prop · FX0332 · 1974-12-31 00:00:00 — I överensstämmelse med uttalande av gruvlagstift-nmgssakkunnigaupprätthålls i praxis inte något krav på att en fyndighet skall vara brytvärdunder de vid tiden för utmålsläggningen rådande konjunkturerna, utan hänsyn lastill möjlighetema av elt framtida ekonomiskt utnyttjande av fyndigheterna. Jagdelar utredningens uppfattning och det skulle vara orealistiskt alt nu somvUlkor för utmålsläggning uppställa krav på att fyndigheten under allaförhållanden skall vara brytvärd. Ett sådant krav skulle förhindra flertaletulmålsläggningar av del slag som förekommer och göra del svårt förgruvindustrin att bedriva elt rationeUt och på planeratundersöknings- och ut-' vecklingsarbete. Nuvarande praxis i detta hänseendeinnebär visserligen alt en och annan fyndighet utan framtidsvärde kan bliutmålslagd. Skadan härav från samhällets synpunkt torde emellertid varaobetydlig. Med de nya reglema om utmals giltighetstid kan man räkna med att ettsådant utmål kommer att upphöra senast vid den första gillighelstidens utgång.Med hänsyn tiU vad jag nu anfört har sålunda någon skärpning inte genomförtsnär det gäller fyndighetens brytvärdhet. Beträffandeundersökningsarbetets art och omfattning ger gruvlagen ingen annan vägledningän som följer av syftet alt arbetet skall ge de upplysningar som behövs för attavgöra om vUlkoren i 2 § gruvlagen är uppfyllda och för att faststäUafyndighetens sannolika sträckning i och för bestämning av utmålets gränserenhgt 30 §. Enligl bergmästarnas nuvarande praxis blir i regel förekomsten aven fyndighet saml dess utsträckning och därmed utmålets ena dimensionnöjaktigt påvisade genom geofysiska mätningar i förening med enstakaskärpningar och granda borrningar. I avsaknad av enhetliga normer förekommerdock stundom att utmål beviljas på ganska svag bevisning. Fyndighetens sido-och fältslupning saml djupgående är i motsats till dess sträckning merasällan fastställda med större säkerhet vid utmålsläggningen. Om de geologiskaförhållandena och geofysiska mätningar inte motsäger gjorda antaganden omstupning och djupgående, torde bergmästama på sökandens begäran lägga utmål medden nuvarande maximiarealen . Somjag anfört i den aUmänna motiveringen bör anspråken på undersökningsarbete isamband med utmålsläggning alltjämt begränsas till vad som kan anses nödvändigtför bedömningen av fyndighetens brytvärdhet och sträckning. En skärpning avkraven därutöver skulle innebära att dyrbara investeringar ofta skulle kommaatt företas alltför tidigt från ekonomisk synpunkt med hänsyn till lidpunktenför brytning. Däremot synes det önskvärt att man genom fastställande av vissarikthnjer söker åstadkomma en mera fast och enhetlig praxis vid tillämpningav nyssnämnda grandsals. Härvid måste särskilt uppmärksammas konsekvensema avde nya reglerna om utmals storlek. 1974: 32 I73 attutiägga utmål med maximiareal utan all denna är motiverad av fyndighetenskonstaterade slupning och djupgående kan givelvis inle bli regel när någonviss maximiareal inle föreskrivs utan utmålets storlek avses bli beroende påfyndighetens sträckning, gruvdriftens behov och övriga omständigheter. Detmåste då i allmänhet krävas starkare bevisning beträffande fyndighetensslupning och djupgående. Vanligen kommer detta att innebära dyrbara ochtidsödande djupborrningar. I vissa fall bör dock en fullt betryggande bevisningkunna åstadkommas genom borrning i kombination med geofysiska mätningar. Vidfastställandet av utmålets gränser bör en måttiig marginal med hänsyn tillfyndighetens donlägiga fortsättning på djupet vara tUlålen. Med hänsyn tillmineralfyndighelernas myckel varierande geologi torde del som jag framhåUit iden allmänna motivermgen inte vara lämphgt eller möjligt att i lagtextennärmare precisera de krav på borrning som sålunda bör upprätthållas. Denavsedda skärpningen i bergmästamas praxis kommer i viss utsträckning tillullryck däri alt utmålet enligt 1 § skall ha den storlek och utformning som medhänsyn till bl. a. fyndighetens sträckning är lämplig. I övrigt bör denåsyftade skärpningen och enhetligheten i tiUämpningen väsentligen åstadkommasgenom all statens industriverk i samråd med bergsstaten meddelar närmareföreskrifter om i vUka hänseenden bevisning bör förebringas och fortlöpandeföljer tiUämpningen av föreskriftema. Maj:l kan med stöd av 13 kap. 6 §bemyndiga industriverket alt meddela sådana föreskrifter. Till underlättande avbergmästarens prövning bör vidare Kungl. Maj:t meddela bestämmelser om vilkenutredning som skall åtfölja ansökan om utmål. Sålunda bör vidutmålsansökningen fogas kopior av geologiska och geofysiska kartor överområdet, i den mån sökanden upprättat sådana. När så behövs för bedömningen avingivet material, bör bergmästaren kunna påkalla biträde av geolog ellergeofysiker enligl 23 §. Som en ytterligare garanti för en omsorgsfull prövningav föratsättningama för utmålsläggning bör bergmästaren som utredningenföreslagit åläggas alt i beslut om utmålsläggning lämna en sammanfattning avföreliggande undersökningsresultat och ange gmndema för sin bedömning av dessa.Bestämmelse härom kan utfärdas i administrativ ordning. Om anvisningar och bestämmelserutfärdas i enlighet med vad jag här anfört och tillämpningen av dessa följs avindustriverket, torde bergmästarna få del stöd som behövs för att skapa enfast och enhetlig praxis i fråga om beviskraven vid utmålsläggning. Uttedningen föratsätterall de skisserade riktlinjema kommer att innebära en skärpning i förhållandetill nuvarande praxis utan att undersökningsarbetet för den skull blir såkostsamt och tidsödande att den legitima prospekteringsverksamheten hämmas.Jag delar denna uppfäll- Prop, 1974: 32 174 ningoch vUl i detta sammanhang särskUt betona att dessa riktiinjer i förening medde nya bestämmelserna om ulmåls storlek innebär en förbättring av möjlighetemaall till rimlig kostnad skydda en större malms fortsättning på djupet, eftersomuppborrning av malmen inle torde bli nödvändig i samma utsträckning som enligtnu gällande bestämmelser, vilka medför att fyndigheten måstetäckas med ett flertal mindre utmål. Paragrafen,som har motsvarighet i 32 §, 33 § andra punkten och 34 § tredje stycket gäUandelag, upptar bestämmelser om identifiering av utmål och anvisad mark. 1utredningens förslag finns motsvarande bestämmelser i 4 kap. 22 §, 23 § andrastycket och 24 § andra stycket. F. n. gäller alt utmålet skall utstakas vid förrättningen ochförses med ordentliga rosen eller skUjemärken. Särskild karta skall upprättasöver ulmålet och bifogas förrätlningsprolokoUet, som också bör innehållafullständig beskrivning över utmålet med dess belägenhet och sträckning. Om detfinns flera fastighetsägare inom utmålet, skall de olika fastighetsägarnasområden utmärkas på kartan och beskrivas i protokollet. Den mark som tas ianspråk för arbetet ovan jord inom utmålet skall särskilt utstakas samt inläggaspå ulmålskartan och anmärkas i protokollet. som anvisas utanför utmåletskall utstakas, utmärkas på karta och beskrivas i protokollet. Utredningen.Det nuvarande kravet på slakning och rösning av ut-målsgränser har enligtutredningen särskilt i fråga om utmål som lagts i starkt kuperad terräng elleri svårtillgängliga områden vållat betydande kostnader för ulmålsinnehavarna ochtidsödande konlrollmätningar under utmålsförrättningen. Vid utmålsläggning påvattenområde kan slakning och rösning över huvud inte ske. Betydelsen av altutmålens gränser markeras synligt på marken är dessutom begränsad bl. a. medhänsyn till all utmålsläggningen som sådan inle medför någon inskränkning imarkägarens rätt alt förfoga över markytan. Därtill kommer att det är väl sörjtför att markägama får undertältelse om utmålsförrättningen, vid vilkenutmålets läge anges. Om säkra uppgifter angående gränsema finns tUlgängliga påbergmäslarämbelena finns det enligl utredningen varken från myndigheternassynpunkt eller med hänsyn till gruvföretag, fastighetsägare eller andra berördaparter anledning att upprätthåUa krav på att ulmålsgränsema skall stakas ochrosas. Utredningen föreslår därför alt nuvarande bestämmelser härom ersättsmed föreskrift alt utmålets hörnpunkler skall anges med koordinater i riketsallmänna koordinalnät eller i ett lokall koordinatsystem, hänförligt till tvånoggrant beskrivna fixpunkler. Dessa skall vara förankrade i marken på eltbetryggande sätt. Beträffandemark som tas i anspråk inom eller utom utmål finner utredningen däremot inteanledning alt efterge nu gällande krav på ulstakning. I övrigt innebärutredningens förslag all karta skall upprättas över utmålet. På denna skallockså läggas in den mark som anvisas inom utmålet. som anvisas utanförutmålet skaU märkas ul på karta i lämplig skala. Remissyttrandena.Under remissbehandlingen har flera remissinstanser yttrat sig överutredningens förslag all ta bort kravet på all ulmålsgränsema stakas ochrosas. och samtliga bergmästare vill i princip upprätthållakravet att utmals gränser skall utmärkas på marken. Avsteg från detta krav kandock enligl kollegiet motiveras av särskilda förhållanden, t. ex. alt ulmåletligger i vattenområde eller i oländig terräng. Svenska gruvföreningensgruvmätarkommitté finner att del med hänsyn till berörda sakägares intressemåste anses rimligt och skäligt alt ulmålet markeras i terrängen genom attsamtliga hörnpunkter sätts ul. Svenska teknologförenlngen hävdar all demarkeringar i naturen som skelt genom rösläggningen inneburit stora praktiskafördelar. Inle minst för de enskilda markägama kommer del att uppfattas som enrättssäkerhetsfråga alt det finns markeringar i terrängen. Föreningen villdärför förorda alt utmål även i fortsättningen skall rösläggas. Lantmäteristyrelsenanser alt det bör ankomma på bergmästaren att bestämma i vilken omfattninggränsema för utmål skall markeras i terrängen. Överlantmätaren i Norrbottenslän anför att det för den officiella redovisningen torde vara tillfyllest altkoordinater för utmålets hörnpunkler anges. Svårigheter inställer sigemellertid för markägare och andra rättsägare alt kunna lokalisera ulmålet omulstakning och markering inle ulförts på marken. Eftersom karta skall upprättasoch inmätning göras av undersökningspunkter t. ex. borrhål, torde i de flestafall en ulstakning och markering av utmålets begränsning inle medföra betydandemerkostnader. Markägare bör därför på begäran kunna få området utstakat. Departementschefen.I del nya fastighetsregister som är under uppbyggnad enligt beslut av skall las in olika informationer om fastigheter. Även utmål kan kommaall redovisas i registret. För all detta lättare skall kunna ske bör somutredningen föreslår utmals gränser faststäUas med utgångspunkt i eltkoordinatsystem. om detta bör meddelas i administrativ ordning. Somframhållits under remissbehandlingen är det av betydelse för berörda rättsägareall ett utmål lätt kan återfinnas i naturen. Delta kan också vara av värde förutmålsinnehavaren som ofta torde ha anledning att göra kompletterandegeologiska och geofysiska arbeten på utmålen. 1974: 32 176 varviddel är nödvändigt att vela var gränsema går. Enligl vad som kommit fram underremissbehandlingen torde markering av utmals gränser i allmänhet kunna ske ulanbetydande merkostnader eller besvär. Som huvudregel bör därför gälla att utmalsgränser skall utmärkas på marken. Avsteg från denna regel bör dock kunna görasi sådana fall då gränsmarkering antingen är myckel svår alt ulföra ellerframstår som obehövlig. Det bör ankomma på bergmästaren alt bestämma i vad månutmärkande av ulmåls gränser på marken kan undvaras. Utredningenföreslår i överensstämmelse med gällande rätt alt karta skall upprättas överutmålet samt att mark som anvisas enligt 2 § skall utstakas och utmärkas påkarta. Även jag anser att dessa regler bör upprätthållas. Emellertid kan det ivissa fall, t. ex. då utmål eller anvisat område är identiskt med en beslåendefastighet, framstå som obehövligt att upprätta karta över området resp. attutstaka delta. I sådana fall bör undanlag kunna göras. Idet alldeles övervägande antalet fall då karta över utmålet upprättas bör dennaliksom f. n. redovisa även den mark som anvisats inom utmålet. I annat fallfår denna mark utmärkas på särskild karta. nya lagen har inle lagils upp någon bestämmelse som anvisar vilka principersom bör gälla för kartas noggrannhet. Noggrannhetskravet bör bestämmas efteren avvägning mellan rättssäkerhetsintresset och intresset alt hålla kostnademanere. De ytterligare föreskrifter som kan behövas bör meddelas i administrativordning. Dennaparagraf innehåUer inle någon motsvarighet till den bestämmelse som f. n.finns i 32 § gravlagen om redovisning av olika markägares områden inom utmålet.Bestämmelser härom kan meddelas i administrativ ordning. Denbeskrivning som enligl paragrafen skall upprättas över utmålet bör liksom f.n. inlagas i det protokoll som bergmästaren enligt 24 § skall föra. Vid dettaprotokoll bör även fogas de kartor som upprättas. härom synes intevara nödvändig. Paragrafenmotsvarar 35 § första punkten i gällande lag. Enligtgravlagen kan bergmästarens bestämmande av försvarsavgift överklagas. Anledningatt ändra på denna ordning synes inle föreUgga. Med hänsyn härtill bör en regelom fastställande av försvarsavgift alltjämt ha sin plats i lagen. Någrabestämmelser om undertältelse till fastighetsägare behövs inte, eftersomförsvarsavgiften enligt vad jag förordar i del följande helt skall lUlfallastaten. Idessa paragrafer, som ersätter 36 och 37 §§ gäUande lag, anges grunderna förbestämmande av ersättning till markägare och andra rättsägare. Nuvarande ersättningsbestämmelser har utarbetats efter mönsterav motsvarande bestämmelser i expropriationslagen och vattenlagen. En väsentligskillnad i förhållande liU ExL är att ersättning enligl gruvlagen utgår medbelopp motsvarande full gottgörelse och hälften däratöver. Enligt36 § gruvlagen skall gravinnehavaren lösa mark mom utmålet som han tar ianspråk för arbetet ovan jord. som anvisas utanför ulmålet skall lösas ommarken helt tas i anspråk för ändamålet eller lider synnerligt men avupplåtelsen. Skall en del av en fastighet avslås och lider genom avståendeteUer markens begagnande för gravdriflen en återstående del av fastighetensyrmerhgt men, skall också denna del lösas av gruvinnehavaren om ägaren begärdet. I de faU då lösen inte skall betalas, skall ersättning utgå tillfastighetsägaren för skada eller intrång. Medför utmålsläggningen allnyttjanderätt eUer annan särskild rätt tiU fastigheten går förlorad eller liderintrång, skall ersättning därför givas. Även annan skada eUer förlust somorsakas av utmålsläggningen skaU ersättas. I37 § gällande lag ges föreskrifter om hur ersättning skall bestämmas. Lösenskall motsvara markens fulla värde och hälften däratöver. Annan ersättningberäknas tiU belopp motsvarande full gottgörelse och hälften däratöver förförlusten, skadan eUer intrånget. Dessa ersättningsregler, som infördes genom1938 års gruvlag, sammanhänger med att jordägarandelen genom denna lagersattes med en kronoandel. Den förhöjda ersättningen utgår dock inte baratill fastighetsägaren utan även till annan sakägare. Uttrycket "markensfulla värde" motsvarar formuleringen "fastighetens fulla värde"i 7 § expropriationslagen i dess lydelse före lagändring . Efterlagändringen föreskrevs i 7 § av expropriationslag att för fastighetsom exproprieras skall erläggas löse-skilling motsvarande "fastighetensvärde med hänsyn särskilt till ortens pris och fastighetens avkastning". Lösenoch annan ersättning skall enligt 37 § gällande lag bestämmas i pengar att utgåpå en gång, särskilt för varje sakägare. Lösen för mark, ersättning för skadaeller intrång på fastighet samt annan ersättning till fastighetsägaren skallockså bestämmas var för sig. Utredningen.De ersättningsregler som uttedningen föreslår överensstämmer i allt väsentligtmed gällande rätt. 12 1974.1 saml. Remissyttrandena.Lantmäteristyrelsen och överlantmätaren i anser att gruvlagensersättningsregler bör samordnas med motsvarande regler i expropriationslagen.Svea hovrätt anför att förhöjning inte bör utgå på ersättningen. Departementschefen.Nuvarande ersättningsregler har utformats efter mönster i bl. I praxis synes ersättning ha beslämts i nära anslutning tUlde grunder som gällt för expropriationser-sätlning före de lagändringar somskedde 1971. En väsentiig skiUnad är dock allersättning utgår förhöjt belopp. Denna regel har tillkommit i syfteatt kompensera fastighetsägaren för förlusten av jordägarandelen. Någonanledning att bevara denna särregel, som för övrigt äger tillämpning också påersättning tiU annan sakägare än fastighetsägaren, finns inle. Som jag anfört iavsnittet 14.7 i den allmänna motiveringen kan jag för min del inle finna annatän att ersättning för upplåtelse av gruvrätt, som utgör en form avexpropriation, även i övrigt bör bestämmas enligl de grunder som gäller videxpropriation. Reglerna för expropriation har reformerats i olika etapper ochfr. o. m. gäller en ny ExL. Gruvlagens bestämmelser omersättning i samband med all mark las i anspråk för gravdrift m. m. bör sålundaanpassas till ersättningsreglerna i denna lag. JagviU i detta sammanhang också ta upp en terminologisk fråga, nämligen ullrycket"lösa mark". Utrymme inom utmålet som sökanden tar i anspråk förarbete ovan jord skall sålunda enligl 36 § gruvlagen lösas av honom. Även marksom anvisas honom utanför utmålet skall under vissa förutsättningar lösas. Attmark löses innebär emellertid inte att gruvinnehavaren blir ägare till markenutan han får ett speciellt slag av begränsad sakralt till den. Varken utmåletsom sådant eller mark som löses påverkar fastighetsbildningen. Om gruvrältenförverkas återgår marken ulan lösen till fastighetsägaren. Då uttrycket"lösa mark" är oegentligt och kan missförstås har del inle använts iden nya gravlagen. Ienlighet med vad jag nu anfört har i 30 § första stycket föreskrivits attfastighetens ägare och innehavare av särskild rätt till fasligheten har rätttill ersättning för den skada som de lider genom all mark upplåts enligl 2 §.Uppkommer i övrigt skada på grund av utmålsläggningen, skall också sådan skadaersättas. I fråga om ersättning skall enligl paragrafens andra stycke bestämmelsemai 4 kap. ExL äga motsvarande tillämpning. Upplåtelse av mark inom eller utomutmålet är liksom annan rättighetsupplåtelse att betrakta som delexproprialion.Enhgt 4 kap. 1 § ExL skall vid delexproprialion betalas intrångsersättning medbelopp som motsvarar den minskning av faslighetens marknadsvärde som uppkommergenom expropriationen. Lider en fastighet på grund av att mark anvisats inomeUer utom utmålet synnerligt men, skall del enligl tredje stycket i dennaparagraf vid tiUämpningen av ExL:s ersätt- ningsregleranses som om fastigheten i sin helhet blivit exproprierad. I sådant fall skallenligt 4 kap. 1 § ExL betalas löseskilling med belopp motsvarande fastighetensmarknadsvärde. Ersättningsreglernai 4 kap. ExL innebär i övrigt bl. a. följande. Har den exproprierande åtagitsig att vidta åtgärd för att minska skada, skaU hänsyn tas tUl det vidbestämmandet av ersättning, om åtagandel är sådant alt det skäligen bör godtasav den ersättningsberättigade (1 § andra stycket). Har det företag för varsgenomförande fastighet exproprieras medfört inverkan av någon betydelse påfastighetens marknadsvärde, skaU löseskUling bestämmas på grandval av delmarknadsvärde fastigheten skulle ha haft om sådan inverkan inte förekommit.Detta gäller dock endast i den mån det fhines skäligt med hänsyn tillförhållandena i orten eUer till den allmänna förekomsten av likartad inverkanunder jämförliga förhåUanden. Avser expropriationen del av fastighet, skallvad här sagts om beräkning av marknadsvärde tillämpas i fråga om värdet föreexpropriationen (2 §). Vid bestämmande av löseskilling skall sådan ökning avfastighetens marknadsvärde av någon betydelse som ägt rum under liden fråndagen före ansökningen om expropriation dock högst företalans väckande vid domstol och enligt en särskUd övergångsbestämmelse inte inågot fall tidigare än från räknas ägaren tillgodo endast iden mån del blir utrett, all den beror på annat än förväntningar om ändringar imarkens tillåtna användningssätt. Vid delexproprialion skaU vad här sagts omberäkning av marknadsvärde tillämpas i fråga om värdet före expropriationen (3§). Denna s. k. presumtionsregel skall vid bestämmande av ersättning på grundav att mark upplåts inom eller utom utmål tiUämpas på värdeökning som ägt rumunder tiden före det ansökningen om utmål gjordes. härom har lagils in i andra stycket andra punkten av 30 § i den nyagruvlagen. Enligl en särskUd övergångsbestämmelse skall dock presumtionsregelnicke gälla ifråga om värdeökning som ägt rum före utgången av . ExL ges också en bestämmelse för del fall all åtgärd vidtagits i uppenbaravsikt att höja den ersättning som den exproprierande har att erlägga. I sådantfall skall, om skäl föreligger lUl det, ersättningen bestämmas så som omåtgärden inte vidtagits. Exproprieras särskUd rätt till fastighet och haråtgärder vidtagits av fastighetens ägare, skall nyssnämnda regel tillämpas såatt den exproprierande erhåller gottgörelse genom minskning av den ersättningsom tillkommer ägaren (5 §). Vid bestämmande aversättning för markupplåtelse i samband med utmålsläggningen skall enligl 31 §i den nya gruvlagen dessutom vissa bestämmelser i 5 kap. ExL äga motsvarande tUlämpning,nämligen 23 och 24 §§ saml 27 § första stycket första punkten. Dessabestämmelser innehåUer i huvudsak följande. Enligt 23 § första stycket skallersättning bestämmas särskUt för varje sakägare. LöseskUling,inttångsersätlning och annanersättning skall bestämmas var för sig. Enligt paragrafens andra stycke kandock under vissa förutsättningar bestämmas gemensam ersättning i det fallexpropriationen avser samtliga delägares andel i sam-fälhghet eUer del avdenna. I 24 § föreskrivs att domstolen, när fastighet exproprieras, skalluppskatta såväl fastighetens värde som värdet av särskUd rätt som inte lämnasorabbad. Om särskUd rätt medför minskning av värdet på fastighet som skallexproprieras, skall uppskattningen av fastighetens värde ske med hänsyn tiU denvärdeminskning för fasligheten som rättigheten iimebär. Skall ersättning utgåtill innehavare av sådan särsldld rätt och svarar fastigheten för bevUjadeller sökt inteckning med bättre rätt, skall domstolen uppskatta även del värdefastigheten har utan den särskilda rättigheten. Enligt 27 § första stycketförsta punkten skall ersättning bestämmas i pengar alt betalas på en gång. Paragrafenmotsvarar 38 § första punkten i gällande lag. Attbeslut om ersättning skall fattas av bergmästaren och gode männen gemensamtföljer av 15 och 21 §§. Fastställs ersättning i enlighet med överenskommelsemellan parterna, avses som nämnts vid 15 § att medverkan av gode män inte skallvara obligatorisk. Paragrafen,som motsvarar 39 § gällande lag, har utformats efter förebUd av 1 kap. 7 § ExL. Paragrafen,som har motsvarighet i 21 § 4 mom. och 26 § tredje stycket gällande lag,upptar bestämmelser om förrältningskoslnader. Paragrafen motsvarar 4 kap. 30 §i utredningens förslag. Enhgt nuvarande ordning är sökanden skyldig att ersättakostnaden för förrättningsmännens inställelse vid utmålsförrättning. Sökandenskall också betala kostnaderna för anlitande av sakkunnig. Ersättning tUl sakkunnigutgår enligl särskilda föreskrifter eller enligt vad bestämmer.Gode män äger enligt kungörelsen (1960: 80) angående ersättning liU gode mänvid utmålsförrättningar åtnjuta ersättning efter samma grander som god man vidlantmä-teriförrättning. Utredningen.Enligt uttedningens mening kan skäl anföras för alt kostnadema förförrätlningsmannens inställelse helt skall betalas av statsmedel. Genomförs ensådan ordning, torde del dock bli ofrånkom- ligtatt kompensera statsverket för dessa kostnader genom införande av en särskildtaxa, enligt vUken avgifter skall erläggas för förrättningar enligl gruvlagen.Kostnaderna för förrätlningsmannens instäUelse varierar nämligen starkt.