prop · FX0364 · 1974-12-31 00:00:00 — Maj:tsproposition nr 1974 Prop. Kungl.Maj:ts proposition angående finansiering av ett nytt stålverk i ; givenden . Kungl.Majrt vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokollet överindustriärenden föreslå all bifalla de förslag om vars avlålande tillriksdagen föredragande departementschefen hemställt. Ipropositionen föreslås statens medverkan till finansieringen av ell nyttstålverk i . För nästa budgetår begärs ett invesleringsanslag av 175 milj.kr. 1 1974.1 saml. Utdrag av protokollet över industriärenden, hållet införHans Majrt Konungen i statsrådet . Närvarande: statsministern , ministern för ulrikesärendena , slatsråden STRÄNG, , , , , ,, , , , , . Chefen för industridepartementet, statsrådet ,anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga omfinansiering av ett nytt stålverk i och anför. Investeringsverksamheten vid ()låg under 1960-lalet på en låg nivå och företaget uppvisade dålig lönsamhet. Efler en finansiell rekonstruktion och en genomgripandeförändring av företagels marknadsinriktning och administration omkring år 1970har NJA gått in i elt expansivt skede. Är 1970 beslutades en genomgripande utbyggnad avverksamheten. För en totalkostnad av ca 550 milj. kr. skulle produktionen avråjärn tredubblas, råstålsproduklionen fördubblas samt varmvalsnings- och manufaklureringskapadlelenväsentligt utökas. Investeringsprogrammet, IP 70, har genomförts inom deuppgjorda tids- och kostnadsramarna. 1971 och riksdagar beviljade finanseringsstödtill IP 70 (prop. 1971r 64, NU 1971r 22, rskr 1971r 193, prop. 1971r 139, NU 1971r45, rskr 1971r 326 och prop. 1972r 1 bU. 15, NU 1972r 15, rskr 1972r 90). I IP 70 ingår en masugn med en kapacitet av ca 1 milj. lonråjäm . Vidare har för konvertering av råjärnet en s. k. LD-ugn med 100tons chargevikl installerats i stålverket. För alt förse denna ugn med syrgashar ell nytt syrgasverk uppförts. LD-ugn och syrgasverk togs i drift underhösten 1972 och masugnen . Andra viktigare inslag i IP 70, som slutförsunder , är en stränggjulningsanläggning, utbyggnad av valsverk,uppförande av en ytbehandlingsanläggning m. m. Efter genomförande av IP 70 harNJA följande produktionskapaciletr Masugnar 1,6 milj. lon råjärn 1,2 milj. ton råstål 800 000 lon färdigvalsade produkter Fartygsmanufaktur 150 000 lon svetsade profiler Prop.1974: 64 3 m. tillämpade NJA en inköpspolitik som innebar all de friakvantiteter koks som fanns på marknaden inköptes till lägsta pris för snabbleverans. Inköpsförfarandet medförde gynnsamma priser i lågkonjunkturer, meninnebar att kokspriserna sköt i höjden vid högkonjunkturer. När koksbehovelgenom IP 70 ökade från 250 000 lon till ca ökaderiskerna med en sådan inköpspolitik och man befarade svårigheter med att kunnaförsörja verket med koks i tillräcklig mängd. För alt möjliggöra en investeringi elt koksverk vid NJA beviljade 1972 och riksdagar kapitaltUl-skoUoch lån tiU Statsföretag och NJA (prop. 1972r 117, NU 1972r 55, rskr 1972r 304och prop. 1973r 85 bU. 9, NU 1973r 36, rskr 1973r 148). Investeringen i koksverkelfortlöper planenligt och verket kommer att färdigställas under första halvåret1975. IP 70 kombinerat med koksverkel ger NJA förutsättningar för entillfredsställande lönsamhet och möjligheter till fortsalt expansion. Under våren 1973fastställde riktlinjerna för förelagets utveckling underperioden 19731976. Det nya investeringsprogrammet innebär all större delen avdel tackjärnsöverskott som erhålls genom IP 70 kan vidareförädlas till stål.Ytterligare en LD-ugn skall sålunda installeras . Samtidigtskall två stränggjutningsmaski-ner uppföras för gjutning av stålet från LD-ugnarna.Vidare kommer en ny värmebehandlingsanläggning att uppföras i anslutning tillvalsverken och svetsningskapacileten all utökas för att ge en större kapacitetåt företagels avdelning för fartygsmanufaktur. Del nyainvesteringsprogrammet är kostnadsberäknat till ca 350 milj. kr. Finansieringensker med eget kapital och obligationslån, leverantörskrediter ochlokaliseringsstöd. I NJArs långtidsplanering förutses den fortsattainvesteringsverksamheten efler bh koncentrerad lUl elt nytt valsverkför profiltillverkning. Vid NJA har man sedanvåren 1973 undersökt möjligheterna all i i stor skala vidareförädla malmfrån till stålämnen. Projektet, 80, har utretts i närasamarbete med företrädare för industridepartementet. Anledningen härtill är attdet redan från början stått klart all ett projekt av denna omfattning endastkan genomföras med betydande finansiellt stöd från staten. Även konsekvensernaför sysselsättningen, för regionens industriella struktur och för stålbranscheni dess helhet bedömdes bli av sådan omfattning att man inom industridepartementetredan från början borde ta aktiv del i utredningsarbetet. Tankegångarna bakomStålverk 80 är inle nya. Under en längre lid har möjlighetema all förädla enstörre andel av den svenska malmen inom landet diskuterats. haremellertid de dominerande marknaderna i kunnat försörjas från välbelägnastålverk med nära tillgång på råvaror. Som en följd härav har den svenskamalmen i stora kvantiteterexporterats i oförädlal skick. har diskussionen om envidareförädling av den svenska malmen tagit fart på nytt. Bedömningarna av detframtida stålbehovel och möjhgheterna att tillgodose della har härvid haft enavgörande betydelse. Underutredningsarbetet har förutom sedvanliga företagsekonomiskt motiverade undersökningarom marknadsförutsättningar, anläggningskostnader, kapitalavkastning m. m.gjorts bedömningar även av konsekvenser för stålbranschen och annan industri,förväntade konsekvenser i form av befolkningsförändringar ochsysselsättningsläge i Luleå-området och i i övrigt saml andrasamhälleligt motiverade studier. Förutom utredningar inom NJA och Statsförelaghar bl. a. länsmyndigheter, naturvårdande myndigheter och frislående experteranlitats för olika delulredningar. En referensgmpp tillkallad av chefen för industridepartemenlelhar beretts tillfälle att ta del av resultatet av olika utredningar och lämnasynpunkter på stålverkets konsekvenser i olika avseenden. Referensgruppen harbestått av personer med erfarenheter från stålindustrin och från andra förprojektet väsentliga erfaren-hetsområden. Världskonsumtionenav stål, som under ökat med i genomsnitt perår, uppgick tiU ca 630 milj. lon. (Om inle annat anges, avsertonnageuppgifterna råstålsvo-lymer.) Enligl preliminära uppgifter steg förbmkningenår 1973 med och beräknas ha uppgått liU ca 695 milj.ton. Den totala världskonsumtionen samt dess regionala fördelning åren 1950,1960 och 1970 framgår av tabell 1. Uppgifterna är hämtade från ECE. Världens totalastålkonsumtion är starkt koncentrerad till ell relativt litet antalindustriländer. De fyra största konsumtionsländerna , , USAoch svarade tUlsammans för inte mindreän av världskonsum-lionen. Motsvarande andelar var för hela , och , exkl. och , . Förbrukningens ojämnafördelning blir dock än mer markant om man ser till konsumtion per person.Medan elt stort antal utvecklingsländer hade en percapitaförbmkningsom understeg , hade sjutton industriländer en konsumtion som låg över per person. Dessa sjutton länder svarade för drygt tre fjärdedelarav den samlade världskonsumlionen. Fem länder, däribland , hade en percapilakonsumtionöverstigande . Detregionala konsumtionsmönstrel har kraftigtförändrats i flera avseenden. Förbrukningen inom har ökat förhållandevislångsamt, varigenom detta lands andel av TabeU 1.Stålkonsumtionen åren 1950, 1960 Och 1970 o/ /o '28,9 ', , , , ochItalien. världskonsumtionenmer än halverats . Den motsatta utvecklingen uppvisas av ,där förbmkningen ökat med i genomsnitt . Även flerautvecklingsländer uppvisar en hög tillväxttakt i konsumtionen. Trots detta ärdessa länders andelar av den totala världskonsumtionen fortfarande mycketbegränsade. prognoser för den framtida stålkonsumlionen som gjorts , bl.a. inom TnlernationeUa slålinstilutet (IlSl), ECE och , bedömstillväxttakten komma att uppgå tUl i genomsnitt mdlan och underperioden fram till mitten eller senare . Även i en prognosför perioden fram fömtses en tUlväxttakt av denna storlek. Enligtprognoserna skulle därvid den totala världskonsumlionen uppgå liU närmare 950milj. lon och närmare 1150 milj, ton . Detta skulle betyda enökning med resp. ca 250 milj. lon och ca 450 milj. lon jämfört med konsumtion.För år 2000 har förbmkningen beräknats komma all uppgå till 2 500 milj. ton. Konsumtionenförväntas således öka något långsammare i framliden än underefterkrigstiden trots all man i prognoserna utgår från att den genomsnittliga lillväxltakleni världsekonomin kommer alt någol översliga motsvarandetillväxttakt under . Den lägre ökningstakten i konsurrilionenberor i stället på att den s. k. stålintensilelen, dvs. slålåtgången iproduktionen, förväntas sjunka för världen som helhet. Genomatt stålintensiteten bedöms komma alt stagnera eller sjunka 1974: 64 6 ide högt industrialiserade ländema, medan en kraftig höjningförväntas i många utvecklingsländer, förutses vissa förändringar vad gallerkonsumtionens fördelnmg mellan olika regioner och länder jämfört medsituationen . Såväl USArs som andelar av världskonsumtionenförväntas minska fram tiU , medan ländema iÖsteuropa, och beräknas ligga kvar på samma andelar som år1970. Den mycket starka koncentrationen av konsumtionen antas såledeskomma alt minska något och sammantaget beräknas de nämnda länderna och ländergmppema , , samt ländema i Väst-och och1985 svara för resp. och av världskonsumtionen mot . Förövriga länder fömtses en särskilt kraftig konsumlionsökning för ochNordkorea, vilkas sammantagna andel beräknas öka från år år1985. Även stålproduktionen är i mycket hög grad koncentrerad till elt relativtlitet antal industrUänder. De fyra största producentländerna, som också var destörsta stålförbmkama, svarade för av världsproduklionen av stål.Produktionsutvecklingen framgår av labell 2 vars uppgifter är hämtade från ECE. Mellande stora producenlländema har skett betydande förskjutningar under de senasteårtiondena. Utvecklingen överensstämmer här i stort sett med den som tidigareredovisats för konsumtionen. Sålunda har USArs andel av den samladeproduktionen minskat medan den japanska produktionen ökat myckel snabbt,framför allt . Denna utveckling har fortsall ochJapans andel av världsproduktionen uppgick till medan USArsandel sjunkit till . Också många utvecklingsländer har underefterkrigstiden ökat sin stålproduktion i snabb takt. Sammanlaget har produklionsandelenför länderna i , , exkl. och , och ökat från2 % . Äveni fråga om fördelningen mellan olika produktslag har betydande förändringar skeltunder . Särskilt framträdande är ökningen av andelenplatta produkter plåt och band som ägt rum i så gott som samtliga störreproducentländer. Som exempel kan nämnas all de platta produkternas andel avden totala volymen varmvalsat handelsfärdigt stål ökat från till48 % i och från tUl i . Jämsidesmed tillväxten i konsumtionen och produktionen har världshandeln medstålprodukter expanderat kraftigt , från 21 milj. lon år1950 till 117 milj. ton . Av den totala världsproduklionen motsvarardetta resp. . Traditionellthar stålexporten huvudsakligen skett från de större pro-ducentiänderna liUregioner med en i förhåUande till sin konsumtion otillräckligproduktionskapacitet. Denna typ av handel, som enligt av Stålproduktionen åren 1950, ECEutförda beräkningar utgjorde omkring fyra femtedelar av den totalavärldshandeln med stål , har minskal ibetydelse. En allt större del av världshandeln har i stället kommit att ske mdlanländer med totalt sett tillräcklig produktionskapacitet för den egnakonsumtionen. Av världshandeln beräknas något över hälften ha utgjortsav denna typ av handel. Motsvarande andel var endast ca en femtedel.En anledning till denna förändring av handelsströmmarna har varit alt aUl fleraländer, bl. a. i och , genom kapadtetsutbyggnader kunnatminska sill importberoende vad gäller stålprodukter. Av mycket stor betydelsehar emellertid också varit den i olika länder fortgående specialiseringen avstålproduktionen vad gäller produktslag och kvaliteter. Denna specialiseringhar i så gott som alla industriländer lett tUl ett allt större beroende av den intemationellamarknaden för export och kompletterande import. Detta visas bl. a. av attimportens andd av stålförbrukningen i de västeuropeiska länderna ökat från år . Importen till länderna i har härigenom stigitfrån av den totala världshandeln lUl . Exportens andelav den västeuropeiska produktionen har ökat från till 37 %.Motsvarande utveckling har ägt mm i . Del traditionella handelsmönstrelhar också förändrats genom den kraftiga japanska exportökningen. andelav den samlade världsexporten steg från . Särskiltkraftig var ökningen under 1960-lalel då den japanska exporten ökade med i ge-nomsnUt20 % . Denna exportexpansion har i hög grad riktats motutvecklingsländerna i , och där Prop.1974: 64 8 somhuvudexportör ersatt och länderna i . Även.den japanska exporten lUlUSA ökade i mycket snabb takt fram till slutet av 1960-lalel, då avtal träffadesom alt reglera denna, handel. Trotsall den japanska exporten ökat har världshandeln med stålprodukter i allthögre grad kommit alt utgöras av handel mellan länder inom en och samma region.Som'redan antytts är detta en följd bl. a. av alt handeln mellanindustriländerna i vuxit mycket snabbt. Särskilt markant har della varitinom de olika ekonomiska samarbetsorganisationerna. Handeln mellan ländernainom utgjorde av den totala världshandeln jämfört år1950. För ländema inom den östeuropeiska samarbelsorganisalionen () var motsvarandeandelar resp. och . Totalt utgjordes något över hälften avvärldshandeln av leveranser mellan länderna i inkl.Sovjetunionen och av importen tUl dessa länder drygt en tredjedel avtillförseln till dessa marknader kom från länder utanför ,varav knappt hälften från . Dennatendens till en ökad självförsörjning inom regioner, som således skettjämsides med en mycket kraftig ökning av världshandeln, återfinns även utanförEuropa. I som helhet har den egna produktionens andel avförbrukningen ökat från liU , i (exkl. )från tUl . Denna utveckling beror inle endast på en ökadsjälvförsörjningsgrad i resp. länder ulan också i hög grad på alt handelnmellan de enskilda ländema inom resp. region expanderat. Det kan vidare noterasatt närmare en tredjedel av den totala japanska stålexporten utgjordesav leveranser till andra länder i . En betydande förändring i handelsmönstrelhar också skett genom alt. från all så sent som i slutet av 1950-laletvarit en aV världens största neltoexportörer av stålprodukter genom en mycketsnabb import-ökning blivit världens i särsklass största nelloimportör. Somtidigare nämnts har konsumtionen beräknats uppgå tiU resp.ca 950 milj. lon och ca 1 150 milj. lon. För ätt möta en konsumtion av dennastorlek krävs myckel stora ökningar av världens produktionskapacitet för stål,som beräknas ha uppgått lUl ca 725 milj. lon. Del nödvändiga nellotillskollelskulle därigenom uppgå till drygt 200 milj. lon fram till år1980 och ytterligare 200 mUj. Bmllobehovet av nykapacitet blir emellertid betydligt större då. elt stort antal föråldradeanläggningar måste ersättas . Denna ersällningskapacilelhar beräknats till drygt 200 milj. lon för perioden 19731980 och till 150milj. Enligt dessa beräkningar skuUe således behövas elt kapacitelstiUskottpå totalt omkr. 400 milj. ton den återstående delen av 1970-lalet ochytterligare ca 350 milj. ton . 1974: 64 9 Osäkerheteni beräkningar av della slag är stor såväl på konsumtions-som på produklionssidan.I eflerfrågeprognosema är bl." a. antagandet om tillväxttakt ibruttonationalprodukten avgörande och även begränsade variationer härvidlagfår betydande effekter vad gäller den förväntade konsumtionsnivån. Beräkningarav nödvändiga framtida kapacitelstUlskott blir osäkra även genom att såväl den f.n. befintliga kapaciteten som behovet av ersältningskapacilel är svåra altbedöma. Det har sålunda så gott som genomgående kunnat konstateras alt uppgivnakapacileler betydligt överstigit den produktion som verkligen kunnatrealiseras. Som exempel kan nämnas alt man inom inte ens under högkonjunklurårel1969 hade en produktion som översteg av den uppgivna kapaciteten. Beräkningenav ersättningsbehovet erbjuder problem inte mmst genom alt den takt i vilkenanläggningar tas ur drift tUl stor del är beroende på den rådande ochförväntade marknadssituationen. Denna är i sin lur avhängig av bl. Ävenmed dessa reservationer kan det dock konstateras att mycket stora kapacitetslillskoltmåsle ske inom världens stålindustri under det närmaste decenniet för att mötaden växande slåleflerfrågan. I vUken utsträckning en sådan kapacitetsökningkommer till stånd eller vilka konsekvenser en lägre eller högre ökningstakt fårär svårt all bedöma. De f.n. kända ulbyggnadsplanerna projekterings-och byggnadstiden för elt stort stålverk beräknas lUl pekar dock motatt ökningen kan komma alt betydligt undersliga behoven enligl de tidigareredovisade beräkningarna. ' En förutsällningför den stora volymökningen inom stålproduktionen har varit den underefterkrigstiden framför, allt under 1960- och 1970-lalen snabba och i vissaavseenden genomgripande produktionstekniska utvecklingen. Demalm- och koksbaserade järnverken med masugnar och syrgas-stålverk dominerardagens stålproduktion. Inom råjärnsproduktionen har utvecklingen gått mot alltstörre enheter och de största masugnarna i världen har en volym på över 4000 m och en produktionskapacitet på . Utvecklingen motstörre ugnar pågår fortfarande. Jämsides härmed sker betydande kapacitetshöjningarvid befintliga anläggningar genom dds ombyggnader av ugnarna, delsmoderniseringar av kringutruslningen. Förfärskning av råjärn har syrgasprocessema, främst LD-processen, sedan deintroducerades i större skala i början av 1960-talel expanderat mycketkraftigt. Den tidigare helt dominerande martinprocessen har sålunda alltmerförlorat i betydelse och över hälften av färskningen sker i syrgaskonvertrarjämfört med en knapp femtedel . Ar 1980 beräknas av färskningenske i syrgaskonvertrar. I med dess relativt sett myckel hioderna prodiiktionsapparatär Prop.1974: 64 10 andelenredan idag i det närmaste .. Även vad gäller LD-konvert-rarna har skett enkraftig ökning av ugnsstorlekarna. Som exempel kan nämnas alt medan endast enfemtedel av konvertrarna hade en kapacitet överstigande varmotsvarande andel närmare hälften. Anledningen härtUl är att såvälinvesterings- som drifls-kostnadema per lon råstål sjunker kraftigt vid ökad ugnsslorlek. Den alternativa metodenför framställning av stål ur järnmalm s. k. direklreduktion kombinerad medsmältning och raffinering i eleklro-slålugn har ännu synnerligen begränsadomfattning. Den nominella kapaciteten vid det tjugotal anläggningar som äri drift har uppskattats till ca 6 milj. ton . Den verkliga produktionenav direkl-reducerat jäm, s. k. järnsvamp, beräknas dock endast uppgå till storleksordningen0,av världens samlade råslålsproduklion medan motsvarande andel förråjärnet är . Expansionen av järnsvampsproduktionen är dock snabb ochnyanläggningstakten hög. Kapaciteten vid dessa anläggningar är dock en heltannan än vid de masugnsbase-rade verken och överstiger sällan perår. Till skillnad frånmasugnsprocessen, där energibehovet huvudsakligen tillgodoses med koks, användsvid direklreduktionen gas. medför att direklreduktionsprocessen kanförväntas få sin största betydelse i områden med riklig tillgång på naturgas.Det kan vidare nämnas att processen, genom att reduktionen sker i fasltillstånd och det s. k. gråberget därigenom kvarslannar i den utgåendeprodukten, ställer höga krav på malmens kvalitet. Vad gäller de olika reduklionsmelodernasinbördes konkurrens synes enighet råda om att masugns-/syrgaskonverterprocessenunder överskådlig lid kommer att vara den mest ekonomiska processen för dendominerande delen av världens råslålsproduklion. Direklreduktionsmetoden ikombination med elektrisk smältning kan dock förväntas komma all expanderasnabbi särskilt i de områden där fömtsättningarna på energisidan är gynnsamma. Av världens råslålsproduklionframställdes genom om-smältning av skrot i eleklroslålugnar. Iflera mindre producenlländer är ståltillverkningen helt baserad på omsmällningmen även vissa länder med betydande produktion har en relativt hög andel deklroslåltillverk-ning.Della gäller bl. a. , och där andelen uppgår tUlomkr. Inom ämnestillverkningenhar slränggjulningen expanderat kraftigt från av råslålslonnagel år1965 till . Andelen har därefter fortsall att öka ochberäknas svara för av ämnesproduklionen. Jämfört med kokillgjulningoch ämnes-valsning har slränggjulningen ekonomiska fördelar till följd av lägreinvesterings- och driftskostnader. Slordriftsfördelarnainom råstålsproduklionen och även inom vidare- valsningenhar inneburit alt den optimala storleken för integrerade stålverk, dvs. verkmed hela processkedjan från råjärn t. o. m. valsning, har ökat mycket kraftigt.Till della har bidragit även andra faktorer, inte minst utvecklingen inomtransportområdet som medfört att leveranserna av såväl råvaror som halvfabrikatoch färdigprodukter förbilligats. Medan för endast elt fåtal år sedanintegrerade verk med en produktionskapacitet på 34 milj. lon ansågsproduktionstekniskt optimala, planeras och byggs verk för en årsproduktionpå 1012 milj. lon. Den snabba tekniskautvecklingen har även inneburit all stålverksutrustningens ekonomiskalivslängd successivt minskat. I flera av de stora producentländerna, bl. a.Frankrike, och , har ökningen i produktionskapaciteten tillstor del också skett genom nybyggnad av stora verk medan äldre anläggningar avmera begränsad storlek lagts ned. med denna nyetablering sker docksom tidigare antytts en omfattande expansion och modernisering av äldreanläggningar. Detta har varit särskUl framträdande i där endast ell nyttintegrerat verk byggts . Trots della har denamerikanska årsproduktionen av råjärn ökat med ca 30 milj.lon. Dessutom har här dektrostålkapadlelen byggts ut kraftigt. De ökadeanläggningsstorlekarna och den aUt högre kapilalintensilelen i produktionen harinneburit att investeringskostnaderna stigit mycket kraftigt, vilket i vissafall lett tiU stora finansieringssvårigheter för enskUda projekt. Dennautveckling torde ha varit en starkt bidragande orsak till den ökade frekvensen samverkansprojekloch ibland också fullständiga fusioner som kännetecknat stålindustrin undersenare år inte minst i . Även del i många länder ökade statligaengagemanget i stålindustrin skall ses mol denna bakgmnd. Del ökade utbudet av rikajärnmalmer på världsmarknaden har medfört all malmålgången per ton råjäm harkunnat minskas. Vid många verk har man dock numera uppnått en så låg slaggmängdi masugnen, all de ytterligare vinster som kan göras är små. Genomsnittligttorde man kunna räkna med alt för produktion av ett ton råjärn åtgår ca 1,5 tonmalm. Variationerna är dock betydande beroende på malmens järninnehåll. Koksförbmkningenper ton råjärn har under sjunkit kraftigt. Under 1960-talelvar minskningen och beräknas åtgången till endast två tredjedelarav nivå. Till en del har emellertid denna nedgång åstadkommits genomen ökad insats av olja och/eller gas. Med vilken hastighet denna minskningkommer all fortsätta är i hög grad beroende på hur prisrelationerna mellan deolika energislagen utvecklas. Även koksåtgången varierar avsevärt mdlan olikaanläggningar. För modernare masugnar brukar man dock räkna med enbränsleförbrukning på per ton råjärn, varav koks och olja. 1974: 64 12 Pågrund av de stora råvambehoven.har stålindustrin traditionellt lokahserals inära anslutning tUl järnmalms- och kolförekomsler. I sådana regioner har ocksåi många fall skett en betydande koncentration av annan industri, varförstålverken fått en även vad gäller sina marknader för färdigprodukter gynnsamlokalisering.