prop · FX031 · 1974-12-31 00:00:00 — När det gäller chefför sådan myndighet som är direkt underställd Kungl. Maj:t, fordras dockriksdagens beslut även om tjänsten hänförs till lägre lönegrad. Frånhuvudregeln om medverkan finns vissa undantag. Sålunda har Kungl. Maj:t bemyndigats av attinrätta ordinarie tjänst med förordnande tills vidare som departementsråd i Cr2 eller kansliråd i Cr 1 i annat statsdepartement än (prop. 1965: 65 s. 19, SU 1965: 105, rskr 1965: 295) och i utrikesdepartementetsavdelning för internationellt utvecklingssamarbete (prop. 1970: 44, SU 1970:85, rskr 1970: 192). Vidare har Kungl. Maj:t bemyndigats att i speciellaundantagsfall inrätta ordinarie tjänst som professor i Co 1 (numera Uo 27) viduniversitet eller högskola (prop. 1965: 1 bil. 10 s. 345. SU 1965: 90, rskr1965: 223). På förslag i prop. 1969: 158 (SU 1969: 190, rskr 1969: 423) harriksdagen bemyndigat postbanken att inrätta extra ordinarie tjänst i C 1 ellerhögre lönegrad vid postbanken. På förslag i prop. 1965: 108 bemyndigade riksdagenKungl. Maj:t att vidta de åtgärder som behövs för att genomföraöverenskommelser som godkänts av lönedelegation (SU 1965:93, rskr1965:226). Med stöd av detta bemyndigande har Kungl. a. möjlighet attinrätta extra ordinarie och ordinarie tjänst på löneplan C i sådana fall därtjänsten lyfts till denna löneplan i avtal som lönedelegationen godkänt. Dettabemyndigande har sedermera (prop. 2 s. 6, SU 1970: 14, rskr 1970:14) utvidgats till att gälla även sådana åtgärder som behövs för att genomföraav lönedelegationen godkända förslag till reglering av avtalsbaraanställningsvillkor som undantagits från avtal. Erfarenheterna har utvisat att nuvarande system i frågaom inrättande av tjänster inte alltid är väl anpassat till detförhandlingssystem som gäller. Enligt tillämpat tjänsteförteckningsavtal skallberörd huvudorganisation beredas tillfälle att förhandla omanställningsvillkoren när fråga är om nyinrättad myndighet eller vid störreorganisationsförändring. Om en proposition innehåller förslag till nymyndighet eller större organisationsförändring av befintlig myndighet, måsteKungl. Maj:t enligt gällande regler begära bemyndigande att inrätta deordinarie eller extra ordinarie tjänster som kan beräknas bli placerade pålöneplan C i kommande förhandlingar. När lönefrågorna skall fastställas vidförhandlingar är det olämpligt att Kungl'. Maj:t föregriperförhandlingsresultatet genom att underställa frågan om att inrättatjänsterna. Sedan tagit ställning i organisationsfrågan, bör Kungl.Maj:t ensam få inrätta ordinarie eller extra ordinarie tjänst som ingår iorganisationen 1974:1 Bilaga 2 Gemensamma frågor 6 även om den placerats på löneplan Ci avtal som godkänts av lönedelegation. Läget är ett annat försådana tjänster som undantagits från avtalsverkets handläggning eller andratjänster vilkas löneställning fastställts utan förhandling. I dessa fall börtjänsterna fortfarande inrättas med stöd av beslut. Maj:t bördärför begära hos att nuvarande huvudregel för medverkanvid tjänsters inrättande ändras till att gälla ordinarie eller extra ordinarietjänst som chef för myndighet, som är direkt underställd Kungl. Maj:t, samtannan ordinarie eller extra ordinarie tjänst i lägst lönegrad C 1 eller U 27som inrättas utan att lönegradsplaceringen fastställs genom förhandlingar. Vadjag nu föreslagit bör dock inte medföra inskränkning i sådana särskildabefogenheter som Kungl. Maj:t fått att i vissa fall inrätta tjänst utanriksdagens medverkan. Under åberopandeav vad jag sålunda anfört hemställer jag att Kungl. att godkännavad jag i det föregående föreslagit om inrättande av statligt reglerad tjänst. Klassificering av statens fasta maskinanläggningar De statliga maskinanläggningar som krävs förolika fastighetsbestånds försörjning av värme, vatten, avlopp m. m.klassificeras efter ett system som godkändes av riksdag (prop. 1959: 1bil. 2, SU 1959: 14, rskr 1959:14). Syftetmed klassificeringssystemet var att ge ett enhetligt underlag förbedömning av de krav på kunnande som bör ställas på dem som har att ansvara fördriften av anläggningarna samt att få objektiva utgångspunkter förlönegradsplaceringen av driftledningspersonalen. Klassificeringssystemetinnebär att det för varje maskinanläggning fastställsvisst poängtal. Anläggningen placeras därefter i den klassificeringsgrupp,som den framräknade klassificeringspoängen ger. För vissa typer av anläggningarsker s. k. specialklassificering. Med stöd avriksdagens bemyndigande meddelade Kungl. Maj:t den 30 december 1959bestämmelser rörande bl. a. tjänstebenämningar och kompetensvillkor för ansvarsmannapersonalenvid statens fasta maskinanläggningar.Kompetensvillkoren anknöts därvid huvudsakligen till dem som gäller förmaskinpersonalen till sjöss. Beslut om inplacering av fast maskinanläggning iklassificeringsgrupp fattas av vederbörande myndighet, sedan yttrandeinhämtats från en för ändamålet särskilt inrättad nämnd, statensmaskinpersonalnämnd. Under senare århar viss kritik riktats mot det nuvarande klassificeringssystemet. Det harhävdats att systemet inte i tillräckligt hög grad tar hänsyn till den nyautrustning som moderna maskinanläggnjngar försesmed, som det sker en klar utjämning mellan anläggningarnastekniska komplexitet. I ökad utsträckning förs anläggningar sam- 1974:1 Bilaga 2 Gemensamma frågor 7 man till storanläggningar sombetjänar vitt skilda fastighetsbestånd. Klassificeringssystemetbeaktar inte de särskilda krav som bör ställas på den personal somarbetar inom dessa anläggningar, över huvud taget är det nuvarande systemetinte tillräckligt anpassningsbart till ändrade förhållanden nu och iframtiden. Genom beslut bemyndigade Kungl.Maj :t chefen för att tillkalla högst tre sakkunnigamed uppdrag att utreda frågan om grunderna för klassificering av statens fastamaskinanläggningar. De sakkunniga har arbetat under benämningen översyn av klassificeringsgrunder för fastmaskinanläggning, ÖMK-69. Utredningen har den 29 febmari 1972 avgivitett betänkande (Ds Fi 1972: 3) Klassificering av fast maskinanläggning. Betänkandet har remissbehandlats. Utredningen anser att ett klassificeringssystemäven fortsättningsvis kommer att utgöra ett värdefullt instmment för enenhetlig bedömning av kompetens- och lönefrågor inom maskintjänsten. Om ettsystem för klassificering av maskintjänsten i fortsättningen skall kunna tjänaavsedda syften, är det emellertid enligt utredningen inte möjligt att byggasystemet enbart på de två faktorer uppvärmbar byggnadsvolym och anläggningstyp som det nuvarande systemetbestår av. Ett nytt klassificeringssystem måste därför konstrueras så,att det ger utrymme för större anpassbarhet och vidare tillämpning än detnuvarande. Utredningen lägger i betänkandet fram ett förslag till ett sådantsystem. I första hand skall detta gmndas på det betjänade fastighetsbeståndetsvolym och den tekniska komplexiteten hos maskinanläggningen. Dämtöver skall vidklassificeringen beaktas den miljö i vilken maskintjänsten utövas samt denadministrativa ställning maskinavdelningen intar. Utredningen förutsätter attmöjligheterna till specialklassificering behålls. Samtligaremissinstanser som uttalat sig i frågan instämmer i utredningens uppfattning att det även i fortsättningenbehövs ett system som grund för enhetlig bedömning av kompetenskrav och löneställningi första hand när det gäller ansvarsmannapersonalen vid statens fastamaskinanläggningar. De grunder förklassificering av maskinanläggningarna som utredningen föreslår har i stortsett mottagits positivt av remissinstanserna. Mot förslagets enskildheter hardock riktats invändningar. I likhet med utredningen och remissinstansernafinner jag att ett klassificeringssystem alltjämt behövs som underlagför bedömning av de krav på kunnande som bör ställas på dem som har att svaraför tjänsten vid maskinanläggningar av olika komplexitet och storlek. Frågan om behovet av ett klassificeringssystemsom underlag för lönesättningen bör enligt min mening avgöras av deavtalsslutande parterna. Jag avser därför att överlämna utredningensbetänkande i den delen till avtalsverket för att vara tillgängligt vidlöneförhandlingarna. 1974:1 Bilaga 2 Gemensamma frågor g Utredningenredovisar i betänkandet att det inom skolväsendet inte finns någon särskildutbildning som tillgodoser de skiftande kompetenskrav som ställs på denledande personalen vid statens fasta maskinanläggningar. Utredningen anser attdet är i hög grad angeläget att åtgärder vidtas för att förbättra situationeni detta avseende. F. n. är kompetenskraven för ansvarsman och biträdandeansvarsman knutna till kompetenskraven för maskinpersonalen till sjöss.Utredningen framhåller i anslutning härtill att tillsatt ensärskild utredning rörande sjöpersonalens utbildning, UTSIÖ. Denna utredninghar även fått till uppgift att se över utbildningen för driftpersonalen vidfasta maskinanläggningar till lands. I avvaktan på att utbildningsfrågorna fåren mer slutgiltig lösning räknarutredningen med att nu gällande kompetensvillkor, såvitt avser teoretiskakunskaper, övergångsvis skall gälla för innehav av ansvarsmannabefattning vidanläggning som klassificeras enligt det system som utredningenföreslår. Dispens från kompetensvillkoren bör enligt utredningen kunna komma ifråga enligt samma ordning som f. n., dvs. genombeslut av myndighet i samråd med statens maskinpersonalnämnd. Enmotsvarande övergångsanordning bör enligt utredningen gälla för biträdandeansvarsman. Utredningensövervägande beträffande kompetenskrav m. m. har i huvudsak godtagits avremissinstanserna. I likhet med fleraremissinstanser godtar jag utredningens förslag om en översyn av dentillgängliga utbildningen för ansvarsmannapersonalen. Jag avser därför attöverlämna utredningens betänkande i denna del till att tas ibeaktande vid det fortsatta arbetet i UTSJÖ. Jag har i denna fråga samrått medchefen för . Med hänsyn tillatt några nya kompetenskrav inte fastställts för ansvarsmannapersonalen vid maskinanläggningarna i avvaktan på skolöverstyrelsensutredning, är jag inte beredd att föreslå någon ändring av klassificeringssystemets uppbyggnad. Gällande klassificeringssystem somanvänds för att bestämma kompetens och lönesättning för personalen harfastställts av främst på grund av att det har styrt lönesättningen.Ett eventuellt avtal om grunder för lönesättningen av personalen vid fastamaskinanläggningar kommer numera att underställas genom desslönedclegation. Det synes omotiverat att belasta med frågor om ett klassificeringssystem som skall användasbara för att fastställa den kompetens som behövs för personalen vidmaskinanläggningarna. Maj:t bör därför inhämta bemyndigandeatt göra de ändringar som behövs. Under åberopandeav vad jag sålunda anfört hemställer jag att Kungl. Maj:t att göra de ändringar som behövs i klassificeringssystemet för statens fasta maskinanläggningar. 1974:1 Bilaga 2 Gemensamma frågor Fråga dels om en översyn av reglerna om neutralitet och skyddsarbete, dels om en lagstiftning om myndighetsverksamhet under arbets-konflikt Den 4 april 1973överlämnade förhandlingsutredningen (C 1968: 16) till mig en promemoria (Ds Fi1973: 8) med synpunkter på dels frågan omen översyn av gällande regler om neutralitet och skyddsarbete vid arbetskonfliktinom det offentliga tjänstemannaområdet, dels frågan om en särskildlagstiftning som i förväg reglerar myndigheternas verksamhet under vissa arbetskonflikter,m. De övervägandensom innefattas i promemorian har sin huvudsakliga upprinnelse i ett antalavgöranden av ombudsmän () åren 1967,1969, 1971 och 1972 i anledning av anmälningar rörande vissa händelser isamband med arbetskonflikterna på det offentliga området efterförhandlingsrättsreformens genomförande. I dessa ärenden har lO bl. a.utvecklat sin syn tjänstemannalagstiftning och på hur den harfungerat. Lagstiftningen har därvid betecknats som bristfällig i vad rörreglerna om neutralitet och skyddsarbete. JO , och därför i tre fall hos Kungl. Maj:t eller förhandlingsutredningen hemställtom åtgärder för att avhjälpa påtalade brister. JO har därjämte pekatpå behovet av en särskild lagstiftning som i förväg skulle regleramyndigheternas verksamhet under arbetskonflikt. Efter remiss haryttranden över förhandlingsutredningens promemoria avgetts av hovrätten förNedre , kammarrätten i , , försvaretscivilförvaltning, ,postverket, , (), statens vägverk, ,, (), universitetskanslersämbetet(UKÄ), (), arbetsdomstolens (AD:s) ordförande, , länsstyrelserna iStockholms, och , justitieombudsmannen (JOLundvik), . , (), SR (SR), akademikers centralorganisation (),Tjänstemännens centralorganisationsstatstjänstemannasektion (TCO-S), ochSveriges kommunaltjänstemannaförbund. ochLandsorganisationen i , vilka be-retts tillfälle att yttra sig, har intebegagnat sig därav. 1974:1 Bilaga 2 Gemensamma frågor 10 6.2 Frågan om neutralitet och skyddsarbete vid arbetskonflikt inom det offentligatjänstemannaområdet Först kanerinras om att 17 § statstjänstemannalagen (StjL) resp. 5 §kommunaltjänstemannalagen (KtjL) lyder som följer. Tjänsteman äricke skyldig att utföra arbete som är föremål för lockout eller för tillåtenstrejk eller därmed jämförlig stridsåtgärd eller för lovlig blockad vid konflikt om anställnings- eller arbetsvillkor vilketmå bestämmas genom avtal. Den som står utanför arbetskonflikt skall dockfullgöra sina vanliga tjänsteåligganden. Han är även skyldig att utföraskyddsarbete. Till skyddsarbetehänföres arbete som fordras för avveckling av verksamheten på ett teknisktförsvarligt sätt eller till förebyggande av fara för människor eller skada på egendom. Lika med skyddsarbete anses arbetesom någon är skyldig att utföra på grund av särskild föreskrift i lag. Av den anfördabestämmelsen framgår att myndighet som drabbas av konflikt skall beakta denneutralitetsrätt som tillkommer tjänsteman utanför konflikten. Som huvudregelgäller att sådan tjänsteman inte är skyldig att utföra arbete som är föremålför stridsåtgärd. Fömtsättning härför är emellertid att stridsåtgärden utgörsav lockout (tillåten eller otillåten) ellertillåten strejk eller av lovlig blockad vid konflikt om anställnings-eller arbetsvillkor som får bestämmas genom avtal. Tjänsteman som står utanförkonflikt är emellertid skyldig att fullgöra sina vanliga tjänsteåliggandenliksom även skyddsarbete. Enligt motiven tillStjL och KtjL (prop. 1965:60 s. 115, KLU 1965: 1, rskr 1965: 267) bör myndigheti tveksamma fall iaktta återhållsamhet, när det gäller att under konfliktutsträcka tjänstgöringsskyldigheten för tjänsteman utanför konflikten. Imotiven understryks vidare att begreppet skyddsarbete bör tolkas restriktivtoch att dit kan räknas endast sådant arbete som oundgängligen måste utföras förde uppräknade ändamålen. Det framhålls t. ex. (s. 175) att under uttrycketskyddsarbete faller förebyggande av skada på husdjur och lättförstörbart varulager.Med skyddsarbete likställs som också framgår av lagtexten arbete som någonär skyldig att utföra på grund av särskild föreskrift i lag. Enligt motiven (s.175) åsyftas härmed bara arbete som omfattas av en särskilt föreskriventjänsteplikt, t. ex. arbetsskyldighet enligt allmänna tjänstepliktslagen i ettläge då denna satts i kraft. 6.2.2 Arbetskonflikterna på detoffentliga området åren 19661971 utbröt arbetskonflikter vid skolväsendet och vid bl. Skolkonfliktenställde myndigheterna inför ömtåliga avvägningar.Improvisationer fick tillgripas i betydande utsträckning. Över huvudtaget präglades situationen av osäkerhet rörande de åtgärder som 1974:1 Bilaga 2 Gemensamma frågor 11 borde eller kunde vidtas för attmöta verkningarna av konflikten. Myndigheternas handlande gav i flera fallupphov till klagomål hos JO. Vid underrättema vållades komplikationer av att eninskrivningsdag inföll konflikten omfattade (2426oktober 1966). Mot bakgmnd av att den uppkomna situationen kunde leda tillrättsförluster för tredje man uppkom bland chefsdomarna tvekan huruvida in-skrivningsdomamppgiften skulle anses höra tillchefsdomarens vanliga tjänsteåligganden liksom i vad mån handläggningenav inskrivningsdagen kunde hänföras till skyddsarbete. Dessa frågor bragtes avflera chefsdomare till JO:s kännedom. Under år 1969inträffade tjänstemannastrejker vid bl. a. och SJ. I anledningav den förra konflikten begärdes JO:s uttalande humvida vissa av sjöfartsverketvidtagna omdisponeringar av lotsperso-nal var förenliga med neutralitetsregeln.Vidare påkallades i anledning av strejkenvid SJ, undersökning från JO:s sida i anledning av vissa åtgärder somSJ vidtagit i syfte att begränsa verkningarna av strejken, såsom temporärtupphävande av gällande turlistor m. m. Det gjordes också gällande att SJ använticke strejkande personal för s. k. oneutralt arbete. Liknande klagomålframkom även års tjänstemannakonflikt vid SJ. Sålunda påstod SR() att SJ:s agerande i samband med anordnande av s. k.bandispositioner innebar en indirekt ordergivningom strejkbryteri eller åtminstone en uppmaning eller direkt uppmuntrandärtill. Slutligen bragtesunder arbetskonflikter vid länsstyrelserna och inom landstingen ettpar frågor om neutralitet och skyddsarbete under JO:s prövning. 6.2.3 Framställningar av lO m. fl. om en översyn av tjänstemannalagarnasregler om neutralitet och skyddsarbete, m. m. Om 1966 årsskolkonflikt har JO i framställning till Kungl. Maj:t den 25 september1967 uttalat att det inte föreföll rimligt att myndigheterna utan författningsmässig vägledning nödgades lösa alla de avvägningsfrågorsom den uppkomna situationen gav upphov till. JO har också pekat på det dilemmadomstolama råkade i när det gällde handläggningav inskrivningsdagen under tredagarsstrejken vid underrätterna hösten1966. JO Wennergrenhar bl. a. i framställning till förhandlingsutredningen den 27 november 1970fäst uppmärksamheten vid frågan om användandet av oneutral arbetskraft underarbetskonflikter. Samma fråga har, delvis från andra utgångspunkter, tagits uppav JO i anledning av järnvägsmannakonflikt (JO:sämbetsberättelse 1972 s. 411). Vad somförevarit under de olika konflikterna har enligt JO ådagalagt behovet av enöversyn av tjänstemannalagarna i förtydligande syfte i 1974:1 Bilaga 2 Gemensamma frågor 12 vadrör bestämmelserna om neutralitet och skyddsarbete, eftersom dessa bestämmelser vållat tolkningssvårigheter främst när det gällt begreppen "arbete som är föremål för-------------- strejk" och"vanliga tjänsteåliggan den". Beträffande frågan om användande av oneutral arbetskraft har JO , med hänvisning till ett tidigare JO-uttalande i ämnet, kom mit fram till att det inte bör vara tillåtet för myndighet att utnyttja tjänstemän för oneutralt arbete ens om dessa själva föreslår det. nergren har därför yrkat på ett formligt förbud i lag i detta hänseende. Han har också funnit det otillfredsställande att frågor om tillämpning av reglerna om strejk- och neutralitetsrätt inte annat än undantagsvis kan få sin lösning hos domstol. Frågorna bör enligt hans mening lämpligen kunna tas upp och avgöras av AD. JO har inte gått lika långt som i denna fråga utan har som sin principiella upp fattning uttalat att en statlig myndighet i förevarande hänseende bör ha i stort sett samma handlingsfrihet som en privat arbetsgivare. Några bindande analogier från den privata arbetsmarknaden har enligt vik inte kunnat åberopas för att det under alla förhållanden skulle vara otillåtet för en konfliktdrabbad myndighet att använda den arbetskraft som finns till förfogande. (numera och skola RHS) har i framställning tillutbildningsdepartementet, vilken överlämnatstill förhandlingsutredningen, hemställt om klarläggande bestämmelserbeträffande elevers och föräldrars rätt vid konflikt på skolområdet. har hosutredningen yrkat att begreppet skyddsarbete utmönstras ur tjänstemannalagarnaoch att den närmare innebörden därav liksom på den enskilda sektorn fastställs i avtal. Utredningen tarförst upp frågan om användandet av tjänstemän för oneutralt arbete och anför ihuvudsak. Utredningen harför sin del kommit fram till att det inte föreligger motiv för att på denoffentliga sektorn i lag uppta regler med förbud att utnyttja oneutralarbetskraft. Även om det stundom är vanskligt att dra paralleller mellan denoffentliga sektorn och arbetslivet i övrigt, bör det vara en riktlinje att deoffentliga arbetsgivarna även i förevarande hänseende följer de allmäntvedertagna grundsatserna på den privata arbetsmarknaden. Gränsen mellanoneutralt arbete och "vanliga tjänsteåligganden" är i många fallflytande och svårbedömbar. De yttre betingelser under vilka en konfliktutspelas skiftar också i hög grad från fall till fall. En omdisponering avarbetskraften kan i en viss konfliktsituation te sig som försvarbar; i ettannat läge kan den framstå som otillbörlig ur neutralitetssynpunkt. Enutgångspunkt för myndigheterna i deras sätt att bedöma hithörande frågor måstevara att deras anseende för objektivitet inte lider skada. Någon annan norm förderas handlande har utredningen inte kunnat finna. 1974:1 Bilaga 2 Gemensammafrågor 13 Beträffande den av JO aktualiserade frågan om enöversyn av tjänstemannalagstiftningen i vad rör neutralitet ochskyddsarbete anför utredningen bl. a. följande. Reglerna omneutralitetsrätt och skyddsarbete har i huvudsak hämtat sitt innehåll frånarbetsrätten på den enskilda arbetsmarknaden med den begränsning som följer av att en del arbetsvillkor undantagits från av-talsmässigreglering. Det förtjänar framhållas att de lagförslag som låg till grund förförhandlingsrättsreformen passerade remissinstanserna utan att mötas av någraerinringar på här ifrågavarande punkter. Även underriksdagsbehandlingen gick förslagen i fråga fria från kritik. Något initiativfrån sida avseende en översyn eller ändring av bestämmelsernaom neutralitet och skyddsarbete har inte förekommit efterförhandlingsrättsreformens genomförande. Emellertid harkonflikterna på den offentliga arbetsmarknaden tillfört debatten kring dearbetsrättsliga spörsmålen en del nya synpunkter. Detta skulle kunna tala fören översyn av tjänstemannalagstiftningen i här aktuella delar. För att breddaunderlaget för denna frågas bedömande har utredningen haft kontakter medföreträdare för ett antal myndigheter med erfarenheter från de gångna årensarbetskonflikter. Härigenom har ytterligare belysts hur myndigheternauppfattade de olika konfliktsituationerna. Skärskådas frågan om de offentliga tjänstemännensrätt till neutralitet under arbetskonflikt, kan konstateras atträttstillämpningen kännetecknats av viss osäkerhet rörande den rättainnebörden av gällande regler på dettaområde, främst i vad rör begreppet "vanliga tjänsteåligganden"(17 § StjL, 5 § KtjL). Fråga är emellertid om det över huvud taget är praktiskt möjligt att mera ingåendeän som skett i tjänstemannalagarna precisera neutralitetsinstitutet idess olika delar. Inte minst tidigare arbetsrättsliga undersökningar harådagalagt svårigheten att i lag prägla några allmängiltiga begrepp på dettaområde av arbetsrätten. Det har sålunda befunnits ogörligt att i en rättsregeldefiniera begreppet "vanligatjänsteåligganden". Detta sammanhänger med att ett konfliktutbrottoftast skapar en mängd ömtåliga avvägningsproblem som är beroende av deväxlande förhållandena på varje särskild arbetsplats. Utredningens egnaundersökningar har bekräftat det snart sagt omöjliga i att åstadkomma engenerell regel. Därför har utredningen funnit det orealistiskt att sökaomarbeta eller utfylla lagtexten, när dennaändå såsom också JO i princip vitsordar svårligen skullekunna täcka alla de situationer som kan tänkas uppkomma. I stället föratt tänka sig en ny lagtext kunde man möjligen komplettera lagstiftningen med något slag av "anvisningar" somsyftar till att underlätta lagtillämpningen, eventuellt i kombinationmed en del exempel som är ägnade att belysa vad som i den ena eller den andrasituationen kan inläggas i begreppet"vanliga tjänsteåligganden".