prop · FX034 · 1974-12-31 00:00:00 — Föreningen delar utredningens uppfattning att det;kriminaliserade områdetbör begränsas till uppsåtliga gärningar bl. a. med hänsyn tUl att som följddärav påföljdspraxis kan utbildas så att den blir verkligt meningsfylld ibrottshämmande syfte. Riksåklagaren påpekar attden föreslagna bevisregeln om firmas geografiska skyddsområde vid åtal förfirmaintrång skulle kunna leda till att den tilltalade blir fäUd, därför atthan inte förmår styrka att ett åtalat förfarande inte har trättfirmainnehavarens rätt för när. Riksåklagaren anser att denna konstraktion ärägnad att inge starka betänkligheter såvitt gäller ansvar och förordar attbevisregeln inte skall äga tUlämpning i brottmål. Om dessa synpunkter vinnergehör kommer emellertid firmaskyddet i det avsedda fallet inte att varastraffsanktio-nerat och inte heller eftersom här förutsätts att skada inte harkunnat visas tryggat genom rätt tUl ersättning. Riksåklagaren finner detdärför behövligt att här öppna möjlighet till förbudstalan på motsvarande sättsom vid vUseledande firma. Lantbruksförbundethemställer under hänvisning till de stora ekonomiska värden det här gällerhelt allmänt att möjlighet införs att utverka förbud mot fortsatt användningvid firmaintrång. Förbundet hänvisar tUl att de övriga nordiska förslagenmedger förbud och tUl att utredningen om Ulojal konkurrens har föreslagit kombinationenförbud/ straff. Förbundet tUlägger att samma behov av förbud förehgger beträffandevarumärke och att det därför torde vara lämpligt att göra ändring ivammärkeslagen. Beträffande den avutredningen föreslagna straffskalan anför två chefsåklagare i ochhandelsregisterföraren i att det börvara tillräckligt med bötesstraff som sanktion. Föreningen anser däremot att frihetsberövande påföljd bör kunna till-lämpasoch inte bör betraktas som en undantagsföreteelse. Uppsåtligt intrång i annansrätt till firma torde enligt föreningen inte sällan kunna betraktas som enkvalificerad gärning med hänsyn tiU de ekonomiska vinster som gärningsmannen ivart fall räknar med att få av brottet. Däremot kan det stundom bli svårt attuppskatta storleken av den skada som vållas genom firmaintrång med påföljd attskadeståndssanktionen inte blir tUlräckligt verksam. Antalet fall däruppsåtligt firmaintrång verkligen kan styrkas blir sannolikt ganska litet iförhållande tUl det verkliga antalet sådana intrång och det torde därförvanligen bli behövligt med kännbar påföljd i de fall där fällande dom meddelas.Riksåklagaren och överåklagaren i har inte något atterinra mot den föreslagna straffskalan. De anser att, även om i de flesta fallböter är tillräcklig sanktion, fall kan förekomma, exempelvis vid upprepadbrottslighet med kännbar ekonomisk skada för målsäganden, då en kraftigaresanktion är påkallad. Förslagetatt firmaintrång skall i första hand vara underkastat allmänt åtal kritiserasav och KF. Om som utredningen har förutsett allmänt åtal iregel kommer i fråga endast i grövre och mera uppenbara fall måste det enligtAdvokatsamfundet framstå som särsldlt meningslöst att målsägande i alla andrafall skall behöva ange brottet tUl åtal och invänta åklagarens beslut att åtalinte skall äga mm, innan han själv kan anhängiggöra åtal. Redan åtalsangivelsenkan medföra onödigt besvär och onödiga kostnader, men väne är att målsägandentvingas vänta med sina egna åtgärder. Detta kan medföra rättsförluster förhonom. Samfundet är för sin del inte övertygat om lämpligheten av attifrågavarande brott ens i särskilda fall skall kunna bli föremål för allmäntåtal, men om allmänt åtal över huvud taget skall komma i fråga bör målsägandenha rätt att välja mellan att ange brottet till åklagaren och att själv direktanhängiggöra åtal. Om målsäganden har väckt åtal, kan han när som helst,exempelvis efter en uppgörelse med svaranden, återkalla sin talan, vilketåklagare som har anhängig-gjort åtal inte lika lätt kan göra. Liknandesynpunkter anförs av KF, som anser att åtalsreglerna på immaterialrättensområde bör omprövas och hemställer att frågan blir föremål för fömyad utredningoch löses så, att målsäganden får självständig talerätt men också får möjlighetatt, om han så önskar, anmäla intrånget tUl åklagare för anställande av åtal. Överåklagarnai och åklagardistrikt samt För-eningen statsåklagaretillstyrker förslaget att allmänt åtal skall väckas endast om åtal av särskUdaskäl finnes påkallat från allmän synpunkt. Enligt överåklagaren i Malmöåklagardistrikt har firmaintrång en utpräglad karaktär av civilorätt, där denförfördelades främsta intresseär att få skadestånd för intrånget och förebygga fortsatt intrång, medansamhällets intresse av att den ansvarige straffas i regel inte gör sig särskUtstarkt gällande. Möjligheten att efter angivelse få motparten åtalad ochstraffad användes beträffande varumärkesintrång före som etthot att framtvinga uppgörelse. Möjligheten för målsäganden att praktiskt tagetkostnadsfritt få sina intressen tillgodosedda stimulerade denne i hans försökatt få ut skadestånd av motparten. Begränsningen i åklagarens skyldighet attåtala eventuella brott påkallas också av att den gränsdragning som föranleds avden föreslagna bevisregeln om firmas geografiska skyddsområde i många fall kanbli mycket svår. anför däremot att om allmän åklagare fåråtalsrätt denna inte bör göras beroende av att åtalet av särskUda skäl finnespåkallat från allmän synpunkt. Någon närmare förklaring tUl vad som menas meddenna juridiska konstruktion har inte getts i de sammanhang där den harföreslagits och samfundet anser att den är olycklig, i varje fall när detgäller angivelsebrott. Sveahovrätt (majoriteten) kritiserar utredningens uttalande att oaktsamhet normaltbör anses föreligga om en näringsidkare tar en firma i bmk utan attdessförinnan undersöka om den är registrerad för annan. Hovrätten anser att detsaknas anledning att se strängare på firmaintrång än vad det allmänt inomcivUrätten brukade oaktsamhetsrekvisitet medger. SjälvfaUet kan omständighetemai de enskilda fallen skifta väsentligt. Exempelvis har man anledning att krävamer av ett större företag med särskild administrativ organisation än avenskUda företagare med begränsad verksamhet. Hovrätten påpekar vidare att detibland kan vara svårt att vid förfrågan hos en registreringsmyndighet få klartbesked om en tillämnad firma kolliderar med annans registrerade firma. Vadangår rätten att införas i handelsregister anför i länatt den föreslagna utvidgningen av kretsen av firmasubjekt är sakligt motiveradoch att möjligheten tUl frivUlig registrering av firma tUlgodoser ett tilllänsstyrelsen ofta framfört önskemål. Förslaget att en företagare skall hamöjlighet att få namnet på sin verksamhet registrerat som firma även om haninte är bokföringspliktig tillstyrks av , i Örebrolän och handelsregisterföraren i . Förslaget att ideell föreningskall få registrera firma för näringsverksamhet tUlstyrks av iÖrebro län, handelsregisterföraren i , och . och nämneruttryckligen också stiftelser som idkar näring. Svenska företagares riksförbundframhåller att förslaget fyller ett behov för den allt stöne gmpp föreningar 1974: 4 153 avolika slag som driver en mångskiftande verksamhet med ofta mycket storaekonomiska inslag. anför att den i skrivelser till chefen förjustitiedepartementet har hemställt om sådan ändring i lagen om ekonomiskaföreningar, att folketshusföreningar skulle kunna vinna registrering enligtdenna lag. noterar med tacksamhet att utredningen genomsitt förslag tUl lag om handelsregister har undanröjt de praktiska olägenhetersom föranlett framställningarna. finner att det kanvara anledning att bereda möjlighet för ideell förening som idkar näring att fåsin firma registrerad. Förslagetatt enskUd näringsidkare som är bokföringspliktig inte skall ha skyldighet attgöra anmälan till handelsregist-r e t tillstyrks eller lämnas uttryckligen utanerinran av länsstyrelserna i och samt . Erinringar framställs däremot av (majoriteten),i , handelsregisterförarna i och samtApotekarsocieteten. Hovrätten ställer sig tveksam till förslaget. Såvitthovrätten kan finna föreligger det ett tämligen starkt allmänt intresse av attbokföringsskyldiga näringsidkare skall vara i lag ålagda att låta registrerafirma för sin verksamhet. Frågan om att bibehålla registreringsplikten förbokföringsskyldiga näringsidkare bör enligt hovrättens mening ägnasuppmärksamhet under det fortsatta lagstiftningsarbetet, varvid samordning börske med förslaget till lag om skyldighet att föra räkenskaper. Liknandesynpunkter anförs av , som finner det mindre konsekvent attsamtidigt skäipa räkenskapsskyldigheten för enskUda näringsidkare i allmänhetoch befria dem frän skyldigheten att registrera firma. Enligt iJönköpings län fyUer registreringen som utredningen har framhållit bl. a. ettserviceändamål i det att den tUlgodoser näringslivets och allmänhetens krav påatt få tUlgång till vissa uppgifter om firmainnehavaren och hans verksamhet.Utredningen synes emellertid inte ha berört registreringens stora betydelse somunderlag för dels statens priskontrollverksamhet och dels vamskattekontrollen.Även om braket att registrera firma har trängt igenom fullständigt och även omockså behovet av firmaskydd kommer att utgöra ett starkt motiv för enfortsatt aUmän registrering, finner starka skäl av antyddart tala för att bibehålla ett obhgatorium. Huruvida underlåtenhet attregistrera skall vara straffbelagd kan dock diskuteras. Enligthandelsregisterförarna i och kommer åtskilliga näringsidkare attunderlåta registrering om registreringsplikt inte föreskrivs, med påföljd atthandelsregistren bhr ofullständiga. Inte heller är säker påatt registrering i en från allmän synpunkt önskvärd omfattning kommer tiU ståndutan att registreringsplikt föreskrivs i lag. 5.11Följdlagstiftning m. m. Sveahovrätt, länsstyrelserna i , och samthandelsregisterföraren i anger uttryckligen, att de inte har någotatt erinra mot utredningens förslag till lag om prokura. Östergötlandsoch handelskammare förordar att i varumärkeslagen införsbestämmelser om firma som varukännetecken och om konsekvenserna av firmasinarbetning i denna egenskap. I firmalagen bör i så fall tas in en anvisning omatt firmas funktion som kännetecken för varor eller prestationer regleras i vammärkeslagen. förslag till ändringar i författningar inom associationsrättenframhåller försäkringsinspektionen, att såvitt rör försäkringsbolagsområdetnågra egentliga brister i fråga om firmabestämmelserna inte kan sägas ha gjortsig gällande utan att dessa i stort sett synes fungera väl. Inspektionenifrågasätter därför om firmalagstiftningen vad avser försäkringsbolagsområdetöver huvud taget är i behov av några reformer. Om det från allmän firmarättsligsynpunkt är önskvärt för konsekvensens skull att inordna även försäkringsbolagenunder den tilltänkta firmalagstiftningen i den utsträckning som föreslås, vUlinspektionen dock med vissa förbehåll inte motsätta sig den föreslagnaordningen. Medanledning av utredningens förslag, att den nya firmalagen skall ersätta debestämmelser inom speciallagstiftningen som dels förbjuder användande av vissabeteckningar som kan vara vUseledande, dels förbehåller vissa beteckningar försärskilda rättssubjekt, förklarar sig bo-stadsrättskommittén inte ha något atterinra mot att förbudet för annan än bostadsrättsförening att i sin firma ellereljest vid beteckning av rörelsen använda ordet "bostadsrätt" fårutgå ur lagen om bostadsrättsföreningar. Utredningensförslag att upphäva de bestämmelser varigenom användningen av orden bank,sparbank, jordbrukskassa, centralkassa för jordbrakskredit ochjordbrakskreditkassa i firma eller eljest vid beteckningen av viss verksamhetförbehålls banker, sparbanker resp. jordbmkets kreditkassor kritiseras avbankinspektionen. anför,att det skydd som bestämmelserna om vUseledande firma i förslaget tillfirmalag kan ge mte blir likvärdigt med det som ges i 2 § banklagen. Det ärenligt föreningen långtifrån säkert att varje användning av ordet bank i firmaför någon, som står utanför den krets för vUken ordet nu förbehålls, skullebetraktas som vUseledande. Föreningen påpekar vidare att förbud enligt denföreslagna firmalagen inte kan meddelas mot användande av ordet bank i sådantsammanhang att det inte framstår som beståndsdel Sådana åtgärder kan inte heUer beivras som firmaintrång. Föreningenanser att en uppluckring av skyddet skulle strida mot vad som åsyftadesvid de nu gällande bestämmelsemas tUlkomst. Poststyrelsen anför liknandesynpunkter såvitt angår orden bank och sparbank. Deföreslagna ändringarna i speciallagstiftningens bestämmelser omförväxlingsskydd föranleder patentverket att påpeka att det är viktigtatt gällande aktiebolagslags krav på tydlig åtskillnad mellan iregistret upptagna firmor kvarstår. förordar därför att ordet"tydligt" bibehålls i lagtexten och anför som ett viktigt skälhärför de betydande förväxlingsrisker som föreligger. framhåller att bl. a. i 6 § aktiebolagslagen bör fastslås att likartadeförväxlingsbara firmor inte skall få vara registrerade i två ellerflera register. Förslagetatt bolagsordning, stadgar och liknande samt aktueUt firmaregister skall angeverksamhetens geografiska omfattning möter stark kritik från flera håll.Advokatsamfundet, som bestämt avstyrker förslaget, anför bl. a. att man somregel när ett aktiebolag bUdas uite kan överblicka den framtida geografiskaomfattningen av bolagets verksamhet. Om man införde den föreslagnabestämmelsen torde stiftare av nya aktiebolag för att vara på den säkra sidansom regel i bolagsordningen komma att ange att verksamheten skall drivas inomSverige och utiandet. torde inte kunna vägra attgodta en sådan uppgift. Den föreslagna regeln skulle enligt samfundets meningkomma att medföra att en mycket stor mängd bolag i sina bolagsordningar hadebestämmelser om verksamhetens geografiska omfattning, vUka var antingen alltförvittomfattande eller alltför snäva. påpekar vidare att man,om förslaget godtogs, ändå inte inom överskådlig tid skulle uppnå attmajoriteten av aktiebolagen i sina bolagsordningar hade en uppgift omverksamhetens geografiska omfattning. Förslaget ålägger nämligen inte bolagsom har registrerats innan den nya lagen ttätt i kraft att införa sådan uppgifti sin bolagsordning, och samfundet säger sig ha svårt att tro att de redanexisterande bolagen i någon större utsttäckning skulle frivUligt ta på sigbesväret och kostnaden av en bolagsordningsändring som från bolagets synpunktter sig onyttig och ändamålslös. Liknandesynpunkter anförs av (majoriteten), ,patentverket och . anför att bolagen iregel får antas önska, att det skydd för firma som kan erhållas genomgodkännande av stiftelseurkund eller registrering skall avse så stort områdesom möjligt, dvs. Begränsning av skyddsområdet genom inskränkningi bolagsordningen av verksamhetens geografiska omfattning torde enligtaktiebolagsutred-ningen komma till användning endast i sådana fall då hinderför den önskade firmans registrering föreUgger genom tidigare registtering av firmamed lokalt skyddsområde. Med hänsyn härtill finner aktiebolagsutredningen detonödigt att för normalfallen obligatoriskt kräva bestämmelse i bolagsordningenoch registrering. Endast när en begränsning önskas behöver bestämmelse därominföras i bolagsordningen och uppgift tas in i registret. Lantbruksförbundetmotsätter sig att stadgar för ekonomiska föreningar skall behöva angeverksamhetens geografiska omfattnuig. Enligt förbundet skulle en sådanstadgeföreskrift innebära att en av affärsmässiga skäl betingad ändring avverksamheten måste underkastas stadgeändringens formaliteter och registreringinnan den är fullt lagUg. Man torde t. o. m. kunna påstå att styrelsen inteskulle få förändra verksamhetens geografiska omfattning innan stämman ändratstadgarna på denna punkt. påpekar att vad samfundet haranfört beträffande föreskrifter om aktiebolags geografiska verksamhetsområde inågon mån också gäller för ekonomiska föreningar. Med hänsyn tUl att ekonomiskaföreningar enligt förslaget liksom skall registreras i lokalaföreningsregister hos länsstyrelsema är det dock mer naturligt med enbestämmelse om verksamhetens geografiska omfattning i fråga om dem än beträffandeaktiebolag, särsldlt som det är mindre vanligt att en ekonomisk föreningsverksamhet har annat än lokal karaktär. Utredningenför översyn av lagen om understödsföreningar motsätter sig att verksamhetensgeografiska omfattning skall anges i understödsförenings stadgar ochtUlsynsmyndighetens register. En sådan regel fyller knappast något behov menkan vålla föreningar och tillsynsmyndigheter vissa till synes onödiga besvär. avstyrker förslaget att verksamhetens geografiskaomfattning skall anges i bolagsordning för bank och i bankregistret. Enligtinspektionen framstår det med hänsyn tUl arten av bankemas verksamhet somnödvändigt att firmaskydd ges för hela landet. , vars yttrande idenna del hänför sig också till motsvarande bestämmelser i andra lagförslag,anser att en uppgift om verksamhetsområdet knappast kan få någon betydelse närdet gäller att bestämma firmaskyddets geografiska omfattning. Föreningenframhåller att det finns starka skäl som talar mot att införa skyldighet attlämna uppgift om verksamhetsområdet. Om en näringsidkare från början har angettendast hemortskommunen som verksamhetsområde, kan det vara vanskligt att avgöravid vUken tidpunkt rörelsen har expanderat så långt att man kan tala om ettöverskridande av kommungränserna. Det synes enligt föreningen föga rimligt atten felbedömning i det hänseendet skulle kunna få tUl följd att näringsidkarenblev böt-fälld för underlåten registreringsanmälan. Kravet att uppgift om verksamhetsområdetskaU tas in i bolagsordning eUer föreningsstadgar skulle vidare kunna medföraatt rättshandlingar som bolaget eller för- eningenhar företagit mot parter utanför det angivna verksamhetsområdet blev ogUtiga. Utredningensförslag om införande av uttryckliga bestämmelser angående handläggningen hosregistreringsmyndigheten, när ansökan eller anmälan är ofullständig eller avannat skäl inte kan leda till registrering utan komplettering, godtas avpatentverket, som anför att de föreslagna möjlighetema förregistreringsmyndigheten att avskriva ansök-> ningar och anmälningar medförpraktiska fördelar för både sökanden -; och myndigheten. r":.Förslaget i fråga om besvärsväg tillstyrks av patentverket som härvid 7K,hänvisar till sitt yttrande över förvaltningsdomstolskommitténs betän-,;;,,kände (SOU 1966: 70) Förvaltningsrättskipning. "4,påpekar att utredningens förslag leder till olikhet meUan aktiebolag och,? :ekonomiska föreningar i fråga om möjligheterna att anföra besvär ire-,;;Migistreringsärenden. i Med anledning avutredningens påpekande, att frågan om försäkrings-; ./bolags firma kan kommaatt prövas såväl av Kungl. Maj:t i statsrådet ;; ,;som avregeringsrätten, framhåUer försäkringsinspektionen, att frågan jjiiom firma påförsälaingsbolagsområdet är av tämligen underordnad be-;* tydelse och attrisken för kompetenskonflikt mellan Kungl. Maj:t i *, statsrådet ochregeringsrätten helt torde hgga på det teoretiska planet. I praktiken harsåvitt inspektionen vet någon sådan konflikt aldrig före-, kommit.Inspektionen finner därför de i detta hänseende föreslagna - .ändringarna ilagen om försäkringsrörelse opåkallade. tUlstyrker däremot förslaget och framhåller att bestämmelserna omprövning av bolags firma är av sådan art att de bör . -tillämpas avförvaltningsdomstol och inte av Kungl. Maj:t i statsrådet. ,.Jordbmkskasseförbundets förslag, att jordbrukets kreditkassor skall få rätt atti sina firmor använda ordet bank, har inte mött någon erinran från fullmäktigei . Postbanken, och . Bankinspektionenerinrar om att huvudsyftet med 1968 och banklagsreformer var att försede olika typer av kreditinstitut som representeras av affärsbanker, Postbanken,sparbanker och jordbrukets kreditkassor med legala möjligheter till konkurrenspå likartade villkor inom hela verksamhetsområdet. Kreditkassorna medgavs ienlighet därmed rätt att använda ordet bank i samband med sin rörelse men intei sin firma. Kreditkassorna har därefter utnyttjat sin rätt i betydandeomfattning, varvid sammansättningen "Föreningsbanken-Jord-bmkskassan"lanserats i verksamheten. har vidare erhållitregistrering hos patentverket av två olika figurmärken, i vilkabenämningen "" ingår. Inspektionen vill inte motsättasig att kreditkassa nu också får rätt att i sin firma använda ordet bank menanser att ytterligare ett steg bör tas. Jordbrukskasserörelsen bör sålunda ävenförpliktas att i firma använda ordet föreningsbank. Härigenom skulle vinnas atti firmasammanhang ordet bank förbehölls för bankaktiebolag, ordet sparbank försparbanker och ordet förenings-bank för jordbmkets kreditkassor. En sådanordning skulle skapa klara linjer från firmasynpunkt. Jordbrukskasseförbundethar i anslutning till bankinspektionens yttrande uttryckt tUlfredsställelsemed inspektionens förslag och påpekat att jordbrakets kreditkassor genom dettaockså i lagligt hänseende får den exklusiva rätt till ordet föreningsbank somde i praktiken redan torde ha erhållit genom den frekventa användningen avordet i marknadsföringssammanhang. Medfirma avses den benämning under vilken en näringsidkare driver sin verksamhet.Om denne är en juridisk person såsom aktiebolag,, handelsbolag eller ekonomiskförening utgör firman den juridiska personens namn. En fysisk person kanbegagna sitt eget namn som firma men har också möjlighet att använda en firmaav annat innehåll. Firmans användningsområdeoch funktion växlar mellan olika näringsidkare. I somliga fall tjänar firmanenbart som en benämning för näringsidkaren vid ingående av avtal, vid kontaktermed myndigheter och i andra privata och offentliga sammanhang. Detta gällerofta i fråga om sådana näringsidkare som bedriver en utpräglat lokal verksamhetinom detaljhandel, hantverk eller liknande och inte är beroende av reklam föratt nå kontakt med sin kundkrets. Deras firmor har i allmänhet enkonventionell utformning och består av sådana element som personnanm, ortnamnoch verksamhetsbeteckning. Andra näringsidkare däremot, särskUt sådana sombedriver en aktiv marknadsföring med bred inriktning, utnyttjar ofta firman somett kännetecken i stU med vammärket. Särskilt gäUer detta om firman i och försig har stark särprägel, t. ex. om den innehåUer ett fantasiord eller ettovanligt personnamn. I. fall av denna typ blir firman bärare av en tiUnäringsverksamheten knuten goodwill, för vilken innehavaren har anspråk pårättsligt skydd. Mot bakgrund härav har också utbildats regler om en ensamrätttill firma. Denna innebär att ingen annan än den som har rätt tUl firman, fåranvända denna eller en därmed förväxlingsbar firma. Reglersom skyddar mot förväxlingsbara firmor ligger inte bara i fir- mahavarnaseget utan också i allmänhetens intresse. För den krets till vilken en företagarevänder sig i sin verksamhet har firman betydelse därigenom att den identifierarföretaget och sålunda tjänar till ledning i valet mellan olika företag ochderas produkter. Firmans betydelse i detta hänseende har ökat starkt genom denutveckling som har ägt rum inom produktion och varadistribution. Detta gällerinte minst konsumtionsvaramarknaden. Denna präglas av ett ständigt ökandevamutbud som detaljhandelns möjligheter att ge personlig vägledningåt konsumentema mmskar. Som följd härav får sådana på en större krets inriktademarknadsföringsåtgärder som olika former av reklam stor betydelse. I denna typav marknadsföring spelar kännetecken som varumärke och firma en framträdanderoll. Detär från skilda synpunkter angeläget att vi har rättsregler om firma som är välanpassade till den moderna tidens krav. Vår nuvarande lagstiftning på områdethärrör i sina huvuddrag . Viktiga delar av gällanderätt är inte kodifierade, och i många avseenden är rättsläget oklart. Även områdande ordning inte är förenad med några besvärande olägenheter är detuppenbart att en modern lagstiftning på området behövs. Underdet har tiUkommit en serie nya lagar som reglerar de olikaimmaterialrättsliga ensamrättema.