prop · FX0339 · 1974-12-31 00:00:00 — Arbetsgruppenpåpekar slutligen i detta sammanhang att del även har ifrågasatts om denprövning och kontroll som del här är fråga om bör kunna ske genom alt auktorisationsmyndighetenanlitar ett utomstående, neutralt sakkunnigorgan. Enligt arbetsgruppens meningtorde en sådan ordning inle vara nödvändig. Vid behov av särskUd expertis tordemyndigheten genom samråd med andra myndigheter kunna försäkra sig om tiUräckligsakkunskap för alt genomföra kontrollen på ett betryggande sätt. Arbelsgrappenutgår från alt ansvaret för kontrollen självfallet bör ankomma på sammamyndighet som har att meddela auktorisation. I överensstämmelse med tidigareförordat förslag innebär detta att RPS skall anförtros dessa uppgifter. Dencentrala insyn i och kontroll över bevakningsföretagens verksamhet som RPSdärigenom får kan enligl arbetsgruppens mening antas verksamt bidra till attöka möjligheterna att i lid uppmärksamma eventuella tendenser lUl en ickeönskvärd utveckling av den enskUda bevakningsverksamhelen. Arbelsgrappenpåpekar i detta sammanhang alt det i den allmänna debatten ibland framförts oroför alt sådan verksamhet skulle kunna glida över mot någon form av 1974: 39 21 kårverksamhet.RPS, som har det centrala ansvaret för polisverksamheten, torde ha fömtsättningaratt följa utvecklingen på detta område inom hela riket på elt betryggande sätt. 5.5Undantag från reglema om personalprövning Enligtnu gällande bestämmelser i auktorisalionskungörelsen skall all personal iauktoriserade bevakningsföretag ha godkänts vid prövning avseende laglydnad ochmedborgerlig pålitlighet. Enda undantaget från denna huvudregel är all auktorisalionsmyndighetkan medge att icke prövad personal får anlitas för tillfälliga uppdrag av visstslag. RPShar föreslagit vissa uppmjukningar i dessa bestämmelser. I anledning däravkonstaterar arbetsgruppen all del i allmänhet inle torde vara möjligt attfördela arbetsuppgifterna inom elt bevakningsförelag på ett sådant sätt att enviss kategori av bevakningspersonalen aldrig sätts in på vissabevakningsuppdrag. Redan detta förhållande gör del enligl arbelsgrappensmening uteslutet all låta bevakningspersonal, som inle har godkänts vidprövning avseende medborgerlig pålitlighet, få la anställning vidbevakningsförelag som kan få beröring med säkerhelsskyddade intressen ellerförhållanden. Arbelsgrappen påpekar vidare i detta sammanhang all fleraremissinstanser har framhållit all det är oundvikligt alt även annan personalän den som är direkt engagerad i själva bevakningsverksamheten t. ex.kontorspersonal, teknisk personal, städare, fastighelsskötare m. fl. i olikasammanhang kommer i kontakt med sådan verksamhet på ett sätt som kan medförarisker från säkerhetssynpunkt. Man har i delta avseende bl. pekat på attnycklar, koder, kartskisser, bevakningsplaner m. m. av betydelse försäkerhetsskyddet förvaras hos bevakningsförelagen. Altskapa så säkra garantier som möjligt för alt olämpliga personer inle fårtillfälle all ta befallning med sådan information eller sådana föremål är enliglarbetsgruppens mening en angelägen uppgift. Det torde med denna utgångspunkt inlevara försvarligt att lUlåla förelag som kan få bevakningsuppdrag som harbetydelse från säkerhetssynpunkt att anlita någon som helst personal som inlehar prövats i fråga om medborgerlig pålitiighet. Arbetsgruppen avser medsäkerhet i delta sammanhang endast rikets säkerhet. Vaddärefter angår sådana bevakningsförelag som inle i någol avseende har beröringmed säkerhelsskyddade intressen torde det enligl arbelsgrappens mening inleföreligga något hinder mot elt genomförande av RPS:s förslag. Personal i sådanaföretag bör alltså inle underkastas prövning med avseende på medborgerligpålitlighet. Det är från många synpunkter angeläget alt sådan prövninginskränks tiU fall där den är oundgängligen påkallad. Del extra skydd som kanbehövas för exempelvis företagshemligheler får tillgodoses genom all kundenkommer överens med den som ålar sig bevakningen om särskilda åtgärder för altskydda sådana hemligheter. 1974: 39 22 Nuanförda synpunkter har i första hand avsett personal som stadigvarande anlitasinom ett bevakningsförelag. Så gott som samthgabevakningsföretag i vart fall de större torde emellertid ibland ha behov avall tillfälligt kunna utnyttja även sådana personer som söker anställning iföretaget men som ännu inle har hunnit bli prövade i föreskriven ordning. Sökandenkan då prövas internt genom alt tilldelas enklare arbetsuppgifter, i vilka hankan få ge prov på sin arbetsförmåga och sin lämplighet i övrigt för dentilltänkta anställningen. På delta sätt kan företagel på elt ändamålsenligtsätt utnyttja den lid, som ändå går ål för myndigheternas prövning i och förgodkännande av vederbörande för stadigvarande anställning i företagel. Denhär angivna möjligheten all använda oprövad personal för tillfälliga uppdragbör självfallet inle utnyttjas i onödan. Del torde emellertid bl. a. av rekryleringsskäl vara omöjligt all helt avvara den. Arbetsgruppen anser detemellertid ofrånkomligt alt bibehålla den inskränkningen alt endast uppdrag"av visst slag" skall kunna komma i fråga i detta sammanhang. Auktorisationsmyndighetenbör sålunda ha möjlighet alt hindra förelagen från att anlita tillfälligpersonal annat än för vissa specialla uppdrag. För alt markera detta ännutydligare än som är fallet kan uttrycket "av visst närmare angivetslag" användas. Prövningav personal för anställning inom auktoriserat bevakningsförelag skall enligt auktorisalionskungörelsengöras av landsfogden i länet eller i vissa fall av poliskammare. Efterpolisväsendets förstatligande ombesörjs dessa uppgifter av motsvarandebefattningshavare eller organ inom den nuvarande polisorganisationen, dvs.länspolischef resp. polismyndighet. RPS har föreslagit alt prövningen skallåligga länspolischef eUer i vissa fall polischef. Ianledning av delta förslag konstaterar arbetsgruppen till en början att deltorde vara lämpligare att prövningen anförtros åt viss myndighet än ål vissangiven befattningshavare inom myndigheten. Påen del håll framför allt inom de tre största städerna sköts prövningen heltinom den lokala polisorganisationen. Arbetsgruppen har därför funnit detmotiverat att gå in på frågan om inle prövningen även i övriga delar av landetskulle kunna flyttas från länsplanet till polisdistrikten. Ifråga om sådana bevakningsföretag som har eller kan beräknas få befattning medförhållanden som är av intresse från säkerhetsskyddssynpunkt är det somtidigare framhållits emellertid nödvändigt med en prövning som omfattar ävenpersonalens medborgerliga pålitlighet. Denna prövning bör av naturliga skäl inleanförtros ål andra än dem som har överblick över säkerhetsskyddet och som äveni övrigt har erfarenheter från handläggning av säkerhetsfrågor. Prop.1974: 39 23 enlikformig behandling av ifrågavarande ärenden och intresset' av att hemligauppgifter om enskilda personer ges så liten spridning som möjligt talar föratt dessa prövningsärenden inle bör läggas ul på lokal nivå. somhar viktiga uppgifter inom totalförsvaret torde därför vara den lämpligastemyndigheten i förevarande sammanhang. Deangivna synpunkterna gör sig inle gällande med samma styrka när det gällerpersonal i bevakningsföretag som inle får laga någon befattning med säkerhelsskyddadeförhållanden. Det måste emellertid enligt arbetsgruppens mening vara olämpligtall personalprövningen anförtros åt olika myndigheter beroende på vilkeninriktning bevakningsverksamheten har inom det förelag i vUket anställning äraktuell. En sådan uppdelning skulle sålunda vara ägnad all medföra risk förmisslag, missförstånd eller andra komplikationer som inte svarar mol någonverklig vinst ur arbets- eller effektivitetssynpunkt. Vissa konfliktsituationerkan också tänkas uppstå lUl följd av all i sådant fall skulle haolika plats i instansordningen beroende på hos vilkel förelag en person söker anstäUning. Arbetsgruppenförordar således inte någon ändring i gäUande ordning som innebär attpersonalprövningen i regel handläggs inom länsstyrelse. Av gällande bestämmelserom personalprövning framgår inle vilken länspolischef eller polismyndighet somskall verkställa prövningen. Enligt arbetsgruppens mening ligger det närmasttill hands alt anta alt prövningen har avselts skola ske av resp.polismyndighet i den ort där bevakningsverksamheten skall utövas. Det är iförsta hand denna polismyndighet som bör ansvara för all bevakningen på ortenutförs av personal som fyller de i auktorisalionskungörelsen angivna kraven.Såvitt känt tillämpas också kungörelsen i enlighet härmed. I kungörelsen finnsinga uttryckliga bestämmelser om godkännandes lokala giltighet. Frågan härom ärav betydelse särskilt för förelag som har sin verksamhet förlagd lUl ettområde som faller under flera prövningsmyndigheler, t. ex. Stockholmspolisdistrikt och därtUl gränsande områden inom skilda län. Auktorisalionskungörelsensordalydelse ger enligl arbetsgruppens mening visst stöd för antagandet allprövningen bör anses gälla endast inom prövningsmyndighetens verksamhetsområde.Där talas nämligen om landsfogden och poliskammaren i bestämd form vilkel lyderpå alt man avser denne befattningshavare i visst län eller viss stad, närmastdå del län eller den stad där företaget utövar sin verksamhet. Arbetsgruppen konstaterarockså att praxis har utvecklats i enlighet med den sålunda anförda tolkningen.Detta innebär all del f. n. anses nödvändigt med ny prövning av all personalsom skall tjänstgöra inom ett bevakningsförelag även om vederbörande hargodkänts för sådan tjänstgöring av annan prövningsmyndighel. På många hållanses del all ny sådan prövning skall ske t. o. m. om personal skall anställasi elt annat bevakningsförelag på samma ort. 1974: 39 24 Arbetsgruppenanser för sin del all sakliga skäl talar för alt ett. godkännande bör gällaför hela landet. Sålunda bör underlaget för prövningen i princip vara detsammaoberoende av vilken myndighet som svarar för prövningen. Prövningen har inleheller något samband med polismyndighetens egen verksamhet. Motbakgrand härav föreslås alt godkännande skall ha generell giltighet i helariket. Vissa undantag från denna huvudregel måste emellertid göras. Av vad somsagts tidigare framgår att godkännande bör ha olika innebörd beroende på omanställningen avses ske i bevakningsföretag som har befattning med säkerhelsskyddadeförhållanden eller inle. Även i en del andra avseenden kan enligtarbetsgruppens mening inskränkningar i giltigheten vara befogade. Som exempelanförs alt en person på grand av språksvårigheter inle framstår som lämplig förtjänstgöring annat än inom en lokall begränsad verksamhet eller all hanskvalifikationer inle anses vara tillräckliga annat än för en bevakningsverksamhetmed viss speciell inriktning. För dessa fall bör det öppnas möjlighet för godkännandemyndighelenalt begränsa godkännandets giltighet till uppdrag av visst slag, anställning ivisst bevakningsföretag eller uppdrag inom visst pohsdislrikt eUer län. Eltgodkännande för anställning i bevakningsföretag är f. n. inte tidsbegränsat.Eventuella ölägenheter härav förringas delvis av den tidigare nämnda ordningensom innebär all man normall fordrar nytt godkännande vid byte av anställninginom samma län eller distrikt. Behovet av alt kunna meddela elt till tidenbegränsat godkännande minskas vidare genom att man i praxis har ansett sigoförhindrad att återkalla godkännande. Del finns dock f. n. inte någotuttryckligt förfatlningsstöd för en sådan åtgärd. Arbetsgruppenanser att del bör öppnas möjlighet all ge ett tidsbegränsat godkännande. Ensådan ordning skulle enligt arbetsgruppens mening i vissa fall kunna vara tillfördel vid rekryteringen av personer vars lämplighet för bevakningstjänst inlekan dokumenteras vid liden för ansökan om godkännande exempelvis beroende påatt vederbörande inle har varit bosall inom under liden före ansökanom godkännande men där en kortare lids praktisk tjänstgöring hos dentilltänkte arbetsgivaren kan ge ett säkrare underlag för bedömningen.Möjligheten att ge tidsbegränsat godkännande bör dock inte användas annat än iundanlagsfall. aktuella författningen bör enligt arbetsgruppen vidare införas enuttrycklig föreskrift om möjligheten all återkalla godkännandet för anställningi bevakningsförelag. fall då prövningen av personal i bevakningsförelag även skall omfattakriteriet "medborgerlig pålitlighet" kommer vederbörande myndighetliksom alt behöva inhämta upplysningar från del särskilda register somförs vid säkerhetsavdelningen inom RPS. 1974: 39 25 börenligl arbetsgruppen som RPS har föreslagit regleras genom en hänvisning tilltillämpliga delar av personalkonlroUkungörelsen. Hänvisning bör, anförarbetsgruppen vidare, ske till 9 § personalkontrollkungörelsen, som reglerarutlämnandet av uppgifter av betydelse för bedömningen av den medborgerligapålitligheten. Beträffande handläggningen av dessa ärenden bör hänvisning ocksåske lUl 7 § (framställning om utiämnande av uppgifter göres hos RPS), 11 § (vidprövning av fråga om utlämnande av uppgift avgöres ärendet av rikspolischefenensam om det är uppenbart alt utlämnande inle skall ske och eljest av styrelseni plenum), 12 § (överläggning i vissa fall med arbetsmarknadsorganisationer),13 § (kommunikation i vissa fall med den som avses med prövningen), 14 §(uppgift som lämnas ut får inte åtföljas av yttrande från RPS) samt till 15 §(utformningen av RPS:s svar får inle röja alt registret innehåller uppgift som inlelämnas ul). Vidarebör hänvisning ske till 2224 §§. Härav följer alt prövnings-myndigheten skalltillställa RPS sitt beslut i ärendet och återställa från RPS erhållnahandlingar samt all RPS får meddela närmare föreskrifter om förfarandet vidinhämtande av uppgifter. Redan av bestämmelserna omauktorisation av bevakningsföretag framgår all prövning i fråga om medborgerligpålitiighet skall ske i vissa fall. Om det dessutom, i enlighet med vad som härförordats, införs särskilda regler om inhämtandet av uppgifter ur delsärskilda polisregistret, torde det inte vara nödvändigt att i varje enskiltfall ge den som skall prövas för anställning i bevakningsföretag underrättelseom att sådana uppgifter har begärts. Någon hänvisning till 19 § personalkonlroUkungörelsensynes därför inle vara nödvändig. Arbetsgruppen konstateraratt del under remissbehandlingen av RPS:s skrivelse förts fram klagomål överatt prövningen av personal lar alltför och att myndigheterna ofta intehåller den normallid som anges i 4 § andra stycket auktorisalionskungörelsen.Denna kritik är enligt arbetsgruppens mening befogad. Prövningsförfarandet tari praktiken ofta längre lid än som är föratsatt i kungörelsen. Det torde f. n.dock inte finnas praktiska möjligheter att åstadkomma någon förbättring i dettaavseende. Enligt uppgift har man emellertid inom RPS förhoppningar om att delpågående arbetet att med hjälp av dalabehandlingsleknik rationaliserapolisverksamheten skall kunna ge resultat även på delta område. Problemet medden ibland alltför långa liden för handläggningen av prövningsärendena harsåledes uppmärksammats inom RPS och det kan därför förväntas att demöjligheter till förbättringar som finns kommer att tillvaratas. Mot bakgrandhärav anser sig arbetsgruppen inte böra lägga fram något förslag tillförfattningsändring på denna punkt. 1974: 39 26 Blandde myndigheler som har hand om prövningen av personal för anställning hosbevakningsföretag råder delade meningar huruvida prövningen utan uttryckligt förfatlningsstödskall omfatta även sökandens lämplighet för de avsedda uppgifterna. På vissa håll anser mansig sålunda förhindrad att vid prövningen ta hänsyn lUl förhållanden somvisserligen lyder på bristande lämplighet men som inle direkt kan hänföras lUlfrågorna om laglydnad eUer medborgerlig pålitlighet. Del har i deltasammanhang också gjorts gällande att elt godkännande som meddelas efter ensådan mer allsidig prövning lätt kan komma all tillmätas alltför stor betydelseoch t. o. m. kanske kan uppfattas som att vederbörandes lämplighet indirektvore garanterad av myndigheten. Bakom denna synpunkt ligger också tanken atten myndighelsprövning av vederbörandes lämplighet lätt kan leda lUl alt bevakningsförelagelminskar kraven på sina egna undersökningar av den arbetssökandes kvalifikationeroch övriga personliga förutsättningar för anställning inom företaget. I fråga om sådana personersom är uppenbart olämpliga för anställning i bevakningsförelag tordeemellertid inle någon prövningsmyndighel tveka att vägra godkännande.Arbetsgruppen har för sin del inte heller funnit att det kan anföras någrabärande skäl som talar mol en ordning som innebär att prövningsmyndighelen iförevarande sammanhang kan ta hänsyn också lUl sökandens lämplighet föranställning i bevakningsföretag. Bevakningsförelagens eget ansvar för sinrekrytering kvarstår ändå oförändrat. RPS har i sin skrivelseockså utgått från alt sådan hänsyn redan nu las trots att del inle finns någotdirekt stöd härför i författningstexten. Eftersom emellertid viss tveksamhetråder på denna punkt bör enligl arbetsgruppens mening en uttrycklig föreskrifthärom införas i författningen. 5.8 Väktaresbefogenheter och skydd Somtidigare nämnts medför anställning som väktare i auktoriserat enskiltbevakningsföretag inte i och för sig några utökade befogenheter i fråga om rätttill ingripande mol andra eller i fråga om möjligheten att använda våld för altgenomföra åtgärder som hänger samman med bevakningstjänsten. Somtidigare nämnts är del emellertid inte ovanligt att väktare även förordnas somordningsvakt. Med sådant förordnande följer vissa befogenheter och även delskydd som ligger i all våld mol ordningsvakt kan komma alt bedömas enligt desträngare regler som enligl gäller för våld mot tjänsteman. del fall är befogenheter av ovan angivna slag utan tvivel nödvän- Prop.1974: 39 27 digaför en väktare. Som exempel kan nämnas all del förekommer att bevakningsföretagålar sig ordningshållning vid offentliga tUlstäUningar. Tjänstgöring av dennaart torde inle kunna utövas på elt effektivt sätt om vederbörande inte har debefogenheter som följer av ett ordnings-vaklsförordnande och som innebär rättexempelvis att i vissa fall ingripa mol ordningsslörande element och attbeslagta alkoholhahiga drycker. Iandra fall kan emellertid del praktiska behovet av ett förordnande somordningsvakt vara tvivelaktigt. Del torde således förekomma att ansökningar omordningsvaklsförordnande görs närmast för att väktaren i fråga anses vara ibehov av det skydd mot våld som ligger i att reglerna om våld mol tjänstemankan bli tiUämpliga. Behovet av de särskUda befogenheter som följermed elt förordnande som ordningsvakt kan i sådant fall vara ringa eller heltobefintligt. En praxis som innebär att man i sådana fall likväl meddelarförordnande som ordningsvakt är enligt arbetsgruppens mening inle lämplig.Maktbefogenheter av så relativt viltgående art som följer avordningsvaktsförordnande bör förbehållas dem som har ett klart ochovedersägligt behov av befogenheterna. Rätten att ge förordnande somordningsvakt bör alltså utövas med förhållandevis stor restriktivitet. Enväktare kommer emellertid inle sällan i ett utsatt och osäkert läge under sintjänstgöring. Verksamheten bedrivs av naturliga skäl ofta nattelid och påplatser där hjälp utifrån inte slår till buds. Av tjänstens art följer ocksåall han ibland måste konfronteras med lagöverträdare av skilda slag. Del är motbakgrund härav förklarligt all man hos väktare ofta känner behov av det särskUdaskydd som en ordningsvakt åtnjuter till följd av sitt förordnande. Av17 kap. 1 § framgår all vad som där sägs om förgripelse mot densom innehar befattning varmed ämbetsansvar är förenat också kan gällabefallning med vilken eiUigt Kungl. Maj:ts förordnande samma skydd skall varaförenat. Enliglarbetsgruppens mening torde det inle finnas någol hinder mot att sådantförordnande meddelas i fråga om tjänstgöring som väktare i auktoriserat enskiltbevakningsföretag. Om så sker bör behovet av ord-ningsvaklsförordnanden förväktare bli betydligt mindre än f. n. 5.9Uniformering, beväpning och annan utrustning för väktare Somtidigare nämnts finns det f. n. inga särskilda föreskrifter angående väktaresutrustning under tjänstgöring. Dethar varit ett önskemål från pohshåll all dessa frågor skallregleras. Speciellt har man understrukit viklen av all få bestämmelser omväktares uniformering. Del förekommer sålunda att väktare och f. ö. ocksåordningsvakter är klädda på ett sätt som gör det mycket svårt förallmänheten att skilja dem från polismän. Arbetsgruppenfinner det angeläget all väktare under fullgörande av 1974: 39 28 sinabevakningsuppgifter bär en klädsel som i görligaste mån klart utvisar arten avderas tjänstgöring. Klädseln bör vidare vara sådan att en förväxling medpolisuniformen är utesluten. Under förutsättning all väktaren undertjänstgöring skall åtnjuta samma straffrättsliga skydd mot våld som f. n.tillkommer bl. a. ordningsvakter torde del däremot inle finnas något hinder molall väktare- och ordningsvaklsuniformerna sinsemellan är relativt lika. Snararekan en sådan likhet innebära en viss fördel. Föreskrifter om uniformering,beväpning och annan utrustning utfärdas, såvitt avser polispersonal ochordningsvakter, av RPS. Det förefaller mot bakgrund härav naturligt attmotsvarande föreskrifter för väktare ges i samma ordning. Arbetsgruppenföreslår därför att RPS bör bemyndigas att utfärda sådana föreskrifter förväktare i auktoriserade bevakningsförelag. Dethar i den allmänna debatten om bevakningsförelagen riktats allvarlig kritik moldet förhållandet att del f. n. inte finns några av det allmänna fastställdanormer för utbildningen av väktare i enskilda bevakningsförelag. Arbetsgruppenhar därför tagit upp denna fråga vilken den själv betecknat som mycket viktig. bevakningslekniska nämnd utövar viss kontroll över bl.a. utbildningen av väktare inom vissa auktoriserade bevakningsföretag. Den somanlitar elt sådant förelag kan ibland få en rabatt på sina försäkringspremier.Den fördel från konkurrenssynpunkt som ligger i detta förhållande bidrarnaturligtvis till alt öka intresset hos de enskilda bevakningsföretagen för attlåta sina anställda genomgå ifrågavarande utbildning. Denutbildning som kommer till stånd på angivet sätt bygger på frivillighet. Delkan emellertid enligt arbetsgruppens mening inle anses försvarligt alt pådetta sätt låta enskUda organ avgöra behovet av och utformningen av denutbildning som otvivelaktigt behövs för den personal som del här är fråga om. Föreskrifterom utbildning av ordningsvakter har utfärdats av RPS. Det torde därför vara lämphgtoch ändamålsenligt att RPS får i uppdrag alt utfärda föreskrifter även i frågaom väktaratbildning. Arbetsgruppen har inte ansett del lämpligt alt ange någrakonkreta synpunkter på innehållet i denna utbUdning. Föreskrifternasefterlevnad förutsätter självfallet alt viss kontroll utövas. Denna bör enliglarbelsgrappens mening kunna verkställas inom ramen för den allmännakontrollverksamhet som enligl del föregående föreslås ankomma på RPS. 1974: 39 29 motion till riksdag (1972:1309) behandlas frågan om offentiig auktorisationav bevakningsföretag. I motiven anfördes bl. a. följande. "Attstarta ett bevakningsföretag kan i princip vem som helst göra. Man behöver barainregistrera sin "firma" och sätta i gång att skaffa bevakningsuppdrag.Är 1967 sökte en man arbete som vaktman eller ordningsvakt vid ett auktoriseratbevakningsföretag i . Bevakningsföretaget inlämnade i vanligordning till polismyndigheten ansökan att få anställa mannen. Ansökan avslogseftersom mannens vandel ansågs ha varit myckel klandervärd. Är1968 startade samme man ett eget bevakningsföretag, som han nu driver medpolismyndighetens fulla vetskap. På samma ort finns ett annatbevakningsföretag, som drivs med en viss ekonomisk framgång, trots att dessansökan om auktorisation avslagits ett flertal gånger. Utöverdetta kan man finna exempel på andra företag med väktare, vilka får anses varadirekt olämpliga för sin uppgift." Motionenutmynnar i en hemställan alt hos Kungl.