prop · FX031 · 1974-12-31 00:00:00 — Verksamheten inom polisväsendetliksom rättsväsendets övriga organ har rationaliserats och effektiviserats påmånga sätt. Skärpta påföljder har genomförts i fråga om narkotikabrott, olaga vapeninnehavoch dobbleri. Polisen har fått ökade möjligheter att uppdaga brott av angivetslag genom husrannsakan, kroppsvisitering och andra liknande spaningsåtgärder.Den kriminalpolitiska behandlingen av grova narkotikaförbrytare och andra somhar dömts till långvariga straff för grova brott har skärpts. Åtskilligaåtgärder för att förebygga politiska våldsdåd har vidtagits. Vid har också fattats beslut om en betydande utökning av polisensresurser. Även i andra avseenden och på andra områden har insatser gjorts föratt förstärka den brottsförebyggande och brottsbekämpande verksamheten. Inom kriminalvården pågår ett betydandereformarbete genom successiv upprustning av anstalts- och frivården. har antagit riktlinjerna för en genomgripande reform av kriminalvårdeni syfte att minska återfallsbrottsligheten och förbättra de dömdas möjlighetertill social anpassning. Därigenom fullföljs den del 1 Statssekreteraren , ordförande, riksdagsledamöternaLena , , och , socionomenKjell E. , ordföranden i TCO , statssekreteraren , . direktören , landstingsrådet ,borgarrådet , direktören , ordföranden i LO GunnarNilsson, t.f. statssekreteraren , statssekreteraren och professorn . 1974; 1 Bilaga 4 49 av kriminalpolitiken som syftartill att anpassa dem som har begått brott till ett normalt liv i samhället. De reformeroch de åtgärder i övrigt för vilka jag nu har redogjort är uttryck för denkriminalpolitik som vi fortlöpande har fört. Denna politik skall fullföljas. En väsentlig fråga i kampen mot brottsligheten ärmöjligheterna till samarbete mellan olika sociala myndigheter och organ,arbetsmarknadens företrädare, skolan och rättsvården. Samarbetsfrågorna berör också enskildas, företags och organisationersinsatser mot brott. Det var främst bristerna beträffande samordningen avsamhällets och enskildas insatser i brottsbekämpningen som föranledde mig attta upp frågan om inrättandet av ett särskilt samordningsorgan för att påbred front söka komma till rätta medbrottsligheten. Om det förslag tillett brottsförebyggande råd som den särskilde utredningsmannen framlagtgenomförs, blir detta enligt min uppfattning ett verksamt medel för attundanröja de påtalade bristerna. Jag är sålunda av samma uppfattning som detövervägande antalet remissinstanser att ett brottsförebyggande råd nu bör inrättas. Jag vill i det sammanhangetunderstryka riksåklagarens uttalande, att det är angeläget att rådetverkar inte bara för en defensiv insats i brottsbekämpningen utan äventillgriper en mera offensiv metod i form av utarbetande av förslag tillåtgärder på ett vidsträckt socialt område.Med den samhälleliga förankring rådet enligt förslaget erhåller synesgoda förväntningar kunna ställas på dess insats i det kriminal-politiskautvecklingsarbetet. Det övervägandejaritalet remissinstanser tillstyrker ittredningens förslag alt rådet börinrättas som en fristående myndighet direkt under Kungl. Ma];t. Jag delar dennauppfattning. Några remissinstanser har uttalat farhågor för att kompetenskonflikterkan uppkomma mellan rådet och myndigheter som var på sitt område bedriverbrottsförebyggande verksamhet. Jag vill med anledning härav understryka attrådet inom ramen för sina resurser bör vara oförhindrat att självt avgöra vilkafrågor rådet anser vara av sådan vikt i det brottsförebyggande arbetet att debör utredas närmare av rådet. Rådet skall självfallet inte ha någondirektivrätt i förhållande till andra organ. Rådets tillkomst ändrar såledesinte det ansvar som andra organ har för sina resp. verksamhetsområden. Rådet ärendast ett samordnande och rådgivande organ. Myndigheterna bör bl. a. föratt undvika dubbelarbete samråda medrådet vid planeringen av verksamhet som har närmare anknytning tillrådets uppgifter. förutsätter jag att rådet på motsvarande sättinformerar andra organ om sin verksamhetsplanering. En sådan insyn erhåller f.ö. berörda myndigheter redan genom att de är representerade i rådetsexpertorgan. Jag ansluter mig således i princip till utredningens förslag idessa frågor. Såsom utredningen föreslagit börrådet ledas av en styrelse, som ut- 4 1974.1 saml. 1974:1 Bilaga 4 50 I likhet med vad som uttalats under remissbehandlingenbör även en representant för forskningen ingå i styrelsen. I övrigt börstyrelsen ha den av utredningen föreslagna sammansättningen. Jag återkommersenare till frågan hur forskningen i övrigt skall inlemmas i rådetsorganisation. Jag delar ocksåutredningens uppfattning att det bör finnas ett verkställande utskott förrådets löpande arbete. Jag har inte någon erinran mot att utskottet får dearbetsuppgifter som anges av utredningen. Riksåklagaren ifrågasätter om inteen styrelse av den storlek som här är i fråga bör ha ett större antal ledamöteri det verkställande utskottet. Även om vissa skäl talar för riksåklagarensuppfattning anser jag främst med hänsyntill angelägenheten av att begränsa utskottets storlek att endast tvåav styrelsens ledamöter bör ingå i utskottet. Lämpligen bör två avrepresentanterna för de politiska partierna utses till ledamöter i utskottet.Vidare anser riksåklagaren det egendomligt att två av de föreslagna experterna ständigt skall vara representerade iverkställande utskottet, alltså oavsett om deras eget ämnesområde är aktuellt.I likhet med riksåklagaren anser jag det mindre lämpligt att utse två expertersom skall ingå i verkställande utskottet oavsett utskottets aktuellaarbetsuppgifter. I utskottet bör i stället ständigt ingå en representant förforskningen och chefen för rådets kansli. Rådets experter bör kallas tillutskottet i de fall utskottet finner detta vara lämpligt med hänsyn till defrågor som skall behandlas. Vad utredningenanfört om experter föranleder mig endast att understryka uttalandet att detkan finnas anledning att utöver vad som anges i uppställningen i betänkandetsom expert kalla person med särskild erfarenhet av brottsförebyggande arbete.Jag har inte heller något ati erinra mot förslaget att till rådet knyta ensamrådsgrupp med kontaktmän från olika myndigheter m. m. Anledning finns i detsammanhanget att peka på utredningens uttalande att rådet bör arbeta i kontaktmed personer som arbetar på fältet. Det är därför nödvändigt att inte enbartcentralförvaltningarna bereds tillfälle att deltaga i rådets arbete. Som jag tidigarehar berört bör rådet vara oförhindrat att självt avgöra vilka frågor rådetanser vara av sådan vikt i det brottsförebyggande arbetet att de bör utredasnärmare av rådet. Inom ramen för sina resurser bör därför rådet självt avgörasina arbetsformer. Jag finner dock förslaget med arbetsgrupper varaändamålsenligt. I likhet medutredningen anser jag att rådets kansli bör bestå av två enheter underställdachefen för rådets kansli jämte viss administrativ personal. Den ena av dessaenheter bör i enlighet med utredningens förslag benämnas utredningsenhet. Jagåterkommer senare till den andra enheten. Ett flertalremissinstanser har uttryckt tvekan om den föreslagna kansliorganisationen ärtillräcklig. Jag vill i denna del till en början peka 1974:1 Bilaga 4 51 påutredningens förslag att en stor del av sekreterar- och utredningsuppgifternai rådets arbetsgrupper skall skötas av personal som arbetar i departement eller inom kommittéväsendet. Ivissa fall förutsätts även personal i statliga verk komma att utnyttjas.Ett sådant förfarande är ändamålsenligt med hänsyn till att arbetsgrupperna fårbegränsade uppdrag och att de därför kommer att arbeta samttill att grupperna måste tillföras särskildsakkunskap som inte finns att tillgå på annat håll. I flertalet fall fåruppdraget i rådet ses som en del av arbetsuppgifterna i den ordinarieanställningen. Jag vill erinra om att detta förfaringssättredan tillämpas i viss utsträckning med tillfredsställande resultat. För övrigauppgifter är enligt min uppfattning den föreslagna kansliorganisationentillräcklig. Ett mycket stortantal remissinstanser har understrukit forskningens betydelse för rådetsarbete. Jag delar denna uppfattning. Som ett uttryck härför har jag tidigareföreslagit att en representant för forskningen skall ingå i styrelsen. Rådetbehöver emellertid för sin verksamhet även en mera kontinuerlig kontakt med forskningen.Jag anser därför i likhet med de flesta remissinstanserna att i rådetskansliorganisation bör ingå en enhet som har till uppgift att följa ochutvärdera forskning som är av intresse förrådet samt sprida forskningsresultat inom rådet och till de myndighetersom berörs av rådets arbete. Enheten bör också utforma förslag och planer tillolika forskningsprojekt samt administrera de forskningsprojekt som med medelfrån rådet utförs utanför rådets organisation. Den här föreslagna enheten börenligt min uppfattning bestå av fem personer och utföra de arbetsuppgifter somkommittén för kriminologisk behandlingsforskning föreslagit för den centralaforsknings- och utvecklingsenheten irådet. Enheten bör benämnas utvecklingsenhet. I likhet med kommittén för kriminologiskbehandlingsforskning anser jag att en vetenskaplig referensgrupp börknytas till rådet. Referensgruppen bör ha de av kommittén föreslagnauppgifterna. Jag har inte något att erinra mot vad kommittén anfört om antaletledamöter och hur de skall utses. Inomutbildningsdepartementet har tillkallats sakkunniga förutredning rörande forskningsråden inom utbildningsdepartementetsverksamhetsområde (forskningsrådsutredningen, U 1972: 02). De sakkunniga behandlar bl. a. forskningsrådens befogenheteroch ställning i relation till andra myndigheter och organ som har att planera,stödja eller bedriva forskning. Den kriminologiska forskningen kan också kommaupp i detta sammanhang. Jag delarkommitténs uppfattning att särskilda medel bör ställas till rådets förfogandeför finansiering av olika forskningsprojekt på det sätt kommittén föreslagit. Ilikhet med kommittén anser jag att beslutet om hur medlen skall användas börfattas av rådet efter hörande av den vetenskapliga referensgruppen. /75 har jag därför 1974:1 Bilaga 4 52 somett delbelopp beräknat . under anslaget A 12 : Utvecklingskostnader, för finansiering av olika forskningsprojekt. statsverksproposition (prop. 1973: 1 bil. 4,s. 172) upptogs under reservationsanslaget F 7. Kriminologisk forskning 535 000kr. Från detta anslag bestrids kostnaderna för kriminologisk behandlingsforskninginom kriminalvårdens anstalts- och frivårdssektor. Den övervägande delen avanslaget åtgår för finansiering av utvärderingen av den pågåendeförsöksverksamheten med förstärkta frivårdsresurser inom Sundsvallsskyddskonsulentdistrikt (Projektet frivårdsförstärkning). Den formellaledningen av detta projekt handhas f. n. av för kriminologisk behandlingsforskning som vetenskapligreferensgrupp. Resterande del av anslaget utnyttjas efter ansökan i varjesärskilt fall av och enskilda personer för olikaforskningsprojekt. Efter hörande av kommittén för kriminologiskbehandlingsforskning beslutar Kungl. Maj:t om användningen av anslaget medankriminalvårdsstyrelsen handhar utbetalningen och bokföringen. Jag anser attansvaret för Projektet frivårdsförstärkning fr. o. m. /75 börhandhas av rådet. De medel som anvisats på anslaget F 7 bör därför överföras till anslaget A 12. behandlingsforskning hardärjämte föreslagit att en forsknings- och utvecklingsenhet inrättas vidrikspolisstyrelsen samt att motsvarande enhet vid kriminalvårdsstyrelsenförstärks. Mot bakgrund av att en utvecklingsenhet inrättas vid rådet är jaginte beredd att biträda kommitténs förslag i dessa delar. Ett genomförande avförslaget kan enligt min mening medföra att de begränsade resurser som stårtill förfogande kommer att splittras. Frågan hur man på skallfördela utvecklingsarbetet mellan rådet och bör tas uppnär erfarenhet vunnits av rådets verksamhet. En betydande uppgift i rådets arbete utgörinformationen till enskilda och organisationer i olika frågor. I 1973 årsstatsverksproposition (prop. 1973: 1 bil. 4, s. 27) upptogs under anslaget A13. Information om lagstiftning ett anslag om . Av detta beloppavses . ställas till förfogande för kommittén för dess informationsverksamhet. Jag har under det tidigare nämndaanslaget A 12 beräknat . för informationsverksamhet under budgetåret1974/75. Under detta anslag har också beräknats . för fortsattafrekvensundersökningar av narkotikamissbruket. Undersökningarna som pågåttnågra år och som sker under medverkan av bl. a. ,, riksåklagaren, ochkriminalvårdsstyrelsen, har delvis skett under ledning av socialstyrelsen.Efter samråd med chefen för anser jag att ledningen fördessa undersökningar bör övertas av , 1974:1 Bilaga 4 53 somdärvid också skall disponera över anvisade medel för undersökningarna. Mot bakgrund av vad jag nu anfört har jag beräknatmedel för 14 tjänster vid rådet. För chefen för rådets kansli bör inrättas enordinarie tjänst med beteckningen r. Tjänsterna som chef för utrednings- och utvecklingsenheternasamt för övrig handläggande personal och vissa biträden bör inrättas som extraordinarie tjänster medan övrig personal erhåller extra tjänster. Det ankommerpå Kungl. Maj:t att besluta i denna fråga. Beträffande avtalsbara anställnings-och arbetsvillkor avser jag att ge det förhandlingsuppdragsom behövs. Under åberopande av det anförda hemställer jag attKungl. 1. godkänna att ett brottsförebygganderåd med de uppgifter som jag har angett inrättas , 2. bemyndiga Kungl. Maj:t att vidrådet inrätta en ordinarie tjänst som chef för rådets kansli med beteckningenr, 3. till Brottsförebyggande rådet:Förvaltningskostnader för /75 anvisa ett förslagsanslag av . Nyttanslag (förslag) 2 150 000 Som jag anfört under anslaget All har jag under förevarande anslag beräknat . förundersökningar av narkotikamissbrukets omfattning, . Den reservation som kanfinnas under anslaget F 7. Kriminologisk forskning vid utgången av budgetåret1973/74 bör tillföras det nya anslaget. Jaghemställer att Kungl. att till : Utvecklingskostnaderför /75 anvisa ett reservationsanslag av . Nyttanslag (förslag) 4 000 000 Genom beslut utsågs en arbetsgrupp föratt behandla frågan om framtidsstudier i . Arbetsgruppen som leddes avdåvarande statsrådet överlämnade sitt betänkande(SOU 1972: 59) "Att välja framtid ett underlag för 1974:1 Bilaga 4 54 diskussion och överväganden avfrarntidsstudier i ". Betänkandet remitterades till 145 instanserav vilka ca 130 inkom med synpunkter och förslag. I enlighet medarbetsgruppens rekommendation tillsattes ett tillfälligtsekretariat med uppgift att föra utredningsarbetet vidare på grundval av bl. Sekretariatet harsammanställt remissvaren över betänkandet som underlag för fortsattadiskussioner och genom kontakter av olika slag har framtidsstudiernas innehålloch organisation ytterligare belysts och preciserats. Som ett led i dettaarbete har två symposier med syfte att identifiera forskningsbehov anordnats. Remissvaren ochden beredning som skett efter remissbehandlingen visar på behovet avlångsiktiga studier. Det är emellertid inte möjligt att ta definitivställning till i vilka former dessa studier bör bedrivas. Däremot finns detskäl att utnyttja redan befintlig organisation för ett begränsat antal projektinom framtidsstudieområdet. När dessa genomförts och utvärderats får frågan omi vilka former framtidsstudierna bör drivas tas upp till slutlig prövning. Denprojektverksamhet som bör påbörjas under /75 bör omfatta treeller fyra problemområden. Kostnaden härför kan beräknas till 2 milj. kr. I enlighet med vadsom tidigare anförts bör sekretariatet för framtidsstudier samordnaprojektverksamheten i kontakt med berörda departement. Dessutom bör enparlamentariskt sammansatt grupp knytas till sekretariatet för kontakt ochinformation. Arbetsgruppen pekadei sitt betänkande på behoven av långsiktsmotiveradgrundforskning. Även detta forskningsbehov bör tillgodoses. Kostnadernahärför kan beräknas till 2 milj. kr. under / 75. Forskningen börplaneras i nära anslutning till forskningsrådens och motsvarande organsverksamhet. En särskild samarbetskommitté i vilken företrädare för dessa ingåravses senare skola tillsättas. Chefen för avser att begäraKungl. Maj:ts bemyndigande att i tilläggsdirektiv uppdra åtforskningsrådsutredningen att behandla formerna för planering ochmedelstilldelning för sådan forskning i samband med sina överväganden om denframtida forskningsrådsorganisationen. Under hänvisningtill det anförda hemställer jag att Kungl. att tillFramtidsstudier för /75 anvisa ett reservationsanslag av . Utvecklingenunder i fråga om de brott som har kommit till polisenskännedom framgår av följande sammanställning. Brottsom kommit till polisens kännedom m. m. (även annan stöld än inbrotts-stöld såvitt avser skjutvapen 0. försök), barnadråp, misshandel, varav döden följt, övriga misshandelsbrott och rån 'Siffrorna för har hämtats från statistiskacentralbyråns niånadsstatistik, somerfarenhetsmässigt visar lägre siffror än årsstatistiken. Avsammanställningen framgår att antalet brottsbalksbrott som har kommit till polisens kännedom har ökat under tiden19651971 med undantag för . Det finns flera olika faktorer sompåverkar den redovisade brottsstatistiken.Den påverkas, förutom av den verkliga brottsligheten, bl. a. av allmänhetensanmälningsbenägenhet och polisens resurser. Principerna förstatistikredovisningen har delvis ändrats och . Några helt säkra slutsatser om den verkliga brottsutvecklingenkan inte dras av den redovisade statistiken. Det är emellertid uppenbart attantalet brottsbalksbrott har ökat . En viss ändring skedde1972. Enligt den preliminära statistiken har sålunda antalet brottsbalksbrott minskat under både 1972 och 1973 i förhållandetill närmast föregående år. Antalet rån har ökat något, dock inte rånen mot banker och postkontor;Checkbedrägerierna och tillgreppsbrotten minskade däremot under 1972och 1973. Dä statistiken över anmälda brott är en dålig mätare av den verkligabrottsligheten 1974:1 Bilaga 4 56 kan man inte av den dra några säkraslutsatser om brottslighetens omfattning och utveckling. Uppklaringsprocentenför samtliga brott som kommit till polisens kännedom har ökat något undersenare år. Av de brott som har kommit till polisens kännedom hade 45,klarats upp intill utgången av 1969. Avsamtliga brottsbalksbrott som anmäldes har 184 594 eller 37,klarats upp intill utgången av . Uppklaringsprocentenvarierar starkt för olika brott. För våldsbrotten är uppklaringsprocenten 68,4, för bedrägeribrotten (9 kap. BrB) 71,0, för förskingringsbrotten(10 kap. BrB) 70,6 och för tillgreppsbrotten 26,2. Trafikövervakningen kräver betydande insatser frånpolisens sida. Omfattningen av polisens arbete i detta avseende kan iviss mån belysas av de uppgifter om fordonsparkens storlek och antaletpersonskador vid trafikolyckor som lämnas i följande sammanställning. Somframgår av tabellen har antalet trafikolyckor trots fordonsparkens ökningminskat kontinuerligt . Antalet personskador vid poiisundersökta De förändringarpå polisväsendets område som jag föreslår nedan har sin grund i de beslut som fattade (prop.1973: 115, JuU 26, rskr 258). Tillgrund för beslut låg brottskommissionens förslag, som syftade till att snabbt komma tillrätta medvissa närmare angivna missförhållanden. Besluten innebär ett fullföljande av statsmakternaskontinuerliga strävanden att förbättra den direktbrottsförebyggande och brottsbekämpande verksamheten. beslut om att polisväsendet skalltillföras 1 200 polismanstjänsteroch 450 tjänster för annan personal än polispersonal under en treårsperiodmedför att det nu finns möjligheter att planera rekryteringen ochutbildningen. För att denpraktiska tillämpningen av brottskommissionens förslag skall kunna föras ut påfältet har hållit överläggningar med länspolischeferna ochpolismästarna. Man har antagit vissa riktlinjer för polisverksamheten ochlänspolischeferna har ålagts att före utgången av januari månad 1974 tillrikspolisstyrelsen lämna redogörel- 1974:1 Bilaga 4 57 ser för de konkreta åtgärder somunder har vidtagits för att omsätta brottskommissionens förslag tillinriktning av poUsverksam-heten i praktisk verksamhet. Bland de grundlägganderiktlinjer som man är överens om kan nämnas att polisverksamheten i störreutsträckning än skall ta sikte pådet brottsförebyggande och det direkt brottsförhindrande arbetet. Ökaduppmärksamhet skall ägnas åt möjligheterna att uppdaga och utreda framför alltden allvarligare brottsligheten. Detframhålls också, att det brottsförebyggande arbetet skall bedrivas i närasamarbete med de myndigheter och organ som svarar för barnavård,nykterhetsvård och andra socialt inriktade insatser. Beträffandeövervakningsverksamheten uttalas att patrulleringen så långt det är möjligtskall ske till fots och att bilpatrulleringen skall kombineras medfotpatrullering i ökad omfattning. I brottsförebyggande syfte skallkvarterspolisorganisationen utökas i den takt som tillförda resurser medger.Ökade ansträngningar skall göras för att förbättra tryggheten och trivseln påallmänna platser samt i tunnelbanor och på spårvagnar. Av protokollet frånöverläggningarna framgår vidare att trafikpolisens personal skall hållas väl orienterad om aktuella brott ochefterlys-ningar så att den ges möjlighet att gripa in även mot annanbrottslighet än trafikbrott. Trafikrazzior skall förläggas så att de blirverksamma även mot den allmänna brottsligheten. Under den trafikövervakning somsker med särskilda nattpatruller skall förär- och fordonskontrollenintensifieras. Bland riktlinjerna för spaningsverksamheten kannämnas att spaningspersonalen särskilt skall vara verksam för attförebygga och ingripa mot våldsbrott, rån och andra grova tillgreppsbrott samtägna särskild tillsyn åt post- och banklokaler, köpcentra och liknande platser.1 den allmänna spaningen skall ägnas tillsyn åt missbrukartillhåll samt åt för barn och ungdomar riskfyllda miljöer.Särskild uppmärksamhet skall vidare ägnas narkotikabrott, brott av ungdomar,yrkesmässig häleriverksamhet och andra former av organiseradbrottslighet. Riktlinjernaför utredningsverksamheten tar sikte på att bringa ned utredningsbalanserna ochantalet ouppklarade brott. Nära kontakt med undersökningsledaren/åklagarenskall ingå som ett led i utredningsverksamheten. Utredningsgöromål som intekräver polisutbildning eller poliserfarenhet skall föras över frånpolispersonal till annan personal. Ökade insatser skall sättas in för utredningav allvarlig brottslighet såsom grova våldsbrott, narkotikabrott, brott avungdomar, grova bedrägeri- och skattebrott, rån och andra tillgreppsbrott sompräglas av hänsynslöshet, t. ex. tillgrepp i butiker med användande av våldeller hot om våld mot personalen, tillgrepp från åldringar och sjuka, yrkesmässighäleriverksamhet och andra former av organiserad brottslighet. Jag kan heltallmänt uttala att jag i princip ansluter mig till de riktlinjer soiTi harredovisats i det föregående. Under föregående år tillfördes polisen i de tre störstapolisdistrikten betydande förstärkningar. Framför allt förhållandena iStockholm påkallade särskilda åtgärder. Fördelningen av de 402polismanstjänsterna och 150 tjänsterna för övrig personal som jag föreslår för nästabudgetår ankommer på Kungl. Även om det också kan visa sig nödvändigtatt tillföra de tre största polisdistrikten ett begränsat antal nya tjänstervill jag redan nu förutskicka att merparten av de nya tjänsterna enligt minmening bör tilldelas övriga större polisdistrikt. De övriga förändringar som föreslås är till störstadelen en konsekvens av beslut att förstärka polisen under entreårsperiod. Jag har därför räknat medel för den ytterligare polisutbildningoch de ökade kostnader för underhåll och drift, utrustning m. m. som följer avbeslutet. 1972/73Utgift 69 354 963 1973/74Anslag 90 560 000 1974/75 Förslag 99 960 000 ' Avanslaget skall . avräknas mot automobilskattemedlen. är central förvaltningsmyndighet förpolisväsendet. Ledamöter av styrelsen är rikspolischefen, överdirektören ochsex andra ledamöter som utses av Kungl.