prop · FX0347 · 1974-12-31 00:00:00 — utförlig reservation anför ledamoten principiella betänkligheter bl.a. mol kommitténs enligl hans mening snäva tolkning av sina direktiv.Tolkningen har enligt reservanten medfört alt väsentliga frågor beträffande SIFU-verksamhetenlämnats olösta. Vidareanför reservanten, all den organisatoriska modell som kommittén förelagit kanuppfattas som en nedklassning och byråkratisering av de teknologiskaservicefunktioner SIFU svarar för. Reservanten hävdar att ensjälvständigare ställning för SIFU vad gäller ledningsfunktioner i form av t.ex. en ombildning av lUl ell inom industriverket rådgivandeorgan, hade varit en bättre lösning inom ramen för förslaget. I dettasammanhang beklagar reservanten att frågan om överförande av SIFU-verksamheten tUlen stiftelse mellan staten och näringslivet av branschforskningsinstitutensmodell inte varit föremål för prövning av kommittén. Reservantenär också kritisk mot att branschsekretariatet och konsulentverksamhelen på detIrälekniska området och gjuteritekniska området överförs till industribyrån istatens industriverk. Detta speciellt med hänsyn till den konfliktrisk somreservanten menar skulle uppslå 1974: 47 22 mellanSIFU-verksamhelen och den i särskild ordning finansierade verksamheten inomvissa branschområden och med hänsyn till det orimliga i alt skilja mellan utbUdningsverksamhetenoch rådgivningsverksamheten. Vidareställer sig reservanten tveksam inför förslaget om ett överförande av ulbildningskonsulenlfunklionenfrån SIFU-verksamhelen till företagareföreningarna, bl. a. med hänvisning tillatt detta skulle innebära en byråkratisering av förbindelsen mellaninformationsgivare och informationstagare. Vadbeträffar namnfrågan förordar reservanten all beteckningen statensteknologiska institut bör övervägas. Sammanfattningsvisanser reservanten "att en detaljreglering för en omställning av dennuvarande SIFU-verksamhelen vid en saraordning med statens industriverk böranslå i avvaktan på en mera grundlig prövning av fömtsättningarna för dennaform av förelagsservice". 4 Remissyttranden över organisationskommitténs betänkande 4.1Organisationskommitténs förslag i stort Avdet 15-tal remissinstanser som yttrat sig om organisationskommitténs förslag istort ställer sig flertalet positiva, bl. a. statskontoret, AMS, statensindustriverk, länsstyrelserna i , , , Skaraborgsoch . , LO och TCO. Enligtindustriverkels uppfattning bör organisationskommitténs förslag ses som ettförverkligande av del önskemål om ett centralt organ för stöd åt den mindreföretagsamheten som 1968 framfördes av SHI-ulredningen i betänkandet (Ds Fi 1968r9) Aktiv företagsutveckling. önskemål kunde vid omorganisationav SIFU endast delvis realiseras i avvaktan på alt bl. a. kommerskollegieutredningenslutfört sill arbete. //SHIOframför i sill gemensamma remissvar vissa principiella synpunkter påorganisationskommitténs förslag. Enligt organisationernas mening finnsanledning alt överväga en konstraktion, som innebär alt enheten i ges enmera självständig ställning än vad kommittén föreslagit somnäringslivels organisationer bereds erforderliga möjligheter all medverka iverksamhetens utveckling. Vidare framstår enligl organisationerna de praktiskamöjlighetema att skapa ett system för teknologisk fortbUdning,som omfattar såväl stora som små företag, som så intressanta att frågan om SIFUrsintegration med industriverket helsl bör bli föremål för ny beredning. Om ensådan förskjutning av det slutiiga ställningstagandet av olika skäl inle ärmöjlig anser organisationerna all 1974: 47 23 integrationenbör genomföras i sådana former att olika utvecklingsalternativ slår öppnaunder den närmast överskådliga framtiden. SAFförordar all samordningen mellan SIFU och industriverket uppskjuts i syfte allmedge en ny beredning av frågan. Härvid bör möjlighetema utredas att ge SIFU-verksamhetenen friare ställning i nära samverkan med näringslivet och övrigaorganisationer, som är engagerade i fortbildningen. SIFUanför slutligen att väsentliga effekter inle kan nås genom organisatoriskaåtgärder i ena eller andra former ulan först genom en betydligt störresatsning av resurser på SIFU-verksamhelen. SIFU framför kritiska synpunkter på förslagelom bl. a. en avveckling av SIFUrs självständighet och egen slyrelsefunklion. MolSIFUrs yttrande har vice ordföranden i styrelsen reserverat sig. 4.2Integrationen mellan industriverket och SIFU m. m. a. statskontoret, statens industriverk, länsstyrelserna i ,, och och TCO tillstyrker kommitténs förslagbeträffande integrationen mellan SIFU och industriverket, anser vissa andraremissinstanser, bl. a. RRV, , //SHIO,SAF, IFL och SIFU all den av kommittén föreslagna uppdelningen av besluls-ochansvarsområden mellan industriverkets ledning och den blivande enheten i Boråsär mindre rationeU. Del är enligt dessa remissinstanser angeläget attplanering, genomförande och uppföljning av SIFU-verksamhelen förläggs till enoch samma organisationsenhet. I annat fall kan bl. a. förlängda och därmedförsvårade kontaktvägar uppstå mellan verksamheten i och näringslivet.Som en konsekvens härav förordas således att enheten i ges en mersjälvständig stäUning än vad kommitténs förslag innebär. //SHIOframhåller vidare all en teknologisk utbildningsverksamhet för mindre ochmedelstora företag kräver ett starkt engagemang från näringslivels sida.Näringslivels organisationer, framför allt branschorganisationerna, har godakunskaper om den tekniska utvecklingen inora resp. bransch och upprätthållerinom en rad olika områden nära kontakter med branschens företag. För enverksamhet av den typ som enheten i föreslås driva torde därför enligtorganisationerna elt nära samarbete mellan staten och näringslivet, därföretagens organisationer ges såväl inflytande över som ansvar för utvecklingoch genomförande av olika utbildningsprogram, vara helt nödvändigt.Organisationerna anser också att starka skäl talar för en: ytterligarebreddning och fördjupning av SIFU-verksamhetens teknolor giska inriktning.Denna bör i huvudsak kunna åstadkommas genom att enheten i på lämpliglsätt anknyts till institutioner med komplet- Prop.1974: 47 24 lerande sakkunskap, exempelvis de tekniska högskolorna, STUoch Tek-nologföreningens ingenjörsutbUdning. Hur detta samarbete skall utformas,är dock enligt organisationerna all betrakta som en praktisk följdfråga. Olikaalternativ föreligger, exempelvis en stiftelse eller elt särskilt råd knutet tUlenheten i . Även SAF och IFL understryker betydelsen av att denteknologiskt inriktade SIFU-ulbildningen bedrivs i fortlöpande och närasamarbete med näringslivet och dess organisationer. 4.3 Samordning av det branschinriktade stödet Endast SIFU riktar invändningar motorganisationskommitténs förslag om en överföring av SIFUrs nuvarandebranschsekretariat och de särskilda tekniska konsulenterna till industriverketsindustribyrå. Enligt SIFUrs uppfattning är dessa verksamheter så intimt förknippademed övrig SIFU-verksamhet, alt ell särskiljande kan medföra ödesdigra konsekvenserför den återstående SIFU-delen genom att konkurrenssituationer uppslår. 4.4 Regionaliseringen av SIFU-verksamheten Även om samtliga remissinstanser, som uttalat sig i regionaliserings-frågan,ansluter sig till uppfattningen alt del föreligger behov av en ökad regionaliseringav SIFU-verksamheten, är bilden något splittrad vad gäller den organisatoriskautformningen av regionaliseringen. Positiva till förslaget om en utbUdningskonsulentfunktioni varje företagareförening är RRV, statskontoret, AMS, statens industriverk,länsstyrelserna i , , , och Norrbottenslän. framhåller attutbildning är en del av begreppet företagsservice och att det därför bör varalämpligt att även för utbildningsverksamheten samla de informerande,förmedlande, analyserande och uppsökande uppgifterna på länsnivå tillföretagareföreningarna. anser dock all föreningarna inte börbedriva någon egentlig utbildningsverksamhet. Statskontoret ansluter sig till de av kommittén redovisadebedömningarna vad gäller uppläggningen i stort av regional företagsservice meden stark markering av företagareföreningarnas uppgifter. Samtidigtunderstryker statskontoret att de avsedda förändringarna inle är mer än enetapp i lösningen av samordningsproblemen i fråga om samhällsstödd regionalföretagsservice. Bland remissinstanserna är endast SIFU negativt mol altöverföra utbildningskonsulenlfunktionen till företagareföreningarna. Vad gäller kommitténs förslag om en till enheten i Boråsknuten Prop.1974: 47 25 egen filialorganisation, kan två huvudståndpunklerurskiljas. Den ena, som representeras av bl. a. statskontoret, AMS, statensindustriverk, SIFU, länsstyrelserna i , ochVästernorrlands län och TCO, ansluter sig i stort till kommitténs förslag.Statskontoret anser alt en fUialorganisation till enheten i t. v. börfinnas. Det bör enligl statskontoret vara motiverat alt senare mer allmäntpröva behovet av ifrågavarande fUialorganisation. SIFU och TCO förordar all kommitténsförslag modifieras någol så att SIFUrs nuvarande regionala organisationbibehålls. bedömer det som väsentligt alt för marknadsföringenav SIFU-ljänslerna enheten i kan ha egna replipunkter i landet.Industriverket framhåller vidare att antalet filialer och deras lokaliseringbör bli föremål för fortlöpande prövning. och i anser dessutom att en SIFU-filialbör finnas i /Sundsvallsområdet. i förutsätterall prövas som lokaliseringsorl för en ny filial. Den andraståndpunkten som representeras av bl. a. RRV, länsstyrelserna i ,och och innebär att filialorganisalionenbör föras över till företagareföreningarna. a. RRVrs bedömning bör SIFUrsuppgift på utbildningsområdet främst bli alt bedöma behovet av utbildning ochalt utarbeta kursmaterial m. m., medan själva genomförandet av kurserna så långtdet är praktiskt möjhgt överlåts till företagareföreningarna eller lokalautbildningsorgan. Föralsätlningarna för en sådan uppläggning av verksamhetenbör vara goda genom den utformning av organisationen för enheten i som korarailténföreslagit. 4.5 Principer för finansiering av SIFU-verksamheten Flera remissinstanser, bl. a. statens industriverk, SIFU,länsstyrelserna i och , och , ansluter sigtill organisationskommitténs förslag om att finansieringsprinciperna för SIFU-verksamhetenbör bli föremål för prövning och att förslag tiU lämpliga åtgärder snarastredovisas. 4.6 SIFU-verksamheten i relation tillundervisningsväsendet i stort ' Flera remissinstanser, bl.a. RRV, statens industriverk, SIFU,i , och , delar kommitténs uppfattningatt SIFU-verksamhetens relationer till utbUdningsväsendet i stort behöverpreciseras, speciellt vad avser den kommunala vuxenutbildningen och förslagetom en yrkesteknisk högskoleutbUdning. RRV förutsätter därvid all en successivbegränsning sker av SIFU-verksam- 1974: 47 26 helensegna utbildningar i den mån utbildning kan erbjudas på annat håll. Närdet gäller speciellt samarbetet mellan SIFU-verksamheten och den kommunalavuxenutbildningen föreslår industriverket alt särskilda medel anslås förutveckling av kurser som är speciellt anpassade för de mindre förelagens behovoch avsedda all bedrivas inom den kommunala vuxenutbildningen. Det torde ocksåenligt industriverket vara en uppgift för utbildningskonsulenlerna vidföretagareföreningarna all intressera kommunerna för all ta upp företagsanpassadeutbildningar inom vuxenutbUdningen. SÖ föreslår att en särskild arbetsgrupputses för alt utreda ifrågavarande samarbetsfrägor. Enligt SÖ:s preliminärabedömning kan någol mer än hälften av SIFUrs nuvarande kursutbud anses liggainom den kommunala vuxenutbildningens arbetsområde. Även statskontoret uttalarsig positivt för ett samarbete mellan SIFU-verksamhelen och den kommunalavuxenutbildningen. Industriförbun-det/lndustriföreningen/SHIO är av motsvarandeuppfattning och anför all delar av SIFU kursutbud med fördel bör kunnaöverföras tUl den kommunala vuxenutbildningen. 4.7Överföring av provningsaktiviteter till annan huvudman Endastelt fåtal remissinstanser har behandlat förslagel om en överföring av vissa provningsaktivitetervid SIFU till annan huvudman. Statskontoretoch statens industriverk har inga erinringar mot kommitténs förslag om ändrathuvudmannaskap. SIFUansluter sig till kommitténs förslag vad gäller överföring av vattenlaboratoriet,men däremot inle beträffande överföringen av livsmedelslaboratoriet. Svelabframhåller all bolaget är intresserat av all överta verksamheten vid SIFUrsvatten- och livsmedelslaboratorier, men att ett eventuellt övertagande intekan allvarligt diskuteras förrän en kartläggning av samhälletslaboratorieresurser på vallen- och livsmedelsområdet företagits, en samordningav dessa resurser skett, ett klargörande skett av begreppet officiell vatlenkontrolloch av ansvarsförhållandena i fråga om den officiella kontrollen av vatten ochlivsmedel och därmed omfattningen för en riksprovplats saml slutligen avsamhällets villighet att ställa ekonomiska garantier för verksamheten. Naturvårdsverkethar inget alt erinra mot att vattenlaboratoriet överförs till Svelab. Verketvill dock kraftigt understryka all man härigenom inle erhåller en laboralorieorganisationmed erforderliga resurser och kompetens för alt denna skall kunna utses till riksprovplatsför vatten. påpekar alt kommittén inle belyst de eventuella konsekvensersom genomförande av förslagel skulle innebära för andra laboratorier iStockholmsområdet, i första hand för Stock- 1974: 47 27 holmskommuns hälsovårdsnämnds laboratorium. Utan en samlad bild av regionensresursbehov för den offenthga laboraloriekonlroUen på livsmedel och vatten ärförslagets lämplighet svår all bedöma. ställer sig i nulägettveksamt till en nyetablering med av ekonomiska skäl vidgad verksamhet, sålänge det inte klart har visats alt etableringen innebär ell behövligtkomplement och inle en oönskad konkurrens till förefintlig och fungerandeoffentlig laboraloriekonlroll. Förutsättningarna borde således enligtlivsmedelsverket prövas för en samordning och samverkan mellan de tre laboratorieenhelerna,hälsovårdsnämnden i Siockholm, Svelab och SIFU-laboratoriel. SP slutligen delarkommitténs uppfattning att den fordonsprovning som f. n. bedrivs av SIFU t. v.bör ligga kvar där och all frågan bör kunna lösas i samband med att en riksprovplatsför fordon utses. Förslag om detta beräknar SP kunna bh framlagt under år1974. SP är vidare beredd att överta ansvaret för SIFUrs nuvarande provnkigsverk-samhetinom det värme- och förbränningstekniska området på det sätt som kommitténföreslår. En förutsällning är emellertid all kostnaderna för den personal somöverförs från SIFU och som inle kan utnyttjas i SPrs provningsverksamhet kantäckas utanför SPrs ordinarie budget. 5 Statskontorets utredning angående industriverkets lokalisering (1973r 41), berördes intefrågan om verkets lokalisering utan del förutsalles alt verket skulle varaförlagt till . Med anledning av motioner om industriverkelslokalisering framhöll näringsutskollet (NU 1973 r 54 s. 26) all del inle bordetas för givet all del nya verket skall ligga i . hemställdeom skyndsam utredning beträffande lokaliseringen av statens industriverk (rskr 1973r225). Majrt gav statskontoret i uppdrag att utredafrågan om industriverkets lokalisering genom att klarlägga föralsätlningarnaför och effekterna av olika lokaliseringsalternativ. Utredningen överlämnadestill chefen för industridepartementet . Statskontoret har medutgångspunkt främst i industriverkets kontaktbehov dels prövat frågan oralokalisering inom eller utom , dels undersökt möjligheternaför en partiell omlokalisering. Statskontoret förordar att nuvarande industriverketi sin helhet lokaliseras till . Därvid finns del enliglstatskontoret skäl alt överväga lokalisering av industriverket utanför dencentrala delen av . Verkets möjligheter all upprätthållakontakterna med andra centrala organ förutsätts därvid i stort sett kunnabibehållas som vissa regionalpohtiska fördelar kan vinnas i områdenmed underförsörjning på arbetstillfällen. 1974: 47 28 5.1Utgångspunkter för statskontorets utredning Tillutgångspunkt för sitt arbete har statskontoret haft de riktlinjer somindustridepartementet angivit i en särskild tUl Kungl. Majrts skrivelse fogadpromemoria. Enligt denna promemoria borde utredningen ske utifrån de principersom varit vägledande för de beslut har fattat ora omlokalisering avstatliga myndigheter från Siockholm, bl. a. att verksamheter med omfattandekontakter med stalsdeparle-menten och eller med andra institutioner iStockholmsområdet bör vara lokaliserade där. Vidare har vid tidigare omlokaliserings-besluthänsyn tagUs liU kostnaderna för omlokaliseringen saml tiU resp. verksamhetskontaktmönster. Det påpekades vidare all funnit det naturligt alllokaliseringen av nytillkommande statiig verksamhet från fall till fall prövasmot bakgrund av statsmakternas övergripande regionalpolitiska målsättningar. Omså bedömdes lämpligl borde således ytterligare tillväxt av centrala myndighelerkunna förläggas utanför . Statskontorethar bland övriga utgångspunkter för utredningen hänvisat till att föredragandedepartementschefen i prop. 1971 r 29 (s. 113 och 120) anförde all omlokaliseringskulle kunna ske under förutsättning att omlokaliserad verksamhet kommer altkunna bedrivas effektivt efter utflyttningen. Beträffande alternativet alt omlokaliseradelar av en myndighet lar statskontoret fasta på departementschefens uttalandealt detta inte kan förordas vare sig i första hand eller sora enda alternativ (prop.1971 r 29 s. 122). Motbakgmnd av att industriverket övertagit en stor del av kommerskollegiels (KK)uppgifter ca två tredjedelar av industriverkets personal 1973/74 haröverförts från KK går statskontoret in på den bedömning som delegationen förlokalisering av statlig verksamhet (omlokaliseringsdelegalionen) gjorde i sittandra belänkande (SOU 1972r 55) beträffande lokaliseringen av del av kommerskollegieutredningeni dess betänkande (SOU 1971r 69) föreslagna nya KK. Enligt delegationensbedömning skulle del nya KK få så omfattande kontakter med statsdepartementenoch andra huvudsladsorgan att det, i likhet med vad som gällde för dåvarande KK,borde förläggas till Storstock-holmsområdel. Statskontorethar sluthgen betraktat de förslag (Ds I 1973 r 4) som redovisats avorganisationskommittén för statens industriverk och SIFU beträffande inordnandeav SIFU i industriverket saml omlokalisering av en enhet vid nuvarande SIFUtill . Prop.1974: 47 29 Tyngdpunkteni utredningen har lagts på industriverkets nuvarande och planeradekontaktmönster, dvs. de samband och beroenden som råder mellan olika enheter ochaktiviteter inom verket och gentemot omvärlden. Den omständigheten att verketbefinner sig under uppbyggnad och betydelsefulla aktiviteter ännu inlepåbörjats vid lidpunkten för utredningen har gjort det nödvändigt alt avstatsmakternas uttryckta intentioner i samband med industriverkels inrättandeutläsa vilket kontaktmönster verket kan antas få. Statskontoret tar fasta påatt ell av syftena med den nya induslriverksorganisationen angavs vara alluppnå en renodling av verksfunktionerna på det näringspolitiska området ochall verket förutsattes etablera elt nära samarbete med andra verk mednäringspolitiska uppgifter, i första hand KK, AMS och STU. Lika betydelsefulltansågs det vara alt verket skulle få omfattande och nära kontakter med deorganisationer som företräder arbetsmarknadens parter och med de industriella branschorganisationema.Statskontoret betonar i detta sammanhang all dessa kontakter ofta är avömsesidig karaktär vUket innebär att även den andra samarbetspartnern larinitiativ. Tillde samband, som statskontoret särskUt tar upp, hör de kontakter sora i prop. 1973r 64 förutsattes bli etablerade mellan industriverket och KK, därfördelarna av ett kontinuerligt informationsutbyte och samarbete mellan denhandelspolitiska och den industripolitiska utredningsverksamheten vid de tvåverken skulle kunna utnyttjas. Därtill påpekas i utredningen att de bådaverken har gemensam ekonomiredovisning och kassafunktion. Ifråga om verkets branschulredande verksamhet konstateras att kontakterförutsätts äga rum mellan industriverket å ena sidan och å andra sidanbranschutredningar med anknytning till industridepartementet, liksom medexpertgruppen för regional utredningsverksamhet inom nuvarandearbetsmarknadsdepartementet (ERU). Övrigamyndigheter och organisationer till vilka industriverket förutses få tätakontakter är bl. a. STU, SP, exportråd, statens utvecklingsfond,statens pris- och kartellnämnd och överstyrelsen för ekonomiskt försvar. Avsärskild betydelse är verkets samordnande ansvar för s. k. företagsservicesåväl via företagareföreningarna och SIFU som via andra organisationer. 5.3 Lokaliseringi eller utanför /74 består industriverket till ca två tredjedelar av personalsom överförts från KK och central utredningsverksamhet. I de tidigare omlokaliseringsbeslutenhänfördes KK till huvudstadsgruppen. Statskontoret framhåller alt, om personalsanimansält- 1974: 47 30 ningenkan anses spegla verksamhetens huvudsakliga karaktär , verket såledesbör vara kvar i . Denya dragen i industriverkels verksamhet sammanfattas i följande tre punklerr TUlkomsten av en centralutrednings- och samordningsroll på verksnivå (t. ex. på energipolitikens områdeoch verksamheten vid den helt nybUdade planerings- och ulredningsbyrån). Integrationen med SIFU. Ökat samordningsansvar iförhållande till företagareföreningarna och centrala organ som replierar pådessa. Denförsta punkten anser statskontoret talar för fortsatt Stockholmslokalisering,medan den andra punkten pekar mol skilda lokaliserings-alternativ. Ä ena sidanmedför SIFUrs omlokalisering lUl elt behov av all en central enhet finnskvar i med ansvar för samordningen i förhållande lUl andramyndigheter. Å andra sidan skulle industriverket tillsammans med SIFU kunnautgöra ell industripolitiskl förvaltningsblock i . Detta skulle i så fallvara motiverat av lokala arbetsmarknadshänsyn, då kontaktbehovet mellanindustriverket och SIFU i sig inte sägs motivera en samlokalisering. Samtidigtpåpekar statskontoret att de är tveksamt om industriverket är av den storleksordningenalt del ensamt kan skapa nya förutsättningar för administrativ verksamhet iform av ett differentierat rekryteringsunderlag och olika stödfunktioner. Dentredje punkten talar för på grand av dess överlägsenhet från koraraunikationssynpunkt. Statskontoretkonstaterar vidare, alt industriverkets kontakter i hög grad präglas av s. k.orienteringssamverkan med ell stort antal partners, dvs. sådan samverkan medandra organ som syftar till alt skapa underlag för framlida verksamhet. Dessakontakter är i stor utsträckning av frivillig karaktär, vUket innebär altindustriverket är beroende av olika organisationers, företags och myndighetersintresse för samverkan. En omlokalisering skulle därför inle bara innebära altdenna typ av kontakter blir dyrare och att verket blir svårtillgängligare, ulanockså att själva kontakterna skulle riskeras. Sammanfattningsvisframhåller statskontoret, alt om industriverket förläggs utanförStockholmsområdet praktiskt taget oavsett ort verkets utveckling i riktningmol den avsedda centrala utrednings- och samordningsrollen skulle avsevärtförsvåras. Statskontoretdiskuterar, vilka möjligheterna är alt genomföra en partiell omlokalisering.Bland verkets olika enheter bedöms mineralbyrån och sektionen förkoncessionsärenden vid energibyrån ha det svagaste sambandet med verket iövrigt och det minsta beroendet av en Slock-holmslokalisering. Mot en partiell omlokaliseringav dessa enheter talar 1974: 47 31 altdet är fråga om relativt få personer ca 30 med små effekter på en omlokaliseringsort.Nackdelarna av att åter dela upp den nybildade energibyrån bör också beaktas.Mot denna bakgrund förefaller en delning av verket olämplig. 5.5Val av ort utanför Föratt en konkret jämförelse mellan olika lokaliseringsallernativ skall bli möjligmed avseende på effekter för industriverket och regionalpolitiska effekter aven eventuell omlokalisering, måste en konkret om-lokaliseringsort väljas somjämförelseobjekt.