prop · FX0328 · 1974-12-31 00:00:00 — Svenskariksteatern är en ideeU förening uppbyggd på lokala teaterföreningar ochlänsteaterföreningar. Maj:t har utfärdat vissa särskilda bestämmelserför verksamheten. uppgift är att bedriva teater och annan sceniskverksamhet. Vidare skall teatern bidra till att utveckla teaterverksamheten iaUa delar av landet och därvid se till att såväl allmänhetens som skolans ochföreningslivets behov och intressen beaktas. De nio statsunderstöddastadsteatrarna samt Norrbottensteatern och regionteaterbedriver en skiftande verksamhet som omfattar både musik- och talteater samtdans. Understörre delen av låg institutionsteatrarnas sammanlagda utbud påmeUan 7 000 och 8 000 föreställningar . ökade antaletteaterbesök totalt, till största delen beroende på Svenska ökadeverksamhet. av har föreställningsantalet snabbtstigit och uppgick /73 tiU närmare 12 000. Antaletbesök vid teaterinstitutionerna beräknas tiU 3,1 milj. Huvuddelenav teaterinstitutionernas föreställningar sker i traditionella former ochriktar sig till en vuxen publik. av föreställningarna /73men av publiken kan dock hänföras till den uppsökande verksamheten.Antalet besök på särskilt producerade barn- och ungdomsföreställningar liggernumera på meUan 25 och av teatrarnas totala publikantal. Även här harSvenska gjort den största satsningen, men också Norrbottensteaternoch den nytillkomna regionteater har satsat mycket på barn-ochskolteater. InstitutionernasförestäUningar är trots Svenska ökande insatser ojämnt fördeladeöver landet. Undersökningar genom avseende spelåren fram t. o. m.1970/71 utvisade bl. a. att det då var i huvudsak ochNorrbottensteatern som turnerade. Stadsteatrarna gav ett mycket begränsat antalföreställningar utanför sina hemorter. Operan och Dramatiska teatern gav vissaturnéföreställningar i egen regi utöver dem som distribuerades av Svenska /73 var av föreställningarna på stadsteatrarna (och motsv. )turnéförestäUningar och låg utanför hemkommunen. Klartbäst tiUgodosedda med offentliga föreställningar för vuxna är de tätastbefolkade delarna av landet. När det gäller barn- och skolteater är storadelar av och mellersta dåligt täckta. I båda dessa hänseendenhar bilden något förändrats efter tillkomsten av riksteaterensembler iSkellefteå, och . Beträffandeden totala teaterverksamheten vid institutionerna uppger attStockholms-, Göteborgs- och Malmöområdena /69 med en knapptredjedel av landets befolkning fick av föreställningarna. Spelåret1972/73 har andelen föreställningar i dessa områden minskat något. karaktäriseras institutionsteatrarnas insatser avatt dessa inte helt svarat mot behov och förväntningar. Utbudet avförestäUningar har främst nått de redan teatervana och därmed i storutsträckning de ekonomiskt och utbild-ningsmässigt bättre ställda grupperna isamhäUet. Geografiskt har utbudet varit ojämnt fördelat. Barn- ochskolföreställningar har getts i otillräcklig omfattning och den uppsökandeverksamheten har endast långsamt ökat. Vidare har samarbetet utåt såväl mellande olika teatrarna som med fria teatergrupper och med radio och TV varitalltför begränsat. Detsamma gäller möjligheterna tUl påverkan av och inflytandeöver verksamheten för personal och avnämare. Enjämnare geografisk spridning av teaterutbudet är både ett mål i sig och enviktig förutsättning för målgruppsinriktade åtgärder. En spridning kanåstadkommas i följande tre former, vilka bör ses som en helhet att användas somkomplement tiU varandra: 1) fler regionala ensembler (länsteatrar), 2) flerturnéer och turnéföreställningar av regionala eller centrala ensembler och 3)ett ökat teaterutbud i , även regionala program. Detär bättre att inrätta regionala teaterensembler än att öka den centralaturnéverksamheten eller den centralt producerade TV-teatern. Skälen för attlänen väljs som geografiska enheter sammanfaller med de allmänna skälen föravgränsning av det regionala ansvaret. Bl.a. kommer ensemblerna att behöva finansieras genom Prop.1974: 28 98 landstingsanslag.En anpassning till länsgränserna underlättar även i övrigt de nya teatrarnasverksamhet. I den mån länen inte är lämpliga enheter kan köp av föreställningareller samgående meUan två län förekomma i den utsträckning länen bedömer dettalämpligt. Likaså bör områden som av specieUa geografiska ellerbefolkningsmässiga skäl heUre vill knyta an till ensembler i angränsande länkunna göra det. Det primära medlet att öka teaterutbudet är dock att upprättalänsteatrar. Ett rimligt mål är en ensemble i flertalet län vid början av1980-talet. Inomlän med stadsteatrar är det önskvärt att det ökade utbudet i regionen klarasgenom en volymökning. De ökade ekonomiska insatser som krävs för envolymökning och för resekostnader bör staten och landstingen gemensamt svaraför. Regionaliseringenbör ske genom att landsortsbaserade ensembler och flertaletstadsteatrar omvandlas till länsteatrar. Vidare bör ett tiotal nya länsteatrartUlkomma. De tre största städerna i landet har en specieU stäUning genom atten mycket stor del av teaterutbudet, liksom det statliga stödet, ärkoncentrerat dit. Behovet av decentralisering inom teaterns egen kommununderstryks. Behovetav komplettering av teaterutbudet från länsteatrarna t. ex. beträffandeopera, operett, musical och dans blir sannolikt stort och kan tänkas lösas påfyra sätt. Dessa är utbyte av föreställningar mellan länsteatrarna, produktionoch distribution baserad på större regioner än län (lyrisk teater), centraltorganiserad produktion och distribution samt distribution av föreställningarfrån fria teatergrupper. Rådetföreslår att Svenska huvuduppgifter efter en utbyggnad av denregionala teatern blir samverkan med länsteatrarna, distribution avproduktioner från andra teatrar, egen produktion samt expert- ochkonsultuppgifter. bör således medverka i ett samspel mellancentralt och regionalt utbud samt främja utbyte av länsteaterföreställningaröver landet. a. kan behöva ställa skådespelare, regissörer ochscenografer till förfogande för de små länsteatrarna. Distribution avproduktioner från andra teatrar avser i första hand föreställningar frånOperan och Dramatiska teatern samt utländska gästspel. Den egna produktionentorde främst gälla musikteater, större uppsättningar och uppsättningar som avohka skäl inte kommer till stånd vid länsteatrarna. Expert- och konsultuppgifternakan avse produktions- och distributionsfrågor, information ochpublikrekrytering samt stöd till den icke yrkesmässiga teatern. Svenskariksteatern har erbjudit en smidig väg för att sätta i gång nyaregionala projekt och rådet räknar med att även nya länsteatrar skall kunnainitieras den vägen för att sedan överföras till regionalt huvudmannaskap. Prop.1974: 28 99 Operans och Dramatiska teaterns huvuduppgifter är attspela på scenerna i , att turnera i olika delar av landet och attframträda i radio och television. Det är angeläget att ett ytterligare ökatantal föreställningar ges utanför även om utbudet i Stockholmdärmed skuUe minskas något. Det är avolika skäl inte möjligt att räkna med att turnéverksamheten blir mycketomfattande. Turnéerna är att se som ett led i samspelet mellan statligateatrar och länsteatrar. ger turnéerna möjlighet till gästspel iStockholm av länsteatrarna. Svenska förutsätts få ansvaret fördistributionen av turnéerna. De helt avgörande möjligheterna att nå ut till stora ochnya publikgrupper ligger i ett ökat teaterutbud i radio och framför aUttelevision. Samarbetetmellan Operan och Dramatiska teatern bör intensifieras bl. a. i fråga omgemensam användning av vis.sa artister, gemensamt utnyttjande av verkstäder ochtekniska tjänster samt administrativa funktioner. Teatrarna bör antingen bildanågon form av samarbetsorgan eller bli representerade i varandras styrelser. I fråga om teatrarnas samarbete med äravvägningen mellan egen produktion och dess distribution avföreställningar från andra producenter en central fråga. Det är viktigt attSveriges Radio har goda möjligheter att göra egna produktioner för radio ochTV. Men det är också möjligt att lägga ut medieanpassad produktion på teatrarna även för television och även att i viss utsträckning radio- och TV-sändateatrarnas ordinarie repertoar. »Levande» teater och radio- och TV-teater kandock inte ersätta varandra utan bör utvecklas parallellt. Teatrarna bör aUtså utnyttjas i radio och TV i betydligtstörre utsträckning än . För Operans och Dramatiska teaterns del medderas karaktär av riksinstitutioner är detta särskilt angeläget. Massmedieframträdandenfår dock inte förbehållas dessa statliga teatrar. Förslaget fär sålunda intemotverka sitt egentliga syfte, dvs. att verka i decentraliserande riktning. Demöjligheter till förnyelse som samarbete med fria grupper erbjuder börutnyttjas. Från statsmakternas sida bör alla möjhgheter tas till varaatt främja ett utbyggt samarbete mellan teatrarna och . a.bör i de statliga teatrarnas utgiftsstater finnas anslagsposter för sådana föreställningarvilka skall kunna utnyttjas av teaterföretagen efter samråd med Radio.Sveriges Radios avtalsenliga rätt att själv avgöra vad man önskar sända börgivetvis bestå. Ledamoten reserverar sig mot rådets förslagbeträffande teatrarnas samarbete med . Han anser det rimligareatt helt lita till frivUliga avtal mellan berörda parter. Vissa frågor som rör samverkan mellan olika institutionerpå teaterområdet berörs. I vad mån en mer formaliserad samverkan mellan Prop.1974: 28 100 nationalscenernaoch Svenska än f. n. kan bli aktuell är beroende av Riksteaternsframtida organisationsstruktur. Ett utbyggt samarbete mellan för rikskonserter är motiverat, t. ex. för att utnyttja enskildaartister för konserter då de inte kan utnyttjas iföreställningsverksamheten. Rådet föreslår ocksååtgärder för ökad teaterverksamhet för vissa publikgrupper. Med utgångspunkt ide kulturpolitiska målen bör barn- och ungdomsteatern ges starkare stöd änhittills. Tillsammans med den uppsökande verksamheten bör den prioriterasframför andra teaterformer. Blandad barn- och vuxenverksamhet bör ocksåeftersträvas. Statenbör så långt som möjligt avhålla sig från detaljstyrning av teatrarnasverksamhet och bör därför främst stimulera till ökade insatser för barn- ochungdomsteaterverksamliet samt uppsökande verksamhet. De ökade ekonomiskaresurserna för teatrarna bör i stor utsträckning gå tUl dessaändamål. Om den påbörjade ompriorite-ringen inom teatrarna inte fullföljs, bören styrning i sådan riktning ske via statsbidragen. Musikteaternsproblem behandlas översiktligt med hänvisning till teater- och musikrådetssärskilda utredning (10.67). Olikaåtgärder behövs för att förbättra villkoren för danskonsten i landet.Resurserna för denna konstform är för knappa. Detta gäller både i fråga om denutövande verksamheten och i fråga om utbildning. Nuvarandedansensembler vid Operan, och bör bibehållas.Genom turnéverksamhet i Svenska regi bör dessa ensembler få ökademöjligheter att framträda i rena balettprogram. Även inom dansområdet bör påsikt en regionalisering ske. Vid slutet av 1970-taIet bör man kunna räkna medfyra större ensembler med turnéansvar inom var sin region i Syd-, Väst-,Mellan-och . När det gäller utbUdningen framhåller rådet att detfinns ett klart samband mellan bristen på dansamtbildning och konstområdetssvaga ställning. Istort är remissopinionen enig med i bedömningen av institutionsteaternsinsatser . anser dock inte attbeskrivningen stämmer, i varje fall inte generellt. Vissaremissinstanser, däribland länsstyrelserna i och , TBV,och Svenska teaterför- bundet, ansluter sig helt till grunddragen i kulturrådetsförslag på teaterområdet. Vissa andra remissinstanser, såsom SÖ, . , ABF och TCO, uttalar sig endastaUmänt om värdet av en regionalisering av kulturinstitutionema. framhåller att förslagen börgenomföras varsamt och med noggrant beaktande av de lokala förhållandena. RPiV avstyrker en enhetlig och på länen baseradinstitutionsverksamhet. De medel som föreslås för att ge teaterutbudet en jämnarespridning ger upphov till en rad olika kommentarer. Flera remissinstanser angervilka insatser som bör prioriteras. De flesta kommentarerna går ut pä attteaterutbudet från en regional ensemble måste kompletteras, i första hand medcentralt producerade turnéföreställningar för att inte bli ensidigt. Vissaremissinstanser anser att förslagen är otUlräckliga för att tillgodoseönskemålen om att teatern skall nå en större och en socialt och geografisktbättre sammansatt pubhk. LO anser att den chockerande ojämnhet i tiUgångentill teater i olika delar av landet, som visar, knappast kan underöverskådlig tid rättas till enbart genom uppbyggandet av länsteatrar. Ett flertal remissinstanser, t. ex. Svenska riksteatern.Stadsteatern NorrköpingLinköping, länsstyrelserna i och länsamt , utgår ifrån att huvuddelen av det ökaderegionala teaterutbudet kommer att vara barn- och ungdomsteater och uppsökandeteater. framhåller att en stationärteatergrupp ger ett ovärderligt stöd åt amatörverksamhet och möjlighet attförstärka skolans dramatikundervisning. Dramatiska teatern anser att det för svenskt teaterliv ären olycka att det närmast är vattentäta skott mellan amatörer ochprofessioneUa. Teatern anser det vidare beklaghgt att heltförbigått frågan om teatramas behov av internationellt samarbete och utbyte. förslag om inrättande av regionala teatrarfår i mycket stor utsträckning stöd av remissinstanserna. Utöver dem som redannämnts återfinns bland de remissinstanser som stöder förslaget bl. a. teater-och musikrådet, länsstyrelserna i , , , ,, , , och . och läns landsting.Operan, stadsteater, , , , . Prop.1974: 28 102 rata samlingspartiets kvinnoförbund. samt en rad kommuner. Ettflertal synpunkter förs fram i fråga om verksamhetsområdet för de regionalateatrarna. Teater- och musikrådet anser det lämpligt att två län går samman omen teater i den mån vissa län anses för små. Härvid måste man dock betänkafaran i att en länsteater med ansvar i två län mister förankringen i ett endapolitiskt ansvarigt organ. Vissa regionala och primärkommunala instanser, t. ex.länsstyrelserna i och och , förordar också av olika skäl samgående eller samarbete meUantvå län. pekar på det stora ochotUlfredsställda kultur-behov som finns i storstädernas förorter vilket mananser försummat att behandla. Förbundet framhåller vidare attteaterinstitu-tionema anser de föreslagna regionerna i allmänhet för stora.Regiona-liseringsfrågoma måste lösas från län till län. Enlänsteater i varje län räcker inte på något sätt för att täcka behoven anserTeatercentrum. anser det önskvärt att de olikaregionteatrarna inte blir för stora. Antalet teatrar bör i stället öka så attvarje kommun får tillgång till en teatergrupp. länsteater anser dock att alltför små resurservid en regionteater medför otillräckligt varierade uppsättningar vilket går utöver publiken. Ettsluthgt beslut i fråga om teatrarnas verksamhetsområde kan enligt Operan intefattas förrän länsberedningen avgett sina förslag. Svenska kommunförbundetanser att nuvarande länsindelning inte alltid är någon lämplig grund för deregionala institutionernas ansvarsområden. Samma uppfattning kommer fram iflera andra yttranden från kommunalt håll. Ytterligare synpunkter på länen som enhet för en regionalkulturorganisation redovisas i det följande (21.3). förslag i fråga om ansvar och huvudmannaskapför länsteatrarna anses i allmänhet vara godtagbart. a. iVästmanlands län anser att det bör ankomma på resp. landsting att besluta omhur en länsteater skall organiseras och ledas. kan inteheller ansluta sig till någon generell rekommendation om landstingen somhuvudansvariga. I många fall borde det i StäUet vara lämpligare att läggaansvaret på den kommun där institutionen är stationerad. stöder förslag men anseratt det bör vara möjligt för lokala institutioner, som samverkar med andrakommuner och som har uppsökande verksamhet på sitt program, att fortsätta ietablerade former. I de fall vederbörande teater söker ekonomiskt stöd frånlandstingskommunen, skall dock kimna Prop.1974: 28 103 utse förtroendevalda till institutionens styrelse.Riksteatems landsortsensembler bör regionaliseras i samband med övrigregionalisering av kulturella länsaktiviteter. anser att befintliga teatrar kan ges ett regionalt ansvar utanatt man för den skull behöver göra någon ändring i nuvarande huvudmannaskap. Även annat huvudmannaskap än det föreslagna kan diskuterasanser . Svenska framhåller att regionalaensembler är ett realistiskt altemativ. Teatern räknar med att imån av behov medverka vid bildandet av nya regionala ensembler. Desynpunkter som förs fram på förslag om ökat regionalt ansvar förbefintliga teatrar och ensemb-I er har framför allt att göra med de ekonomiska villkoren för teatrarnasfortsatta verksamhet. Att det ökade regionala utbudet förutsätter en volymökningframhålls bl. a. av , kommun ochSvenska teaterförbundet, som understryker vikten av att en volymökning för uppsökandeverksamhet inte får inskränka på den fasta verksamheten. framhåller att en fullt utgenomförd ombildning av stadsteatrarna till regionteatrar kommer att medföramycket genomgripande förändringar i konstnärligt, organisatoriskt och i andrahänseenden. I fleraremissyttranden framförs speciella synpunkter på förhållandena i Stockholms-,Göteborgs- och Malmöområdena. Allmänt sett anses dessa områden vara såspeciella att generella förslag för landet i dess helhet knappastkan göras tillämpliga. påpekar att de befintligainstitutionerna i är fast anknutna till kommunen.Landstingets ansvar bör prövas i en speciell utredning. Beträffande finner iSkaraborgs län att en organiserad samverkan i en västsvensk teaterkrets medGöteborg som centralpunkt i växelverkan med länskretsar skulle ge högrekvalitet och kapacitet åt teatemtbudet. Regionaliseringen vad gäller Göteborgoch skulle enhgt kunna ske dels genom enförstärkning av nuvarande basinstitutioner i , dels genom inrättande avdistriktsteatrar i olika delar av de län, som är aktuella. Fördelen med ensådan principlösning är att möjligheter ges att utnyttja de erfarenheter ochresurser, som finns vid basinstitutionerna, som det skulle finnasfasta, självständigt arbetande enheter i olika delar av regionen med enförankring i närmiljöerna. Vad gäller finner i Kristianstadslän att 1974: 28 104 enökning och spridning av den regionala teaterverksarnheten kan ske antingengenom utbyggnad av de båda stadsteatrarna i och eller genominrättande av en ny fast regionteater. förutsätter att dessaalternativ kommer att behandlas av den samarbetskommitté, som tUlsatts av debåda och kommun. Enligt kommun är de båda för små för att var försig utgöra en region. Remissinstansernainstämmer i allmänhet i förslag till komplettering avlänsteatrarnas utbud genom utbyte av föreställningar mellan länsteatrarna,produktion och distribution baserad på större regioner än län, centraltorganiserad produktion och distribution samt genom föreställningar av friateatergrupper. Länsstyrelseni och länsteater tar upp behovet av tuméer inomNordkalottområdet. Teaterforum pekar på att de fasta amatörscenerna bör kunnakomplettera länsteatramas utbud. Istort tUlstyrker remissinstanserna förslag rörande Svenskariksteaterns förändrade roK. De synpunkter som förs fram innehar i allmänhetatt remissinstanserna kompletterar eller betonar vissa av de föreslagnauppgifterna. RRVgår så långt som att säga att något egentligt underlag för Riksteaternsverksamhet knappast skulle finnas kvar, om en regionalisering skulle komma attgenomföras i enlighet med förslag. Teater-och musikrådet betonarliksom SÖ distribuerande och förmedlande roll. Teater- ochmusikrådet tillstyrker också förslaget om att Riksteatem skall kompletteralänsteatrarnas utbud och pekar särskilt på uppgift påmusikteaterområdet. Svenska riksteaternframhåller att konsekvenserna av förslaget om inrättande av länsteatrar påsikt får avsevärd effekt på . Teatern anser det nödvändigt attskapa fasta former för samplanering mellan det regionala och centralateaterutbudet. Teatern bör vidare svara för Dramatiska teaterns och Operansturnéverksamhet liksom för en ökad verksamhet med utländska gästspel. Teaternföreslår att ett planeringsråd för samarbete mellan och destatliga teatrarna inrättas. Efterfrågan på större dramatiska produktionerkommer att öka. Teatern framhåller också, att man har goda förutsättningar attbistå den icke yrkesmässiga teatern. Riksteatemsregionalt baserade ensembler har visat sig vara en smidig väg för geografiskspridning menar LO och motsätter sig att RUcs-teaterns utvecklingsmöjligheterbeskärs. Uttryck för en liknande uppfattning ger ABF och . menar att det kompletterande utbudet från 1974: 28 105 på grund av regionensemblernas små resurserbehöver bli relativt omfattande. Liknande uppfattning har . läns Icmdsting ifrågasätter nödvändighetenpå lång sikt av egen produktion och menar att resurserna i ställetbör kunna ställas till länsteatrarnas förfogande. i Kalmarlän menar att helt bör släppa produktion och distribution avskolteater och uppsökande teater och rikta in sig på turnerande ordinarieföreställningar, där inslaget från de fasta teatrarna blir väsentligt utökat. Enligt Operan bör eventuellt produktionen av operetter ochmusicals överlåtas på och övriga musikinstitutioner.. Det effektivaste utbytet teatrar emellan sker bäst genomdirektkontakt utan förmedlande organ anser stadsteater. Enligt teaterntyder erfarenheterna av konsultverksamhet på enallvarlig stagnation. Förslaget att kan ställa skådespelare,regissörer och scenografer tUl förfogande för komplettering av länsteatrarnaavvisas av teater- och musikrådet. samt statensscenskola i . 10.3.4 Operan och Dramatiska teatern förslag har föranlett mycket omfattandekommentarer i remissyttrandena. Här skall huvudsakhgen redovisas synpunkter påförslagen i fråga om teatramas tuméverksamhet. betänkande Operans verksamhet ochorganisation, som är remissyttrande över betänkande,redovisas särskilt i det följande (10.45). Ett mycket stort antal remissinstanser, däribland teater-och musikrådet, länsstyrelserna i , och Västerbottenslän, och , , , stadsteater,. , , samt vissa kommuner, bl. a.Västerås, och , stöder uppfattning att den centralafrågan är att vidga de båda teatrarnas publik, i första hand genom föreställningarutanför . Båda teatrarna och ett antal remissinstanser medanknytning till dem, däribland Svenska teaterförbimdet, och , framhåller att turnéverksamheteninte bör få sådan omfattning att det finns risk för att den konstnärligakvaliteten och teatrarnas ansvar att som nationalscener svara för konstnärligförnyelse till gagn för hela landets teaterverksamhet därigenom äventyras.Personalorganisationerna menar att ej tagit hänsyn till de socialaoch fackliga krav som en turnéverksamhet ger upphov till. 1974: 28 106 eller personalorganisationerna anser att en nedskämingav produktionen på hemmascenerna kan godtas. påpekar att kulturrådetinte gjort gäUande att utbudet i skulle vara obehövligt. anser att den Ökade turnéverksamheten måste leda till attteatrarnas personella resurser ökas. Operan är av samma uppfattning. Dramatiskateatern understryker de risker, som följer med att i alltför hög grad förändrainstitutionen i riktning mot en turnéteater, nämligen centralisering avutbudet, sämre kvalitet och höga kostnader. Man bör inte, framhålls det, låtaDramatiska teatern överta Svenska redan i många avseendenövergivna och förkastade distributionsformer. Operanansluter sig till förslag om samarbete mellan Operan, Dramatiskateatern, Svenska och . Kulturrådetsallmänna ståndpunkt i fråga om samarbetet med har uppmärksammatsmycket vid remissbehandlingen. TUl dem som uttalat sitt stöd för kulturrådetsståndpunkt hör RRV. samt , och kommuner. Dramatiska teatern, somhar en positiv inställning tiU etermedierna, anser att televisering är ettsubstitut för levande teater. Det kan vara berättigat när det gällerproduktioner av särskilt intresse. Teatern anser att bearbetning av enföreställning för bättre anpassning tiU TV-mediet är ett alternativ som börprövas i större utsträckning än .