prop · FX03128 · 1974-12-31 00:00:00 — För att tillgodose småspararnaskrav på trygghet kan enligt uttedningen krävas att aktiefondsföretagen påmotsvarande sätt som affärsbanker, sparbanker och andra penninginrättningarblir föremål för tillsyn. Utredningen framhåller också att tillkomsten avaktiefondsföretag i vårt land kan ses som resultat av strävanden att tUlförakapitalmarknaden nya källor av riskvilligt kapital. De av utredningen åberopade skälen har i allmänhetgodtagits vid remissbehandlingen. För egen del vUl jag särskUt framhållaföljande. Som framgår av avsnitt 2.3 representerar de förvaltade fondema,totalt sett, betydande tUlgångar. Sammanlagt uppgick fondernas värde vidutgången av tUl omkr. 300 mUj. Detta förhållande utgör en viktigomständighet vid bedömningen av behovet av en lagstiftning på ifrågavarandeområde. Särskilt angeläget framstår behovet av en lagstiftning, om man betänkeratt ett stort antal personer berörs av aktiefondsverksamheten i vårt land ochatt huvudparten av dessa torde utgöras av småsparare, dvs, människor raedobetydliga eUer blygsararaa tiUgångar. Regler bör aUtså införas i fråga omförvaltningen och förvaringen av de i aktiefondsverksaraheten anförtroddamedlen. Möjlighet bör också fiimas för spararna tUl insyn i verksamheten. Frånallmänhetens synpunkt kan aktiefondsverksamheten framstå som ett alternativtill banksparande. Jag anser det därför vara av betydelse att regel- bundetåterkomraande, vederhäftiga inforraationer läranas om verksamheten. Regler börfinnas om detta. Försäljningen av fondandelar bör vidare ske i sådana forraeroch på sådana villkor att spararna inte utsätts för andra risker än dem som norraaltföljer raed investeringar i värdepapper. Liksom utredningen finner jag godaskäl kunna anföras för alt ställa aktiefondsföretagen under offentiig tillsynpå motsvarande sätt som skett med t, ex, bankerna. Därigenom tillgodosesspararnas berättigade krav på trygghet när de anförtror sina medel tUl ettaktiefondsföretag för placering i aktier eller andra värdepapper, Ilikhet med utredningen och remissinstanserna anser jag alltså att enlagstiftning på ifrågavarande område nu bör komma till stånd. Somframgår av det anförda uppgick aktiefondernas sararaanlagda tUlgångar ilandet vid utgången av tUl orakr, 300 milj. kr. Detta värde börjämföras med de börsnoterade investmentbolagens sammanlagda iimehav avvärdepapper, vUket vid sararaa tid uppgick tUl . Fondemasbetydelse som kapitaluppsaralingsinsti-tut är således än så länge inte stor.Det synes därför f. n. inte finnas anledning att föreslå regler med avseendepå deras funktion i detta hänseende. Skulle fonderna komma attutvecklas så att de spelar en mera väsenllig roll i kapitalmarknadssammanhangkan det emeUertid, som riksbanksfullmäktige också påpekat, finnas anledningatt överväga, om särskUda placeringsregler från kapitalmarknadssynpunkt börinföras för dem eller om de bör bli föremål för en penningpolitisk lagstiftaingi likhet raed vad som gäller för bankinstitut och försäkringsbolag. Utredningensförslag tUl lagstiftaing avser uteslutande svenska aktiefondsföretag.Utredningen har inte föreslagit nägon speciell lagstiftaing för utländskafonder, som vUl etablera sig här i landet eller sora bearbetar den svenskamarknaden från utlandet. Möjligheterna till förvärv eller försäljning avandelar i utländska investmentbolag eller aktiefonder är f. n. beroende avvalutabestäramelsema. Jag vill i detta sararaanhang erinra om att frågan om köpoch försäljning av andelar i aktiefond varit föremål för särskilduppmärksarahet inora och att sådana värdepapperstransaktioner numera ingårsom en särskild sektion i kod för liberalisering av kapitalrörelser. Dentidigare berörda rekomraendationen av avseende riktlinjer för lagstiftningora investraentföretag uppstäUer vissa krav för företag sora frän utlandetbearbetar en marknad. Inom har, som fömt nämnts (avsnitt 1.7),antagits särskilda riktiinjer för reglering av sådan verksamhet som utövas avutomlands etablerade företag. Flera remissinstanser har med tanke på möjUghetenav en framtida Uberaliserad kapitalmarknad betonat vikten av att ocksåutländska aktiefonders verksamhet, som berör , bhr föremål förlagstiftning. Det har därvid framhållits somsärskilt angeläget att man undviker konkurrenssnedvridningar som medför attutiändska fondandelar för sparama framstår som mer attraktiva än svenska.Frågan om en lagstiftning beträffande möjUghet för utländska aktiefondsföretagatl utöva verksamhet i kan dock behandlas fristående från den av mig nuföreslagna lagstiftningen. Med hänsyn härtill och då utredning i frågan saknasfår detta spörsmål tas upp i annat sammanhang. T. v. bör aktiefondsverksamhet iSverige få utövas endast av svenskt aktiefondsföretag, dvs företag som ärbildat enligt svensk lag. 5.3Allmänna synpunkter på en lagstiftning En civUrättslig lagstiftning om aktiefonder bör iförsta hand gäUa fondens och fondföretagets konstmktion samt en fördelning avansvaret för fonden. Till ansvarsfördelningen hör frågor rörande fondensförvaltning och förvaringen av fondtUlgängama. Av naturliga skäl kan denrättsUga regleringen inte gälla det speciella risktagande som följer med en investeringi rörliga värden. Som framgår av vad jag tidigare anfört är ett av deviktigaste skälen för en lagstiftning om aktiefondsverksamhet behovet av skyddför dem som investerar medel i aktiefonder. En gmndfömtsättning vid reglemasutformning bör vara att investerarna undgår personligt ansvar för skulder somuppkommer vid utövandet av aktiefondsverksamheten för fonden. Denna uppfattninghar också avspeglats i aktiefondsuttedningens förslag och godtagils avremissinstanserna. Även de rekommendationer med riktlinjer ominvestraentföretag som lagts fram inom och bygger på sammaprincip. I ett föregående avsnitt (5.1) har jag närmareredogjort för de två förekommande typema av värdepappersfonder, nämligen slutnaoch öppna fonder. Av redogörelsen framgår bl. a. att antalet andelar (elleraktier) i en sluten fond är bestämt redan från början. Det kan således inteökas eller minskas annat än i strängt forrabunden ordning. Härigenom blir deutelöpande andelama inte iiUösningsbara och priset på en andel blir beroendesåväl av värdet på de värdepapper vilka ingår i fonden sora av tUlgång ochefterfrågan på andelarna. Den öppna fonden, däreraot, karaktäriseras av attdess storlek kan ökas eller minskas fortlöpande så länge fonden består. I likhet med utredningen och remissinstansema anserjag det vara av stor vikt att möjlighet finns för andelsägaren att få sin andelinlöst när som helst och att inlösningspriset därvid inte är beroende av ettvid tiUfället rådande marknadsvärde som grundas på tiUgång och efterfrågan.Jag anser därför alt den rättsliga regleringen av fonderna bör bygga på attdessa är av s. k. öppen typ. Fonder av sluten typ bör inle fåförekomma i vidare män än som kan ske inom raraen för redan befmtligaassociationsformer, t. ex. investmentbolagsforraen. Sora tidigare anförts bör reglema utforraas sä attinvesterarna inte har personligt ansvar för skulder som uppkoraraer iaktiefondsverksaraheten. De associationsformer i svensk lagstiftning sorauppfyller denna fömtsättning och sora frärast kommer i åtanke då det gällerekonomisk verksarahet är aktiebolaget och den ekonoraiska föreningen. Utraärkandeför aktiebolaget är att dess verksarahet bedrivs på grundval av ettaktiekapital, sora tillskjutits av delägarna. Dessa får utdelning på sinkapitalinsats genom andel i bolagets vinst. För att motverka uppkomsten avekonomiskt osunda företag har bolagsbUdningen och bolagets verksamhetutförligt reglerats i lagstiftningen. I lagen om aktiebolag finns sålundabestämmelser om förfarandet vid bUdande av aktiebolag, om publicitet i frågaom det tillämnade bolaget och om de kapitalinsatser som skall göras.Tillvägagångssättet vid ökning och minskning av aktiekapitalet är noga angiveti lagen. Denna innehåller vidare utförliga regler om bolagets beslutande,verkstäUande och kontrollerande organ, konsolideringsbestämmelser, ra. Den ekonoraiska föreningen är enpersonsammanslutning, som bereder sina medlemmar ekonomiska fördelar på annatsätt än genom utdelning av vinst på kapital. Medan aktiebolagslagens reglerbl. a. syftar tUl att bevara aktiekapitalet inora bolaget till skydd föraktieägarna och bolagels borgenärer, innehåller lagen om ekonomiska föreningarbåde bestämraelser ora verksamheten som till stor del ansluter tUl vad somgäller för aktiebolagen och föreskrifier rörande medlemraarnas in- ochutträde. Föreningsverksamheten drivs på grundval av föreningsmedlemmarnasinsatser. En förutsättning för medleraskap i föreningen är att insatsenbetalas. Dä en medlem utträder ur föreningen, har han i allmänhet rätt att fåtillbaka insatsen. Båda nu nämnda associationsformer ger delägarnamöjlighet att påverka företagets skötsel genom att delta i bolags- ellerföreningsstämma. I utiandet förekommer, som lidigare nämnts,aktiefondsföretag som arbetar i form av aktiebolag. I dessa bolag ingårvärdepappersportföljen som en del av bolagsförmögenheten. Den som köper aktieri ett sådant investmentföretag får därigenom en andelsrätt ivärdepappers-portföljen och i bolagets övriga förmögenhet. Vid bedömande av frågan, om någon avassociationsformerna aktiebolag eller ekonomisk förening bör användas vidutformningen av regler ora aktiefonder och aktiefondsverksarahet, vill jaganföra följande. Jag har framhåUit betydelsen av att andelarna i enaktiefond är inlösningsbara, dvs. att fonden är av s. k. öppen typ. För attöppna aktiefonder skaU kunna drivas i form av aktiebolag skulle det emeUertidbli nödvändigt att, ora fondtUlgångarna tiUäts ingå i bolagets förraögenhet, iaktiebolagslagen införa rätt för aktiebolag att utan särskUda forrakrav utgeoch återköpa egna aktier. aktiekapital skulle därmed komma att undergåständiga växlingar. En sådan ordning är emellertid främmande för deakliebolagsrättsliga principerna hos oss. I likhet med utredningen ochremissinstanserna anser jag det uteslutet att genomföra så genomgripandeändringar i bolagsiagstiftningen för att möjliggöra bUdande av bolag medväxlande aktiekapital. Med hänsyn härtUl synes aktiebolagsformen inte börakoraraa i fråga för utövande av aktiefondsverksamhet av det slag jag härberört. Vad nu sagts gäller alltså möjligheten att utöva aktiefondsverksamheti aktiebolags form när fondtUlgångarna ingår i bolagets förmögenhet. En annansak gäller fömtsättningama att utöva verksamheten i aktiebolags förra närfondtUlgångarna hålls avskilda från bolagsförraögenheten, TUl denna frågaåterkommer jag i det följande. När det gäUer det andra altemalivet, nämligen attutöva aktiefondsverksamhet genom ekonomisk förening, kan följande framhåUas.En ekonomisk förening är i pruicip en öppen personsammanslutning, som medgerin- och utträde av medlemmar. I och för sig skulle investerare i ekonomiskaandelar kunna tänkas gå in som medlemmar i en ekonomisk förening med en ellerflera insatser. Föreningen kunde placera insatserna i värdepapper och förvaltaden fond som härigenom bUdats. Den som vUle få ut sina insatser i form avkontanta medel skulle dock vara tvungen att gå ur föreningen.Föreningsformen skuUe erbjuda fördelar dels genom att fondandelsägama iegenskap av medlemraar skulle få medbestämmanderätt och insyn i föreningensangelägenheter, dels genom att någon särskUd fondförvaltning utöverföreningsstyrelsen inte skulle behövas. Utredningen anser emellertid att dettaalternativ inte kan godtas, bl. a. eftersora fondföretagens nuvarandeorganisation i hög grad avviker frän den ekonomiska föreningens. En omvandlingav de nuvarande aktiefondsföretagen tUl ekonomiska föreningar skulle innebäragenomgripande förändringar i deras verksamhet. Enligt utredningen finns detknappast tillräckligt vägande skäl för att kräva en ombildning av sädanomfattning. Utredningens uppfattning i detta avseende delas avremissinstansema. Enligt min mening talar flera skäl motföreningsalternativet. Till en början skulle den gräns man i lagstiftningenhittills sökt upprätthålla raellan associationsforraema ekonoraisk förening ochaktiebolag bli oklar, om aktiefondsföretagen organiserades i föreningsform.Andelsägarna kan av lätt insedda skäl inte delta i verksamheten på ett såaktivt sätt sora förutsätts i en ekonoraisk förening. Deras intresse är snarareliksom hos aktieägama i ett aktiebolag väsentligen inriktat på att fåavkastning eller annan ekonomisk fördel av sitt insatta kapital. Det finnsvidare risk för att administrationen av ekonorniska föreningar skulle blityngande och kostsam, ora de skulle få ett stort antal medlemmar, och ständigaväxlingar i antalet skulle förekomraa på grund av in-och ulträden av raedlemmar. Verksamhelen måste dessutom bli begränsad tillförvaltning av en enda fond i varje förening. Som utredningen påpekar skulleockså en omvandling av de nuvarande företagen till ekonomiska föreningarinnebära genomgripande förändringar i deras verksarahet. Av vad jag nu anfört torde fraragå att ingen av detvå tänkbara associationsforraema aktiebolag resp. ekonomisk förening kananses lämpad för en konstmktion enligt vUken fonden ingår i bolagets eUerföreningens tillgångar. I likhet med utredningen anser jag det därför ligganära tUl hands alt undersöka, i vad män den i allmänt tillämpade formenför utövande av aktiefondsverksamhet kan bilda utgångspunkt för enlagstiftning. Gemensamtför de slag av aktiefondsverksamhet av öppen typ som f. n. förekommer i landetär att fondtUlgångarna hålls åtskilda från det förvaltande företagetsförraögenhetsraassa. Utredningen har också stannat för att föreslå en lösningenligt vilken fonden utgör en från förvaltningsföretaget friståendeförmögenhet. Parterna i det rättsförhållande som uppkommer utgörs därvid iprincip av Lnvesterama eUer andelsägarna, en fondledning som förvallar fondensamt en förvaringsbank som omhänderhar fondtillgångarna och till vilken in-eller utbetalningar av fondraedlen sker. UtredningensprincipieUa förslag i fråga om fondens ställning som en fristående del iförhällande tUl det förvaltande företagets förmögenhetsmassa har godtagits avsamtUga remissinstanser. För egen del vUl jag anföra följande. Vissa skäl,främst admmisttativa, kan möjligen tala för en lösning enligt vUkenfondförmögenheten ingår i det förvaltande företagets tillgångar, Sora jagtidigare frarahåUit kan emeUertid en sådan lösning bettäffande fonder av öppentyp inte utan genomgripande ändringar i lagstiftningen inordnas i de nuvarandeassociationsrättsliga formerna för aktiebolag eller ekonomisk förening. Jaghar därför avvisat tanken på en konstmktion i enlighet härmed. Skulle man vUjaha en sådan lösning av fondens stäUning i förhållande tillförvaltningsföretaget sora innebär att fondtUlgångarna ingår i företagetsförraögenhetsraassa och sora saratidigt i görlig raån tUlgodoser de krav ijuridiskt och ekonomiskt hänseende som reglerats i den nyssnämndaassociationsrättsliga lagstiftningen, raåste därför en särskild lagstiftningtUlskapas för ändamålet. En sådan lösning framstår dock inte som särskiltlämplig bl. a. mot bakgmnd av de lagtekniska problem som skulle möta. Jag villi sammanhanget också framhålla att i rekommendation med riktiinjerrörande aktiefondsverksamhet förutsätts att aktiefondsföretag av det slag somhär avses har en konstruktion sora åtminstone i sina huvuddrag överensstämmermed gällande nationella lagstiftning av associationsrättslig karaktär. Medhänsyn tUl det anförda ansluter jag mig till den principiella uppfattning somkommit till uttryck genom ut- 7 1974.1 saml Nr 128 redniage-dsförslag och anser alt fonden bör vara frislående från det förvaltandeföretagets förmögenhetsmassa. Genom en sådan lösning åstadkommes bl. a.fömtsättningar för att den utövade fondverksam-heteii kommer att motsvarakraven på ett tillfredsställande skydd för investerarna och för att dennödvändiga överblicken erhålls över fondtUlgångarna. Ätt så sker är enligt minmening av grundläggande betydelse lör att aktiefondsverksamheten skaU kunnabedrivas på ett sunt och rikligt sätt. En central fråga utgör fondens konstruktion ochställning i förhållande till det organ som skall förvalta fondtUlgångarna.Inledningsvis bör erinras om all en aktiefond huvudsakligen beslår avvärdepapper i regel aktier som föi-värvats på grundval av kapitaltUlskottfrån allmänheten. Detta bör komma till klart uttryck vid utformningen avaktiefondsbegreppet. De flesta i förekommande aktiefonderna intar en iförhållande till förvaltningsföretaget självständig ställning utan att dockvara någon juridisk person. Det är uppenbart att ett sådant system ställerstora krav på fondledningen inte bara när del gäller fondens förvaltning utanäven med tanke på ett behörigt tillgodoseende av andelsägarintresset, skyddetför tredje man och i skattehänseende. En noggrann bestämning av fondens liksom för\'altnings-företagets funktioner är därför nödvändig. Utredningenföreslår att fonden också i en kommande lagstiftning behandlas fristående fråndet förvaltande företagets förmögenhetsmassa utan att för den skull bli ensjälvständig juridisk person. Förslaget överensstämmer med bl. a. tysk ochschv/eizisk lagstiftning. I skattehänseende föreslås fonden utgöra ettsjälvständigt skattesubjekt i likhet med vissa s. k. osjälvständiga stiftelser,vilka enligt skatterättsHg praxis åsätts egen taxering. Utredningens förslag i denna del har vunnitflertalet remissinstansers gillande. ochfondbörsutredningen ifrågasätter emellertid, om inte en för svensk rättsordningnaturligare lösning vore att göra fonden till ett särskUt rättssubjekt avstiftelseliknande karaktär. framhåller att, om fondengörs till en s. k. anknuten stiftelse, dvs. en juridisk person som förvaltasav en annan juridisk person, konsekvensen utan vidare komraer att vara attfondegendomen är äganderättsligt skUd från det förvaltande företaget i detföljande även kaUat fondbolag och att den inte kan utmätas för bolagetsförbindelser. En ytterligare konsekvens skuUe vara att flera av de bestämmelsersom aktiefondsutredningen ansett behövliga för att säkerställa fondensställning som fristående förmögenhetsmassa skulle bli onödiga. För egen del vill jag anföra följande. Utöver lagen(1929:116) om tillsyn över stiftelser, skattelagstiftning och viss annanspeciallagstiftning saknas lagregler om stiftelser i vårt land. Tillsynslagenavser endast sädana stiftelser vilka ansetts böra vara underkastade tillsyn.Den uppfatt- ningom stiftelsebegreppet som kommit till uttryck i tillsynslagen torde emellertidha betraktats som norragivande också på andra områden, t. ex. vid tUlämpningenav skattelagstiftningen. 1 tillsynslagen anges som förutsättning för attstiftelse skall vara underkastad anmälningsplikt, att någon anslagit egendomatt såsom självständig förmögenhet fortvarande tjäna ett bestämt ändamål. Lageninnehåller inte några bestämmelser som reglerar stiftelsen och dess förhållandetUl tredje man. Man är i dessa avseenden hänvisad till den praxis som utbildatspå området. I och för sig skulle det vara möjligt att föraktiefonds-verksamheten tillskapa en form av stiftelse som tUlgodoser de väsentligarekrav som bör ställas på en aktiefond som självständig förmögenhetsmassa.Stiftelsekonstruktionen kan emellertid för de enskilda investerarna varasvårförståelig och därigenom mindre lämplig. En sådan konstmktion skulle ocksåi avsevärd mån avvika från övrig europeisk lagstiftning i ämnet. Därtillkommer att stiftelseformen knappast är lämpad för sådan ekonoraisk verksarahetsom det här gäller och som förutsätter att aktiefonden ständigt får ta emotinsatser från nytillträdande investerare och att frånträdande investerare fårtiUbaka sina insatser. Jag vUl därför inte förorda en sådan lösnuig. Inteheller anser jag det lämpligt att, som en remissinstans antytt, som förebUdanvända bestämraelserna om livförsäkringsfond i lagen (1948: 433) omförsäkringsrörelse. Jag delar emellertid uttedningens och flertaletremissinstansers uppfattning att reglema om aktiefond bör utformas så attfonden görs fristående från det förvaltande företaget utan att därvid bli ettsjälvständigt rättssubjekt. Med denna utgångspunkt blir det alltså nödvändigtatt i lagstiftningen klarlägga aktiefondens stäUning i fråga om bi. a.fondtUlgångamas avgränsning samt förhåUandet till fondbolaget och till tredjeman. Utredningen har inte närmare berört fondensställning i förhåUande till dem sora investerat raedel i fonden. Av förslagetframgår sålunda inte vilken rätt tUl fonden investerarna har. Remissinstansernahar i allmänhet inte närmare diskuterat denna fråga. I etl remissyttrandeifrågasätts, om inte andelsägama bör tillerkännas samäganderätt tUl fonden. Ioch för sig behöver denna fråga inte nödvändigt vara löst för att enlagstiftaing om aktiefondsverksamhet skall kunna tillämpas. Exempel finns iutländsk lagstiftning på att frågan inte närmare reglerats. Flera skäl kan åandra sidan anföras för att andelsägarnas rätt till fondegendomen klarläggs.Dst är bl. a. ett berättigat intresse för den allmänhet som investerar pengar iaktiefonder och för fondbolagen att denna rätt bestäms klart och entydigt.Oklarhet i delta avseende kan ge upphov till osäkerhet och missförstånd medrättsförluster som följd. De investerare som placerat medel i de nu existerandeaktiefonderna torde i regel anse sig som ägare av de aktier eller delar däravsora ingår i en fondandel. Att i lagen uttryckligen ange andelsrätten som en äganderättskulle därför stämma överens med en redan nu gängse uppfattning. Det är också. medhänsyn tiU att inga andra än andelsförvärvarna tUlskjutit kapital till fonden,naturligt att betrakta fonden och däri ingående värdepapper som enförmögenhetsmassa som ägs av investerarna gemensamt. Jämförelse kan i vissulslräclcning göras med ett vanligt aktieförvärv, på grund av vilketförvärvaren blir delägare i det aktiebolag vars aktier han förvärvat. Denomständigheten att fondandelsförvärvarens äganderätt av praktiska skäl är iviss mån begränsad jag syftar här främst på de bestämmelser som föreslås ifråga om rösträtt för de i fonden ingående värdepapperen utgör enligt minuppfattning inte anledning att frångå detla synsätt. Genom attfondandelsförvärvamas rätt lill fonden i lagen bestäms som äganderätt undviksockså det missförståndet att fondtiU-gångarna skulle tillhöra det förvaltandeföretagets förmögenhet. Ett klarläggande på deraia punkt är även av intresseför fondbolagets borgenärer med hänsyn till deras möjligheter att bedöma denekonomiska situationen i händelse av det förvaltande företagets konkurs ellervid utmätning av företagets tUlgångar. Med hänsyn tUl det anförda bör enligt minmening av lagen klart framgå att fonden tillhör investerama gemensamt. Jag har tidigare framhållit vikten av att enblivande lagstiftning reglerar frågan om hur en aktiefond skall förvaltas. Avintresse är härvid hur det förvallande företaget bör vara konstruerat.Utredningen har föreslagit att bara aktiebolag skall ha rätt att förvallaaktiefond. Förslaget motiveras av att aktiebolagslagens regler därvid iprincip kommer att gälla för förvaltningsföretaget. a. blir denna lagsföreskrifter om kollegial sammansättning av styrelsen tillämpliga, liksomreglerna om en inför styrelsen ansvarig verkställande direktör och omfirmateckning. Utredningens förslag i delta hänseende har godtagits av samtligaremissinstanser. Den som förvaltar fondegendomen måste självfalletuppfylla högt ställda krav. Redan de ekonomiska värden som omfattas av förvaltningenär noiTTialt av sådan storlek att särskilda kvalifikationer i fråga omskicklighet och omdöme måste fordras av den ledning i vars händerfondförvaltningen anförtros. Också det förhållandet att ett stort antalmänniskor investerat medel i fonden motiverar att särskilda krav ställs påfondförvaltningen. Jag har tidigare avvisat tanken på att lagstiftningsvägenge aktiefond karaktären av stiftelse. De skäl jag därvid åberopat äger i stortsett giUighet även när det gäller den form i vUken själva fondförvaltningen börfå utövas.