sidan kan man, fortsätter utredningen, inte helt bortse från möjlighetenatt nya metoder kan framkomma för ekonomisk produktion av olja eller gas uralunskiffer. I , som har mycket stora oljeskiffertillgångar,bedrivs ett betydande forskningsarbete i syfte att få fram mera ekonomiskametoder för oljeutvinning. Det anses vara av väsentligt intresse attutvecklingen av nya skifferbearbetningsförfa-randen utomlands systematiskt ochnoggrant följs i . Under utredningsarbetet har inte framkommit att ettbibehållande av koncessionslagstiftningen för alunskifferfyndigheter skullemedföra några olägenheter av betydelse från allmän synpunkt eller med hänsyntill enskild rätt. Medhänvisning till det anförda anser utredningen att det f. n. inte föreliggertillräckliga skäl att avhända det allmänna den möjlighet att kontrollera ochfrämja ett eventuellt framtida utnyttjande av aluhskifr fertillgångama föroljeutvinning som en koncessionslagstiftning innebär. Nuvaranderegler angående alunskifferfyndigheter innehåller åtskilligadetaljbestämmelser, varav en del mer eller mindre starkt avviker frånmotsvarande bestämmelser beträffande andra koncessionspliktiga . a.med hänsyn till den sannolikt ringa framtida frekvensen av koncessioner försådana fyndigheter menar utredningen goda fömtsättningar finnas att utan meraomfattande särbestämmelser foga in alunskiffer i en eventuell enhetligmineralkoncessionslag med karaktär av ramlagstiftning. 4.1.4 Stenkol och leror a. att brytningen av stenkol alltmer trätt i bakgrunden för en ökadbrytning av leror i sammanhang med stenkols-fyndighetema. Stenkolsförekomstensynes i flera fall ha fått tjäna som en förevändning för tillstånd att brytaeldfast lera. Detta har även från industrins sida anförts somotillfredsställande. Vad beträffar den framtida brytningen räknar man knappastmed att en exploatering av kvarvarande stenkolsförekomster i kan blilönsam såvitt angår ett enbart till stenkol begränsat tillgodogörande. Ihägnet av gällande lagstiftning har emellertid enligt utredningen uppstått enbetydelsefull industri med tillverkning på basis av eldfasta leror ochklinkrande leror. Att förutsättningama för denna industri bevaras äruppenbarligen ett intresse redan med hänsyn till de omfattande investeringarsom skett i befintliga anläggningar och den utveckling av verksamheten somplaneras med stöd av gällande reglering. Härtill kommer att det eldfastamaterial som tillverkas är av stor betydelse förjäm- och stålindustrin. Att denna tillverkning bedrivs med i huvudsak inhemskaråvaror är av särskild vikt i en avspärrningssituation. Dethar, fortsätter utredningen, anförts att andra keramiska uidustri-er byggts upputan stöd av någon särskild reglering. Det kan också erinras om att detsamma ärfallet med flera andra betydelsefulla industrier, som är beroende av råvaror iform av . En viktig omständighet i sammanhanget är emellertid att dentyp av lera på vilken tillverkningen av eldfast material bygger utgör ett inomlandet sällsynt . Om den särskilda regleringen beträffande utnyttjandetav dessa råvaror nu upphävs, kan resultatet lätt bli svårigheter för industrinatt få till stånd skäliga uppgörelser med markägarna och därmed en försämringav förutsättningarna för tillvaratagande av den inhemska naturtillgång somifrågavarande leror utgör. bör en sådan utveckling accepteras endast om ett avskaffande avregleringen skulle medföra fördelar från allmän synpunkt. Utredningen pekar påatt de ifrågavarande fyndigheterna är lokaliserade till ett tättbebyggt områdedär ytterligare kraftig exploatering för bebyggelse m. m. kan väntas och attdetta förhållande är ägnat att skärpa kraven på skydd för fyndigheterna. Enreglering bör emellertid kunna genomföras så att den innefattar en från allmänsynpunkt lämplig avvägning mellan industrins behov och övriga intressen.Enligt utredningens mening finns inte anledning anta att ett upphävande avregleringen skulle medföra några speciella fördelar för det allmänna vare sigmed hänsyn till nu berörda förhållanden eller eljest. Fastmera kan en regleringge större möjlighet till insyn och inflytande från det allmännas sida, t. ex.genom statligt deltagande i företaget, än om brytningen blev beroende enbart avuppgörelser med markägarna. Dessa överväganden leder utredningen fram till attnågot slag av reglering bör upprätthållas på området. Vid valet av form förregleringen finner utredningen de skäl som i förarbetena till stenkolslagenanfördes mot ett inmutningssystem och för ett koncessionssystem fortfarandevara giltiga. Utredningen anser därför lämpligt att koncessionssystemetbibehålls. Enligt utredningens mening bör därvid ske en anpassning tillutvecklingen så att koncession skall kunna meddelas inte bara förstenkolsfyndighet utan även för fyndighet av sådana eldfasta och klinkrandeleror som förekommer i stenkolsformationen. Kaolinlerorutanför stenkolsformationen har brutits utan stöd av särskildlagstiftning. Beträffande dessa leror kan enligt utredningen delvis anförassamma skäl till stöd för en reglering som åberopats i fråga om lerorna istenkolsformationen. Utredningen finner emellertid inte dessa skäl tillräckligtstarka för att förorda att koncessionssystem nu införs även beträffandeifrågavarande fyndigheter, utan hänvisar till att frågan bör tas upp i ettvidare sammanhang, om en allmän utvidgning av koncessionsplikten skulleaktualiseras. Utredningenframhåller avslutningsvis att stenkolslagens regler i stora delar ärålderdomliga. Regleringen av rätten till stenkol och leror torde i åtskilligaavsenden kunna förenklas. Vid regleringen torde på samma sätt som antyttsbeträffande andra koncessionspliktiga behovet av det allmännasinflytande och beaktande av motstående intressen böra tillgodoses främst genominförande av bättre möjligheter att ställa villkor i samband med koncession.Detta synes särskilt påkallat med hänsyn tUl de speciella förhållandena inomde tättbebyggda områden varom här är fråga. Utredningenssynpunkter på reformbehov beträffande de särskilda mineraliska ämnena harangetts under 4.1. Som framgår därav finner utredningen att undersökning ochbearbetning av fyndigheter av sådana mineraliska ämnen i pruicip alltjämt börregleras genom koncession. Utredningen föreslår också att koncession i fråga omalunskiffer skall kunna meddelas även för gasutvinning och att direktkoncession skall kunna meddelas beträffande sådana eldfasta leror ochklinkrande leror som förekommer i sammanhang med stenkolsfyndigheter. Motbakgrand av att de principiella skillnaderna mellan inmutningsbara ochkoncessionspliktiga föreslås kvarstå finner utredningen lämpligast attde koncessionspliktiga mineralen liksom tidigare regleras utanför gravlagensram. Enligt utredningens uppfattning är därvid ändamålsenligt att reglema omde koncessionspliktiga mineralen samordnas i en ny lag som är gemensam församthga dessa mineraliska ämnen. Denna lag föreslås innehålla grandlägganderegler angående konces-sionsgivning, koncessionsvillkor, ianspråktagande avmark m. m., medan närmare detaljer om ansökningsförfarandet m. m. avses blireglerade i tillämpningsföreskrifter. Lagen avses i likhet med stenkolslagenoch uranlagen inte äga tillämpning på område som omfattas av kontinentalsockellagen. Tillbetydelsefulla delar överensstämmer förslaget med gällande rätt. Viktigt är attde grundläggande reglema för de olika mineraliska ämnena gjorts enhetliga.Detta innebär särskilt beträffande äldre regler i stenkolslagen enmodernisering och anpassning till nyare förhållanden. I fråga omkoncessionsvillkor m. m. har reglerna i kontinentalsockellagen använts somförebild, vilket innebär att i förslaget ges ökade möjligheter att i olikaavseenden tillgodose samhälleliga intressen. 4.2.2 Viktigare punkter i utredningsförslaget 4.2.2.1 Samordning av reglerna om koncessionspliktiga Utredningenkonstaterar att gemensamt för de koncessionspliktiga mineralen är attaktiviteten när det gäller imdersökning och bearbetning av fyndigheter som inteomfattas av gällande rättigheter kan antas bli av begränsad omfattning underden framtid som kan överblickas. Några mera betydande koncessioner avseendeolja, gas och salt utanför de områden som täcks av koncessioner förOPAB torde sålunda knappast komma att aktualiseras på . Intresset föruranprospektering från enskilda företags sida synes vara obetydligt. Utnyttjandeav alunskifferfyndigheter för utvinnande av olja torde inte bli aktuellt ifredstid, såvida man inte lyckas få fram mera lönsamma metoder för utvinningenän som praktiserats . Behov av nya koncessioner för stenkol och lerautanför nuvarande koncessionsområden torde uppkomma endast ibegränsad utsträckning. Harman enligt det nu anförda att räkna med ett mycket ringa antalkoncessionsärenden, är det enligt utredningens uppfattning föga meningsfulltatt genom lagregler i detalj reglera sådana frågor som koncessionstidenslängd, möjlighet till förlängning av koncessionstiden, koncessionsområdetsmaximistorlek, arealavgifter m. m. Sådana frågor bör med större fördel frånallmän och enskild synpunkt kunna avgöras av koncessionsmyndigheten med hänsyntill förhållandena i varje särskilt fall efter förhandlingar mellan myndighetenoch sökanden. Lagstiftningen behöver därför i dessa hänseenden endast upptavissa grundläggande regler om koncession och de villkor som kan förenasdärmed. Utredningen menar att ifrågavarande regler kan ges ett enhetligtinnehåll beträffande berörda mineraliska ämnen och att bestämmelserna ikontinentalsockellagen därvid kan tjäna som mönster. Enligt utredningensuppfattning krävs däremot en mera utförlig reglering beträffande frågor somberör förhållandet mellan koncessionsmnehavare och den som disponerar övermarken. Här avses i första hand bestämmelser om ianspråktagande av mark förundersöknuig och bearbetning, om ersättning för skador i samband därmed samt omeventuell avgift till fastighetsägaren. Enligt utredningen torde beträffandesamtiiga mineraliska ämnen regler i dessa hänseenden i stor utsträckning kunnautformas efter mönster av uranlagens och gravlagens bestämmelser.Särbestämmelser för visst skulle då behövas endast i obetydligomfattning. Utredningen påpekar också att det allmänt torde vara ett önskemålatt reglema om koncessionspliktiga samordnas i så stor utsträckningsom möjligt. Utredningenfinner på grand av dessa omständigheter ändamåls-erdigt att regleringen avkoncessionspliktiga muieral sammanförs i en lag med vissa grandläggande reglerangående koncessionsgivning och ianspråktagande av mark m. m. som i princip ärgemensamma för samtiigaberörda mineraliska ämnen medan närmare detaljer om ansökningsförfarandet m.m. regleras i tillämpningsföreskrifter. Utredningen pekar även på att enfördel med en ramlagstiftning av angivet slag är att det blir möjligt att utanstörre omgång ändra kretsen av de koncessionspliktiga mineralen om detta skulleanses påkallat. Som tidigare framgåttregleras de koncessionspliktiga mineralen av kontinentalsockellagen i den månde anträffas inom denna lags geografiska tillämpningsområde. Utredningendiskuterar möjligheten av en gemensam koncessionslagstiftning för landområdeoch vatten men stannar för att en sådan inte är lämplig med hänsyn till att förhållandenai flera från lagstiftningssynpunkt betydelsefulla avseenden gestaltar sigväsentligt olika på land och inom havsområde. Utredningen pekar därvid bl. a.på att kontinentalsockellagen gäller samtiiga mineraliska och andra intelevande naturtillgångar på och under havsbottnen liksom vissa levandeorganismer medan den nu aktuella lagstiftningen för landområde endast avserett fåtal mineraliska ämnen. Ett annat skäl är enligt utredningen att någonlegal deklaration liknande den i 2 § kontinentalsockellagen enligt vilkenrätten till naturtillgångar som avses i nämnda lag tillkommer staten, inte börgöras i fråga om de aktuella mineralfyndigheterna på land. I fråga omutredningens överväganden i denna del kan hänvisas till Gruvrättsligspeciallagstiftning s. 5758. Förslaget innebär att kontinentalsockellagenbibehålls i princip oförändrad vid sidan av den nya lagstiftningen. Rättenatt undersöka och bearbeta de mineraliska ämnen som omfattas av lagen skall iprincip vara beroende av koncession.