prop · FX03128 · 1974-12-31 00:00:00 — I likhet med vad som aUmänt tillämpas i utlandetbör i en svensk lagstiftning tas in regler, som begränsar ett fondbolagsmöjligheter att placera alltför stor del av en värdepappersfonds förmögenhet ivärdepapper med samme utställare. Utomlands sätts vanligen en högsta gräns,uttryckt i ett procentuellt förhållande mellan värdet av sådana värdepapper ochfondens sammanlagda värde. Utredningen anser att gränsen för de svenskavärdepappersfondemas vidkommande bör gå vid . Genom begränsningsregelntvingas ett fondbolag att sprida ut en fonds innehav av värdepapper överåtminstone 20 olika företags aktier. Utredningen anser att den svenskavärdepappersmarknaden har tillräckligtstor omfattning för att det mte skall möta några större svårigheter att medtUlämpning av begränsningsregeln välja ut lämpliga placeringsobjekt förvärdepappersfonder raed enbart svenska värdepapper. Bestämmelsema bör avse dettillfälle då fråga uppkonuner om förvärv av ett visst slag av värdepapper.Föreskriftema bör således inte hindra en fond att behåUa värdepapper i fonden,om innehavet överstiger den i lagen angivna procentsatsen på gmnd avvärdestegring, som inträffat efter förvärvet. Inte heller bör bestämmelsernahindra att innehavet ökas genom fondemission. Utredningen föreslår alltså attvärdepapper med en och samme utfärdare inte får raot vederlag förvärvas tillvärdepappersfond i vidare mån än att i fonden ingående värdepapper, somutfärdats av honom, efter förvärvet uppgår till högsl av fondens värde. bedöraande kan eraellertid femprocentsregeln komma att bli alltförstel i den praktiska tillämpningen. kan t. ex. ha placeratfondmedel i ett visst företags aktier, vilka därefter stigit i värde så attfemprocentsgränsen uppnåtts. I en sådan situation bör fondbolaget ha möjlighetatt förvärva ytterligare aktier i företaget. Ett annat exempel är att häftigakursrörelser på börsen medfört ett ofömtsett överskridande av gränsen.Utredningen föreslår därför, att femprocentsgränsen för viss eller vissautfärdares värdepapper skall kunna få överskridas intill högst avfondvärdet. Som fömtsättning härför bör emellertid krävas bankinspektionensraedgivande. Ett överskridande av raaxiraigränsema finnerutredningen vidare befogat vid nyeraissioner i aktiebolag, i vilka fondenredan har aktier i sådan utsträckning, att gränserna 5 och skulle kommaalt överskridas, om rätten till nyteckning utnyttjades. Eftersora ett sådantutnyttjande kan medföra en ekonoraisk fördel, anser utredningen att vidnyemission förvärv på gmnd av tidigare aktieinnehav bör få ske utan hinder avatt de berörda procentsatserna därigenom överskrids. Fondbolaget böremellertid vara skyldigt att senast från förvärvet avhända fondenden del av aktierna, som inte vid något tiUfälle efter förvärvet kunnatinrymmas inom de regelmässigt tillåtna gränserna för aktieinnehavet. Kravet på riskfördelning har bl. a. till syfte altmildra de ogynnsamraa verkningar, som skulle inträda, om en mycket stor del avfondför-raögenheten var placerad i ett företag, som råkade ut för ekonomiskasvårigheter. Flera företag kan vara så nära förbundna med varandra attekonomiska svårigheter för ett av dem får betydande återverkningar även på deövriga företagen. Om en värdepappersfonds medel fördelats på värdepapperutställda av sådana företag kan riskfördelningen lätt bli illusorisk. Medhänsyn härtUl föreslår utredningen en uttrycklig föreskrift i lagen attfondbolag bör ägna särskild uppmärksamhet åt att värdepapper utställda avföretag, vilka är förbundna med varandra i väsentiigekonomisk intressegemenskap, ej förvärvas i sådan omfattning att intresset avriskfördelning inte i erforderlig mån tillgodoses. I ett fondbolags konstmktion ligger att bolaget ochdess styrelse med endast en ringa egen kapitalinsats kan utöva inflytande i deföretag, vars aktier finns i fondbolagets värdepappersfonder. Med hänsyn tilldetta och för att hindra en frän samhällets synpunkt föga önskvärdmaktkoncentration inom näringslivet bör enligt utredningens mening vissagarantier skapas för att fondbolagen inte får möjUghet att utöva alltför stortinflytande med stöd av aktier, som ingår i värdepappersfonder. Utredningenföreslår därför en begränsningsregel som innebär att fondbolag inte får ivärdepappersfonder inneha av aktierna i ett och samma aktiebolageller, om aktier raed olika röstvärde finns, större antal aktier än attröstetalet för dem utgör högst av röstetalet för samtiiga aktier iaktiebolaget. Den angivna procentsiffran ansluter sig tUl den maxiraigräns,sora enligt lagen ora försäkringsrörelse gäller för försäkringsbolagens aktieinnehav.Ett innehav av av aktiema i ett företag kan raången gång ge ett starktinflytande över detta. För att förhindra att ett fondbolag kringgår inskränkningeni aktieförvärvsrätten genora att bilda flera värdepappersfonder bör vidberäkningen tas hänsyn till det sammanlagda innehavet i bolagets samtUgafonder av aktier i ett och samma företag. samme ägare eller samma intressen finns bakomflera fondbolag skall dessa bolags samtiiga värdepappersfonder betraktas soraen enhet. Det sammanlagda innehavet får alltså uppgå till högst av aktiernaeller rösträtten i ett och samma aktiebolag. I fråga om reglerna för placering av de medel somingår i en värdepappersfond anför utredningen avslutningsvis, att det ligger isakens nalur att sådana raedel inte i större utsträckning skall inneslå på bankräkning.Utredningen föreslår därför en uttrycklig föreskrift i lagen att raedel, somingår i värdepappersfond, så snart det bedöras lärapligen kunna ske, användsför förvärv av värdepapper. I betänkandet framhålls att en av de väsentligasteuppgifterna för en lagstiftning om värdepappersfonder är att söka skapa så godagarantier som möjligt för att fondförmögenheten ständigt finns bevarad och tiUgänglig.Det gäller därvid inte bara att se tUl att fondegendomen är förvarad påbetryggande sätt utan också att regler finns sora hindrar eller försvårar attfondbolaget förfogar över fonden på ett obehörigt sätt. Utredningen finner det vara mest ändamålsenligt atthela den förmögenhet som hör till värdepappersfonden omhänderhas av en bankeller motsvarande kreditinrättning. föreslås få beteckningenförvaringsbank. Eftersom förvaringsbanken bör ha tiUgång till välkvalificerad personal med erfarenhet frän förmögenhetsförvaltning anserutredningen att uppgiften bör handhas endast av kreditinrättning, som stårunder bankinspektionens tUlsyn och har nolariatavdelning. Det bör ståfondbolaget fritt att tUl förvarmgsbank utse vilken kreditinrättning somhelst, sora uppfyller dessa vUlkor. Någon form av godkännande fränbankinspektionens sida vid valet av förvaringsbank anser utredningen intebehövas. Förvaringsbankens uppgift är enligt utredningensförslag alt ta emot och förvara fondens egendom samt ombesörja de kassamässigaoch andra förfoganden med egendomen som krävs för att fondbolagels beslut ifråga om förvaltningen av fonden skall kunna omsättas i praktiken.För'aringsbankens omhänderhavande av en värdepappersfond skall avse allfondegendom, dvs. inte bara värdepapper utan också alla penningmedel, somingår i fonden. Värdepapperen skall vara nedsatta i öppet förvar hos banken. fall då utländska värdepapper ingår i en fond, skall förvaringsbanken hamöjlighet att anförtro förvaringen av dessa värdepapper åt utländskkreditinrättning. Om så sker skall anmälan göras tUl bankinspektionen. Förvaringsbankenskall enligt förslaget direkt uppbära alla medel som skall tillhöra fonden.Utredningen framhåller att, om sådana medel först skulle tillföras fondbolagetoch av detta sedan inlevereras till banken, det kan finnas risk för att intealla medel verkligen kommer fonden till godo. Förfoganderätten överfondegendomen tUlkommer emellertid fondbolaget. Då denna rätt i princip inteinskränks enbart av den omständigheten att egendomen finns placerad i bank,kan bolaget inle därigenom anses förhindrat att begagna fondegendomen påoegentligt sätt eller eljest tUl förfång för fondandelsägarna. Ulredningenföreslår därför ett förbud för förvaringsbanken att betala ut fondmedel i andrafall än då fondbolagets beslut om utanordning avser sådana ändamål beträffandevilka bolaget enligt lagen har rätt att besluta om utbetalning av medel urfonden. Denna förvaringsbankens kontrollerande funktion ligger helt på detformella planet och skall alltså inte innefatta någon bedömning av t. ex.lämpligheten av att köpa vissa värdepapper eller storleken av en beslutadutdelning. Av utredningens definition på begreppetvärdepappersfondrörelse framgår att den som insatt medel i en värdepappersfondskall erhålla rätt tUl andel, fondandel, i fondens beräknadevärde och alt tUl bevis härom skall utfärdas ett s. k. fondandelsbevis. En fondandel är vid s. k. öppna värdepappersfonderinte någon bestämd bråkdel av hela fondförmögenheten. Den blir vid varjetillfälle beroende av det antal andelar, för vUka fondandelsbevis då utgivits.Utredningen finner att detta förhällande inte kan möta betänkligheter underförutsättning att varje andel alltid har samma värde sora alla andra andelar.Så blir också automatiskt fallet, om värdepappersfonden vid varje nytt utgivandeav fondandelsbevis tUlförs ett belopp, som svarar mot det då gällande värdet aven fondandel. Vid fastställande av värdet på fondandelen vilketsker genom att fondens aktuella värde delas med antalet fondandelar skallfondens samtiiga tUlgångar ingå i beräkningen. Värdepapperens värde beräknasmed ledning av gällande marknadsvärde. Från tillgångarna skaU avdras skuldersom belastar fonden. Vid uträkningen skaU inbegripas alla andelar, för vilkafondandelsbevis utgivits och vilka därefter inte inlösts med fondens medel. Detpå detta sätt beräknade värdet skall benämnas fondandelsvärdet. Elt fastställande av fondandelsvärdet är nödvändigtbåde för försäljning och inlösen av fondandelsbevis. Utredningen påpekar att ivarje fall för större värdepappersfonder ett fastställande av detla värde tordebehöva ske så gott som . Också för fondandelsägama kan det av mångaanledningar vara värdefullt att ha tUlgång till det dagsaktuella värdet av ettfondandelsbevis. Med hänsyn tUl att framräknandet är förenat med visst besväroch kostnader och till att omsättningen av fondandelsbevis i och för sig iallmänhet torde göra det nödvändigt att mycket ofta fastställa bevisens värde,har utredningen stannat för att inte uppställa något krav på daglig värdering.Som en antydan om att fondandelsvärdet inte bör uträknas aUtför säUan har docki lagförslaget föreskrivits att beräknandet av detta värde skall skefortlöpande. Uppgiften att framräkna fondandelsvärdet bör ligga på fondbolaget. Utredningen påpekar att det Ugger i sakens naturatt alla fondandelar skall ha samma rätt. En fondandel bör alltså inte kunnaomfatta bara vissa värdepapper eller vissa slag av värdepapper i fonden.Fondandelarna skall vidare medföra sararaa rätt till inlösen och tillutdelning eller annan förraån, I annat fall skulle olika sorters andelar trots att de avser samma kvotdel av fonden kunna ha ohka värde. I fråga om den rättsliga karaktären av ettfondandelsbevis redovisas i betänkandet skUda uppfattningar. Å ena sidan kanhävdas att den som förvär\'ar ett fondandelsbevis får en överlåtbarfordringsrätt mot fondbolaget, med vilken följer rätten till viss avkastning(ränta). I sä fall skulle beviset vara att betrakta som en fordringshandlingoch närmast som ett "innehavarepapper" av löpande skuldebrevs nalur.Fordringsrätten ocb rätten till avkastning är visserUgen inte på förhand siffermässigtfastställda men blir i gengäld noga beskrivna i lagen och fondbestämmelserna.Mot att den rätt som innehavaren av ett fondandelsbevis äger karaktäriserassom en fordringsrätt talar dock dels den omständigheten att fondmedlen alltidskall hållas skilda från fondbolagets övriga förmögenhet, dels detsakrättsliga skydd som ligger i att fondandelen och avkastningen av fonden inteingår i bolagets kon- kursbooch inte kan utmätas för bolagets skulder. Å andra sidan kan det inte utan foggöras gällande att den rält som tUlkommer innehavaren av ett fondandelsbevismera är att jämstäUa med den andelsrält som tUlkoramer innehavare av s. k.korporationspapper, t. ex. delägare i juridiska personer som aktiebolag,handelsbolag eller ekonomiska föreningar. Värdepappersfonden är emellertidinte en särskild juridisk person. En fondandelsägare saknar praktiskt tagetallt inflytande över värdepappersfonden och dess förvaltning. Han är dock imotsats tUl vad sora i allraänhet är fallet vid ett rent fordringsförhållande delaktig i den vinst eller förlust, sora uppkoraraer i fonden. Han saknar medandra ord delaktighet i vad som brukar kallas förvaltningsbefogenheterna raenåtnjuter del i vad sora bmkar kallas de ekonoraiska rättigheterna. Med hänsyntill att en värdepappersfond skall förvaras avskild och ha separationsrätt i fondbolagelskonkurs kan också sägas alt fondandelsbeviset har likheter raed vissa s. "sakrättsliga papper", t. ex. sådana certifikat varigenora nägontillförsäkras förfoganderätten över vissa angivna värdepapper, som förblu:deponerade i den bank som verkställt inköpet. Utredningen konstaterar samraanfattningsvis attfondandelsbevisen inte helt låter sig inordnas i någon nu befintlig kategori avvärdepapper. Utredningen finner det därför ligga närmast till hands altbetrakta fondandelsbevisen sora värdepapper "sui generis". Den rättde raedför får sitt innehåll genora lagstiftningen och fondbestämraelsema förvarje särskild fond, bl. a. när det gäller utraätningsfriheten för fonden,skyldigheten att inlösa utelöpande fondandelsbevis, föreskrifterna om inlösningsbeloppetsstorlek, utdelning etc. Fondandelsbevis bör i princip kunna ställas såvältill viss man som till innehavaren eller till viss man eller order. Andelsbevisställda till viss man är dock enligt utredningens mening Ula lämpade för denallmänna omsättning, för vilken fondandelsbevis närmast är avsedda. Faständenna förra f. n. förekomraer i anser utredningen därför att endast detvä övriga forraema bör tillåtas. Fondandelsbevisen skall enligt utredningensförslag vara försedda med vissa uppgifter, bl. a. fondens namn och enförklaring av fondbolaget om den rätt till andel i värdepappersfondens värdesom beviset raedför. Fondandelsbevisens innehåll behandlas närraare ispecialraotiveringen. fondandelsbevisen ställs till innehavaren ellertill viss raan eller order, koraraer bevisen från praktisk synpunkt att stå delöpande skuldebreven nära, även ora de inte kan järaställas med vanligaskuldebrev. Utredningen anser det därför lämpligt att de rättsregler som gällerför löpande skuldebrev i så stor utsttäckning sora raöjligt görs tUlämpUga päfondandelsbevis. I den föreslagna lagtexten föreskrivs därför att beträffandefondandelsbevis skaU, där ej annat följer av vad i lagen omvärdepappersfondrörelse sägs, gälla vad i lagen (1936: 81) om skuldebrevstadgas ora löpande skuldebrev. En av huvudpunktema i utredningens förslag är attett fondbolag skall vara skyldigt att pä begäran av fondandelsägare lösa inhans fondandelsbevis tUl ett pris sora raotsvarar andelens värde. Inlösen,sora i princip fömtsätts ske , bör enligt utredningen gå till så, altelt belopp som motsvarar bevisets fondandelsvärde tas ut direkt ur fondensamtidigt som beviset överlämnas till förvaringsbanken. Utredningen föreslår vidare bestämmelser orautgivnings- och inlösningspris för fondandelsbevis. Fondbolaget föreslås fårätt att dels vid utgivandet av bevis få göra vissa tUlägg tillfondandelsvärdet för kostnader i saraband med utgivandet och dels vid inlösenav bevis få göra avdrag för vissa kostnader som avser denna. Ulredningen föreslår alt i lagen omvärdepappersfondrörelse tas in en skyldighet för fondbolag att lämna offentligredovisning av förvaltningen av värdepappersfond. En vidsträckt publicitet ifråga om värdepappersfondemas förvaltning anser utredningen vara ett av deeffektivaste medlen mot missbruk. Offentlighetsprincipen är dessutom ettlämpligt komplement tiU den tiUsyn som bankinspektionen föreslås utöva.Fondbolagens verksarahet raåste bygga på förttoende från fondandelsägamas ochallmänhetens sida, varför det även från bolagens synpunkt måste vara aviniresse att offentligt redogöra för hur värdepappersfonderna förvallas. Iutlandet Uksom i den praxis som utvecklats i har stor vikt fästs viden öppen redovisning av förvaltningen av värdepappersfondema. Redovisningen bör inte ske raed alltför långaraeUanmra. skall fondbolagen inte i onödan lägga ned kostnader päolika redovisningar. Utredningen föreslår att ett fondbolag skall varaskyldigt att kvartalsvis avge redogörelse för varje av bolaget förvaltadvärdepappersfond och att lämna en mera utförlig årsberättelse. 3.3.13 Övertagandeav fondförvaltningen, m. m. Som framgår av det föregående skall enfondandelsägare, som inte längre vUl ha sina medel placerade i fonden, alllidha möjlighet att få sitt fondandelsbevis inlöst av fondbolaget. Utredningen serdärför ingen anledning att ge enskild fondandelsägare eller en grupp avfondandelsägare rätt att påkalla upplösning av en värdepappersfond.Fondbolaget skall enligt utredningens åsikt dock inte vara betaget möjlighetenatt upphöra med förvaltningen av en fond eller att helt lägga ned verksamheten.Sådana åtgärder bör dock inte få vidtas utan att fondandelsägarna i god tiddessförinnan fått meddelande från bolaget. Eftersom fondandelsbevisens ägare iprincip är okända för fondbolaget, kan de inte nås med personliga meddelanden.Utredningen föreslår därför att bolaget i stäUet skaU offentiiggöra sitt beslutatt upphöra med förvalt- ningenav en värdepappersfond och därvid ange när förvaltningen upphör. Tidpunktenfår inte sättas tidigare än efter offentliggörandet. Förslaget gäUer främst det fall att ett fondbolagvill upphöra raed förvaltningen av nägon eller nägra fonder raen i övrigt avseratt fortsätta sin värdepappersfondrörelse. Offentliggörande skall också ske,om bolaget önskar upphöra med all värdepappersfondverksamhet. Bolaget fårsålunda inte besluta att träda i likvidation, förvaltning avsamtliga värdepappersfonder upphört. Undantagna från regeln är de fall i vilkabolaget enligt aktiebolagslagen är skyldigt att träda i likvidation, t. ex. omaktiekapitalet till viss del gått föriorat. Om bolaget träffat överenskommelse med annatfondbolag om att detta skaU överta förvaltningen, skall bankinspektionensmedgivande inhämtas. bolaget upphör raed förvaltningen i andra fall, skallförvaltaingen tiUs vidare övergå tUl förvaringsbanken, som får ta ställningtill vad som skall ske med fonden. Förvaringsbanken skall vidare övertaförvaltningen av värdepappersfond i de fall då bolaget inte längre bör handhauppgiften, dvs. i första hand då bankinspektionen återkallat bolagets tUlståndatt driva värdepappersfondrörelse eller då bolaget trätt i likvidation ellerförsatts i konkurs. I dessa faU skall förvaringsbanken utfärda kungörelse oraatt förvaltningen av fonden övergått tUl banken. Förvaringsbankens förvaltning av envärdepappersfond får betraktas sora ett slags interirasförvaltning i avvaktanpå att andra åtgärder vidtas beträffande fonden. Medan således en viss oklarhetråder om fondens fraratid är det mindre lämpligt att nya fondandelsbevis utges. Inte heller bör inlösen av fondandelsbevis tiUåtasunder den tid banken förvaltar fonden. Särskilt i sådana fall, där fonden utanföregående kungörelseförfarande övergått tUl banken, skulle annars finnas riskför en inlösen av i viss män panikartat slag, vUket inte bara skulle medförafara för kursförluster utan också kunna försvåra framtida åtgärder med fonden.Enligt lagförslaget skall förvaringsbanken vid sin förvaltning av fonden medanlitande av fondens medel fuUgöra aUa de förpliktelser, vilka fondbolagetenligt lagen om värdepappersfondrörelse ådragit sig för fondens räkning. Ifråga om de åtgärder sora kan vidtas beträffande en värdepappersfond, sora stårunder förvaringsbankens förvaltning, står tvä möjligheter tUl buds. Den ena äratt banken överlåter fonden till annat fondbolag och den andra innebär attfonden upplöses och fondförmögenheten utskiftas tUl fondandelsägarna. Överlåts fonden tiU annat fondbolag, skaU bankeninhämta bankinspektionens medgivande till överlåtelsen. Om överlåtelse intekommer tiU stånd, bör upplösning och utskiftning äga mm så snart detta lämpligenkan ske. Förvaringsbanken måste då först sälja de värdepapper som ingår ifonden för att få kontanta medel för utskiftningen. säljningenav värdepapperen måste inte ovillkorligen genomföras omgående. En frånförsäljningssynpunkt lämplig tidpunkt bör inom rimliga gränser kunna avvaktas.Om fondens hela värdepappersinnehav utbjuds tUl försäljning på en gång, skuUedetta kunna medföra ett starkt pristryck. Sedan fondens värdepapper realiserats och fondensskulder betalats eller medel avsatts härför, skall banken möjUgtutskifta den kvarstående fondförmögenheten. Om den föga troliga situationenskulle uppkomma, att en värdepappersfonds tillgångar inte skulle förslå tUltäckande av dess skulder, bör det, om inte förlikning kan träffas, åliggaförvaringsbanken att fördela tUlgångama enligt de regler som gäller vid konkurs. Förvaringsbanken skall enligt utredningens förslagutfärda kungörelser ora de åtgärder som vidtas med fonden och, vid upplösningav fonden, om vUlkoren för lyftning av utskiftat belopp. Banken föreslås fårätt tiU ersättning ur fondens medel för arbete och kostnad i samband medöverlåtelse eller upplösning av fonden. Beloppet skall godkännas av bankinspektionen. Som angetts i avsnitt 3.3.2 föreslår utredningenatt fondbolagen skall stå under tUlsyn av bankinspektionen. Utredningen erinrarom inspeklionens tUlsynsfunktioner enligt lagen (1955:183) om bankrörelse,lagen (1955: 416) om sparbanker, lagen (1956: 216) om jordbmkskasserörelsenoch lagen (1963: 76) om kreditaktiebolag och finner det lämpligt att den nuföreslagna lagstiftningens tillsynsregler sä nära som raöjligt knyter an tillvad som gäller enligt dessa lagar. För att undanröja tveksamhet om bristandeöverensstämmelse i materiellt hänseende har också lagamas ordalydelse så långtraöjligt behållits. De avvikelser som föresläs beror på de speciellaförhållanden under vilka fondbolagen kommer att arbeta. Bolagen måste t, ex.iaktta inte bara den lagstiftning som gäller för dem utan ocksåfondbestämraelserna. Bankinspektionen skall enligt förslaget övervakaatt fondbolaget följer dels de lagar i första hand lagen oravärdepappersfondrörelse och aktiebolagslagen och andra författningar soragäller för fondbolag, dels gällande bolagsordning samt de fondbestämmelser ochövriga föreskrifter som med stöd av stadgande i lag eller bolagsordningmeddelats av bolagsstämma eller styrelse. Inspektionen skaU också i övrigt meduppmärksamhet följa fondbolagets verksamhet i den mån så erfordras förkännedom om de förhåUanden som kan inverka på bolagets eUer värdepappersfondssäkerhet eller eljest är av betydelse för en sund utveckUng avvärdepappersfondrörelsen. Om så behövs, får bankinspektionen enUgt förslagetge närmare föreskrifter om hur fondbolagets räkenskaper skaU föras och omförvaring ochinventering av värdehandlingar. Inspektionen skall förordna en revisor ifondbolaget. Under vissa förhållanden har inspektionen rätl att samraankallafondbolagets styrelse, utlysa extra bolagsstämraa och att förbjudaverkstäUighet av beslut, ra. Inspektionen har också rätt att frarastäUaerinringar i fråga ora fondbolagets verksarahet. Regler föresläs också om skyldighet för fondbolagsstyrelse och verkställande direktör att hålla handlingar tUlgängliga förgranskning och att lärana upplysningar till bankinspektionen. Bestämmelsernaöverensstäm-raer tUl stor del raed vad som gäUer enligt lagarna förkreditinstituten. Dämtöver föreslås vissa speciella åligganden för fondbolagen.Ledningen för fondbolag skall bl.