prop · FX03150 · 1974-12-31 00:00:00 — Ökningen av de statliga anslagen tillmarkförvärvslåneibnden skulle därför såsom fullmäktige ser det kunna bli mindreän vad utredningen föreslagil ulan all därför kommunernasmarkförvärvsmöjligheter lider skada. Några remissinslanser har hafisynpunkter på låncbestäm-melserna. Enligt har inleulredningen tagit tillräcklig hänsyn till amorteringstidens längd. Kommunenanför att del är knappast troligt att en återbetalningstid av ärtillräcklig föratt underlätta de kommunala finansieringsproblemen. Enförbättring kunde åstadkommas bl, a, genom att markförvärvslänen lämnades meden amorteringstid och med en högsta ränla lika den som tillämpasför bundna kommunlån. En sådan uppläggning skulle innebära likställighet medlån, som normalt anskaffas med tillstånd av Kungl, Maj:t, för övriga kommunalainvesteringar, Uiredningens förslag lill vissa ändringar i kom mun a I- 1 saml Nr 150 lagarna belräffande den kommunala upplåningen tillstyrkseller lämnas ulan erinran av de remissansianser som uttalat sig i frågan. Enligt Svenska kommunförbundelkunde förslagen i och för sig ses som försiktiga sleg i räll riktning,Förbundei hävdar dock atl kommunallagens bestämmelserom inskränkningar i denkommunala lånerätlen är överfiödiga och atl underställningstvånget kan och böravvecklas. Även och kommuner för fram liknandesynpunkler. Förslagen hälsas med lillfredsställcisc av länsslyrelsen iVästernorriands län. Enligl länsslyrelsen är del dock tveksami om någon störrefrekvens köpeskillingsreverser kan bli aktuell i varje fall inom den närmasieliden. ifrågasätler därför om inle kommun vid förvärv av mark, dålån ur markförvärvslånefonden ej sökts eller beviljats, bör tillåtas atl inomviss lid efter förvärvet uppta lån iniill ett belopp motsvarande köpeskillingenmol säkerhet av panträtt i förvärvsegendomen. Även sådan belåning bör varaunderställningsfri och amorteringstiden kunna överstiga . Effekten av ettsådant medgivande blir i princip likadan som när fasligheien redan är belånadvid förvärvet. Landsiing,sförbundel förutsätteratt bestämmelserna blir gällande även för Slockholms läns landslingskommun, 7.4 Formerna för markförvärvslångivningen ochmarkförvärvsprogram Uiredningens förslag atl h a n d Iä g g n i n gs o r d n i n ge n för m a r k fö r v ä r v s I å n g i v n i ngen ändras så att Kungl, Maj:l, alternativt bosladsstyrelsen, fördelardisponibla lånemedel på de tre storstadsområdena och på länen i övrigt samtatt länsbostadsnämnderna meddelar beslut i de enskilda låneärendena tillstyrkeseller lämnas utan erinran av nästan samlliga remissinstanser som uttalat sig ifrågan. Bland de remissinstanser som ställer sig positiva till förslagetåterfinns flerlalei länsbosladsnämnder. Väsiernorrlands och Norrbollens län. boendeutredningen och BPA.Flertalet av de remissinstanser som tillstyrkt den föreslagnahandläggningsordningen förordar beträffande fördelningen av länens låneramar påkommuner det av utredningen angivna lörsta alternativet, dvs. altlänsbosiadsnämnden skall beslula om fördelningen. Fördelningen på län ochstorsiadsområden av markförvärvslånefondens utlåningsmedel börenligtlänsslyrelsen i tillkomma Kungl, Maj:i, som i sista handhar ansvaret för alt de bostadspolitiska och regionalpolitiska målsätiningarnaföljs. som tillstyrker utredningens förstaalternativ niir det gäller fördelningen av lånemedlen på kommuner, anser detvikligl att dessa fördelningsbeslui intimt samordnas med regionalpolitiska planering. länsbosiadsnämndeni lillslyrker uiredningens första alternativ. Enligt nämnden börden av utredningen påtalade nackdelen av atl kommunerna inle i förväg med säkerhetkan avgöra vilka möjligheter de har att erhålla markförvärvslån inteöverskattas. Länsbostadsnämnderna har nämligen intensiva kontakter medkommunerna. Fortlöpande informalion om föreliggande möjligheter att fåmarkförvärvslån lorde därför bli regel. i anser däremol atlutredningens andra alternativ, som innebär atl fördelar länetslåneram på kommuner, bäst främjar kommunernas planering avmarkrörvärvsverk,samheten. Systemet har också den fördelen atl det lätt kaninordnas i regionalpolitik. För atl kunna möta variationer frånår i kommunernas förvärvsvolym bör länsslyrelsen lägga upp en reservför hela länet. Reserven skall kunna utnyttjas om etl oväntal och angelägelförvärv inle i önskad omfattning ryms inom den tilldelade låneramen. Låneramarsom inte utnyttjats bör föras lill länsreserven.Reserven bör sedan balanseras lill nästa period, Bosladsstyrelsen avstyrker utredningens förslag attbeslutanderätten i enskilda låneärenden skall tillkomma länsbosladsnämndernaoch anseratl beslutanderätten skall fiyttas från Kungl. Styrelsen väntar sig inte att markförvärvsprogrammen under denärmasie åren skall kunna bli ell så tillfredsställande underlag för fördelningpå län och kommuner som ulredningen förutsätter. Därmed bortfaller enväsentlig förutsättning för alt beslutanderätten i enskilda låneärenden skallkunna överföras på länsbosladsnämnderna. Huruvida en decentralisering tillnämnderna framledes bör ske får prövas sedan tillräckliga erfarenheterföreligger. En viss försöksverksamhet med förhandsbesked i enskilda låneärendenbör dock enligt styrelsens mening kunna inledas, somtillstyrker decentraliseringen av beslutanderätten avseende markförvärvslåntill länsbostadsnämnderna, finner systemet för fördelning av lånekvoier påkommunerna diskutabelt. måste del vara svårt atl tillämpa dellasyslem i praktiken. Det borde kunna uppslällas vissa regler för vilkamarkförvärv som kommunerna kan få statligt lån lill. Markförvärvslån bör sedani princip kunna beviljas för alla förvärv som uppfyller dessa villkor och sominte finansieras i öppna marknaden. Ett fåtal remissinstanser, däribland länsstyrelseni och , delar inteuiredningens uppfattning alt markförvärvslån i princip inle bör utgå för marksom enligt kommunernas bostadsbyggnadsprogram kommer atl las i anspråk förbebyggelse . i Göieborgs och län framhåller altkommunerna givelvis bör inrikia sig på att förvärva den för bostadsbyggandeterforderliga marken genom långsiktiga förvärv, I den mån detta i vissa fallinte skulle visa sig möjligt finns del dock ej anledning att förmena kommunernarälten att erhålla markförvärvslån. Utredningens förslag om kommunala ma r k f ö r v ä r v s p r o-gram har mött en positiv reaktion bland remissinstanserna.Till de positiva remissinstanser hör bosladsstyrelsen. nästan allalänsbosladsnämnder, länsslyrelserna i Slockholms, Ösiergöilands. Malmöhus.Göieborgs och , Väsiernorrlands och Norrboiiens län, statens planverk.Svenska koinmun/ör-biindei och ell flertal kommuner. Bosladsstyrelsen understryker atten ökad planeringsverksamhet kring markfrågorna är önskvärd för allde markpoliiiska målen i samband med bostadsförsörjningen skall kunnarealiseras. Styrelsen anser därför alt en vidgad redovisning ibostadsbyggnadsprogrammen av planeringen kring markfrågorna är av slort värde -detla även om utredningens förslag om markvillkor och fördelningssystembelräffande markförvärvslån inte skulle komma att genomföras, Enligl styrelsenbör kommunernas planering kring markfrågorna avse inle enbart markförvärv. Denbör också ha till syfie atl på elt tidigt stadium ge underlag för kommunensmarkpolitiska handlande. Planeringen bör omfatta det totala behovet av mark församhällsbyggandet och inte endasl markbehov för bostadsbyggandel. för alllsamhällsbyggande bör därför redovisas i ett program för markförsörjningen.Även Svenska kommunförbundel. LandslingsfÖrbundei och länsslyrelsen i Göteborgsoch län anser att markförvärvsprogrammen bör omfatta mark för andraändamål än bostadsbyggande. Enligt kommun kommerbosladsbyggnadsprogrammens värde som samhällsplaneringsinstrument altytterligare öka, anser däremot atlutredningens uppfattning, alt markförvärvsprogrammen även utgör etl värdefulltplaneringsinstrument för kommunerna, inger farhågor för atl ulredningen intetillräckligl insett hur bräckliga de översiktliga fysiska planerna i sinnuvarande form är som underlag fören sådan planering. En förutsättning för altmeningsfulla markförvärvsprogram skall kunna upprättas äratl förbättrademetoder utarbetas för den översiktliga fysiska planeringen och för dennaplanerings integrering med övrig verksamhetsplanering. Det arbele somf n, pågår inom planverket i samarbete med Svenska kommunförbundel beträffandekraven för planeringen bör därför intensifieras. Några remissinstanser, däriblandbostadssiyrelsen. länsbosiadsnämnden i , länsslyrelserna iSlockholms och och BPA. framhåller atl det för en delkommuner kan vara svårt och i vissa läll heller inte nödvändigt att bedömamarkbehovet för en så pass som . i Väsiernorriondslän anser att kommuner med vacklande sysselsällningsunderlag ej skall behövagöra någon ingående redovisning för programperiodens fem sista år, Enliglbosiadssiyrelsen förutsätter en någoriunda god uppskattning av markbehov ochmarkförvärv alt del finns aktuella och elappindeladc översiktliga fysiskaplaner eller likvärdigt underlag. 1 många kommuner saknas emellertid ett sådantunderlag. Uppgifterna i elt tioårigt markförvärvsprogram torde därför bliosäkra -i varje fall i de närmaste programomgångarna - och lorde enliglstyrelsen endast i begränsad utsträckning kunna användas som underlag förfördelning av markförvärvslån. BPA vill fästa uppmärksamheten på altupprättandet av markförvärvsprogram, framför allt den del därav som skallomfatta den senare femårsperioden, kommer all ställa slora krav på kommunernasui-redningskapacitet och planberedskap. Ett storl antal mindre kommuner tordedärför lå svårigheter all på lillfredsslällande sätt fullfölja elt dylikl programarbete,i Väsierbollens län anser all fullständiga och åriigamarkförvärvsprogram endasl erfordras i de större kommunerna. I de mindrekommunerna, där del inte förekommer fierfamiljshusbyggandeellersmähusgruppbyggande-ellerendasi sporadiskt sådani -lorde det enliglnämnden endast behövas en förhållandevis enkel redogörelse för marksi-tuaiionenoch markförvärvsplanerna vid de tillfällen då markförvärvslån aktualiseras. En del remissinslanser, bl, a,länsslyrelsen i . Svenska kommunförbundel och LandslingsfÖrbundei,är tveksamma lill sammankopplingen av markförvärvs- ochbosladsbyggnadsprogrammen, Länsslyrelsen i anser attmarkförvärvsprogrammen bör vara förankrade i den översiktliga fysiskaplaneringen och samordnade med bosladsbyggnadsprogrammen. Eftersom markförvärvhar slor betydelse för budgetarbetet an.ser liinssiyrelsen attmarkförvärvsprogrammel främsi bör knytas till den ekonomiskalångtidsplaneringen (KELP). Svenska kommunförbundel och LandslingsfÖrbundeianser mol bakgrund av au programmen även bör omfatta mark för andra ändamål änbostadsbyggande atl en samordning kan ske inom ramen lör den kommunala verksamhetsptaneringen. Några kommuner och kommunala organunderstryker alt programmen inte får innehålla sådan redovisning av kommunernasmarkförvärvsplaner att markpriserna stiger. Länsslyrelsen i Slockholms länunderstryker att reglerna för markförvärvsprogrammens användning som untlerlagför fördelning av markförvärvslån inte får utformas så att kommunen går misteom markförvärvslån genom att markförvärvet har fördröjts genom expropriation. i /ands/än samt Mjö/by och Alvidabergs kommuner kan inic lillstyrka förslaget omkommunala markförvärvsprogram. i angeratl etl skäl härtill är all kommunernas möjligheter all la på sig olikauppgifier iir begränsade. Man måste därför visa återhållsamhet och göra enprioritering när del giiller att ålägga kommunerna nya uppgifier, särskilt dådet gäller alt inhämta material som i första hand är avsett alt anviindas avandra iin kommunerna. Det bör kunna lämnas åt kommunerna själva alt bedöma ivilken utsträck- ning de för egen del behöver markförvärvsprogram, Eltannat skäl för länsbostadsnämnden alt avstyrka förslaget att kommunerna skallåläggas atl upprätta och redovisa markförvärvsprogram är atl man inte kanbortse från risken för ofördelaktig inverkan på prisbildningen och andra komplikationervid förvärvsverksamheten. Enligt skulle elt genomförande avförslaget ytterligare formalisera den kommunala beslutsprocessen och medföraen onödig ökning av den byråkratiska verksamheten. De uppgifier som lämnas i dekommunala bostadsbyggnadsprogrammen börenligt kommunen vara tillräckliga somunderlag för statsmakternas bedömning av behovet av markförvärvslån. Remissinstanserna siäller sigallmänt bakom uiredningens uttalande a 11 kommunerna bör begagna sinamöjligheter atl genom markfördelningen söka främja effektiviteten ibostadsbyggandel. Landstingsförbundei m. fl.. tillhör dem som understryker attde delar utredningens uppfattning atl kommunerna bör anviinda sin ställningsom markägare lill att ställa krav på projektens utformning och kostnader isamband med markupplåtelse. Härigenom kan, enligt bosiadssiyrelsen, kommunernarealisera de mål och intentioner i fråga om bostadsbyggandel som innefattas ide kommunala bostadsbyggnadsprogrammen. Några remissinslanser varnaremellertid för atl kommunernas agerande under vissa förutsältningar kan kommaalt motverka effektiviteten i bosladsbyggandet. NO finner del därför angelägetatt kommunerna utnyttjar sin räll all fördela mark så au inte något företag fåren monopolställning inom kommunen i fråga om byggherre- ochförvaltningsfunktionen. För att skapa garantier lör konkurrens i såvälbyggherre- som förvaltningsledet är det enligl NO nödvändigt alt det klartutsägs atl kommun vid fördelning av mark fäster avgörande vikt vid företagenseffektivitet. Det skulle enligt NO också vara önskvärt au kommunerna offentliggörmotiven för fållade markfördelningsbesiul i varje enskilt fall, SBEF anser att det i många fallfinns anledning att höja elt varnande finger för en alltför stark tilltro tillatt kommunen som institution alltid löser problemen bäsl. Vidare ser man detsom en brist att utredningen inte sökt precisera några metoder föratt välja denmest lämpade byggherren. Liknande synpunkter framförs iiven av bl. a, NBD. Delade meningar råder blandremissinstanserna när del gäller lämpliga metoder för fördelning av markmellan olika byggherrar. Bland de remissinslanser som i huvudsak delar utredningenssynsätt i denna fråga märks marknadsdomsiolen. flerialet hördalänsstyrelser och kommuner, . Svenskakommunförbundel och TCO. Några av remissinstanserna anseremellertid att ulredningen är alltför opiimisiisk när del gäller möjlighelernatill en ökad användning av mark-lo rdelningstävlingar, .Marknadsdomsiolen betonar att detär en sak atl fördela mark lill i och för sig kompetenta byggherrar och enannan och avgjort mycket svårare att fördela mark på sådant sätt attkonkurrensen mellan byggherrarna främjas. Mot denna bakgrund villmarknadsdomstolen livligt instämma i utredningens förhoppning att marken istörre utsträckning än f n. kommer alt fördelas efier markfördelningstävlingar.Svenska kommunförbundel och Lamlstiiigsföihiiiidet understryker atl känslan lörrättvis fördelning på bygg-herrekalegorier inte lår leda till attbostadsbyggandet splittras på ett storl anlal mindre irojeki, vilkel kanmolverka elt rationellt byggande, k andra sidan är förhållandena pade lokalabyggmarknaderna i stora delar av landet sådana, framhåller Svenskakommunförbundel. all en alltför ensidig satsning på myckel stora projekt kanmedföra en skadlig koncentration av produktionen lill ell fålal företag,Bosiatfsstyrelsen pekar på att erfarenheterna från marklördelningstävlingarinte är slora och IVamhåller att det är tveksamt om det kommer attbyggas så stora bostadsområden atl sådana tävlingar kommeratl förekomma i någonnämnvärd omfattning. Statens insiitui förbyggnadsforskning framhålleratl det lorde finnas ytterst få och lokaltbegränsade marknader där det finns tillräckligt många konkurrerande företagmed kapacitet för att delta i markfördelningstävlingar av det slag somulredningen föreslår. Om man begränsar sig lill enskilda förelag är dettveksami om förutsättningarna för effektiv konkurrens iir uppfyllda ens istorstadsområdena. Vidare anför institutet alt kommunernas möjligheter all fåelt avgörande inflytande över och en effekiiv kontroll av bostadsbyggandet ärbegränsade vid markfördelningslävlingar. Trots betydande nackdelar medmarkfördelningslävlingar är dessa dock all föredra framför en fördelning enbartgenom "schablonbeslui". Enligt institutels mening torde elt störredirekt infiytande över produktens utformning vara nödvändig för alt kommunen skallkunna försäkra sig om en kvalitativt god bostadsbebyggelse lill rimligakostnader, Solicniuna kommun redovisar sinaerfarenheter av markfördelningslävlingar och anförall ell dyliktlävlingsförfarande visat sig vara mycket komplicerat och arbetskrävande,efiersom man måste ställa slora krav på både programunderlag och bedömning förall tillgodose berättigade anspråk på oväld i de utslag som fälls,MarklÖrdelningslävlingarna har inneburit att byggherrarna varil tvungna alllägga ner mycket slora ansträngningar för att kunna presentera sina förslag.Del har också visat sig att intresset för deltagande i lävlingsupphaiidlingaravdenna art vid stora projekt varil ganska begränsat. Tävlingsförfarande isamband med markfördelning börenligt kommunens meningdärför praktiseras med stor återhållsamhet. Del synes rimligl atl anta atttävlingsförlärandet tillämpas lör enslaka, väl definierade och utvalda objektoch atl resultatet från dessa tävlingar sedan lår ligga till grund för beslutom markupplåtelse efier förhandlingar i andra läll. Också flera andra remissinstanser understryker atlmarkfördelningslävlingar ställer stora krav på kommunerna och all det diirförär av slort värde au finna lämpliga meiotler tor bedömning av tävlingsbidragen.BPA anför att det i allmänhet är betydligt svårare atl ta fram anbudsunderlagoch genomföra en objektiv granskning vid marklördelningsiävling än vid byggnadsupphandling,varför tävlingsförfarandel ställer synnerligen stora krav på kompetens ochresurser hos konmiunen, resurser som nerlalei kommuner saknar , Enligllänsslyrelsen i bör det centralt utarbetas en arbetsmodell förtävlingar för att förbättra kommunernas möjligheter alt genomföra sådana.Länsstyrelsen efterlyser också enklare metoder för att väga olika företagsproduktionserbjudanden mol varandra. Liknande tankegångar framförs iiven avlänsstyrelsen i . och är tveksamma tillmarkfördelningslävlingar över huvud taget. Enligt S/)SO ställer dylikatävlingar stora krav vid bedömningen utan alt några säkra fördelar står atlvinna. Några remissinstanser, bl, a, . HSB, Svenska . Svenska byggnadsarbetareförbundetoch .Svenska kommunalarhe-lareförbundei tar avstånd fränmarkfördelningstävlingar och förordar i stället en ordning där markfördelningensker genom politiska beslut. Sålunda anser HSB alt tävlingsförfarandel somgrund för fördelning av mark och bygg-nadsräll till olika bostadsproducenlerleder till ytterligare leknokrali i bostadsbyggandet och försvagarmedborgarnas möjlighet all genom sina förtroendevalda avgöra hursamhällsbyggandel skall ske. Vidare innebär tävlingsförfarandel alt snävtkortsiktiga ekonomiska synpunkler kan påverka markexploaleringen. understryker atl såväl de bostadspolitiskariktlinjerna som rådande hyreslagstifining lörut.säiter attsjälvkoslnadsföretag skall utöva elt dominerande infiytande på hyresmarknaden.Möjligheterna att uppfylla detla krav måsle enligt förbundet beaktas iriktlinjerna för kommunernas markfördelning. Liknande synpunkler återfinns iyttrandet från Svenska . Svenska kommunalarbeia-reförbundei förordari stället för markfördelningstävlingar all kommunerna åläggs alt förvaltasamlliga hyresbostäder. Redan färdigställda liigenheter bör dessutom successivtöverföras till kommunernas förvaltning, SSU anser all mark avsedd förfierfamiljshus och gruppbyggda småhus bör upplåtas enbart till allmännyttigaoch kooperaliva bosladsföretag. En del remissinstanser, däribland SBEF. NBD ochSveriges förelagares riksförbund, an.ser att uiredningens förslag kan ledalill ell kommunall byggherre- och förvallningsmonopol och att andrafördelningsmetodcr därför bör användas. NBD anför alt det inte enbari ärbilligast möjliga produktion som är av intresse lör konsumenlerna, ulan atl iivenstandard och kvalitet 111 111. ärav belydelse Om marken töiilclas genoinmarklördelningstiivling skall nämnda faktorer sammanvägas, vilket iirarbetskrävande. talar fören begränsning av renodlade lävlingslörfaranden.Den mark, som inte fördelas genom etl dylikl lävlingsförfarande och som antasulgöra huvuddelen av den fördelade marken, bör fördelas till företag iproportion lill redovisad ordcrstock av bostadskunder, 1 sådani syslem kankonsumenlerna direkt bestämma hur slor del av bostadsproduktionen somexempelvis skall ske i resp, privata fierfamiljshus, vilken bebyggel.sesom skall ske i formav bostadsrätt eller som enskilt ägda småhus osv. En av SBEF redovisad metodför markfördelning skiljer mellan lyra olika marknader -lävlingsmarknad,marknad, kooperativ marknad och enskild marknad, SBEF och NBD riktar också kritik mot uiredningensuppfattning a 11 flerfamiljshusbyggandeis fördelning på hyresrätt ochbostadsrätt faller utanför ramen för ett tävlings fö r fa rande, Enligl SiSffmåsle olika boendeformer tillåtas konkurrera med varandra så atl de boendesjälva kan få välja. På detta sätt kan de önskvärda produkterna komma fram påmarknaden. SBEF understryker alt det är bostadskonsumentens efierfrågan, intekommunala diktat, som skall styra fördelningen mellan olika bostadsformer, i länanser att utredningens förslag i denna fråga på många orier kan leda lill ettonödigt splittrande av produktionen. Bostadsrätt och hyresrätt hör förvaltningssladietlill och en samproduktion av dessa lägenheter bör innebära stora fördelar.Genom samproduktion öppnas möjligheter för en anpassning av upplåtelseformenefier den aktuella situationen, något som prövas f n. vid Öxnehagaprojeklet iJönköping, Med hänvisning till de godaerfarenheter .som enligt ulredningen uppnåtts i sainband medmarkfördelningslävlingar i fråga om gruppbyggda småhus anser/VOalt man islörsia möjliga utsträckning börsöka undanröja de hinder som finns lörtävlingar mellan olika byggherrekategorier. Ett av dessa hinder ärenligtutredningen att konkurrensen kan snedvridas till följd av olikheter ilånevillkoren för olika bygggherreförctag. NO vill därför ifrågasätta om intealla byggherrekategorier bör ha samma lånevillkor. Också NBD och SBEF har(.lenna uppfattning. 7,6 Upphandling i anbudskonkurrens förslagatt upphandling i anbudskonkurrens i princip skall gälla som villkor förbostadslån lill nybyggnad av flerfamiljshus och av gruppbyggda småhus har tillstyrktsav fiertalet remissinstanser men harockså mött förhållandevis många invändningarfrån olika intressegrupper inom byggnadsbranschen. stanser har pekat på all upphandlingsvillkoret kan varaulvecklingshäm-mande och all även andra upphandlingsformer har visat sig gegoda resultat. Till de remissinslanser somsliiller sig positiva lill förslaget hör marknadsdomsiolen. NO, statens pris-och kariellnämnd. alla länsbosladsnämnder som yttrat sig ifrågan, samtliga hörda länsstyrelser, bo-endetiiredmiigen, fiillmäkiige iriksbanken, Svenska kommunförbundel. Svenska rikshyggen, BPA. Malmö.Trelleborgs, Eslövs. Flera avremissinstanserna har dock vissa invändningar mot de föreslagna dispens- ochundantagsmöjlighelerna, Marknadsdomsiolen biträder utredningens bedömning att detär önskvärt att upphandlingen i ökad utsträckning sker i anbudskonkurrens.Under förutsättning att relationerna mellan byggandet med statliga bostadslånoch övrigt byggande inte nämnviirl påverkas av utredningens förslag finnermarknailsdomstolen det föreslagna villkoret väl ägnat att IVämja konkurrensenmellan entreprenörlörelagen, NO anser att förslaget är ytterst väsentligtföratt lå lill slånd en effektiv konkurrens i bostadsbyggandet. Enligt NO börkonkurrensfriimjande upphaiidlingslbrmer också utnyttjas vid upphandling avslörre ombyggnads- och moderniseringsarbeten.