prop · FX03146 · 1974-12-31 00:00:00 — Bestämmelserna om fredade områden bygger på attvissa motstående intressen framstår som särskilt skyddsyärda. emellertidinga absoluta hinder mot undersökning och bearbetning. I vad mån ett områdeskall skyddas från intrång kan därför avgöras först efter en prövning i detenskilda fallet. Det torde inte vara möjligt att i lagtext beskriva alla desituationer där en prövning av detta slag bör föregå ett påbörjande avundersökning eller bearbetning. Det behövs därför även i minerallagen enbestämmelse som samlar upp sådana fall som inte kan täckas av speciella regler.Reservregeln synes kiinna tillgodose detta behov. Vid tillämpningen av dennaregel bör utgångspunkten vara att regeln skall användas för att skyddaintressen som från allmän synpunkt är jämförbara med något av de i lagensärskilt angivna. 6.5Avgifter till jordägare m. m. Enligtstenkolslagen och uranlagen har fastighetsägaren rätt att vid bearbetning fåersättning från koncessionshavaren inte bara för att mark tas i anspråk utanäven för att denne genom bearbetningen ekonomiskt tillgodogör sig fyndighet påfastigheten. Sistnämnda ersättning utgår i form av en årlig avgift ochberäknas, utom beträffande alunskiffer, efter värdet av brutet ochuppfordrat . Även gruvlag innehåller regler om avgäld tillfastighetsägaren vid brytning av inmutningsbara . Utredningenförordar i sitt förslag till ny gruvlag att reglerna om nu avsedd s. k.jordägaravgäld behålls i huvudsak oförändrade. Beträffande dekoncessionspliktiga mineraliska ämnena föreslår utredningen att avgäld skallerläggas i fråga om stenkol, lera, alunskiffer, uran och torium men inte ifråga om olja, gas och salt. Fråganom jordägaravgäld bör lösas med hänsynstagande till hur motsvarande spörsmållöses i den nya gravlagen. I det förslag till ny gruvlag som förelagts riksdagenhar fastighetsägarens rätt till avgäld slopats. Enligt min mening saknasanledning att behålla rätt till avgäld i minerallagen om motsvarande institutavskaffas i en ny gravlag. Jag förordar därför att bestämmelserna om avgäld fårutgå också ur minerallagen. Enligturanlagen kan den som upptäcker fyndighet av uranhaltigt göra s. k.fyndanmälan till bergmästare. Sådan anmälan skall enligt lagen beaktas vidtillståndsgivning för det fall att flera söker undersökningstillstånd inomsamma område. Fyndanmälan har betydelse också vid tillämpningen av reglema omersättning till upptäckare. Enligt sistnämnda regler är den som upptäcktfyndighet men som inte får koncession berättigad till skälig ersättning frånden som erhåller koncessionen. Bestämmelse om ersättning åt upptäckare finnsockså i stenkolslagen. De nu nämnda reglerna syftar till att främjaprospekteringsverksamhet. torde dessa regler sakna praktisk betydelse. I fråga omfyndanmälan hänvisar utredningen bl. a. till att upptäckt av fyn- dighetinte ger företräde vid konkurrens mellan flera som söker undersökningstillståndoch att fyndanmälan endast utgör ett bevismedel bland andra. Enligt utredningenkan en rätt till fyndersättning inte ha någon nämnvärd betydelse då det gälleratt stimulera enskilda personer och företag till mineralletning. Utredningenföreslår därför att bestämmelserna om fyndanmälan och ersättning tillupptäckare inte ges någon motsvarighet i minerallagen. Utredningen anmärkeratt, om det i något fall skulle framstå som uppenbart obUligt att en upptäckarelämnas utan ersättning och uppgörelse inte kan träffas, föreskrift i frågan börkunna intas bland koncessionsvillkoren. Utredningensbedömning i fråga om fyndanmälan och ersättning till upptäckare har lämnatsutan erinran under remissbehandlingen. Jag delar utredningens uppfattning attnämnda institut kan avskaffas. 6.6Ikraftträdande m. m. Dennya minerallagen bör träda i kraft . Iprincip bör den nya lagen göras tillämplig också på koncessioner som gäller vidlagens ikraftträdande liksom på sådana privilegier och utmål i fråga om stenkoloch lera som då finns. I de fall bearbetningsrätt inte är begränsad till tidenbör den anses beviljad vid lagens ikraftträdande att gälla under 25 år.Därefter bör innehavaren under vissa förutsättningar ges möjlighet att påskäliga villkor erhålla fortsatt koncession. Dennya lagen föranleder vissa jämkningar i annan lagstiftning. Ienlighet med det anförda har inom industridepartementet upprättats förslag till 1. lag om vissamineralfyndigheter, 2. lag om ändring i lagen (1966:314) om kontinentalsockeln, 3. lag om ändring i gruvlagen(1974: 000). Vidupprättandet av lagförslagen har samråd skett med statsrådet . Förslagentorde få fogas till statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga 2. 8.1Förslaget till lag om vissa mineralfyndigheter Somframgår av vad jag anfört i den allmänna motiveringen innebär det remitteradeförslaget vissa sakliga ändringar i förhållande till vad utredningenföreslagit. Till stor del beror detta på att minerallagsförslaget iåtskilliga avseenden anpassats till det förslag (prop. 1974: 32) till nygruvlag som förelagts . Jag tänker då bl. a. på reglerna omersättning för skada och intrång, fredningsbestämmdserna och avskaffandet avjordägaravgälden. I sina huvuddrag överensstämmer emellertiddepartementsförslaget i sak med utredningens förslag. Däremot harutredningsförslaget undergått en tämligen omfattande redaktionell ochsystematisk bearbetning, bl. a. i anslutning till gruvlagsförsla-gd (FGL). Detremitterade förslaget innebär liksom utredningens förslag att regleringendelvis skett genom hänvisning till den nya gruvlagen. Detta gäller beträffandeförrättning för anvisande av mark, betalning av ersättning och avstående frånanvisad mark. Hänvisning till annan lagstiftning har också i viss utsträckningansetts kunna ske beträffande regler som väsentiigen riktar sig tillmyndighet. I övrigt upptar minerallagen direkta lagbestämmelser även i den måndessa har full motsvarighet i annan lagstiftning. Härigenom uppnås att lagenblir mera lättläst och överskådlig. Enligtden nya regeringsformen ankommer det på regeringen att meddela de beslut somtidigare meddelats av "Konungen" eller "Kungl. Deremitterade förslagen har utformats i enlighet härmed. Idet inledande avsnittet "Allmänna bestämmelser" (114 §§) har förtssamman vissa grundläggande bestämmelser om koncessionsrätt, meddelande avkoncession, föreskrifter m. m. Avsnittet skiljer sig från motsvarande avsnitt iutredningsförslaget bl. a. genom att dit förts samtliga bestämmelser som avsermeddelande av koncession och genom att fredningsbestämmdserna placerats isenare avsnitt. Efter de allmänna bestämmelserna redovisas i 15 § såsom ettsärskilt avsnitt regler om förberedande undersökning. Dessa regler motsvarasav 31 § i utredningsförslaget. Därefter följer på samma sätt som iutredningsförslaget ett avsnitt om undersökningsarbete (1625 §§).Utredningsförslagets bestämmelser om bearbetning har delats upp i tre avsnitt,som behandlar anvisande av mark för bearbetning m. m. (2629 §§), rätt tillbearbetning (3034 §§) och verkan av att bearbetningskoncession upphör (35 37§§). Närmast härefter följer ett avsnitt med vissa särskilda åligganden förkoncessionshavare (3839 §§), vari bl. a. upptagits 36 § i utredningsförslaget.Under rubriken "Tillsyn, handräckning, ansvar m. (4045 §§)följer så bestämmelser, som omarbetats i betydande grad i förhållande tillutredningsförslaget. Därefter har i ett särskilt avsnitt upptagitsbestämmelser om fullföljd av talan (4650 §§). Efter avsnittet "Särskildabestämmelser" (5152 §§), som saknar motsvarighet i utredningens förslag,avslutas lagen med övergångsbestämmelser. Idet remitterade förslaget liksom i utredningsförslaget saknas motsvarighetbåde till den hänvisning till gruvlagens samäganderättsregler som f, n, finns iuranlagen (57 §) och till stenkolslagens bestämmelser omansvarig föreståndare för arbetet då flera har del i koncession (40 §). För detfall att flera gemensamt erhåller koncession torde förhållandet mellankoncessionshavarna regleras genom att allmänna associationsrättsliga regleroch ansvarighetsprinciper tillämpas. Med hänsyn till kravet på tillstånd föröverlåtelse av koncession har inte ansetts nödvändigt att i lagen hänvisa tillgruvlagens regler om övergång av gruva (jfr 39 § stenkolslagen och 57 §uranlagen). Somnämnts i avsnittet 6.1 i den allmänna motiveringen avses att detaljregler omansökningsförfarande m. m. skall meddelas i tillämpningskungörelse. Till vissdel bör däri också kunna upptas standardvillkor som reglerarkoncessionshavarnas skyldigheter i vissa avseenden. Idenna paragraf, som motsvarar 1 § första stycket i utredningens förslag, angesvilka mineraliska ämnen som lagen omfattar. Motsvarande bestämmelser finns i 1,10, 49, 51 och 56 §§ stenkolslagen samt i 1 och 65 §§ uranlagen. Frågan omvilka fyndigheter som bör underkastas koncessionslagstiftning har behandlats iavsnittet 6.2 i den allmänna motiveringen. Som där anförts innebär den nyalagen i förhållande till gällande rätt vissa ändringar, främst i fråga omleror. Dekoncessionspliktiga mineralen har delats in i fyra grupper. Detta beror på attmineralen inom varje grapp inbördes förekommer i sådant sammanhang attkoncession bör meddelas endast för gruppen som sådan. om dettafinns i 4 § första stycket. Blandde i paragrafen uppräknade mineraliska ämnena intar salt en särställning,eftersom det torde vara föga sannolikt att det i vårt land kan bli aktuellt attutföra djupborrningar enbart för utvinnande av salt. Att salt ändå behålls somkoncessionsmineral beror på möjligheten att utvinna salt i samband med borrningefter olja eller gas. Den nya lagen omfattar liksom gällande lagstiftningendast sådana saltfyndigheter som kan uppdagas genom djupborrningar. Gnejs ochandra silikatbergarter, ur vilka kalisalter eller andra salter kan framställas,liksom magnesit faller således utanför begreppet. Denna begränsning kommertill.uttryck i lagtexten på samma sätt som i 49 § andra stycket stenkolslagen. Somjag anfört i avsnittet 6.2 i den allmänna motiveringen omfattar den nya lagentill skillnad från stenkolslagen och utredningens förslag eldfasta ochklinkrande leror även om dé inte förekommer i sammanhang med stenkol. Medeldfast lera avses en lera vars smältpunkt överstiger 1 C, en smälttemperatursom vid standardprov för utrönande av en leras fysikaliska egenskapermotsvaras av s. k. segerkägla 26. Med klinkrande lera menas en lera sömuppvisar så stort temperaturintervall (C) mellan krympningens ellerden partiella smältningens början och den fullständiga formförändringen ellersmält- ningenatt detta temperaturintervall kan användas för framställning av sintradeprodukter, s. k. stengods m. m., som har både hög värmebeständighet och högmekanisk hållfasthet. Endast lera som innehåller en betydande mängd avlermineralet kaolinit är eldfast eller klinkrande enligt dessa definitioner.Som nämnts i den allmänna motiveringen torde den utvidgade koncessiönsplikten ifråga om leror ha praktisk betydelse främst beträffande de kaolinleror som isydligaste delen av landet förekommer utanför stenkolsformationen. Uttryckenuranhaltigt och toriumhaltigt täcker de i uranlagen användabegreppen uran och uranförening resp, torium och toriumförening. Uran ochtorium förekommer nämligen i naturen endast i form av uranförening resp,toriumförening. Utanatt detta särskilt angivits i paragrafen gäller att undersökning ochbearbetning av annan fyndighet än alunskifferfyndighet skall syfta tillutvinnande av mineralet. Inte heller har ansetts nödvändigt att ta in enföreskrift motsvarande den i 49 § stenkolslagen om att undersökning ochbearbetning av salt skall ske i syfte att "tekniskt" utvinna saltet. Enligtförevarande paragraf krävs i princip koncession inte bara för bearbetning utanockså för undersökning. Som framgår av 8 § får dock bl. a. fastighetsägarenutföra undersökning utan koncession så länge inte koncession meddelats förannan. Av 11 § andra stycket framgår att rätt till undersökning enligt 8 § kanöverlåtas eller upplåtas. Med undersökning avses åtgärder av viss kvalificeradbeskaffenhet. I uranlagen (prop. 1960: 160 s. 6768) görs skillnad mellaneftersökande och undersökning. Med "eftersökande" avses sådana intelagreglerade åtgärder för uppspårande av fyndighet som inte inkräktar påmarkägarens rätt. Härvid förutsätts att gränsen mellan eftersökande ochundersökning dras i anslutning till de objektiva rekvisiten för skadegörelseoch åverkan. För att åtgärd skall vara att bedöma som undersökning krävssåledes att den medför förstörelse eller skada. Motsvarande torde gälla ävenenligt stenkolslagen, där det i 1 § använda uttrycket "eftersöka"ansetts ha samma innebörd som det i 1 § uranlagen använda "undersöka"(se bl. a, lagrådets uttalande i prop. 1963: 176 s. 62). Mindre ingripandeåtgärder för att söka efter koncessionspliktiga faller således utanförlagen och torde kunna ske även inom område som omfattas av koncession förannan. Det synes ändamålsenligt att i minerallagen dra gränsen mellaneftersökande och undersökning på samma sätt som skett i uranlagen ochstenkolslagen. sista punkt erinras om att undersökning somförberedelse för koncessionsansökan kan ske med stöd av ett begränsattillstånd. Paragrafensförsta stycke motsvarar 1 § tredje stycket i utredningens förslag. Frågan omvilken myndighet som bör meddela koncession har behandlatsi avsnittet 6.3 i den allmänna motiveringen. I gällande rätt finns motsvarandebestämmelser i 1 § stenkolslagen samt i 4 och 23 §§ uranlagen. 1överensstämmelse med vad som anförts i avsnittet 6,1 i den allmännamotiveringen har den nya lagen givits karaktär av ramlagstiftning. Med hänsyntill bl. a. att ansökan om koncession inte medför någon rätt till företräde ochäven i övrigt har begränsad rättslig betydelse har föreskrifter omkoncessionsansöknings innehåll och formerna för beredning av koncessionsärendenansetts kunna meddelas i administrativ ordning. Vissa grundläggandebestämmelser bör dock tas in i själva lagen. I paragrafens andra stycke harsåledes tagits in en upplysning om till vilken myndighet ansökan om koncessionskall ges in. Vidare finns där en bestämmelse om ansökningsavgift. Avgiftenutgör en motsvarighet till den ansökningsavgift som enligt 2 kap. 8 § sistastycket FGL utgår vid ansökan om inmutningsrätt. Sistnämnda avgift utgörfrämst ett bidrag till kostnaderna för det administrativa förfarandet. Denskall dock även tjäna syftet att avhålla från rena okynnesinmutningar. Ocksåden avgift som skall tas ut i samband med ansökan om koncession har som huvudsakligtsyfte att utgöra ett bidrag till kostnadstäckningen. Även andra synpunktermåste emellertid beaktas. a. bör avgiftens storlek avpassas eftermotsvarande avgift i gravlagen för att motverka att undersökningskoncessionutnyttjas för att hindra undersökning av inmutningsbara (jfr prop.1960: 160 s. 79). Enklast kan en anpassning i detta avseende ske om uppgiftenatt bestämma avgiftens storlek anförtros regeringen. Paragrafensförsta punkt motsvarar 1 § andra stycket i utredningsförslaget. Bestämmelsenhar motsvarighet i 1 och 24 §§ uranlagen samt 10 § stenkolslagen. Blandbetydelsefulla inskränkningar som innefattas i lagen kan nämnas bestämmelsernaom fredade områden i 1719 §§, som i princip också utgör hinder för bearbetningenligt 26 och 32 §§. I 10 § finns vidare bestämmelser som gör det möjligt attförena koncession med föreskrifter eller villkor av olika slag. I självaverket torde den närmare preciseringen av de rättigheter och skyldigheter somskall vara förenade med koncession komma att ske genom sådana föreskrifter.Härigenom kan villkoren för prospektering och exploatering avpassas efteromständigheterna i varje särskilt fall och en lämplig avvägning ske mellansamhällsekonomiska och företagsekonomiska intressen. Villkorens närmareutformning kan ofta bli beroende av förhandlingar mellan koncessionsmyndighetenoch intresserade företag (jfr prop. 1966: 114 s. 52). Det bör i dettasammanhang nämnas att föreskrifter också kan meddelas med stöd av lagens reglerom tillsyn över koncessionerad verksamhet. Somframhållits i avsnittet 6.3 i den allmänna motiveringen skall koncessionshavareliksom vara underkastad den prövning av verksamheten som kan fordrasenligt miljöskyddslagen, naturvårdslagen och annan offentligrättsliglagstiftning rörande användningen av mark och vatten. Någon uttryckligbestämmelse om denna viktiga fömtsättning för koncessionerad verksamhet finnsinte i vare sig stenkolslagen eller uranlagen. Utredningen har föreslagit atten erinran om nämnda förat-sättning görs i en tillämpningskungörelse tillminerallagen. JK har i sitt remissyttrande framhållit att förutsättningen är såviktig att den bör komma till uttryck i lagtexten. Jag delar JK:s uppfattning.I enlighet härmed erinras i paragrafens andra punkt om att vid sidan ävrnineral-lagen även annan lagstiftning är tillämplig i fråga om verksamheten.Bestämmelsen har delvis utformats efter mönster i 2 § första stycketmiljöskyddslagen. Ifråga om bestämmelsen i paragrafens första stycke, som motsvarar 2 § förstastycket i utredningsförslaget, får jag hänvisa till vad jag anfört vid 1 §. Paragrafensandra stycke, som motsvarar del av 2 § andra stycket i utredningsförslaget,innehåller de grundläggande principerna i fråga om koncessions omfattning i rumoch tid. Bestämmelser i dessa hänseenden finns i 5 och 4952 §§ stenkolslagensatht i 10, 11 och 30 §§ uranlagen, I enlighet med vad som anförts i avsnittet6,1 i den allmänna motiveringen saknar den nya lagen motsvarighet tillstenkolslagens och uran-lagens detaljbestämmelser, I fråga om koncessionsområdehar någon maximistorlek inte ansetts böra föreskrivas. Trots detta begränsasemellertid möjligheten att lägga ut stora områden på olika sätt, bl, a, av fyndighetenssträckning och ändarhålet med koncessionen. Undersökningsområdes storlek börbestämmas med hänsyn till vad som är ägnat att bäst tillgodose det allmännasintresse av att få till stånd en rationell prospekteringsverksamhet. Områdeför bearbetningskoncession bör bestämmas utifrån vad som är motiverat avfyndighetens sträckning och behovet av mark för driftsanläggningar. Samtidigtbör vid bestämmandet av koncessionsområde beaktas också att det får en form somär lämplig t, ex, med hänsyn till bestående fastighetsgränser. I enlighethärmed har i paragrafens andra stycke föireskrivits att koncessionsområdebestämmes efter vad som är lämpligt med hänsyn till fyndigheten, ändamålet medkoncessionen och övriga omständigheter. Enligtnuvarande ordning beviljas bearbetningskoncession för andra mineraliska ämnenän olja ochgas utan begränsning i tiden. Med hänsyn till den snabba utvecklingsom äger rum på alla områden har det ansetts lämpligt ätt det allmännaefter en tids förlopp får möjlighet att pröva om koncession bör fortsätta attgälla och i så fall på vilka 6 1974.1 saml. villkordetta skall få ske. Enligt paragrafens andra stycke skall därför koncessionmeddelas . Jag har inte funnit anledning att fastställa någonmaximitid. Som utredningen anfört bör undersökningskoncession normalt inte gesför än och bearbetningskoncession i regel inte för längretid än . Också koncessionstiden får anpassas efter förhållandena i varjesärskilt fall. I överensstämmelse härmed har i paragrafens andra stycke tagitsupp föreskrift om att koncessionstiden skall bestämmas efter vad som ärlämpligt med hänsyn till fyndigheten, ändamålet med koncessionen och övrigaomständigheter. Hinderavses inte möta mot att koncessionsmyndigheten på ansökan medger att denursprungliga koncessionstiden med eller utan förändring avkoncessionsvillkoren i övrigt förlängs . Ansökan om förlängning avkoncessionstiden bör i princip behandlas på samma sätt som ansökan om nykoncession. Tredjestycket har motsvarighet i 9 § stenkolslagen samt 10 och 30 §§ uranlagen.Motsvarande regel beträffande inmutat område och utmål rinns i 2 kap, 1 § och 4kap, 1 § FGL, Paragrafen,som innehåller vissa grundläggande bestämmelser om koncession, motsvarar del av2 § andra stycket, 12 § andra stycket och 24 § första stycket iutredningsförslaget. Enligt första stycket i paragrafen skall koncessionmeddelas antingen som undersökningskoncession eller som bearbetningskoncession.Som framhållits i avsnittet 6,3 i den allmänna motiveringen är det i principmöjligt att meddela bearbetningskoncession utan föregåendeundersökningskoncession. Denna möjlighet synes kunna komma till användning t,ex, beträffande kända fyndigheter av stenkol, lera eller alunskiffer. Bestämmelseni andra stycket har behandlats i avsnittet 6,3 i den allmänna motiveringen.Någon uttrycklig bestämmelse av motsvarande innehåll finns inte i gällandelag. I praxis har det dock ansetts möjligt att förena i varje fallundersökningskoncession avseende olja, gas och salt med rätt också tillbearbetningskoncession under förutsättning att kommersiellt utvinningsbarfyndighet av sådant slag påträffats. Medhuvudsakliga villkor för koncession åsyftas bl. a. villkor som rörkoncessionstidens längd, statiigt deltagande i bearbetning eller statens rätttill royalty. En allmän förutsättning för rätten till bearbetningskoncessionär naturligtvis att villkoret i paragrafens tredje stycke är uppfyllt. Enligttredje stycket, som har motsvarighet i 29 § uranlagen, får bearbetningskoncessionmeddelas endast om fyndighet som kan ekonomiskt tillgodogöras blivit påträffadinom det område som avses med ansökningen. För att detta krav skall ansesuppfyllt är det tillräckligt att möjligheter bedöms föreligga till ettframtida ekonomiskt utnyttjande av fyndigheten.Lika litet som vid utmålsläggning enligt gruvlagen krävs således att fyndighetenskall kunna kommersiellt utnyttjas då ansökningen görs, I fråga om arten ochomfattningen av de undersökningar som skall ligga till grund för prövningen aven koncessionsansökan bör viss ledning kunna hämtas från vad som avses gällavid utmålsläggning enligt den nya gruvlagen (jfr betänkandet (SOU 1969: 10) Nygruvlag s, 184186), Närmare föreskrifter i ämnet torde inte behövas, Paragrafenmotsvarar i huvudsak 13 § och 24 § andra och tredje stycket i utredningensförslag, I gällande rätt finns motsvarighet i 4 och 7 §§ stenkolslagen samt 9och 29 §§ uranlagen. Paragrafensförsta stycke ger uttryck för den princip som ligger till grund förkoncessionssystemet, nämligen att koncessionsmyndigheten från fall till fallhar att fritt pröva huruvida sökanden från allmän synpunkt finnes lämplig attutföra den undersökning eller bearbetning som han begär koncession för. Omundersökningskoncession skall förenas med rätt till bearbetningskoncessionenligt 5 § andra stycket, måste sökandens lämplighet att utföra bearbetningprövas redan vid ansökningen om undersökningskoncession. Som framgår av 7 §första stycket modifieras principen om fri prövningsrätt då koncession söks påområde som omfattas av rätt enligt gruvlagen (1974: 000) eller av koncessionför annan, Iandra stycket ges uttryck för en annan för koncessionssystemet grundläggandeprincip, nämligen att med koncession följer ensamrätt att inomkoncessionsområdet bedriva sådan verksamhet som avses med koncessionen. Dennaprincip hindrar dock inte att staten genom föreskrift enligt 10 § tredjestycket ges rätt att delta i verksamheten. Tredjestycket behandlar fall då flera söker koncession i fråga om samma område.Huvudregeln, som egentligen följer redan av paragara-fens första stycke, är attden som från allmän synpunkt är mest lämpad skall äga företräde. Tidpunkten föringivande av koncessionsansökning saknar sålunda i princip betydelse men kanfälla utslag vid val mellan i övrigt jämbördiga sökande. Vid val mellan flerasom ansöker om undersökningskoncession skäll beaktas om någon av sökandenagjort fynd eller utfört undersökningsarbete inom området. Bakgranden till sistnämndaregel, som har motsvarighet i uranlagen, är att enligt 8 § undersökningsarbetei vissa fall får utföras utan koncession efter överenskommelse medfastighetsägaren och övriga sakägare.