prop · FX031 · 1974-12-31 00:00:00 — Den yta somberäknats för lokaler i de fastställda ramarna ärmycket osäker, eftersom lokalbyggandet varierar år . I vUken omfattning gjorda ändringar i lokalbelåningsreglerna påverkarrambehovet är vidare svårt att bedöma. För lokaler bör därför tUls vidareberäknas ett oförändrat antal kvadratmeter, dvs. 555 000 m-. Dentotala ramen bör sålunda fastställas tUl 8 635 000 m-. I avvaktan påerfarenheter beträffande frekvensen av lån till lokaler i äldre områden bördelramen för beslut om sådana lån fastställas tUl oförändrat 20 000 m-. 1974:1 Bilaga 14 88 Medelsramen förbeslut om bostadslån till nybyggnad har beräknats under antagandeav att långivningen till avser lägenheteri småhus. Lånebeloppet per lägenhet har antagits till . Medelsramen förår 1974 beräknas i det följande för ett garanterat program på 80 000 lägenhetermed statligt stöd. Styrelsen räknar med att50 % av långivningen kommer att avse lägenheter i småhus. Lånebeloppetper lägenhet har antagits uppgå till . för flerfamiljshus och till . Under dessaförutsättningar kan behovet av medel för beslut om bostadslån tiU nybyggnadunder beräknas till följande belopp. Bostadslåntill nya flerfamiljshus (40 000 Igh x .) Bostadsläntill nya småhus (40 000 Igh x .) 1 080 000 000 Totalt 2 020 000 000 Ramen för beslut om bostadslån tillombyggnad och räntebärande förbättringslån har fastställts till 170milj. för och preliminärt till 220 milj. kr. för år 1974.Länsbostadsnämnderna har beräknat att beslut om bostadslån till ombyggnadkommer att meddelas för ca 115 och 150 mUj.kr. Nämnderna räknar vidare med att meddelabeslut om räntebärande förbättringslån tUl ett belopp av ca 70 resp. 90 milj.kr. under dessa år. Nämndernas beräkningar avseende avser etttotalt lånemedelsbehov av 240 milj. kr. Med hänsyn till debemyndiganden Kungl. Maj:t har att vidga ramen, ger inte dessa beräkningaranledning till ändring av den preliminärt fastställda ramen på 220 milj. kr. bör ramen preliminärtfastställas till 220 mUj. I fråga omanslagsbehovet anför styrelsen att anslagsbelastningen under /73 uppgick tUl 2 713 milj.kr. I sin anslagsframställning för /74 beräknade styrelsenutgifterna tiU sammanlagt 3 000 milj. kr. Utgifterna blev således 287milj. mindre än beräknat. Utbetalningen av nya lån blev lägre i ungefärsamma omfattning. Tomträttslån betalades ut i större omfattning, men å andrasidan inflöt till fonden mera medel i formav amorteringar och inlösta lån. Behållningen på anslaget vid utgångenav /73 blev 705 milj. kr. i stället för beräknade 420 milj. kr. Styrelsen haranmodat länsbostadsnämnderna att beräkna utbetalningarna av lån till nybyggnadunder innevarande och nästföljande budgetår. Nämnderna räknar med attutbetalning under de båda budgetåren av låntUl nya flerfamUjshus kommer att avse ca 64 600 resp. 52 300 lägenheter. Detta överensstämmer väl med denpreliminära långivningen resp. 1972. Styrelsen bedömerdärför nämndernas be- Prop.1974:1 Bilaga 14 89 Även antalet lägenheter i småhus, för vilka lån beräknas bliutbetalda, synes kunna godtas. Anslagsbelastningen för de båda budgetåren beräknarstyrelsen enligt följande tablå. Skuldökningen på paritetslån och utbetalningenav räntelån har beräknats under förutsättning av oförändrade paritetstal ochräntor. Beräknad anslagsbelastning för budgetåren 1973/74 och1974/75 lån till nybyggnad av flerfamiljshus låntill nybyggnad av småhus lån för hyresförluster Förskott, netto Amorteringar och inlösen Anslagsbelastning 3130 3 305 Vid ingången av /74 fanns en behåUningpå anslaget av 705 milj. kr. För budgetåret har anvisats ett anslag på 2 680milj. En behållning på ca 255 mUj. skulle sålunda finnas på anslagetvid ingången av /75. Då anslagsbelastningen beräknats till 3 305milj. kan anslagsbehovet för /75 beräknas bli 3 050 milj.kr. Bostadsstyrelsenhar också tagit upp vissa särskUda lånefrågor. Belåningen av småhus föreslås således förbättras.Styrelsen har på uppdrag av Kungl. Maj:t övervägt frågan om åtgärder i syfteatt undanröja de svårigheter som kan uppstå för låntagare i orter där behovetav lån med bättre förmånsrätt än statslånet inte kan tillgodoses. Svårigheternagäller i praktiken endast vid belåning av nybyggda småhus och har samband med gällandebestämmelser om maximering av låneunderlaget Och den utsträckning i vilkenbostadslån får fördjupas. De bestämmelser som här avses är följande. Maj:ts föreskrifter till 19 §bostadslånekungörelsen är låneunderlaget såvitt gäller byggnadskostnadenmaximerat till . för enfamiljshus eller lägenheter i tvåfamiljshus. Bostadslån kan fördjupas om underliggande kredit ej kanerhållas till ett belopp som uppgår till av låneunderlaget. Lån förnybyggnad av småhus får fördjupas med av låneunderlaget endast iden utsträckning som bestämmer. Styrelsen har med stöd häravföreskrivit att så får ske utan styrelsens medgivande a) för byggnadsföretaginom de fyra nordligaste länen, b) i fråga om jord- 1974:1 Bilaga 14 90 bruksfastighetoch c) i fråga om hus som skall bebos av låntagaren om fastigheten liggerutanför planlagt område. I nämnda fall kan fördjupning ske "tillbotten", dvs. uppgå till av låneunderlaget. Bestämmelserna om fördjupning har utformats utifrån denförutsättningen att underliggande kredit (bottenlån) i normalfallet skall utgåmed ett belopp som svarar mot skUlnaden m.ellan av pantvärdet, dvs.bostadslånets övre grans, och bostadslånet, som utgör av låneunderlaget.Erhålles bottenlån i denna omfattning blir låntagarens egen insats den somnormalt förutsattes, dvs. Man kan, bortsett från de fall när den faktiskaproduktionskostnaden överstiger pantvärdet, särskilja två fall då den egnainsatsen blir större. Det ena fallet är när bottenlån inte erhålles till etttotalt belopp som uppgår tUl av låneunderlaget. Felande belopp inom 70 %av låneunderlaget täcks genom fördjupning av bostadslånet. Eventuell skiUnadmellan pantvärde och låneunderlag ökar den egna insatsen med motsvarandebelopp. Det andra faUet är när bottenlån erhålles till ett belopp som utgörminst av låneunderlaget men inte till ett så stort belopp att det svararmot hela utrymmet under bostadslånets undre gräns. Det första fallet motsvarar de ärenden i vilkabostadslån fördjupas. Antalet småhuslägenheter i ärenden med fördjupninguppgick tUl 8001 000 . Fördjupningar förekommer iförsta hand i de fyra nordligaste länen och därutöver i , Värmlandsoch . Antalet ärenden av det andra slaget har inte kunnatstatistiskt kartläggas. De återfinns emellertid i allt väsentiigt i de län därfördjupning förekommer. I dessa län har vissa kreditinstitut generella reglerför begränsning av bottenlånets storlek. Problemet med den större egna insatsen i de här nämndafallen har i viss utsträckning skärpts fr. o. m. . Fram tilldenna tidpunkt var maximeringen av låneunderlaget knuten tUl våningsytan genomatt större sådan yta än 110 m ej fick föranleda ökning av låneunderlaget.Därefter gäller i stället en beloppsgräns på . Detta belopp svararungefär mot den låneunderlagsnivå som gällde för källarlösa småhus vid dentidigare ytgränsen 110 m- våningsyta. Beloppsgränsen kom emellertid attinnebära en sänkning av låneunderlaget för källarhusen och därmed störreanspråk på underliggande kredit. Beloppsgränsen svarar ungefär mot ettkällarhus med en bostadsyta av 80 m-. Det förhållandet att bostadslån och bottenlån tUlhopa ivissa fall ej uppgår till ett belopp motsvarande av pantvärdet är enligtbostadsstyrelsens mening inte godtagbart. En lösning på problemet är attbottenlån lämnas i full utsträckning i alla ärenden. Det har vid olika tillfällenefter överläggningar med långivarna varit möjligt att få generella ökningar ideras engagemang. Styrelsen har haft en ny sådan Prop.1974:1 Bilaga 14 91 överläggningavseende möjligheterna att öka bottenlångivningen i första hand i de fyranordligaste länen. Det torde emellertid knappast vara möjligt att få generellautfästelser från långivarna till full belåning i samtliga ärenden. En garanti för att i samtliga ärenden bottenlån ochbostadslån tillhopa kommer att uppgå till av pantvärdet bör emellertidfinnas och kan erhållas genom att nuvarande begränsningar av möjligheterna tillfördjupning av bostadslånet slopas. föreslår att så sker.Genomförandet av en sådan ändring bör kombineras med överläggningar medkreditinstituten om en ökad långivning i vissa områden jämfört med nuvarandeförhållanden. Ett avskaffande av gällande begränsningar avfördjupningsmöjligheten löser det problem som föranlett Kungl. Maj:ts uppdrag.Bestämmelsen om maximeringen av låneunderlaget innebär då inget hinder för attbottenlån och bostadslån tillhopa skall kunna uppgå till av pantvärdet.Bostadsstyrelsen har dock av andra skäl funnit att även denna bestämmelse böromprövas. En direkt följd av maximeringen är att paritetslånetsomfördelande effekt på kapitalkostnaderna minskar vid ökande kostnader förhuset, då omfördelning endast får ske för lån inom låneunderlaget. Detförhållandet att bostadslånet relativt sett blir avsevärt mindre vid ökandekostnader för huset har därtill lett tiU när ramarna för långivningen varitbegränsade att ett beslut om bostadslån i många fall efterfrågats bara som enmöjlighet att påbörja företaget. Lånet har då senare ej uttagits. Harbostadslånet varit litet i förhållande till pantvärdet har det ej heller varitså värdefullt eftersom kreditinstitut har kunnat tillhandahålla lån ibostadslånets läge med fördelaktiga ränte- och amorteringsvillkor. För att stärka bostadslånets konkurrenskraft kanmaximeringen antingen börja vid en högre gräns än den nuvarande eller heltslopas. I det senare fallet skulle låneunderlaget få uppgå tUl samma belopp sompantvärdet. En höjd gräns för maximeringen bör möjliggöra byggandetav hus utan någon reducering av låneunderlag och därmed av bostadslån, som förstora familjer inte skuUe kunna betraktas som oskäligt stora. Styrelsen har funnit en sådan gräns vara 100 000 kr.Inom detta belopp kan byggas källarhus i 1-plan på ca 100 m- bostadsyta ellerkällarhus i 1 1/2 plan på ca 120 m-. Inom gränsen ryms källarlösa hus upp tillca . Styrelsen föreslår sålunda att det högsta beloppet förlåneunderlaget såvitt gäller byggnadskostnaden höjs från f. n. 85 000 tiU . anför vidare i frågan om fördjupning,att i konsekvens med styrelsens hemställan avseende nybyggnad av småhus terdet sig rimligt att fördjupningsreglerna görs såvitt möjligt enhetliga även förövriga hus, dvs. nybyggnad av flerfamiljshus samt ombyggnad. 1974:1 Bilaga 14 92 punkten för fördjupningen bördärför vara statslånets beräknade nedre gräns. Den särskilda regeln om att fördjupningensomfattning i vissa sammanhang närmare skall regleras av tordebli överflödig. För ombyggnad av flerfamiljshus bör den naturligabegränsningen finnas att det totala lånet inte får överstiga lånet för enmotsvarande nybyggnad. För nybyggnad av flerfamiljshus finns vidare ingenanledning att utöka fördjupningens maximalastorlek utöver gällande av låneunderlaget. Enligt gällandebestämmelser kan lån för täckande av hyresförluster utgå för utebliven hyraunder åren 19711973. I förarbetena (prop. 1972:124) förutsattes att det borde finnas möjlighet till åtgärderav kommuner och bostadsföretag i syfte att anpassa bostadsbyggandettill den lokala situationen på bostadsmarknaden. Enligt i det föregåenderedovisade undersökningar avseende antalet outhyrda lägenheter har dessaökat avsevärt mellan och . En fortsatt ökningunder är inte utesluten. Mot dennabakgrund föreslår att möjligheterna till lån för täckande avhyresförluster utsträcks i första hand för hyresförluster som uppkommit underår 1974. S. k. integreradeskollokaler dvs. i huvudsak lokaler för som ingår i en integrerad anläggning för boendeservice kan inräknasi låneunderlaget för bostadslån. Den övervägande delen av anläggningenskall bestå av lokaler som fyller även annan servicefunktion för de boende.Beslutanderätten i sådant ärende utövas av Kungl. Beträffandebeslutanderätten anför följande. Ifrågavarande skolor har inkluderats vidberäkning av pantvärdet i ett relativt stort antal fall. Länsbostadsnämndenoch yttrar sig i ärende tUl Kungl. Erfarenhet hardärigenom vunnits av dessa typer avprojekt. I regel är det inte fråga om ärenden som är mera kompliceradeän åtskilliga andra som länsbostadsnämnd har att bedöma. Det är uppenbart atten uppdelning av beslutanderätten i ett låneärende på flera organ har enfördröjande inverkan. Styrelsen hemställerdärför att beslutanderätten överförs till länsbostadsnämnden. Regeln attanläggningen till övervägande del skall innehålla lokaler för annan service änskolor gäller fr. o. m. . Effekten av denna bestämmelse ärdärför f. n. svår att bedöma. Det finns dock skäl som talar för att en ickeönskad koncentration av servicelokaler kommer till stånd just för att mängdenservicelokaler tiU ytan skall bli större än skoldelen i en centrumanläggning avintegrerat slag. Detta vore olyckligt, eftersom ett viktigt motiv förinförandet av de nya reglema var att genomintegrerade lösningar åstadkomma en decentralisering av service till deboendes närhet. Prop.1974:1 Bilaga 14 93 Styrelsen föreslår att, då särskilda skäl föreligger,det skall vara möjhgt att göra undantag från bestämmelsen att den övervägandedelen av anläggningen skaU innehålla andra lokaler än skolor. föreslår en höjning av maximibeloppetför ombyggnad av småhus, för vilka de för bostadslån eljest gällandeförutsättningarna i fråga om varaktigt behov, god bostadsstandard och godbostadsmiljö inte gäller. Beloppet höjdes fr.o.m. den 1 juh 1973 från 20 000kr. Enligt styrelsen har byggnadskostnaderna ökat avsevärtunder och ytterligare prisstegringar kan väntas. Med hänsynhärtill och till att handläggningen i vissa avseenden är enklare i fråga omärenden med låneunderlag under maximigränsen föreslår styrelsen att beloppethöjs till . I anslagsäskandena för såväl budgetåren 1972/73 som1973/74 föreslog styrelsen en tidigareläggning av utbetalningen avtomträttslån genom att beslutet om lån anknöt till det preliminära beslutet ombostadslån. Förslag av samma innebörd har även framlagts av saneringsutredningen.I prop. 1973: 21 uttalade departementschefen att han inte ansåg sig kunnaförorda förslaget med hänsyn tUl dess budgeteffekter. Departementschefenerinrade om kommunernas möjligheter att få kortfristiga krediter avseendemarken och dess iordningstäUande i avvaktan på tomträttslånens utbetalning. (CU 1973: 19) anslöt sig tilldepartementschefens bedömning men uttalade att möjligheterna borde övervägasatt på begäran av kommun bevilja tomträttslån i direkt anslutning tUl slutiigtbeslut om bostadslån med därav följande tidigare utbetalning. Maj:t har med anledning härav uppdragit åtbostadsstyrelsen att i sin anslagsframställning för /75 belysade administrativa och anslagsmässiga konsekvenserna av en sådan ändring avreglerna om utbetalning av tomträttslån. En ändring av angiven innebörd skuUe leda tUl en ökningav antalet beslut om tomträttslån. meddelades 34 beslut om tomträttslåntill lika många kommuner. Utskottet synes utgå från att en eventueU ändringendast skall gälla i bostadslåneärenden där länsbostadsnämnden meddelarslutligt beslut, dvs. i flerfamiljshusärenden och i ärenden avseende småhus igrupp. Antalet dylika ärenden var 276 resp. 70. Om beslut omtomträttslån skulle ha meddelats i anslutning till varje slutligt beslut resp.för varje kommun beträffande övriga ärenden (styckebyggda småhus med bostadslånoch privatfinansierade hus), skulle antalet beslut 1972 haökat från 34 till i runt tal (276-1-70-H34 =) 380. Ett genomförande av denifrågasatta ändringen skulle dock inte leda till en så stor ökning av antaletbeslut, eftersom kommunerna sannolikt skulle finna det praktiskt att låta varjeansökan omfatta flera slutliga bostadslånebeslut. har inte funnit avgörandeadministrativa skäl mot en ändring av den innebörd som utskottet har angivit. 1974:1 Bilaga 14 94 Ett genomförandeav ändringen fr.o.m. /75 innebär att utbetalningarna under dettabudgetår kommer att omfatta utöver normalautbetalningar enligt gäUande regler även ungefär en halv årgång avslutiiga beslut för flerfamiljshus och gruppbyggda småhus. Denna extrautbetalning har beräknats till 90 å 100 milj. kr. Som framgår av beräkningen av anslaget tUl lånefondenberäknas den normala utbetalningen till i runt tal 200 milj. kr. För budgetåret1975/76 och därefter påverkas inte utbetalningarna av tomträttslån av enändring jämfört med dem enligt gällande regler. Remissyttrande över förslag angående belåning avsmåhus Överbostadsstyrelsens förslag angående belåning av småhus har yttrande avgetts avboendeutredningen. BoendeutredningentUlstyrker styrelsens förslag i den del det avser vidgade möjligheter attfördjupa bostadslån till småhus. Utredningen anser att det härigenom blirmöjligt att minska de huvudsakligen regionalt betingade skillnaderna iförutsättningarna för nybyggnad. Enligt utredningenkvarstår dock den grundläggande frågan att bot-tenlångivama bedömerkreditvärderiskerna på annat sätt än den statliga länemyndigheten eller att deav formella skäl är förhindrade att lämna lån. lämnar intedirekta förslag i dessa avseenden. Enligt boendeutredningens uppfattning bördessa frågor också komma att behandlas avden arbetande bostadsfinansieringsutredningen. Fördjupningsmöjlighetenenligt förslaget medför risker att bottenlån-givama känner sig mindreförpliktade än att lämna lån. förutsätter dock attdenna fråga följs fortlöpande och att man är beredd att vidta åtgärder om dessafarhågor besannas. I fråga om förslag att höjalåneunderlagets maximigräns vad avser byggnadskostnaden . anför utredningen att följden härav blh minskadebostadskostnader med . , om paritetslånets omfördelande effektutnyttjas. Utredningen beräknar medelsbehovet för en sådan ökad statligutlåning till 100 milj. kr. bedömning beror nedgången i andelen statligt belånade småhustill stor del på de med tiden förändrade effekterna av beskattningsreglerna på bostadsområdet. Med beskattningens nuvarandeeffekter torde nämligen åtskilliga hushåll inte längre ha samma behov av bostadslån av bostadskostnadsskälsom tidigare, oavsett om möjligheterna till omfördelning utnyttjas ellerinte. Paritetslånens påverkan på bostadskostnaderna är mindre än beskattningensför de småhus som här kommer i fråga. Det är därför enligt utredningen svårtatt finna att bostadslånens konkurrensförmåga skulle komma att påverkas avförslaget, annat än möjligen margineUt. 1974:1 Bilaga 14 95 anser att det mest akutaproblemet inom bostadsförsörjningenär att skilda ekonomiska viUkor för olika upplåtelseformer medför attnybyggandet utvecklas helt olika för lägenheter som upplåts med äganderätt åena sidan och med hyres- eller bostadsrätt å den andra. I detta läge är enligtboendeutredningens uppfattning den föreslagna förändringen av maximalalåneunderlaget mindre motiverad. Med det förbättrade underlag som det pågåendeutredningsarbetet i bostadsutredningarna bör leda tUl kommer dock frågan ommaximigränser naturligen att tas upp till ny prövning. Saneringsutredningenerinrar i betänkandet (SOU 1973: 27) Sanering III om att den i sitthuvudbetänkande behandlade den bostadspolitiskamålsättningen vid sanering. Utredningen konstaterar att upprustning avbostadsbebyggelse m. m. i kulturhistoriska miljöer berör fler målområden änsanering av vanlig bostadsbebyggelse. Utredningendiskuterar de motiv som ligger bakom samhällets agerande på detbyggnadsvårdande området. Ett sådant motiv är omsorgen om den historiskakontinuiteten. Därvid ligger tonvikten på byggnader och miljöer av sådan art,att de utsäger något om tidigare samhälleliga eller estetiska ideal eller geren bild av de sociala viUkoren för olika grupper i äldre tider. Vid sidan av dekulturhistoriska motiven anger utredningen andra motiv för bevarande av äldrebebyggelse, bl. a. att de äldre bostäderna kan ge utbudet på marknaden enstörre variationsrikedom och därigenom öka valfriheten i bostadssökandet. Utredningen redovisar olika möjligheter attdefiniera begreppet kulturhistoriskt värde och betonar att värderingenav ett objekt, även om den influeras av kunskap om objektet, dock till sin artär subjektiv. Främst på grund härav bör det kulturhistoriska värdebegreppet gesen mycket vid definition. Värdebegreppets med nödvändighet svåravgrän-sade ochibland vaga karaktär bör inte hindra att den kulturhistoriska aspekten jämställs med andra synpunkter som kananläggas på bostadssanering, dvs. bostadspolitiska, sociala ocharbetsmarknadspolitiska. De kulturhistoriska önskemålen bör samordnasmed en rad nyttosynpunkter när det gälleratt rusta upp och återanvända bebyggelsen. Undantag härifrån utgörs avdet bevarande som helt motiveras av museala motiv. Målet förverksamheten kan enligt utredningen lämpligen uttryckas på följande sätt:stödja bevarandet av de mUjöer och enskUda bostadshus som efter värderingbedöms värdefulla och/eller fredningsbara, även om fastigheterna från ekonomisksynpunkt inte är lönsamma. Utredningen anser att det ärkommunerna som bör göra urvalet av 1974:1 Bilaga 14 96 Utgångspunkten bör vara de lokala preferenserna. Arbetetmed det kulturhistoriska urvalet bör vara en del av den större uppgiften attutforma ett bostadssaneringsprogram. Som ett inslag i programmen kan dekulturhistoriska synpunkterna vägas in på ett realistiskt sätt. Kommunerna bör utnyttja tUlgänglig antikvariskexpertis, dvs. i första hand landsantikvarierna. Speciellt viktigt är attsamråd sker på ett tidigt stadium i inventerings- och planeringsarbetet. Därmedförbättras möjligheterna att samordna de lokala insatserna med kulturminnesvårdeni stort. En viss prioritering av objekten måste dockgöras på riksnivå. Därvid ställs på nytt krav på urval och lämpliga metoderför detta. En möjlig väg är att i första hand främja bevarandet av hela ochsammanhållna miljöer. Totalmiljöaspekten kan fungera som en begränsande faktorvid urval av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Urvalet bör spegla viktigahistoriska skeden och levnadsbetingelserna för olika samhällsgrupper i detförflutna. Utredningen understryker att det är väsentligt att detkulturhistoriska inventeringsarbetet grundas på det sakkunniga arbete dekulurminnes-vårdande myndigheterna bedriver och att planeringen på områdesnivåunderordnas kommunens översiktliga planering. Planeringsarbetet bör itillämpliga delar anknyta till den arbetsgång som rekommenderades iutredningens huvudbetänkande (SOU 1971: 64). Den av utredningen föreslagna arbetsgången för detplaneringsarbete som avser kulturhistoriska byggnader och miljöer är i korthetföljande. Det inledande arbetsmomentet utgörs av en inventering. Denna börinnefatta bl. a. en beskrivning av objektens kulturhistoriska egenskaper. På basis av inventeringen görs en användningsplanering,vilken bör få en central uppgift. Användningsplaneringen avser att utreda ochge vägledning för en möjlig och lämplig användning av befintlig ochkompletterande bebyggelse för bostäder, handel och övriga verksamheter. Finner man i användningsplaneringen att ett område skahbevaras, avgränsas detta s. k. bevaringsområde. Ett sådant område kan definierassom ett sammanhängande bebyggelseområde med dominerande inslag avkulturhistoriskt värdefulla byggnader, för vUkas utseendemässiga,byggnadstekniska och därmed ibland även funktionella förändring restriktionerinförts av antikvariska skäl. För ett sådant område bör, där så erfordras,stadsplanen ändras för att konfirmera rådande bebyggelsestruktur.Bevaringsområdena har nämligen i sig inga rättsverkningar. Närbefintlig bebyggelse strider mot fastställd stadsplan, gäller för 1974:1 Bilaga 14 97 närvarande i princip förbud motombyggnader, som kan hänföras till nybyggnad. Om det är angeläget attifrågavarande bebyggelse bevaras och detta förutsätter ombyggnad, måste därförnågon form av planändring ske. Utredningen rekommenderar för sådana fall enstadsplaneändring, som anger bebyggelseutformningen ochi lämplig omfattning ansluter tiU befintiig bebyggelsestruktur samt i övrigtanger lämplig nybebyggelse.