prop · FX03174 · 1974-12-31 00:00:00 — Talan får ej upptagas till prövning av arbetsdomstolenförrän förhandling, som kan påkallas enligt lagen (1936:506) om förenings-och förhandlingsrätt eller som anges i kollektivavtal, har ägt rum rörandetvistefrågan. Detta gäller dock icke tvist huruvida stridsåtgärd företagits istrid mot kollektivavtal eller föreskrift i särskild lag eller tvist ompåföljd av sådan åtgärd. Utan hinder av första stycket får talan upptagas tillprövning, om i målet framställes yrkande om förordnande för tiden intill dess lagakraftägandedom eller beslut föreligger i målet. Sedan sådant yrkande prövats, skallmålet förklaras vilande i avbidan på att förhandling rörande tvistefråganenligt första stycket slutförts. Innan sådan förhandling slutförts får måleticke sluthgt prövas. Har förhandling som avses i Talan får ej upptagas till pröv ning av arbetsdomstolen förrän förhandling, som kan påkallas en ligt lagen (1936: 506) om för enings- och förhandlingsrätt eller som anges i kollektivavtal, eller överläggning, som avses i 52 § statstjänstemannalagen (1965: 274) eller 7 § kommunaltjänstemannalagen (1965: 275), harägt rum rörande tvistefrågan. Detta gäller dock icke tvist huruvidastridsåtgärd företagits i strid mot kollektivavtal eller föreskrift i särskildlag eller tvist om påföljd av sådan åtgärd. Utan hinder av första stycket får talan upptagas tillprövning, om i målet framställes yrkande om förordnande för tiden intill dess lagakraftägandedom eller beslut föreligger i målet. Sedan sådant yrkande prövats, skallmålet förklaras vilande i avbidan på att förhandling eller överläggning rörandetvistefrågan enligt första stycket slutförts. Innan sådan förhandling elleröverläggning slutförts får målet icke slutligt prövas. Har förhandling eller överlägg- förstastycket ej ägt mm, får talan ändå upptagas till prövning, om mot förhandlingenförelegat hinder som icke berott av käranden. ningsom avses i första stycket ej ägt rum, får talan ändå upptagas till prövning,om mot förhandlingen eller överläggningen förelegat hinder som icke berott avkäranden. Dennalag träder i kraft , men tillämpas ej i fråga om talan motbeslut som har meddelats . Lagom ändring i lagen (1974: 354) om ändring i lagen (1955: 261) om avstängning avdomare Härigenom förordnasatt 1 § lagen (1955: 261) om avstängning av domare i den lydelse paragrafenerhållit genom lagen (1974: 354) om ändring i nyssnämnda lag skall ha nedanangivna lydelse. Är domare påsannolika skäl misstänkt för brott, som kan antagas medföra avsättning, må hanavstängas från utövning av tjänsten. Med domare avses i dennalag ledamot samt lagfaren befattningshavare, som ej är ledamot, vid allmänunderrätt, hovrätt eller högsta domstolen eller vid regeringsrätten,arbetsdomstolen, försäkrings-rådet, , kammarrätt, skatterätt,fastighetstaxerings-rätt eller länsrätt eller, då regeringen förordnat därom,vid annan särskild domstol. Med domare avses i dennalag ledamot samt lagfaren befattnirigs-havare, som ej är ledamot, vid allmänunderrätt, hovrätt eller högsta domstolen eller vid regeringsrätten,arbetsdomstolen, försäkringsrådet, försäkringsdomstolen, ,kammarrätt, skatterätt, fastighetstaxeringsrätt eller länsrätt eller, dåregeringen förordnat därom, vid annan särskild domstol. Dennalagi träder i kraft såvitt avser utbytet av ordet"Konungen" mot "regeringen" och i övrigt . Dennalag träder i kraft . 'Avser 1974: 354. Lagom ändring i lagen (1965: 576) om ställföreträdare för kommun vid vissaavtalsförhandlingar m. m. Härigenomförordnas i fråga om lagen (1965: 576) om ställföreträdare för kommun vidvissa avtalsförhandlingar m. m., delsatt 9 § skall upphöra att gälla, dels att i 1 och 8 §§ordet "Konungeri" i olika böjriirigsformer skall bytas ut mot "regeringeri"i motsvararide form. Dennalag träder i kraft . Utdragav protokollet över finansärenden hållet inför Hans Majtt Konungen i statsrådetden . Närvarande:ministern för utrikes ärendena , statsråden , , ,, , , , , , , . StatsrådetLöfberg arimäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöterfrågor om anställningsskydd i statlig tjänst, m. m., och anför. Ilagen (1974: 12) om anställningsskydd (LAS) finns bl. a. regler om turordriirigvid uppsägnirig och permittering, om företrädesrätt till hy anställning och omavskedande. LAS, som har trätt i kraft den l.juli 1974, grundar sig på ett betänkande(SOU 1973: 7) av utredningen (In 1970: 30) rörande ökad anställningstrygghetoch vidgad behörighet för arbetsdomstolen, remissyttranden däröver, prop. 1973:129 samt InU 1973: 36 och 1974: 14. Enviss anpassning till innehållet i LAS av lagstiftningen på det statligt löneregleradetjänstemannaområdet har genomförts redan fr, o, m, , främstgenom lagar (1974: 359 och 383) om ändring i statstjänstemannalagen (1965: 274,StjL), har i övergångsbe-stämmdserria till lagenl974: 359föreskrivits att denyssnämnda reglerna om turordning, företrädesrätt ochavskedande i LAS tills vidare inte skall gälla i fråga omanställningsförhållande vara StjL är tillämplig. Denna föreskrift har fått sinmotsvarighet för det område som omfattas av stadgan (1965: 602) om vissatjänstemän hos kommuner m, fl. Föreskriften grundar sig på vad som anförs omanställningstryggheten på den offentliga sektom i betänkandet SOU 1973: 56,remissyttranden däröver, prop. 1974: 88 och InU 1974: 15. Tilläggaskan att processudla frågor med anknytning till LAS behandlas bl. a. i lagen(1974:371) om rättegången i arbetstvister (LRA; jfr SOU 1974: 8, prop. 1974:77, InU 1974: 16). Enav anledningarna till att turordnings- och företrädesrättsreglerna har ansettstills vidare inte böra omfatta statstjänstemannaområdet är sambandet mellandessa frågor och bestämmelsen regeringsform (RF) om förtjärist ochskicklighet som erida gmrider för beslut om tillsättriirig av statlig tjänst(28 §). Motsvarande bestämmelse har i nya RF, som träder i tillämpning den 1januari 1975, getts ett mera vid- 2 Riksdagen1974.1 saml. sträckt innehåll (11 kap. 9 § andra stycket). Därför möterefter utgång inte längre samma hinder mot regler om företrädesrätt motsvarande dem som finns i LAS i fråga om statlig tjänst. Motbakgrunden av det anförda tar jag nu upp bl, a, frågan om anställningsskydd förstatstjänstemän och andra tjänstemän med statligt reglerade avlöningsförmåner,särskilt såvitt rör turordning vid uppsägning m, m, och företrädesrätt till nyanställning. Frågan har beretts i samverkan främst med olika myndigheter ochmed berörda personal-orgariisatiorier. Införandet av den nya RF aktualiserar ytterligare någraändringar i tjänstemannalagstiftningen, av vilka de viktigaste gällerutlännings tillträde till statlig tjänst samt domstolsprövning av beslut ompensionsavgång, avstängning och läkarandersökning av ordinarie domare. Enligt 18Ö9års RF är de statiiga tjänsterna i princip förbehållna svenska medborgare, nya RF fastslås däremot att utlänning i princip är likställd med svenskmedborgare i fråga om tillträdet till bl, a. sådana tjänster. Grundlageninnehåller emellertid ett antal undantag från huvudregeln, och det förutsättsatt andra undantag skall göras i lag eller enligt förutsättningar som anges ilag. Behovet av sådana undantag har sin grund bl, a, i hänsynen till riketssäkerhet och i önskemålet att beslut som rör enskildas rättsliga ställningskall fattas av sveriska medborgare. Jag lägger nu fram förslag till ändringari StjL, vilka gör det möjligt att i behövlig utsträckning förbehåUa statligatjänster för svenska medborgare. Förslaget till bestämmelser om utlännings tillträde tillstatlig tjänst bygger på förslag av grundlagberedningen (GLB) i betänkandet SOU1972: 16, GLB:s förslag har remissbehandlats (se prop, 1974: 35 s, 63), Den nya RFinnefattar krav på att ordinarie domare skall kunna få frågor om skiljande fråntjänsten, om avstängning och om läkarundersökning prövade av domstol. Delvisuppfyller inte gällande rätt dessa krav. Vid tillkomsten av nya RF förutsattesatt kravet på domstolsprövning skulle kunna tillgodoses fullt ut genom enreform av sanktiorissyste-met för offentliga funktiouärer i huvudsakligöverensstämmelse med ett förslag från ämbetsansvarskommittén (SOU 1972: 1), Nylagstiftning, grundad på detta förslag, kan emellertid träda i kraft tidigastden , Med hänsyn härtill föreslår jag nu vissa provisoriska bestämmelserom domstolsprövning av beslut om pensionsavgång, avstäng-riirig ochläkarundersökning av ordinarie domare. Beträffandeanställningsskydd m, m, har jag samrått med statsrådet , Beträffandeutlännings tillträde till offentiig tjänst och prövningen av frågor omordinarie domares entledigande i samband med pensionering m, m, samtbeträffande övriga frågor med anknytning till nya RF har jag samrått med chefenför . 2 Den offentliga sektorn och anställningsskyddet 2.1 Gällande ordning På gmndvalav ett förslag i betänkandet (SOU 1973: 7) Trygghet i anställningen har 1973års riksdag som nämnts antagit regler för ett förbättrat anställningsskydd (prop.1973: 129, InU 1973: 36, rskr 1973: 351). Bland dessa märks främst LAS, somäger tillämpning på arbetstagare i både enskild och allmän tjänst (1 §). Av 2§ LAS framgår emellertid dels att bestämmelse som avviker fråri LAS gäller, om derihar meddelats i lag, dels att även avvikande bestämmelse också i arinari författnirigän lag gäller, om den rör arbetstagare på det statligt lönereglerade området.Turordnings- och företrädesrättsreglerna i LAS gäller tills vidare inte inom deområden på vilka StjL eller stadgan om vissa tjänstemän hos kommuner m. fl. ärtillämplig (övergångsbestämmelserna till lagen 1974: 359 om ändring i StjL ochtill kungörelsen 1974: 369 om ändring i nämnda stadga). Jaghar redan berört reglerna om tjänstetillsättning i 28 § RF. I gamla RFföreskrivs vidare att gmndläggande bestämmelser om statstjänstemänsrättsställning skall ges i lag (36 §), Motsvarande föreskrift har tagits in i11 kap. 10 § nya RF, Sådana bestämmelser återfinns främst i StjL men även i t,ex. Med några få undantag gäller StjL alla statstjänstemän, alltså ävensådana som intar företags-ledaride (verksledande) eller därmed jämförligställning. BI, a, denna kategori har däremot tagits undan från LAS:stillämpningsområde. Enligt 3 § StjL och 2 § kommurialtjäristemarinalagen(1965:275) gäller vissa inskränkningar i fråga om rätten att förhandla ochavtala om ett anställningsförhållande. Avtal får exempelvis inte träffas omanställnings ingående eller upphörande, Ifråga om förvaltningsakten "anställnings ingående" gäller för statstjänstemännensedan gammalt bestämmelser, som saknar motsvarighet på det privata området (SOU1973: 7 s, 137), Enligt gamla RF får den ståtlige arbetsgivaren som nämntsendast beakta förtjänst och skicklighet vid nyanställning och befordran avoffentliga tjänstemän. Företrädesrätt till återanställning får givetvis inteanordnas så, att denna rätt kommer i strid med nämnda grundlagsstadgande. Somett komplemerit till gmnd-lagsstadgandet finns också regler om skyldighet attkungöra tjänst ledig för ansökan etc, (6 § StjL, 914 §§ statstjänstemannastadgan1965: 601), Sökande, som inte blir anställd, kan besvära sig övertillsättningsbeslutet ända upp till Kungl, Maj:t, Bestämmelser om ledigkungörandéfinns även i stadgan om vissa tjänstemän hos kommuner m, fl, (7 och 8 §§). LAS:sregler om saklig grund för uppsägning gäller även på StjL:s område. Dessa irinebäri sak dock ingen nyhet för statstjäristemännen. Före ikraftträdandet av LASfanns nämligen i StjL motsvarande krav på saklig grund för uppsägnirig, ehuru iahriari, mer detaljerad utformning. Uppsägningsmålhandläggs numera enligt LRA (39 a § StjL, 45 § stadgan om vissa tjänstemäri hoskommuner m. fl.). Turordningstvister går dock alltjämt till kammarrätt och,efter prövningstillstånd, till rege-: ringsrätten. Medde speciella statiiga anställningsformerna fullmakt och konstitutorial följeren särskild anställningstrygghet. Arbetstagare med sådan anställningsform fårinte sägas upp. Ett annat exempel på det särskilda anställningsskydd som kangälla inom den statligt lönereglerade sektorn erbjuder institutet förening av tjä;ister.Tjänsteförening innebär i korthet att eri ariställd, som fått eri högre tjärist,får behålla sin s, k, bottentjänst, om denna ger en större anställningstrygghetän den högre tjänsten. Motsvarande gäller för den som vikarierar på en högre tjärist. Statstjänstemariär riormalt skyldig att avgå från tjänsten vid ålder som anges i avtal omstatlig pension (31 § StjL), Till dess sådant avtal träffas gäller i ställetstatens allmänna tjänstepensionsreglemente (1959: 287; ändrat senast 1974:634), Där regleras närmare skyldigheten att avgå vid uppnående avpensionsåldern eller av pensioneringsperiodens övre gräns. Under vissa fömtsättningarkan entledigande ske även . Statstjänsteman är vidare skyldigatt avgå från tjänsten, om han till följd av förlust av ellernedsättning i arbetsförmågan är för framtiden oförmögen att fullgöra sin tjänsttillfredsställande eller om han till följd av nedsatt arbetsförmåga under tvåår i följd inte tjärist-gjort arinat än försöksvis samtsocialstyrelsen fiurier det sannolikt att han inte kan iiterinträda i tjänstinom och ovisst hur hans arbetsförmåga därefter kommer attutveckla sig (32 § första stycket a och b StjL). Hau erhåller då pension.Avgångsskyldighet föreligger också för tjänsteman som genom lagakraftägandedom funnits skyldig tiU brott vara avsättning kunnat följa men som på grund avatt brottet begåtts under inflytande av sinnessjukdom, sinnesslöhet eller medsinnessjukdom jämställd själslig abnormitet i stället överlämnats till särskildvård, dömts till böter eller skyddstillsyn eller förklarats fri från påföljd(32 § första stycket c StjL). Tjänsteman som är anställd med fullmakt eller konstitutorialär vidare avgångsskyldig om han inte är i stånd att fullgöra tjänstentillfredsställande och högst återstår till pensionsåldern (32 § andrastycket StjL). Beslut om skiljande från tjänsten i fall då avgångsskyldighetföreligger kan enligt 32 § tredje stycket StjL i allmänhet meddelas endast omdet visat sig att tjänstemannen inte lämpligen kan förflyttas till ellerberedas annan anställning som är förenad med statiig pensionsrätt (SOU 1973: 7s, 94),, Omtjänstemannen överklagar beslutet om tvångsentledigande, får detta inteverkställas förrän målet slutiigt avgjorts. IStjL saknas regler om permittering. Förkommunaltjänstemän m. :fl. med statligt reglerade löner har frågorna om anställningsform,avgångsskyldighet etc. reglerats på ett likartat sätt. Eftertillkomsten av kungörelsen (1971: 940) om tjänstemannaanställ-riirig förarbetstagare hos statcri är det blarid de statsariställda eridast arkiv- ochberedskapsarbetare och ytterligare riågra spedella arbetstagargrupper som iriteomfattas av StjL:s regler. Somframgått av det ariförda har arbetstagarna hos staten av ålder åtnjutit ensärskild anställningstrygghet (jfr prop. 1973: 129 s. 197 ff). Genom att denstatliga förvaltningsorganisationen tenderar att bli mer flexibel än fömt, kanemellertid en offenthg tjänsteman i likhet med pri-vatanställda arbetstagarekomma att drabbas av stmkturförändrmgar eller organisationsomläggningar.Omorganisationer inom den statiiga förvaltningen och omlokaliseringar av statiigaverk från har fört med sig ökade krav på den övergripandeplaneringen och på handläggningen av omplaceringsfrågor (jfr prop. 1973:1 bil,2 s, 8), Denna utveckling väntas fortsätta. Statsmakterna har utfäst sig aU medverkatill att lösa de problem som i anslutning härtill kan uppkomma för mångastatsanställda (jfr prop. 1969: 1 bil. 2 s. 11 och 24 f samt prop. 1971: 29 s,135 ff), Iförarbetena till StjL har uttalats att myndigheterna givetvis bör utnyttja demöjligheter som fiuns att omplacera en övertalig tjänsteman i stället för attsäga upp honom (prop, 1965: 60 s, 201), Staten har iurät-tat ett särskiltämbetsverk, statens personalnämrid, som bl, a. har till uppgift att centralthandlägga frågor om omplacering. Det åligger i första handanställningsmyndigheten att genom en aktiv omplaceringsverksamhet sökaförhindra att en övertalig tjänsteman måste sägas upp. Kan myndigheten intesjälv bereda den övertalige sysselsättning, skall frågan lämnas över tillstatens personalnämnd. biträder statens personalnämndinom sitt område. För särskilda uppgifter i samband med omlokaliseringama har Kungl.Maj:t dessutom inrättat omplaceringsfrågor. Ifråga om bl. a. de partiellt arbetsföras anställningsförhållanden i statiigtjänst finns föreskrifter i cirkuläret (1960: 553; ändrat : 533)angående anställningsvillkor m, m, för partiellt arbetsföra inom statiig ochstatsunderstödd verksamhet. Statensåtagande att medverka till att lösa övertalighetsproblemen har ansetts krävasärskilda bestämmelser om tillvägagångssättet vid myndigheternas personalrekrytering.Sådana bestämmelser har tillkommit genom omplaceringskungörelsen (1972: 156,omtryckt 1973: 380). Kungörelsen gäller, i den mån statens personalnämndbeslutar, statiiga tjänster (utom tjänster hos eller dess verk),statligt lönereglerade lärartjänster m. fl. Kungörelsens tillämpningsområdeskall fortlöpande anpassas efter rådande omplaceringsbehov i samband med attmyndighet omlokaliseras eller omorganiseras. Tjänst som omfattas av kungörelsenfår kungöras ledig eller tillsättas först efter särskilt medgivande av statenspersonalnämnd. Det åligger denna att om möjligt anvisa myndighe- tenlämpliga omplaceringssökande till tjänsten. I anslutning till omplaceringskungörelsenhar dessutom utfärdats särskilda ämbetsskrivelser och tillämpningsföreskrifterbl, a, rörande det samråd myndigheterna emellan som kan behövas. Avbestämmelserna framgår bl, a, att myndigheterna skall till personalnämiidenanmäla både beslut som kan leda till övertalighet och sådana överväganden omatt lägga ned, inskränka eller rationalisera en verksamhet som kan leda tillatt tjänsteman blir övertahg. De berörda myndighetema förutsätts samråda medpersonalnämnden om planeringen av fortsatta åtgärder och om personalnämndensmedverkan i enskilda omplaceringsfall: Detta samråd bör leda till överenskommelsemellan myndigheten och personalnämnden senast före den dag dåtjänsteman kan bli övertalig (SOU 1973: 56 s. 90). Detta system torde habidragit till att antalet uppsägningar inom det statligt lönereglerade områdetockså har kunnat hållas nere. Ytterligareett antal författningar reglerar personalpolitiken i fråga om tjänstemän varsavlöningsförmåner fastställs under statlig medverkan. Som exempel härpå kannämnas cirkuläret (1970: 384, omtryckt 1971:1030) om deltidsarbete, kungörelsen(1973: 279) om förbud mot köns- eller åldersdiskriminering vid tillsättning avtjänst, m, m, och cirkuläret (1972: 130) om anställning av straffade personer m,fl, inom statlig och statsunderstödd verksamhet. Enligt cirkuläret (1974: 534)till statsmyndighetema om anmälan av personalantagning, m, m. skall myndighetsom avser att anställa civil personal vanligen anmäla detta till den offentligaarbetsförmedlingen för att lämna denna tillfälle att anvisa sökande. Enligtsärskilt kollektivavtal kan tjänsteman som på grund av övertalighet har sagtsupp från sin anställning utan att i samband därmed ha erbjudits annan godtagbarstatlig eller icke statiig offentlig anställning få visst ekonomiskt vederlag iform av avgångsbidrag eller årlig ersättning. Hithörande ersättningsfrågorhandläggs av en särskild statsmyndighet, trygghetsnämnden, Ibetänkandet (SOU 1973: 56) Trygghet i anställningen 2 berördes förhållandena påden offentiiga sektorn och frågan hur en lagstiftning om anställningstrygghetför de offentligt anställda bör utformas. Även om det kunde synas ofrånkomligtatt för den statligt reglerade tjänstemannasektorn göra vissa undantag från deallmänna reglerna om turordning och företrädesrätt till ny anställning, utgickutredningen från att för stora grupper av offentligt anställda borde kunnagälla samma principer som för privatanställda (s. 110 f). Avvikelse för denoffentliga sektorn borde enligt utredningens uppfattning ske endast då det varklart betingat av tjänstens särart, som då det uppställs särskilda vill- kor, kompetenskrav m, m, för att erhålla ny anställning.Liksom det på den privata arbetsmarknaden kunde finnas behov av en anpassningav principerna i LAS till de särskilda förhållandena inom olika branscher kandet också behövas en särskild anpassning till förhållandena på den offentiigasektorn. Därför hade reglerna i 22, 24 och 26 §§ LAS gjorts på visst sättdispositiva (jfr, i fråga om 25 §, InU 1973: 36 s, 39 f). Eftersom dispositivitetenf, n, inte kan utnyttjas fullt ut på den statliga sektom med hänsyn tillavtalsförbudet i 3 § StjL, måste dock den anpassning som behövs tills vidaredelvis ske genom författningsreglering. Utredningen menade dock att det förutformning och omfattning av behövliga undantagsregler fordrades noggrannaundersökningar av de särskilda förhållanden som kan råda inom olika ddar av denstatliga förvaltningen. Det skulle här komma att röra sig om en inte obetydligmängd författriirigsföreskrifter av ganska komplicerad natur. Hithörandeundersökningar hade utredningen av tidsskäl inte kunnat göra. Dettalagstiftningsarbete borde lämpligen få ankomma på Kungl, Maj:t i samverkan medberörda arbetstagarorganisationer. Genom att irite föreslå något generelltundantag i tjänstemannalagstiftningen från turordningsreglerna och reglerna omföreträdesrätt till ny anställning i LAS ville utredningen emellertid markeraatt reglerna i princip borde gälla även på det offentliga området. I den månanställningsskyddet enligt nuvarande regler är bättre på det offentligaområdet fick LAS dock enligt utredningen inte tas till intäkt för en försämringav den redan befintliga tryggheten (SOU 1973: 7 s. 136). Flertalet av de remissinstanser som yttrade sig överutredningens förslag i de delar som har nämnts godtog de principer angåendeturordning etc. som kom till uttryck i betänkandet. Vissa statsmyndigheteranmälde dock tvekan om hur principerna borde slå igenom på den statligasektorn. () ansåg att reglema om turordningkunde tillämpas oförändrade inom den offentliga sektorn med vissa undantag.TCO konstaterade emellertid att turordningsreglerna innebär en klar försämringav den enskilde tjänstemannens rättsskydd, eftersom ett av arbetsgivarenfattat beslut i en turordningsfråga inte kan ogiltigförklaras, vilket f, n, ärmöjligt vid en felaktig uppsägning, TCO kunde inte godta en sådan försämringoch ansåg att nuvarande regler alltjämt bör tillämpas. , somansåg det oklart hur företrädesreglerna skall tillämpas på den offentliga sektom,satte i fråga om inte aktuella anpassningsfrågör skulle kunna lösasavtalsvägen. 1973: 129 uttalade chefen för inrikesdepartementetatt statcri självklart måste vara beredd att ta på sig samma arisvar för siriaanställda som enligt det framlagda förslaget skulle åvila övriga arbetsgi- vare(s. 201). Han konstaterade att det stora flertalet offentiiganställda tjänstemänvisserligen genom särskild författningsreglering redan var tillförsäkrade ettanställningsskydd som kunde sägas generellt sett vara bättre än det som följdeav lagförslaget. På vissa av de punkter, där den stathgaförfattningsregleringen inte skänker ett Hka långtgående skydd, tillämpasdessutom i praktiken en ordning liknande den som gäller enligt förslaget.Därför mötte i stort sett inte något hinder mot att låta den föreslagnalagstiftningen bli tillämplig även på offentligt anställda. På grund av denoffentliga verksamhetens särskilda natur kunde det emellertid föreligga behovav andra lösningar av anställningsskyddet än som valts i den föreslagna lagen.En viss särreglering för offeritliga tjäristemäri torde därför vara oundviklig.På grund av avtalsförbudet i StjL står därvid kollektivavtalsvägen inte alltidöppen för de statiiga tjänsternas del. Lfndantag från de dispositiva lagstadgan-denamåste delvis göras antingen i de särskilda författningar som regleraranställningsvillkoren för de statiiga tjänstemännen eller i den föreslagnalagen. Avvikelser kunde i vissa fall behöva göras även från den föreslagnalagens tvingande bestämmelser.