prop · FX03146 · 1974-12-31 00:00:00 — 5, områdevarpå sökts eller meddelats koncession enligt lagen (1974: 000) om vissamineralfyndigheter. Utan hinder av vad som föreskrives i första stycket får ifall som anges under 5 inmutningsrätt beviljas, om medgivande lämnats av densom sökt eller erhållit koncessionen. Lydelse enligt prop. 1974: 32 Föreslagen lydelse 6 kap,2 § Gravinnehavaren får inom utmålet bryta ej inmutningsbartmineraliskt ämne i den mån det behövs för att gruvarbetet skall kunna bedrivaspå ett ändamålsenligt sätt. Av ej inmutningsbart mineraliskt ämne som brutits föreeller efter ut-målsläggningen får gruvinnehavaren använda vad som behövs vidgruvarbetet och dessutom tillgodogöra sig allt som icke förrän vid anrikningeller därmed likställt förfarande kan avskiljas från inmutningsbart mineral.Han får även i övrigt tillgodogöra sig ej inmutningsbart mineraliskt ämne, ommarkägaren ej efter tillsägelse avhämtar det och ersätterdärpå nedlagda kostnader. Talan om sådan ersättning väckes vid denfastighetsdomstol inom vars område marken eller större delen därav ligger.Väckes talan, räknas tiden för avhämtandet från det ersättningsbeloppetslutligt bestämts. Vad som föreskrives i andra Vad som föreskrives i denna stycketgäller ej ämne som avses paragraf medför ej rätt att utan med uranlagen (1960: 679). Mate- koncession bearbeta fyndighet av rial som innehåller sådant ämne mineraliskt ämne som omfattas av får dock tagas ut ur fyndighet för lagen (1974: 000) om vissa mine analys eller anrikningsförsök. ralfyndigheteroch som kan eko nomiskt tillgodogöras. som innehåller sådant ämne får dock tagas ut ur fyndighet för analys eller anrikningsförsök. 11 kap. 5 § Den som deltagit i tillsyn enligt denna lag eller på annatsätt tagit befattning med ärende som avses i lagen får ej obehörigen röja ellernyttja yrkeshemlighet eller annat förhållande som han därvid fått kunskap om.Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter häremot dömes till böter ellerfängelse i högst . Allmänt åtal får väckas endast om målsägande angerbrottet till åtal eller åtal är påkallat från allmän synpunkt. Denna lag träder i kraft . Utdragav protokoll, hållet i lagrådet . Närvarande:justitierådet , f d regeringsrådet , regeringsrådet ,justitierådet . tillhandakommet utdrag av protokoll överindustriärenden, hållet inför Hans Ma):t Konungen i statsrådet den 29 mars1974, har Kungl. Maj:t förordnat, att lagrådets yttrande skall inhämtas överupprättade förslag till 1. lag om vissamineralfyndigheter, 2. lag om ändring i lagen (1966:314) om kontinentalsockeln, 3. lag om ändring i gruvlagen(1974: 000). Förslagen,som finns bilagda detta protokoll, har den 18 aprilden införlagrådet föredragits av hovrättsassessorn Per . Förslagettill lag om vissa mineralfyndigheter Ifråga om samspelet mellan den nu förevarande lagstiftningen och naturvårdslagenbör observeras, att bestämmelsen i 18 § första stycket andra punkten sistnämndalag torde, såvitt gäller eldfasta leror och klinkrande leror, kunna leda tillåsyftat resultat endast om koncessionsgivningen enligt mineralfyndighetslagenbehålles av regeringen och ej delegeras. Enligtförsta stycket kan koncession förenas med föreskrifter som behövs för attskydda bl. a. enskild rätt. I anslutning härtill uttalar departementschefen ispecialmotiveringen, att föreskrift kan meddelas t, ex. om att undersökningeller bearbetning inte får ske ovan jord inom viss del av koncessionsområdet.Detta ligger i viss mån i linje med ett av underremissbehandlingen framfört önskemål, att koncessionsgivningen bör föregås aven ingående prövning av företagets inverkan på enskilda intressen, inte minstmed hänsyn till verksamhet som etablerats eller definitivt planerats avmarkägaren inom området. Vikten av att sådana förhållanden, där så kan ske, beaktasredan i samband med koncessionsgivningen belyses av att enligt 26 § den somerhållit bearbetningskoncession har rätt att få sig anvisad den mark han begärför verksamheten, i den mån det ej är uppenbart attmarken inte behövs för ändamålet. Sedan väl koncessionen beviljats, beredsalltså endast i mycket begränsad utsträckning skydd för sådana markägarensintressen som åsyftas i akademins remissyttrande, Enligttredje stycket andra punkten äger koncessionshavaren erhålla skälig ersättningav staten, om koncessionen återkallas utan att han åsidosatt föreskrift ellervillkor i koncessionen. Departementschefen har i specialmotiveringen uttalat,att bestämmelsen inte bör tillämpas så, att koncessionshavaren erhållerersättning för utebliven vinst. En sådan begränsning kan emellertid inteutläsas ur lagtexten, och motivuttalandet i denna del kan ej anses varabindande för de allmänna domstolarna, som i händelse av tvist har att prövaersättningsfrågor av hithörande slag. Begränsningen kan ej heller anses varasakligt motiverad. Utifrån affärsmässiga synpunkter och med hänsyn till deavtalsmässiga inslagen i förhållandet mellan staten och koncessionshavarenskulle det principiellt te sig föga rimligt om staten skulle äga rätt attensidigt rygga den uppgörelse, på vilken koncessionen får anses vila, utan attutge sedvanligt skadestånd. Av uttrycket "skälig ersättning" följeremellertid att ersättningen under alla förhållanden skall hållas inom rimligagränser. Givetvis kan det sägas, att uttrycket inte ger stor vägledning förbedömningen av när ersättningen skall sättas under det belopp som motsvarar"full" ersättning (jfr prop, 1960: 160 s, 121 ff). Det lär emellertidutan större olägenhet kunna överlämnas åt domstolarna att med hänsyn tillomständigheterna utföra här avsedd prövning i de utomordentligt sällsynta falldär saken överhuvudtaget blir aktuell. Desynpunkter som här anlagts är tillämpliga även på den i 5 § kontinentalsockdlagenföreslagna motsvarande ändringen. Omnågon såsom förberedelse för ansökan om koncession vill utföra undersökning påannans mark, får statens industriverk enligt första stycket besluta atttillträde till marken skall lämnas . Med sådant beslut följerenligt andra stycket andra punkten automatiskt en rätt för den som skall utföraundersökningen att på marken i fråga uppföra byggnad eller anlägga väg,föratsatt att åtgärden oundgängligen krävs för undersökningen. Någon föregåendeprövning från myndighets sida av om denna förutsättning föreligger har inteföreskrivits i förslaget. Ej heller har i förslaget stadgats någon skyldighetatt underrätta markägare och andra sakägare, innan byggnadens uppförande ellervägens anläggande påbörjas. Med förslagets utformning kan således byggnaduppföras och väg anläggas på annans mark utan att därav berörda sakägare fåtttillfälle att bevaka sina intressen i saken. En sådan ordning måste ansesotillfredsställande. På det preliminära sta- dium,varom i 15 § är fråga, bör så ingripande åtgärd som att uppföra byggnad elleranlägga väg på annans mark inte få ske utan att sakägarna samtyckt härtilleller myndighet lämnat tillstånd till åtgärden. Prövningen bör lämpligenanförtros bergmästaren. Med en sådan ordning skapas garantier för attsakägarna får tillfälle att bevaka sina intressen, innan byggnaden eller vägenkommer till stånd. Av 15 § förvaltningslagen följer nämhgen att bergmästareninte kan lämna sådant tillstånd utan att höra berörda sakägare. Med hänsyn till detanförda föreslår lagrådet dels att i andra stycket andra punkten upptages ettstadgande av innehåll att byggnad får uppföras och väg byggas endast ommarkens ägare och innehavare av nyttjanderätt eller servitut avseende markensamtyckt härtill eller bergmästaren lämnat tillstånd till åtgärden dels att ien tredje punkt i andra stycket föreskrives att tillstånd till dylik åtgärd ejfår lämnas i andra fall än då åtgärden oundgängligen kräves för undersökningen. Talan mot bergmästarensbeslut i fråga som avses i den av lagrådet föreslagna regeln i andra stycketandra punkten kommer jämlikt 47 § i det remitterade förslaget att kunnafullföljas till statens industriverk. Mot dess beslut i sådan fråga bör talanfå fullföljas till kammarrätten. Detta uppnås, om hänvisningen i 48 § förstastycket till 15 § begränsas till att avse 15 § första stycket, och lagrådetföreslår att så sker. Från kammarrätt äger fullföljd ram till regeringsrätten.I jämförelse med det remitterade förslaget vinnes genom denna reglering att enexklusivt tilllämplig instansordning tillskapas för prövning av frågorhuruvida uppförande av byggnad eller anläggande av väg är oundgängligen nödvändigtför den förberedande undersökningens genomförande. Enligt det remitteradeförslaget kan nämligen dylika frågor bli föremål för prövning av skildamyndigheter, nämligen av allmän domstol om sakägare för talan om förbud motplanerat byggnads- eller vägarbete, av exekutiv myndighet om sakägare jämlikt42 § första stycket begär att påbörjat byggnads- eller vägarbete skallinställas eller utförd anläggning borttagas samt av förvaltningsmyndighet ochvid fullföljd mot dess beslut av förvaltningsdomstol, oni sakägare begär attbergmästaren jämlikt 40 § andra stycket andra punkten skall inskrida motpåbörjat eller planerat byggnads- eller vägarbete. Det är självfallet förenatmed åtskilliga olägenheter, att skilda vägar står öppna för prövning av en ochsamma fråga. Idenna paragraf regleras bl. a. spörsmålet under vilka förutsättningarinnehavare av undersökningskoncession får uppföra byggnad eller anlägga väg påannans mark utan medgivande av markägaren och annan sakägare. Enligt paragrafenfordras i regel inte någon föregående prövning från myndighets sida av fråganhuravida i lagrummet uppställd förutsättning för vidtagande av sådan åtgärdföreligger i det konkreta fallet. Det kan ifrågasättas, om man inte, såsomlagrådet förordat för motsvarande fall enligt 15 §, borde generellt kräva bergmästarenstillstånd för att innehavare av undersökningskoncession skall få uppförabyggnad eller anlägga väg på annans mark utan sakägares samtycke. Emellertidhar förevarande paragraf i förslaget utformats efter förebild av 3 kap. 2 §FGL, som reglerar en situation nära överensstämmande med den i förevarandeparagraf behandlade. Med hänsyn härtill har lagrådet inte ansett sig böraföreslå någon ändring på ifrågavarande punkt. I anslutning till första stycket sista punkten torde börapåpekas att av sakens natur lär följa att om fastighetsägaren eftertvåårstidens utgång tagit hand om ämnet genom att föra det från platsen ellerpå annat sätt en nytillträdande koncessionshavare ej har någon rätt tillämnet. I denna paragraf meddelade bestämmelser om anvisande avmark för väg bör, utan att detta behöver uttryckligen föreskrivas, anses åsyftaäven anvisning av nyttjanderätt till redan befintlig väg. Det erinras om vad lagrådet beträffande denna paragrafanfört vid 15 §, Ifråga om kretsen av koncessionspliktiga mineraliska ämneninnebär lagförslaget en viss utvidgning i förhållande till gällandelagstiftning. får den som har koncession att bryta stenkolhärjäm.te inom koncessionsområdet tillgodogöra sig sådana eldfasta och, enligtpraxis, även klinkrande leror som förekommer i sammanhang medsten-kolsfyndigheterna. Utredningen föreslog den ändringen att nämnda leror isådan förekomst skulle bli självständigt koncessionspliktiga. Remissförslagetgår ett steg längre i det att eldfasta leror och klinkrande leror faller underkoncessionsplikten oavsett var lerorna finns. Leroma, som är av storindustriell betydelse, förekommer i stenkolsformationen i nordvästra menockså i fyndigheter utanför denna, i nordöstra . I den mån lerfyndigheterna inte har sammanhang medstenkol, tillkommer rätten att bryta lerorna nu i princip fastighetsägaren. Enindustriell exploatör av sådana leror måste alltså antingen själv förvärvamarken, där sådan fyndighet finns, eller träffa överenskommelse medvederbörande fastighetsägare om utvinning. 10 1974.1 saml. utvidgningav koncessionssystemet blir det möjligt för en industri, om den får koncession,att tillgodogöra sig en fyndighet utan att behöva ersätta fastighetsägaren försjälva substansutvinningen. Enförändring av rättsläget av det slag, som här föreslås, kan tänkas medförabetydande ingrepp framför allt i en fastighetsägares ekonomiska situation.Detta skulle i synnerhet kunna bli fallet, då fastighetsägaren under dennuvarande ordningen vidtagit mer eller mindre långtgående åtgärder för atttillgodogöra sig en lerfyndighet i förlitan på att dessa åtgärder skall kunna fullföljas.Han kan exempelvis redan ha igångsatt brytning i egen drift eller ha genomförtkonkreta förberedelser härför eller ha mot ersättning upplåtit till annanrätten att utvinna leran. Att i dylika situationer låta fastighetsägaren ståtillbaka för en koncessionshavare utan att fastighetsägaren får ersättning fördet uteblivna tillgodogörandet av fyndigheten skulle knappast te sig rimligt. Remissförslagetinnehåller inte någon övergångsanordning för fall av de slag som berörts.Genom att den aktuella utvidgningen av koncessionssystemet tillkommit först vidberedningen av lagförslaget på departementsstadiet har övergångsproblemen intekunnat bli belysta från remissmyndigheternas sida. De har inte heller i övrigtberörts i remissprotokollet. Emellertidsynes av utredningens betänkande och remissprotokollel framgå att utvinning avhär ifrågavarande leror i industriell drift numera torde ske enbart vidanläggningar tillhörande . Vid föredragningen inför lagrådet harupplysts att brytningen f. n, äger rum endast på mark, som tillhörHöganäsbolaget, och att bolaget inte har något avtal om utvinning på annanmark. Vidare har upplysts att bolaget inte har kännedom om att någon enskildfastighetsägare driver brytning av här avsedda leror i industriell omfattningeller har planerat härför. Medhänsyn till de sålunda lämnade upplysningarna torde kunna antagas att den nuföreslagna utvidgningen av koncessionssystemet inte skall medföraövergångssvårigheter i nämnvärd omfattning. En särskild övergångsreglering ilagen synes därför knappast påkallad. Skulle emellertid i något enstaka fallförhållandena vara sådana att en koncession skulle medföra ekonomiskt avbräckav ovan antytt slag, får det ankomma på regeringen att; vid meddelande avkoncessionen, med stöd av 10 § ge föreskrift om ekonomisk gottgörelse tillvederbörande fastighetsägare eller annan skadelidande. Förslagettill lag om ändring i lagen om kontinentalsockeln Dethänvisas till vad lagrådet anfört vid 12 § lagen om vissa mineralfyndigheter. Förslagettill lag om ändring i gruvlagen Förslagetlämnas utan ermran. Utdragav protokollet över industriärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen istatsrådet . Närvarande:statsministern , ministern för utrikes ärendena , statsrådenSTRÄNG, , , , , , , ,, , , , chefen för industridepartementet, statsrådet , anmäler efter gemensamberedning med statsrådets övriga ledamöter dels lagrådets yttrande över förslagtill 1. lag om vissamineralfyndigheter, 2. lag om ändring i lagen (1966:314) om kontinentalsockdn, 3. lag om ändring i gruvlagen(1974: 342), delsförslag om införande av koncessionstvång för torvtäkt för energiändamål, m. m. Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. Förslagettill lag om vissa mineralfyndigheter Lagrådetfäster vid 3 § uppmärksamheten på den bestämmelse i 18 § första stycketnaturvårdslagen (1964: 822) enligt vilken kravet på tillstånd frånlänsstyrelsen för takt av bl. a. lera inte inkräktar på rätt som meddelas genombeslut av Konungen. Lagrådet påpekar att undantagsbestämmelsen inte fåråsyftad verkan om regeringen delegerar koncessionsgivningen, I det förslagtill lag om ändring i naturvårdslagen, m, m, som tidigare denna dag föredragitsav chefen för har frågan om samordningen mellannaturvårdslagen och minerallagstiftningen beaktats. Om detta förslag genomförsmister lagrådets påpekande sin betydelse. anför vid 10 § kan koncession, om så finnes påkallat, förenas medföreskrifter för att skydda verksamhet som markägare etablerat eller definitivtplanerat inom området. Lagrådetriktar vid 12 § kritik mot uttalandet i specialmotiveringen att uttrycket"skälig ersättning" i paragrafens sista stycke inte avses innefattarätt till ersättning för utebliven vinst. Lagrådet finner att en sådanbegränsning inte kan utiäsas ur lagtexten och att motivuttalandet intekan anses bindande för de allmänna domstolarna, som i händelse av tvist har attpröva ersättningsfrågor av hithörande slag. Lagrådet finner inte hellerbegränsningen sakligt motiverad. För min egen del vidhåller jag attersättningsregeln bör ha det sakliga innehåll som framgår av motivuttalandet.Lagrådets påpekanden föranleder mig dock att föreslå att lagtextenförtydligas. Jag förordar således att uttrycket "skälig ersättning avstaten" byts ut mot "ersättning av staten för förlust till följd avåtgärd som han vidtagit med anledning av koncessionen". Lagrådetföreslår vid 15 § att vid förberedande undersökning skall krävas samtycke avsakägarna eller tillstånd av bergmästaren för uppförande av byggnad elleranläggande av väg inom undersökningsområdet. Jag har inte något att erinra motdetta förslag. anför vid 23 § och 26 § kan jag ansluta mig till. föreslår bör 48 § jämkas med anledning av den ändrade utformningen av15 §, påpekar vid övergångsbestämmelserna kan i samband med koncessionenföreskrivas om gottgörelse till enskilda skadelidande, om så skulle ansespåkallat i särskilda fall. Utövervid jag nu anfört bör några smärre redaktionella jämkningar vidtas i detremitterade förslaget. Förslagettill lag om ändring i lagen om kontinentalsockeln Vadjag anfört i fråga om 12 § lagen om vissa mineralfyndigheter äger tillämpningockså i fråga om den föreslagna ändringen av 5 J lagen om kontinentalsockeln. Förslagettill lag om ändring i gruvlagen Ifråga om gruvlagen vill jag här erinra om att förslaget om ny gruvlag numeraantagits av (prop. 1974: 32, NU 1974: 39 rskr 1974: 276) och att nygruvlag sålunda gäller från (SFS 1974: 342). 2 Koncessionstvång för torvtäkt, m. m. Torvär en sammanfattande benämning på jordartstyper som finns i vattenrika markeroch som består främst av ofullständigt förmultnade växtrester. I finnsbetydande förekomster av torv. av landets yta eller ca 6 milj.hektar utgörs av torvmarker. Av intresse i energisammanhang är den s. k.bränntorven, som utgörs av de hög-förmultnade torvslagen. ilandet kan beräknas motsvara närmare 6 000 milj, ton stenkol, fördelat med 5000 milj, ton på landets norra delar och 900 milj, ton på landets södra delar.Det bör emellertid understrykas att de för utnyttjande lämpliga bränntorvtill- gångarnaär långt mindre än förrådssiffran visar, ett förhållande som bl, a, framhållitsav i yttrande till riksdagensnäringsutskott (NU 1974: 26 s, 80), Särskilt har bränntorvanvänts för att dryga ut landets bränsletillgångar. Under 1940- och 1950-talenförekom en inte obetydhg bränntorvproduktion i landet, som emellertid så gottsom upphörde , Den torvtäkt som f. n. förekommer tordehuvudsakligen avse andra ändamål, främst jordförbättring. Energikrisenvintern 19731974 ställde energifrågorna i en ny belysning. Intresset komdärvid att riktas mot möjligheterna att i högre grad än tidigare tillgodosevårt energibehov genom inhemska källor. Bland tänkbara alternativ nämndesdärvid bl. a. torv. Motdenna bakgrund har en interdepartemental arbetsgrupp under sommaren 1974utarbetat en promemoria (Ds I 1974: 5) med förslag till lagstiftning omtorvtäktskoncession. I promemorian föreslås att bestämmelser om koncessionavseende torvtäkt för energiändamål inarbetas i den tillämnade lagen om vissamineralfyndigheter. Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts avhovrätten över och , lantbruksstyrelsen, , statensnaturvårdsverk, , överstyrelsen för ekonomisktförsvar (ÖEF), statens planverk, statens lantmäteriverk, statens industriverk,geologiska undersökning (SGU), domänverket, länsstyrelserna iJönköpings, , , , och ,vattenlagsutredningen, naturvårdskommittén, energiprognos-utredningen,, (), (), . Braks Aktiebolagsamt skogsägares förbund. Promemorianjämte en sammanställning av remissyttrandena torde få fogas tillstatsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga 1 och 2. Tillstöd för förslaget att införa koncessionstvång för torvtäkt för energiändamålanförs i promemorian i huvudsak följande, I dagens läge anses torv förenergiändamål inte ha något ekonomiskt värde. Det är också osäkert vilkamöjligheter som kommer att finnas för en ekonomisk användning avtorv i nämnda syfte. Det kan dock inte uteslutas att vid nya energikriser desvenska torvmarkerna kan komma till praktisk användning för utvinning avenergi. Torvtäkt i sådan omfattning att den nämnvärt kan påverka den svenskaenergiförsörjningen innebär åtskilliga problem. Genom att stora arealer måstetas i anspråk måste man försäkra sig om att inte splittring av torvmarkerna påolika fastigheter hmdrar att en från allmän synpunkt önskvärd torvtäkt ägerrum. Eftersom torvtäkt kan medföra svåra skadeverkningar från naturvårds- ochmiljösynpunkt, måste man vidare se till att torvtäkt förläggs till platser därden gör minst skada från dessa synpunkter. behövsalltså en lagstiftning varigenom samhället vid behov kan få till stånd ochstyra takt av bränntorv. Genom en sådan lagstiftning bör också skapasföratsättningar att förebygga en framtida värdestegring på torv-mark, som berorpå torvens användning för energiändamål. En lämplig lösning är att torvtäkt, ilikhet med utvinning av vissa andra mineraliska ämnen, görs beroende avkoncession. Härigenom kan samhället se till att rätten till torvtäkt förenergiändamål anförtros företag som har nödvändiga tekniska och ekonomiskaresurser att på ett rationellt sätt exploatera bränntorv. En annan fördel äratt koncessionsområdena utan hinder av splittrad fastighetsindelning kan gesen omfattning som skapar möjligheter till en rationell och ekonomisktbärkraftig torvförädlings-verksamhet. Vidare medger koncessionssystemet attsamhället genom lämpliga villkor och möjlighet att återkalla koncessionen påett verksamt sätt kan kontrollera att koncessionen utnyttjas effektivt. Villsamhället skaffa sig ytterligare inflytande över torvförädlingsverksamheten,kan koncession ges åt statligt företag eller åt annan med förbehåll om statligtdeltagande. När det gäller att förebygga värdestegringar är ocksåkoncessionssystemet ett enklare och mera tillförlitligt instrument än vadvärdering enligt presumtionsregdn i expropriationslagen skulle vara, om manvalde att expropriera behövlig mark i stället för att införa koncessionstvång.Genom lämpligt avvägda avgifter kan tillses att torvens eventuelltökande värde som naturtillgång tillfaller det allmänna. Ett tungt vägandeargimient är också att koncessionssystemet erbjuder möjligheter till ensamhällsekonomiskt rimlig avvägning mellan å ena sidan energipolitiskaintressen och å andra sidan motstående allmänna och enskilda intressen. Deti promemorian framlagda förslaget innebär i huvudsak följande. Koncessionspliktinförs för undersökning och bearbetning av torv för energiändamål. Torvtäkt förannat ändamål, t, ex, jordförbättring, skall däremot såsom tidigare kunna ägaram utan koncession. Från koncessionstvånget undantas också fastighetsägarestakt av bränntorv för husbehov, Lagtekniskt innebär förslaget att regler omtorvtäktskoncession arbetas in i den tillämnade minerallagen. Härigenom kommeri huvudsak samma regler att gälla för undersökning och bearbetning av torv somför övriga koncessionspliktiga mineraliska ämnen, I fråga om koncessionspliktensomfattning likställs torv bortsett från rätten till hus-behovstäkt med oljaoch uran, vilket innebär att undantagsbestämmelsen för fastighetsägare i 9 §första stycket i minerallagsförslaget inte skall äga tillämpning vid torvtäkt,I enlighet med den princip som föreslås gälla för övriga koncessionspliktigamineraliska ämnen får koncessionshavaren utvinna bränntorv utan att behövabetala fastighetsägaren avgäld eller annan ersättning för torven som sådan. Däremotär fastighetsägaren eller innehavare av särskild rätt till fastighet berättigad att av koncessionshavaren få intrångsersättning och ersätt-