prop · FX0383 · 1974-12-31 00:00:00 — Enligt2 kap. 8 § första stycket VL gäller som huvudregel att den som bygger i vattendär fisken har sin gång är skyldig att ulan ersättning vidta och för framtidenunderhålla nödiga anordningar för fiskens framkomst eller för alt tryggafiskets bestånd. Han är också skyldig att släppa tUl för ändamålet nödigtvatten och att ställa sig till efterrättelse de särskilda föreskrifter i övrigtsom kan behöva meddelas till skydd för fisket. Om anordnmg inte kan väntasmedföra nytta som står i rimlig proportion till kostnaden eller förlusten förbyggnadens ägare, behöver den dock inte utföras. Att särskild avgift kanutdömas med stöd av 2 kap. 8 § framgår indirekt av lagrummets andra stycke.Enligt detta får på ansökan av kammarkollegiet eller avbyggnadens ägare meddela nya bestämmelser, om åtgärder eller föreskrifter somavses i första stycket visar sig mindre tjänliga. Därvid skall iakttas attbyggnadens ägare inte får åläggas förpliktelser sora medför väsentlig kostnadeller olägenhet utöver vad som tidigare ålagts honom, i den mån fråga ej är omsådan höjning av årlig avgift som motsvaras av ändring i penningvärdet. Bestämmelserna i 2 kap. 8§ är i allmänhet tillämpUga också på andra typer av företag än byggande ivatten (se 3 kap. 2 § andra stycket, 26 § första stycket och 27 § förstastycket, 5 kap. 5 §, 6 kap. 8 §, 7 kap. 41 § första stycket och 49 §). I fråga omavgiftsskyldigheten enligt 2 kap. 10 § gäller att årlig avgift skall betalasför att främja fisket inom landet i samband med vissa byggnadsföretag i vatten,nämligen damm eller annan byggnad för att tillgodogöra vattnet eller för attreglera vattnets avrinning. Det fömtsatts att byggnaden förorsakar sådanändring i de naturUga vattenståndsförhållandena som inte är obetydlig elleratt den hindrar eller försvårar fiskens framkomst. Avgiftsskyldigheten inträderfrån och med kalenderåret näst efter det då byggnadsarbetena påbörjats ochåvilar byggnadens ägare så länge byggnaden bibehålls (1 mom. första stycket). Avgiftens storlek skallbestämmas inom vissa gränser. Beträffande byggnad för vattnets tUlgodogörandesåsom drivkraft är avgiften och högst för varje hästkraftsom beräknas kunna tas ut vid oreglerat lågvatten. Är byggnaden avsedd för atttillgodogöra vatten på annat sätt än som drivkraft skall avgiften utgå medminst 10 och högst för varje sekundkubikmeter som är avsedd attuttagas vid byggnaden. Om byggnadens ändamål är att reglera vattnets avrinning,utgår avgiften efter vattenmagasinels rymd med och högst 1 kronaför varje magasinsdel om intill ochför varje magasinsdel om dämtöver. Beträffande byggnad sorasamtidigt tjänar flera av denu angivna ändamålen bestäms avgiften efler det huvudsaldiga ändamålet (1 mom.andra stycket). De nuvarande avgiftslatituderna har fastställts (prop.1954r 23, 3LU 1954r 2, rskr 1954r 97, SFS 1954r 124). Avgiftsnivåninom de angivna gränserna bestäms efter förslag av fiskeriintendenten. 1lagtexten anges vissa förhållanden som skall beaktas när avgiften bestäms. Hithör förekomsten av fiske som skadas genom byggnaden och den mer eller mindremenliga inverkan på fiske som byggnaden har med hänsyn till sin storlek ochbeskaffenhet i övrigt samt sitt läge. Det skall slutligen också beaktas ombyggnadens ägare jämlikt 2 kap. 8 § kan förpliktas att vidta och underhållaanordningar för fiskets bestånd samt om sådana anordningar medför större ellermindre kostnad för ägaren (1 mom. tredje stycket). Omdet årliga avgiftsbeloppet, beräknat efter de nu angivna grunderna, blir ringakan föreskriva att avgiften i stället skall utgå med visstengångsbelopp (1 mom. fjärde stycket). Vattendomstolensavgörande angående årlig avgift gäller för en tid-ryrad av i sänder,första gången räknat från och raed det kalenderår då avgiften först skallerläggas. Om kammarkollegiet eller byggnadens ägare under nittonde året av ensådan tidsperiod ansöker om det, kan ändra avgiftsbeloppet medhänsyn till ändring i penningvärdet. I annat fall gäller avgörandet också förnästa period (2 mom. första stycket). Utanhinder av det sagda får frågan om avgiftens storlek omprövas i samband medförnyad prövning enligt 2 kap. 8 § andra stycket. I fråga om omfattningen avde förpliktelser som enligt 8 och 10 §§ sammanlagt får åläggas byggnadensägare gäller vad som i 8 § andra stycket föreskrivs för där avsett fall. Ägarenfår alltså inte i vidare mån än som påkallas av ändringar i penningvärdetåläggas väsentligt ökade förpliktelser (2 mom. andra stycket). Ombyggnad som tiUkommit jämlikt äldre lag byggs om eller ändras så att därigenomuppkommer väsentligt större skada på fisket än tidigare, inträderavgiflsskyldighet enligt 1 och 2 mom. (3 mom. första stycket). Görs detbeträffande sådan äldre byggnad ansökan enligt 8 § andra stycket, kanbyggnadens ägare likaså åläggas avgiftsskyldighet enligt 1 och 2 mom. (3 mom.andra stycket). Enligt6 kap. 9 § föreligger viss särskild avgiftsskyldighet beträffandeflollledsförelag. Om del i , där allmän flottied skall inrättas, finnsfiske av någon betydenhet och kan det skäligen befaras att genom anläggningareller åtgärder för flottieden eller genom flottningen avsevärt men tillskyndasfisket, kan sålunda de flottande åläggas att betala årlig avgift för att bekostaåtgärder för fiskets bevarande inom området. Avgiften får motsvara högst 5 öreper kubikmeter flottgods. Avgiftsnivån har varit oförändrad sedanbestämmelsens tillkomst . Skyldighetatt utge avgift som bidrag till kostnaden för domstolarnas organisation ochverksamhet åligger sökanden i valtenmål som avser medgivande till byggande ivatten för att tillgodogöra vattnet som drivkraft eller till vattenreglering.Avgiftsskyldighet föreligger också om målet gäller ändrade bestämmelser omvattenhushållning i syfte att öka möjligheterna att utnyttja vattenkraft.Avgiftsskyldighet föreligger slutligen även för torrläggningsförelag.Skyldigheten att erlägga avgiften inträder så snart beslutet därom har vunnitlaga kraft (11 kap. 95 § första stycket). Beträffandebyggnad för vattnets tillgodogörande såsom drivkraft bestäms avgiften iförhållande till den förut inte tillgodogjorda vattenkraft sora beräknas vidlågvatten kunna tas ut vid byggnaden. Avdrag skall göras för den vattenkraftför vilken avgift förut erlagts i samband med regleringsföretag. Omvattenreglering eller ändrade hushållnings-bestäraraelser åsyftar ökning iultagbar vattenkraft, bestäras avgiften i förhållande tUl ökningen i denvattenkraft som vid lågvallen kan las ut i sökandens eller, då fråga är omvattenreglering med tvångsdelaktighet, samtliga till regleringssamfällighetenhörande strörafall. Är av-siklen att utnyttja förut ultagbar vattenkraft påfördelaktigare sätt, bestäras avgiften i förhållande till den ökning ivattenkraftens värde som vinns genom företaget eller de ändradehushåUningsbestämmelserna. I fråga ora torrläggningsföretag ärtorrläggningsbåtnaden avgörande. avgiften skall beräknas på grundval avviss vallenkraft, skall den utgå raed för varje hästkraft. Skallavgiften beräknas efter värdeökning för vattenkraft eller eftertorrläggningsbåtnad utgör avgiften 2 proraUle av värdeökningen eller båtnaden(11 kap. 95 § andra stycket). Avgiftsnivån har fastställts genom lagstiftningår 1960 (prop 1960r 52, 3LU 1960r 7, rskr 1960r 134, SFS 1960r 304). Avgiftutgår inte, om den efter beräkning enligt angivna grunder skulle uppgå tillmindre belopp än (11 kap. 95 § tredje stycket). Avgifterna bestärasav vattendomstol eller synemän (11 kap. 96 §). 5.1.5Administration m. m. Medstöd av bemyndigande i VL har Kungl. Majrt utfärdat kungörelsen (1953 r 620)angående indrivningen och användningen av vissa med anledning av företag ivatten utgående avgifter. Fiskeavgifterskall inbetalas tUl , om inte annat framgår av avgiftsbeslutet(1 § första och andra styckena samt 2 §). Styrelsen bestäramer hur avgifternaskall användas. Avgifterna får dock inte användas i styrelsens egenverksarahet utan medgivande av Kungl. Majrt (6 §). Regleringsavgifterskall inbetalas till (1 § tredje stycket). Densora anser sig ha tillfogats skada genora regleringsföretag utan att ha fåttersättning enligt VL kan hos vattenrättsdomaren ansöka om gottgörelse raedavgiftsraedel. Om inte särskilda omständigheter föranleder till annat, fåransökan inte prövas förrän tiden gått ut för anmälan av anspråk på ersättningför oförutsedd skada (7 §). Ärendet avgörs av vattenrätisdomaren, en eller tvåtekniska ledamöter samt två nämndemän. Vid avgörandet skall hänsyn tas tUl vadsom i varje fall kan anses skäligt (8 §). Talan mot beslut i ärendet förs hosKungl. Majrt genom besvär (9 §). Ansökanora bidrag av regleringsraedel för annnat ändamål än som avses i 7 § görs hoslänsstyrelsen. Ansökan prövas av , om det inte är fråga ora medelför att främja renskötseln. överlämnar då ärendet med egetutlåtande till lantbraksstyrelsen för avgörande. bidragsfråga med hänsyntill beloppets storlek eller annan omständighet är av synnerlig vikt ellerprincipiell betydelse, skall den i båda fallen underställas Kungl. Majrtsprövning (12 §). Dorastolsavgiftinbetalas till (1 § tredje stycket). Ifråga om de s.k. vUlkorsraedlen framgår av Kungl. Majrts beslut i varjesärskilt fall till vem och för vilket ändamål avgift skall erläggas. Detnuvarande avgiftssystemet företer enligt utredningen en splittrad bild och ettenhetligt avgiftssystem vore därför i och för sig tilltalande. Att låta ettsådant system omfatta de s. k. villkorsmedlen skulle å andra sidan innebära enopåkallad inskränkning i Kungl. Majrts generella befogenhet att villkorsvägentillgodose allmänna intressen. Utredningen anser sig sakna anledning att nu gåin på denna fråga. Vad de egentliga avgifterna beträffar råder det enligtutredningen inga delade meningar ora att regleringsavgifter och fiskeavgifterenligt 2 kap. 10 § i princip bör behållas som viktiga delar av det vattenrällsligakompensationssystemet. Utredningen har ingående övervägt en sammanslagning avdessa avgifter raen funnit att den skulle raedföra olika koraplikationer,främst av administrativ natur, utan att erbjuda några betydande fördelar. Utredningenär därför inle beredd att lägga fram något förslag i ämnet men har i ställetsökt uppnå ungefär samma fördelar som en gemensara avgift skulle ge genora atti raöjlig raån närma de båda avgifts-typerna lUl varandra. Utrednuigen föreslåralltså två avgiflstyper. Den ena, som motsvarar nuvarande regleringsavgift, börraed hänsyn till vad som skall tillgodoses kallas bygdeavgift. Den andra bliren allmän fiskeavgift. I regleringsavgifler inflyter f. n. omkring 10 miljonerkronor . För skadereglering har bara blygsamraa belopp använts. Dettotala årliga ersättningsbeloppet har understigit 100 000 kronor.Betydande belopp har däremot utgått för sådana allraänna bygdebehov sora sportoch fritidsverksarahet, vägbelysning och elektrifiering, turisra, enskildavägar, kulturella ändamål, renskötsel, va-anläggningar, gator och parker.Enligt utredningen har raan alltjämt anlednhig alt räkna med elt stort behov avavgiftsmedel för sådana ändamål. De stora regleringarna är i huvudsaklokahserade tUl utflyttningsbygder i inland och de berörda kommunemahar oftast svag ekonorai. TiUgången på avgiftsraedel utgör enligt utredningenofta en förutsättning för investeringar av angivet slag. Bakom de nuvarandebestämmelserna om regleringsavgift ligger den uppfattningen att den vinst somföretaget ger ofta uppkommer på bekostnad av avsevärda naturförändrmgar i denomgivande bygden och ölägenheter av olika slag för befolkningen och att detdärför är rimligt att en del av denna vinst kommer bygden till godo i form avavgiftsmedel. Enligt utredningens mening har detta synsätt alltjämt fog försig. Enligt utredningen är frågan närmast om avgiftsplikten börutvidgas till att orafatta även andra företag i vatten än vattenregleringar förkraftändamål. Av allmänna rättviseskäl är det enligl utredningen i och för sigmotiverat att införa avgiftsplikt för alla företag i vatten oberoende av derasändaraål fömtsatt att de är av sådan omfattning eller beskaffenhet att de merakännbart inverkar på bygdens förhållanden. Utied-ningen näraner som exempelkraftverk samt sjöregleringar och vatten-bortledningar t. ex. förvattenförsörjning. Enligt utredningen föreligger det inte några principiellahinder mot en sådan utvidgning av avgifts-plikten. Av förarbetena (se NJA II 1919 s. 245) framgår attavgifts-skyldigheten begränsats till vattenregleringar för kraftändaraålfrärast därför att tvångsrätten till reglering inte förutsätter rätt tUl vatteni regleringsbassängen utan är ett utflöde av förfoganderätten till den förregleringsvinslens tillgodogörande nödvändiga fallhöjden. Sedan avgiftspliktår 1959 införts för korttidsreglering får enligt utredningen frågan om detföreligger vattenrätt eller inte beträffande det påverkade området anses saknabetydelse för avgiftsskyldighetens orafattning. Enligt utredningen raåsle maneraellertid räkna med att det även i fortsättningen blir kraftföretagen, dvs.kraftverk samt regleringar och s. k. överledningar till förmån för kraftverk,som främst kan påverka bygdens förhållanden i någon mera betydande omfattning.I den mån andra företag kan ha liknande inverkan bör enligt utredningenintrång i bygdeintresset i allmänhet kunna kompenseras med villkorsmedel.Utredningen förordar därför att skyldigheten att utge 8 1974.1 saml. avgiftenbegränsas till kraftföretagen och att avgiften benäranes bygdeavgift. 1förhållande tiU gäUande rätt innebär utrednuigens förslag alt kraftverkenavgiftsbeläggs. Nuvarande avgiflsskyldighet åvilar eraellertid i första handkraftverksägarna i det nedanförliggande vattendraget. Den redan infördaavgiftsskyldigheten för korttidsreglering irmebär också att kraftverkenavgiftsbelagts. Vad utredningen föreslår innebär alltså inte något raeraväsentiigt avsteg från nuvarande ordning. Detär enligt utredningen inte meningen att kraftverken skall påföras nya avgiftermedan regleringsavgifter utgår i sararaa orafattning som . Avgiftssystemetbör utformas så att den saramanlagda belastningen på de olika kraftverksägarnablir riralig. från bygdeintressenas synpunkt bör det vara ILkgiltigl oraavgift bestäras enbart för kraftverken, enbart för regleringarna eller för bådaföretagstyperna i kombination, så länge de totala avgiftsbeloppen blirtillräckliga för sitt ändaraål. Det kan påpekas att utredningens förslaginnebär att även kraflverksbyg-derna blir bidragsberättigade. Detmest fraraträdande behovet av ändringar hänför sig enligt utredningen tUlgrunderna för beräkning av avgiften. Beräkningsförfarandet är inte teoretisktinvändningsfritt och det leder dessutora i vissa situationer till påtagliga feleller verklighetsfrämmande resultat. Utredningen har försökt att skapa etthelt nytt system för beräkning av bygdeavgift, vUket bygger på faktorer som ärkända eller lätta att bestämma som de ger uttryck för företagensorafattning och därmed antyder deras inverkan på bygden. Utredningenföreslår i fråga om kraftverken alt beräkningen grundas på den effekt sora kantas ut vid de i kraftverket installerade generatorerna, i fortsättningenkallad den installerade effekten. Detta värde kan lätt erhållas. Det bmkar bl.a. fraragå av ansökningshandlingarna. Den installerade effekten återspeglarenligt utredningen inte bara kraftverkels storlek ulan också sambandet mellankraftverket och de regleringar sora betjänar det. Effekten bestäms avutbyggnadsvatten-föring och fallhöjd. I fråga om utbyggnadsvattenföringenföreligger ett klart samband med nyttan och omfattningen av korttidsregleringtill förmån för kraftverket. Detsamma gäller åtminstone inom vissa gränserockså beträffande års- och flerårsreglering. Genora att nyttan av en regleringunder alla förhållanden är avhängig av den fallhöjd på vilken regleringenutnyttjas i kraftverket, blir den installerade effekten också härigenora ettraått på regleringsvinsten. Detnu anförda leder enligt utredningen närraast till den slutsatsen attkraftverksavgiften kan bestäraraas så att den inrymmer även avgifter förregleringar. Utredningen förordar en sådan lösning beträffandekorttidsregleringama. Med korttidsreglering avses därvid reglering avavrinningen under dygn, vecka eller längre helg såsom jul eller påsk. Somtidigare berörts sker korttidsreglering oftast vid kraftverken ochregleringarnas nytta och omfattning koraraer till direkt uttryck i kraftverkensstorlek. Det sist sagda gäller också för överledningarna, som ofta är enförutsättning för lönsara kraflverksutbyggnad, och särskUd bygdeavgift bör därförenligt utredningen inte utgå för dem. Däremot bör av flera skäl avgiftalltjärat bestäraraas särskilt för års- och flerårs-regleringar. Sarabandetraellan dessa företag och kraftverkens effekt är inte lika entydigt.Regleringarna ger alltså inte något direkt utslag i kraftverkensutbyggnadsvaltenföring, när de har sådan orafattning att de medger utjämning avvattentillgången mellan våtår och torrår. Det bör också framhållas att man baragenom särskild avgiftsbeläggning kan anpassa avgiften tiU regleringensinverkan på den omgivande bygden. På vilken fallhöjd regleringsvinstentillgodogörs är från den synpunkten av underordnad betydelse, ulan magasinetsstorlek blir helt naturligt utslagsgivande. Bygdeavgiflen för valtenregleringbör därför enligt utredningen grundas på magasinsvolymen i likhet med vad somnu gäller för fiskeavgift enligt 2 kap. 10 §. Fiskeavgift förvattenreglering bestäras med utgångspunkt i vad som kan kallas olikaavgiflsenheler. Varje sådan enhet består av viss del av vattenmagasinets volym.Utredningen anser att denna beräkningsgrund med fördel bör kunna tillämpasockså när det gäller bygdeavgift för vattenreglering. För kraftverk bör enligtutredningen på motsvarande sätt fastställas en avgiftsenhet omfattande ettvisst antal kilowatt. Efter mönster av nuvarande bestämmelser bör vidarefastställas vissa avgiftslalituder som anknyts till dessa enheter. Inom utredningen harverkställts särskilda undersökningar för att bestämma avgiftsenheter av lämpligstorlek. En utgångspunkt har härvid varit att det totala avgiftsbeloppet inoralandet i stort sett skall raolsvara vad som f. n. inflyter iregleringsavgifter. Vidare har eftersträvats en i huvudsak oförändradavgiftsbelaslning för de enskilda företagen. Slutligen har undersökningarnaskett med utgångspunkt i nuvarande avgiftslatitud för regleringsavgift inormalfallen, dvs. lägst och högst . De avgiftsenheter som viddessa undersökningar har visat sig bäst motsvara nuvarande avgiftsnivå utgörför vattenkraftanläggning installerad effekt intill aveffekten vid raedelvatlen-föring och för installerad effektdäratöver. För vattenreglering blir avgiftsenhelen en raagasinsryrad av 15 000kubikraeter intill rymden , för denytterligare rymden intill och förrymden därutöver. Att avgiftsskyldigheten i fråga om kraftverken begränsatsför s. k. toppeffekt sammanhänger med att varken kraftverkets ekonomiskaföratsättningar eller dess inverkan på den kringliggande bygden står i eljestantagen relation till utbyggnadseffekten, när utbyggnadsvat- tenföringenär extremt hög lUl följd av goda möjligheter till korttidsreglering. Den jämkadeavgiftsskyldigheten för större regleringsmagasin ansluter i princip till vadsom redan gäller för fiskeavgift. Den marginella avgiften per magasinsenhethar dock ytterligare reducerats för de aUra största regleringarna, eftersom enreglerings marginella inverkan avlar när man närmar sig de högstaraagasinsvolymerna. De största regleringarna lokaliseras för övrigt tillbygder där ingreppen kan accepteras antingen därför att regleringsamplitudenpå grund av sjöns storlek kan hållas inom måttliga gränser eller helt enkeltdärför att sjön ligger avsides. Utredningen har redovisatresultatet av beräkningen med nu angivna värden på enheterna för vart och ettav de avgiftspliktiga kraftverken i , , ,, , och (se utredningens betänkande s.186188). För vissa kraftverk uppstår betydande skillnader iavgiftsbelastningen enligt det nuvarande och det försöksvis tUlämpade systemet.Detta gäller särskUt i , och . Förhållandet kan enligtutredningen förklaras bl. a. raed att avgift f. n. utgår för korttidsregleringvid vissa kraftverk men inte vid andra och att nuvarande avgifter har bestämtsenligt olika metoder i olika älvar. I vissa fall kan avvikelserna enligtutredningen bero på att ett kraftverks utbyggnadsvaltenföring har påverkats avplanerade regleringar sora sedan inle genoraförts. Avvikelserna blir särskiltstora i och . Detta beror huvudsakligen på att den fallhöjd vidvilken regleringsvinslen tillgodogörs är väsentligt mindre än vad sora ärnormalt. Vad särskilt gäller beror skillnaden dessutom på att denutnyttjade magasinsrymden bara utgör en mindre del av det tillåtna magasinet.Enligt utrednuigens mening bör avvikelser som har saraband raed särskildaförhållanden inte tillraätas avgörande betydelse när det gäller att bedöraa oradet nya systeraet är användbart på nya företag. Avvikelserna går åt olika hålloch skUlnaden raellan totalsummorna är obetydUg. Man har därför anledningräkna med att de totala avgifterna för nytillkommande företag skall bli i stortdesamraa, vilket system sora än tillämpas. Utredningen anser för sin del att deverkställda undersökningarna ger vid handen att ett system med avgiftsenheterför kraftverk och regleringsföretag är ägnat att leda till en godtagbarfördelning av avgiftsbördan som det är lätt alt tillämpa. Utredningentar upp frågan om systeraet kan tillämpas också på äldre företag. Utredningenerinrar om att systemet bara formellt sett kan anses innefatta nyavgiftsbeläggning av kraftverken, eftersom regleringsavgiften i praktiken harfungerat sora en slags kraftverksavgifl. Vad systemet innebär i fråga oraavgiftsskyldighetens omfattning bör alltså enligt utredningen inte hindra attdet tUlämpas på äldre företag. Förslagelfår vissa iögonenfallande konsekvenser i fråga ora orapröv-ningen av äldreavgiflsbeslut. Det nya systeraet kan enligt utredningen övergångsvis framtvingaen omfördelning av fastställda avgifter inom etthelt vattensystem, så snart det tUlkommer ett nytt kraftverks- ellerregleringsföretag för vUket bygdeavgift skall fastställas eller omprövningdessförinnan skall ske av fastställd regleringsavgift. Från mera principiellsynpunkt kan det synas betänkligt att lagakraftvunna avgiflsbeslut kan få rivasupp under sm giltighetstid. Det rättsskydd som beslutet innebär för denavgiftsskyldige bör enligl utredningen beaktas genom att avgiftsbelastningenbehålls väsentligen oförändrad under det äldre beslutets återståendegUtighetstid. Enligt utredningen bör eraellertid del nya systeraet inte hellerför tiden därefter få raedföra några raera avsevärda förändringar i den reeUaavgiftsnivån (jfr SLU 1959r 5 s. 23). Utredningen beraöter en tänkbarinvändning att ett orafattande omprövningsförfarande ställer myndigheter ochparter inför alltför stora praktiska svårigheter. Den utredning som krävs ärdock inte av annat slag än den imdersöknkig rörande det nya systemetsverkningar som utredningen verkställt för vissa älvar och sora inte varitsärskUt tidskrävande. Enligt utredningen är det tvärtom ändamålsenligt attavgiftsfrågorna för varje vattensystera koraraer under bedöraande i ettsaramanhang. Utredningen föreslår därför att den nuvarande regleringsavgiftenersätis av en bygdeavgift. Utredningentar härefter ställning till den allmänna avgiftsnivån för framtiden. Härvidmåste enligt utredningen medelsbehovet vägas mot den belastning på företagensom avgifterna utgör och återverkningarna av denna belastning i konsumentiedet. Ifråga om behovet av avgiftsmedel konstaterar utredningen att den totalabehållningen , , utgör ungefär enfjärdedel av de totala inkomsterna (se utredningens betänkande s. 181).Redovisningen tyder dock på en bättre balans mellaninkomster och utgifter (se utredningens betänkande s. 182). Den ökadebehållningen utgörs huvudsakhgen av räntor på tidigare fonderade medel.Utredningen beräknar de åriiga inkomsterna av avgiftsraedel tUl orakring 15railjoner kronor mol slutet av , om nuvarande ordning behållsoförändrad.