prop · FX03131 · 1974-12-31 00:00:00 — Kungl.Maj:ts skrivelse nr 1974 Skr. Kungl.Maj:ts skrivelse till med redogörelse för verksamheten inom , given . Maj:t vUl härmed, under åberopande avbilagda utdrag av statsrådsprotokollet över utrikesdepartementsärenden, tillriksdagen överlämna redogörelse för verksamheten inom ministerkommittéunder . 1 saml Nr 131 Utdragav protokollet över utrikesdepartementsärenden hållet inför Hans Maj:t Konungeni statsrådet på . Närvarande:statsministern , ministern för utrikes ärendena , statsrådenSTRÄNG, , , , , , , ,, , , , , , ZäCHR1S,SON, . Ministern för utrikes ärendena anmäler eftergemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om redogörelse tillriksdagen för verksamheten inom ochanför. 1 resolution 319 (1966) om förbindelserna med denationella parlamenten uppmanar rådgivande församlingregeringarna att lägga fram en rapport om verksamheten i inför sina parlament. Maj:t har lämnat rik.sdagen sådanaredogörelser för åren 19671972 (skr. 1968: 23, skr. 1969: 27, skr. 1970: 39,skr. 1971: 119, skr. 1972: 107, skr. 1973: 161). En redogörelse förverksamheten inom har utarbetatsinom i samråd med övriga berörda departement och torde fåfogas till statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga. Jag hemställer att Kungl. Maj:t tiU riksdagenöverlämnar den inom upprättade redogörelsen förverksamheten inom . Medbifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till skallavlåtas skrivelse av den lydelse bilagatill detta protokoll utvisar. Kommitténs sedvanliga möte framflyttades till den 24 januari1974. 1.Det S2;a ministermötct i Strasbourf; Den svenska delegationen leddes av utrikesntinislerKrister . I delegationen ingick också ständiga ombud hosEuroparådet ambassadören , kabinettssekieterarcn ,kanslirådet , biträdande ombudet hos departementssekreterarenSven-Otto Ällard samt departementssekretera ren . Ordförande vid mötet var den brittiskeutrikesministern och på dagordningen hade följande frågorupptagits: utvecklingen av det europeiska samarbetet den europeiska säkerhets- och samarbetskonferenscn förhållandet mellan och europeiskaickc-medlemsstalcr a)Utvecklingen av det europeiska samarbetet De periodvisa redogörelserna för det europeiskasamarbetet inom EG, EFTA och har blivit en ständigt återkommandepunkt på dagordningen då de 17 medlemsländernas utrikesministrar två gånger omåret möts. Vid 52:a ministermötet lämnades redogörelsen församarbetet inom EG av belgiske vetenskapsministern . Hankonstaterade alt farhågorna på många håll att EG efter utvidgningen skulledrabbas av passivitet inte hade besaimats. EG:s verksamhet hade i ställetpräglats av slor aktivitet, bl. a. i fråga om förbindelserna med omvärlden, denekonomiska och monetära unionen samt den gemensamma jordbrukspolitiken. Hannoterade med tillfredsställelse att genomsitt avtal med EG skulle komma atl delta i den utvidgade europeiska marknaden.Vidare framhöll han att rådet var i färd med förberedelserna för de kommandeGÄTT-förhandlingarna. Ett viktigt steg mot en monetär union hade tagitsvid toppmötet i . Detta beslut hade sedermera följts upp genomupprättandet av den europeiska monetära fonden, som utgör ett"clearing-house" för finansiering av interventioner och regleringarinom EG:s nya system för fasta växelkurser. Rörande EG:s jordbrukspolitik framhöll genom uppgörelsen i om jordbrukspriserna lyckats bibehålla denviktiga principen om enhetiiga priser. Överenskommelsen innehöll bl. a. ettprissystem med särskilt stöd åt jordbrukare i missgynnade regioner, samtstimulansåtgärder avsedda att öka nötköttsproduklioncn. Utrikesminister lade framredogörelsen om samarbetet inom EFTA och framhöll att organisationens arbete ihög grad koncentrerats på alt finna lösningar för att bevara frihandeln mellanutträdande och kvarvarande saml alt anpassa organisationen ochsamarbetet lill förhållandet att två medlemmar beslutat utträda ursammanslutningen. De kvarvarande länderna hade uttalat sin beslutsam-hel altfortsätta det samarbete som utvecklats sedan sammanslutningen trädde i kraft.Wickman underströk de nära förbindelser som EFTA upprätthöll med . Generalsekreterare redogjordeför verksamheten inom som gått sedan föregåendeministermöte och uppehöll sig därvid särskUt vid fackministermötena. Resultatet av det första miljövårdsministermötethade varit uppmuntrande och man hade där enats om ansvarsområden för olikaeuropeiska organisationer. var involverat på speciellt fyraområden: utbildning i skolor och annorstädes rättslig koordination och utarbetandet avkonventioner Ytterligare två fackministermöten skulle komma attäga rum , nämligen ett utbUdningsministermöte och ettjustitieministermöte. skulle vidare ett familjeministermöte ochelt regionplaneringsmi-nistermöte äga rum. I>)liuroparädcts framtida roll MinislerkomiTiittén diskuterade Europarådetsframlida roll inom del europeiska samarbetet mot bakgrund av utvidgningen avEG. Enighet rådde inom kommittén om vikten av att organisationernakompletterade varandra på ett rationellt och effektivt sätt så att dubbelarbeteundveks. Ministrarna underströk vikten av roll i samarbetetmellan de 17 medlemsstaterna och var eniga om att detta borde stärkas. Enarbetsgrupp tUlsattes bestående av de fasta representanterna från följandemedlemsländer: , , , , och Turkiet.Gruppen fick i uppdrag att göra en utredning otn framtida roll ochframlägga en rapport, vilken i sin tur skulle ligga till grund för ett resolutionsutkastatt godkännas vid ministerkommitténs nästa möte. Utrikesminister sade bl. a. i sittanförande att det fanns en klar politisk vilja bland medlemsländeratt nu nå fram till en överenskommelse om framtida roll ochuppgifter. Han föreslog alt skulle koncentrera sin verksamhet tillvissa områden där rådet redan intar en ledande eller rentav unik position ieuropeiskt samarbete. Det gäUde bl. a. skyddet av mänskliga rättigheter,sociala och kultureUa frågor och vissa rättsfrågor. Viss annan verksamhet kundekanske skäras ned och formerna för samarbetet revideras. Utrikesministern underströk vidareminislerkoinmitténs belydelse som elt organ för meningsutbyte om allmännapolitiska frågor. Ministrarna hade där tillfälle alt informera om det samarbetesom pågår i andra europeiska organisationer eller i bUaterala sammanhang. 1kommittén kunde man också diskutera möjligheterna till en utbyggnad av deteuropeiska samarbetet i olika riktningar, oberoende av om sådant nytt.samarbete skulle förläggas till eller någon annan organisation. Utrikesministern slutade med attbetona vikten av diskussionerna i den parlamentariska rådgivande församlingen.De gav nödvändig information om de politiska aspekterna på olikasamarbetsfrägor och stimulerade ofta lUl nya initiativ. c) Utbyte av åsikter om konferensen om säkerliet ochsamarbete i Ruropa Ministrarna uttryckte i gemenförhoppningen att konferensen om säkerhet och samarbete skulle kunnasammankallas och att det skulle lyckas konferensen att uppnåpraktiska resullat av betydelse för förbindelserna mellan deltagarländerna. Utrikesminister sade i sittanförande bl. a. att betraktade konferensen som ett steg i en gradvisförändring av ösl-väst-förhållandena. Han varnade emellertid mot förväntningarom spektakulära resultat. d) förhällande till europeiskaicke-medlemsländer Generalsekreteraren ministrarna en redogörelse för den senaste utvecklingen av förbindelsernamellan och europeiska icke-medlemsländer. Han betonade speciellttvå aspekter av verksamhet som icke-medlemsländer kunde göras delaktigaav, nämligen tillträde till konventioner och deltagande i fackministerkonferenser.I det förstnämnda avseendet hade speciellt visat intresse och hade nuundertecknat fem konventioner. Belräffande fackministerkonferenserna hade ettflertal av icke-medlemsländerna deltagit. e) Intemationell terrorism tog mot bakgrundav den rådgivande församlingens rekommendation 684 upp det allt större problemsom den internationella terrorismen innebär. Församlingen önskade i sin rekommendationen samordnad europeisk aktion för bekämpande av terrorismen. Enighet rådde imiiusterkommittén om problemels allvarliga natur och om vikten av att kommafram tUl lösningar på bredast möjliga internationella basis. Ministerkommitténhemställde, att de länder som ännu inle ratificerat de tre ICÄO-konventionernamåtte påskynda behandlingen av dessa med sikte på möjliga ratifieering.Medlemsregeringarna anmodades att inkomma medmeddelande till om sakens läge i respektive medlemsland. beslöt på grundav frågans betydelse att den skulle uppsättas på dagordningen också vidkommande möten inom ministerkommittén. 1 saml Nr 131 2.Del 53:e ministermötet i Ministermötct skulle ha ägt rum , menframflyttades till . Den svenska delegationen leddes avutrikesminister . I övrigl bestod den av ständiga ombudhos , ambassadören , kabinettssekreteraren , ambassadör , kanslirådet , biträdande ombudet hosEuroparådet, departementssekreteraren , samtdepartementssekreteraren . Ordförandeskapet vid mötet sköttes av denösterrikiske utrikesmi-nistren . På dagordningen stodföljande frågor: konferensenom säkerhet och samarbete i utvecklingenav del europeiska samarbetet. a)framtida roll Huvudpunkten på agendan för ministermötet var detresolutionsförslag om framtid [res. (74) 4] som utarbetats av enarbetsgrupp bestående av de permanenta representanterna för ,, , , och med danske ambassadörenTroels som ordförande. Upprättandet av arbetsgruppen hade flera orsaker.Den viktigaste var den situation som uppstått genom EG:s utvidgning. Man önskadevidare en bättre koordination av arbetsuppgiftema inom det europeiskasamarbetet för att i görlig mån undvika dubbelarbete. Dessutom hade denrådgivande församlingen i sin resolution nr 704 bett ministerkommitténutarbeta och anta en resolution om roll i det europeiskasamarbetet. Den av arbetsgruppen utarbetade rapporten med resolutionsförslagframlades och behandlades vid ställföreträdarmötena i novemberoch samt . Praktiskt taget alla medlemsländer yttrade sigerkäimsamt om rapporten och resolutionstexten och man var enig om attantagandet av reso-lulionstexten innebar ett viktigt bidrag tUl samarbetetmellan de demokratiska länderna i . Utrikesministrarna var eniga om attEuroparådet också i fortsättningen borde utgöra en av hörnstenarna i det europeiskasamarbetet. Man såg i arbete för individens rättigheter ettspeciellt kännemärke för . Man var också enig om att Europarådetbättre skulle kunna utföra sina uppgifter om dess möjligheter som politisktforum för de 17 medlemsländerna fullt utnyttjades. Utrikesministrarna var överens om att Europarådetinom den närmaste framtiden rapporten avser tiden fram tUl 1980 skullekoncentrera sin mellanstatliga verksamhet tiU följande områden: skyddet av de mänskliga rättigheterna sociala och socioekonomiska problem, särskUt deutiändska arbetarnas situation samarbete mellan lokala myndigheter juridiskt samarbete; koordination av nationelllagstiftning, brottsbekämpning m. m. Utrikesminister ansåg i sittanförande att det sociala samarbetet inom borde kunna förstärkas.Han sade bl. Medan vi lätt kan finna uppgifter omindustriproduktion, handel, inflation m. m. är det svårt att finna jämförandestudier över hur olika länder ordnat med tandvårdsförsäkring, sjukförsäkring,pensionssystem etc. På detta område skulle kunna göra enbetydelsefull insats. En konferens med socialministrarna skulle kunnadiskutera dessa problem . b)Konferensen oin säkerhet ocb saraarbete i Mot bakgrund av den diskussion som förekommit viddet 52:a ministermötet samt fyra texter som antagits av den rådgivandeförsamlingen ävensom ett memorandum avgeneralsekreteraren utbytte utrikesministrarna åsikter om säkerhetskonferensen.Flertalet utrikesministrar deltog i diskussionen och enighet rådde om att manskulle söka praktiska lösningar på alla de områden som konferensen behandlar. Utrikesminister sade bl. a. att detföreligger ett verkligt behov av utökat samarbete på många områden mellan allaEuropas stater. Energikrisen hade dragit vår uppmärksamhet tUl ett sådant område.Den hoppades att konferensen skall klargöra på vilka områdensådant samarbete är möjligt. stod det klart attsamarbetsmöjligheterna hade bestämda gränser, detia inte minst beroende på dedeltagande staternas skUda samhällssystem. Detta måste las med i beräkningen.Konferensens syfte kunde inte vara att åstadkomma en konfrontation mellanföreträdare för olika samhällssystem utan att undersöka hur man kunde göraframsteg mot stabilare förhållanden mellan staterna och på vilka områden ettkonstruktivt samarbete var sannolikt och genomförbart. Utrikesministern betonade vidare att konferensenborde ses som ell led i en fortlöpande avspänningsprocess i och mellanstormakterna. Man borde inte vänta sig alltför omfattande resultat vid självakonferensen. Sådana måste snarare komma som resultat av efterföljande aktivtsamarbete, framhöll utrikesministern. c)Förbindelserna EuropaFörenta statema Mot bakgrund av bl. a. nuvarande amerikanskeutrikesministern tal den 23 aprU 1973 om en restrukturering avförbindelserna mellan och fick ministerkommittén kortarapporter om de förhandlingar vissa europeiska stater förde med Förentastatema för att utarbeta gemensamma deklarationer. Utrikesministrarna uttrycktesitt intresse för att hållas informerade om dessa överläggningar och manbeslöt att förbindelserna EuropaFörenta staterna skulle stå kvar pådagordningen för nästa ministermöte. d)Utvecklingen av det europeiska samarbetet 1 sedvanlig ordning framlades redogörelser rörandesamarbetet inom EG, EFTA och . Redogörelsen för arbetet inom EG lämnades av dentyske utrikesministern i egenskap av ordförande i . Ambassadör lämnade i denschweiziske utrikesministern ställe en redogörelse församarbetet inom EFTA och biträdande generalsekreteraren . Sforzaorienterade om samarbetet inom och om förhållandet tillicke-medlemsländer. Utrikesminister uttryckte bl. a. i sinredogörelse optimism om att EG skulle uppnå de mål organisationen hade sattupp. Denna utveckling skulle dock inte innebära en minskning av Europarådetsbelydelse. Ambassadör betonade att 1973 betecknat en nyfas i EFTÄ:s historia genom att flera tidigare medlemmar nu blivit medlemmar avEG och andra ingått handelsavtal med gemenskaperna. Detta betydde dock ej någotslut på samarbetet inom EFTA. Handeln mellan de sju länderna fortsatte att varaav stor betydelse och utgjorde av deras totala export. Biträdande generalsekreteraren underströkatt samarbetet mellan 17 medlemsländer intensifierats tack vareministerkommitténs, ställföreträdarkommitténs, rådgivande församUngens ochsekretariatels ansträngningar. Förslaget att upprätta ett förbindelsekontor iBryssel såg han som ett mycket positivt element, något som skulle kunna bidratill koordineringen av samarbetet i . Han ville också riktauppmärksamheten på att kontakten med stater utanför hade ökat ochsom exempel nämnde han besök av parlamentarikerdelegationer från Förentastaterna och i samband med den rådgivande församlingens debatt om . e)Intemationell terrorism Mot bakgrund av tidigare rekommendationer från denrådgivande församlingen och diskussionen vid det 52:a ministermötet diskuteradeutrikesministrarna ånyo möjligheterna av en gemensam europeisk hållning förbekämpande av internationell terrorism. Efter en grundlig diskussion av fråganantog utrikesministrarna en resolution (res. (74) 3) om alt på det nationeUaplanet förstärka och effektivisera de rättsliga medlen för att bekämpainternationell terrorism och stärka det internationella samarbetet på dettaområde. hölls tio möten av utrikesminstrarnasställföreträdare (ställföreträdarkommittén). ständige representant viddessa möten var ambassadören . har i principdelegerat beslutanderätten tUl ställföreträdarkommittén i alla de frågor somligger inom ministerkommitténs kompetensområde. Ställföreträdarkommitténbeslutar aUtså i ministerkommitténs namn. 1974: 131 9 Ställföreträdarkommitténhar följande huvuduppgifter: att förbereda de ärenden som skall behandlas påministcrkommiticns möten, att diskutera och eventuellt svara pä beslut somfatlats av den rådgivande församlingen, vilka föreligger antingen somrekommendationer, vilka alllid besvaras, eller som resolutioner, att organisera omfattande tekniskamellanstatliga samarbete, attplanlägga de till knutna fackministerkonferenserna, attbehandla administrativa och budgetära spörsmål. Enutförlig redogörelse för arbetet i ställföreträdarkommittén vars mötesagendavanligtvis omfattar 3040 ärenden skulle föra för långl. I-ramställningenbegränsas därför till ett par punkter. Den europeiska konventionen om skadeståndsregler ibiltrafik öppnades för undertecknande vid ministerkommitténs 52:a möte. ,och undertecknade konventionen under aret. En överenskommelse oin transport av lik öppnadesvidare för undertecknande . Överenskommelsen ändrar och förenklar denenda utarbetade internationella överenskommelsen på della område,av 1937. Ökade kommunikationer över gränserna sarnt det ökadeantalet arbetare, som är verksamma i främmande länder, har varit upphovet tillutarbetandet av den nya överenskommelsen. undertecknades den avBelgien, och . ///. »1Konventioner ra. (i) ratificerade med vissaförbehåll och förklaringar den europeiska konventionen om brottmålsdoms internationellarättsverkningar (jfr prop. 1972: 98). Konventionen innehåller bl. a.bestämmelser oin verkställighet av broltmålsdom i annat land än där domenmeddelats samt regler om europeisk brottmålsdoms internationella rättskraft. (ii) öppnades endast en konvention förundertecknande, den europeiska konventionen om skadeståndsregler i biltrafik. Konventionen bygger på principen att fordonelsinnehavare skall vara strikt ansvarig för skada som orsakas av fordonet närdetta används i trafik. Bilens försäkringsgivare kan enligt nationell laggöras direkt ansvarig i slällel för innehavaren. Har den skadelidande varitmedvållande till skadan kan delta leda tUl nedsättning av skadeståndet. Ivilken utsträckning skadeståndet skall jämkas får bestämmas med hänsyn tillomständigheterna vid olyckan. Konventionen innehåller vidare regler omansvarets fördelning vid olycka, där flera fordon medverkat till skadansuppkomst, samt om skada som drabbat fordonets innehavare eller dess förare.Konventionen lämnar åt nationell lagstiftning att reglera bl. a. eventuellbegränsning av skadeståndsskyldigheten och möjligheterna att föra regresstalan. Sverigehar inte undertecknat konventionen. Skr,1974:131 jO b) Resolutioner som antagits av ministerkommittén m. m. (i) Behandling i anstalt 1 resolution (73) 5, som antogs den19 , rekommenderas medlemsstaternas regeringar att i sinlagstittning och administration på kriminalvårdens område tillämpa de principersom anges i till resolutionen fogade särskUda regler om minimistandard förbehandling av fångar. (ii) Straffrättsliga synpunkter på narkotikamissbruk I resolution (73) 6, som antogs den19 , rekommenderas medlemsstaternas regeringar att i sin kamp motnarkotikamissbruket tillämpa i resolutionen närmare angivna principer såvittgäller allmänna åtgärder, lagstiftning, polis- och milväsendetsadministration, rättsliga åtgärder, kriminalvården, information ochutbildning, statistik och forskning samt internationellt samarbete. (iii) Trafikonykterhetsbrott 1 resolution (73) 7, som antogs den22 , rekommenderas medlemsstaternas regeringar att i fråga ombeivrandet av trafikbrott som begåtts under inflytande av alkohol tillämpavissa i resolutionen närmare angivna regler. (iv) Obligatorisk trafikförsäkring I resolution (73) 8, som antogs den22 , rekommenderas medlemsstaternas regeringar att vidta erforderligaålgärder för att den ansvarighet som föreskrivs europeiskakonvention om skadeståndsregler i biltrafik skall täckas av obligatoriskförsäkring. Denna skall uppfylla minst de krav som uppställs i 1959 årseuropeiska konvention om obligatorisk trafikförsäkring av motorfordon. (v) Kriminalvård av vuxna I resolution (73) 17, som antogsden , rekommenderas medlemsstaternas regeringar att begränsaanvändningen av frihetsstraff för mindre brott och i fråga om personer som inteanses särskilt farliga för samhället samt att överväga de möjligheter tUlbehandling som övervakning ger. Vidare innehåller rekommendationenen uppmaning till medlemsstaterna att vidta åtgärder för att göraverkställighet av frihetsberövande påföljder mera flexibel genom införande avpåföljder som ligger mellan frihetsberövande och kriminalvård i frihet. (vi) Privatlivets skydd vid automatisk databehandling 1 resolution (73) 22, som antogsden , rekommenderas medlemsstaternas regeringar att vidtaerforderliga åtgärder för tiUämpningen av vissa till resolutionen fogadeprinciper rörande automatisk databehandling av personinformation viddatabanker i den enskilda sektorn. I dessa principer anges vissa riktiinjersom syftar tUl att skydda den enskilde mot att utsättas för otUlbörligt intrånggenom sådan databehandling. a. anges vissa inskränkningar när det gällervilka slags uppgifter som får lagras genom automatisk databehandling och tUlvem lagrade personuppgifter får utlämnas. (vU) Databehandling på det rättsliga området I resolution (73) 23, som antogsden , rekommenderas medlemsstaternas regeringar bl. a. attstödja forskning och utbildningrörande databehandling pä det rättsliga området och därvid beakta behovet avinternationellt samarbete. (viii)Vissa former av kriminalvård I resolution (73) 24, som antogs den 26 september1973, rekommenderas medlemsstaternas regeringar att undersöka möjligheternaatt inom kriminalvården införa eller utveckla olika former av behandling i gruppereller samhällen. (ix) Prognoser angående brottsutvecklingen 1 resolution (73) 25, som antogs den 26 september1973, rekommenderas medlemstaternas regeringar all bl. a. överväga de metoderför upprättandet av prognoser angående brottsutvecklingen som beskrivs iECCP:s (för brottslighelsfrågor) rapport i detta ämne. c)Åttonde europeiska justitieministermötet Det åttonde europeiska justitieministermötet ägderum på , , . I mötet deltog företrädareför samtiiga medlemsstater utom samt . Spaniendeltog i mötet som observatör. Justitieministermötena är såtUlvida knutna tillEuroparådet att sekretariat utgör dessa mö-lens sekretariat. Föredragningslistan för mötet upptog två ämnen.Europarådets framtida roll på det rättsliga området och en debatt rörandeaktuella lagstiftningsfrågor. Justilieministermötetägnade huvuddelen av sin tid åt det första av ovannämnda ämnen, somdiskuterades särskilt mot bakgrund av den inverkan som utvidgningen av EG kankomma att få på samarbetet mellan rådets medlemsstater på det rättsligaområdet. Till gnmd för diskussionerna låg en rapport, som hade utarbetats avEuroparådets juridiska sekretariat på grundval av de överläggningar som ägtrum i en av CCJ (för juridiskt samarbete) och ECCPsärskilt tillsatt kommitté. Mot bakgrunden av de resultat som redan uppnåttskonstaterade ministrarna eiUiälUgt Europarådels betydelse för att främjasamarbetet mellan rådels medlemsstater på det rättsliga området. Detunderströks alt den viktigaste uppgiften även i framliden borde vara att främjamedlemsstaternas gemensamma intressen i fråga om respekten för lag och rätt ochskyddet för de mänskUga rättigheterna och gmndläggande friheterna. Vidareuttalades att i övrigt borde särskilt koncentrera sitt arbete påämnen såsom kriminalvård och kriminalpolitik, famUjerätl, skadeståndsrält,harmonisering av grundläggande juridiska begrepp, vissa handelsrättsliga problem,förvaltningsrätt och folkrätt. Ministrarna framhöll att informationsutbytet mellanEuroparådet och EG rörande verksamheten på det rättsliga området inom resp.organisation borde förbättras så att man vid planeringen av Europarådetsarbele kunde la hänsyn till verksamheten inom EG. Enligt ministrarna bordedessa organisationer därför upprätthåUa direkta kontakter med varandra. De komvidare överens om att vid kommande justitiemmister-möten ta upp frågor avgemensamt intresse för de två organisationerna.