prop · FX03166 · 1974-12-31 00:00:00 — Bestämraelsen är sålunda enligt NVK inte avseddatt bli tillämplig på varje åtgärd som är att hänföra till nybyggnad enligt 75§ byggnadsstadgan utan endast på sådana åtgärder som på grund av sinomfattning eller karaklär är av betydelse för skyddet av strandområdet ochallmänhetens tillgång till detta. En annan huvudgmpp utgöres av anläggningaroch ingrepp av så ingripande be- skaffenhetatt de väsentiigt påverkar mark- eller vattenförhållandena inom området. Ocksådessa bör enligt NVK med hänsyn till de allvarliga återverkningarna påmöjligheterna att nyttja området för friluftsliv omfattas av strandskyddet,oberoende av om allemansrätten inom området påverkas eller ej. Denna gruppomfattar bl. a. anläggningar för camping, sport och klubbverksamhet, bryggor,båtuppläggningsplatser m. m. I gmppen ingår också utförandet av vägar samtandra gmndläggnings-eller grävningsarbeten av betydelse. Ett normalt nyttjandeav området i jord- eller skogsbruk är enligt NVK inte avsett att träffas avbestämmelsen. Sådant brukande torde i allmänhet inte heller ha sådana återverkningarpå nyttjandet av området för friluftsändamål som bestämmelsen riktar sig mot.De av NVK föreslagna ändringama i 19 och 20 §§ torde också ge erforderligamöjligheter tUl ingripande i dessa fall. Inom strandskyddsområde bör enligt NVKinte heller få utföras anläggning eller anordning sora inskränker eUer angriperallemansrätten inora området. Härmed avses varje anläggning eller anordningvarigenom mark inom strandskyddsområdet tas i anspråk som tomt och på så sättutesluts från allemansrätten, Såsora exerapel på sådant ianspråkstagande nämnerNVK uppförande av stängsel, anordnande av trädgård eller lekplats ochuppsättande av flaggstång. Undantag bör dock gälla för stängsel som behövs förjordbruket, skogsbruket eller renskötseln. Däremot anser NVK att det inte finnsskäl att behålla nuvarande generella imdantag för anläggning som erfordras förnämnda näringar, fisket, försvaret och den allmänna samfärdseln. Takt i strandområdet medför enligt NVK regelmässigtatt möjlighetema till nyttjande av orarådet för rekreation skadas ellerförloras. NVK anser därför att takt I princip inte bör få äga rum istrandområde av värde för friluftslivet. Regleringen av takt sker f. n. genombestämmelser i 18 § NVL. De ändringar sora NVK föreslår i 18 § bör ge erforderligkontroll över takt även från strandskyddssynpunkt. Regleringen bör därförenligt NVK:s raening även ske enligt bestämmelserna i 18 §. Vidtillämpningen bör naturligen beaktas de särskilda hänsyn som från bad- ochfrUuftssynpunkt knyts tUl strandområdet. Enligt NVK:s mening bör strandområdet hållas frittfrån en fortsatt exploatering som inskränker det fria nyttjandet. Som en allmänfömtsättning för medgivande av undantag bör därför fordras att särskilda skälföreligger. Bedömningen härav i det enskUda fallet bör ske dels raot bakgrundav den avsedda inskränkningens art, dels med beaktande av områdets värde förrekreativa ändaraål, I fråga ora område av betydelse för friluftslivet börkravet för undantag enligt NVK:s mening ställas mycket högt. Skyddet av strandområdet bör enligt NVK också innefattamöjligheter att raeddela föreskrifter ora vad allraänheten har att iaktta föratt områdets rekreativa värde skall bevaras och nyttjandet ske på sådant sättatt annat behörigt nyttjande för friluftsändamål eller i näringsverksamhetinte skadas. Genom sådana föreskrifter bör t, ex, uppställning av husvagnareller ankring av båtar kunna regleras eller förbud mot vattenskidåkning ellerfärd med motorbåt eller annat motordrivet fordon kunna meddelas. tUl skydd för själva strandområdet eller för flora eller faunainom detta bör också kunna ges, I 17 § föreslår NVK en ändring sora ger vidgademöjligheter till s. k. stängselgenombrott till skydd för allemansrätten. ett tillägg i nämnda paragraf i syfte att undanröja deolägenheter som vållas allmänheten genom det ökande antalet privataförbudsskyl-lar. Enligt den föreslagna bestämmelsen får skylt som huvudsakligenavser att avvisa allmänheten från område där den äger färdas fritt inte finnasuppsatt utan tUlstånd. NVK konstaterar inledningsvis att de nuvarandebestämmelserna i på landskapsvårdens område (1822 §§) är av begränsad räckvidd.I fråga om jordbmket påverkas landskapsvården av minskningar i jordbruksjordensomfattning. NVK erinrar om att jordbruksministern i anslutning till 1967 årsbeslut ora jordbmkspolitiken uttalade att frågan om landskapsvård bör ägnassärskild uppmärksamhet vid fortsatta överväganden rörande den statliganaturvårdsverksamheten (prop. 1967: 95 s. 67). Vidare erinras om attförsöksverksamhet raed landskapsvård i odlingsbygder enligt beslut av skall bedrivas . En väsentlig roll i debatten oralandskapsvård spelar enligt NVK det moderna skogsbmket. Trakthyggesbruk ochmarkberedning i form av hyggesplöjning, gödsling och kemisk busk- ochslybekämpning med sina stora miljömässiga och i väsentliga avseenden okända ochoutforskade återverkningar i landskapet och naturmiljön har därvid varitföremål för livlig debatt. NVK nämner att den årliga bruttoawerkningen av skogi landet ökat från ca 45 milj. m sk tUl ca 70 milj. m sk underde första åren . Slutavverkningens andel av den totalaavverkningen ökade från till . Enligt NVK kanolika produktionshö-jande skogsbruksmetoder förväntas i ökad gradprägla skogsbruket och beslämma såväl skogslandskapets karaktär sora möjligheternaatt utnyttja skogen för friluftsändamål. Av stor betydelse härvid är enligt NVKockså förfarandet att omföra lövskog till barrskog. Täklverksamhelen är enligt NVK ett annat viktigtämne vid diskussion om landskapsvård. Störst betydelse har takt av grus ochsand. Förbrukningen uppskattas nu tiU 80 milj. m . I stor utsträckningsker takten i rullstensåsarna som har stort värde för den vetenskapliga ochkulturella naturvården men också är lämpliga rekreationsområden och attraktivaelement i landskapet. NVK omnäraner att 1970 har tillståndtill läkt enligt 18 § NVL meddelats i mer än 10 000 fall. Till detta antalkomraer takter som bedrivs enligt tidigare tillstånd, husbehovstäkter ochtakter i vattenområde. Takt i vattenområdet av gms och sand s. k.sandsugning har enligt NVK förekommit men först fåttmera betydande omfattning. En mycket kraftig utvidgning av verksamheten beräknasske . De med verksamheten förbundna miljöskadorna är väsentligenokända. Det föreligger enligt NVK en uppenbar risk att verksamheten kan ledatill mycket omfattande skador på havsbottnen och den miljön över huvud. I fråga om husbehovstäkt saknas enligt NVK närmareuppgifter. Klart är emellertid att verksamheten är av betydande omfattning ochomfattar ett stort antal fyndigheter. Redan vid tillkomsten av NVL uttaladesfarhågor för att undantaget för husbehovsläkt skulle leda till skador genom enmängd små okontrollerade takter som utan att återställas sargade landskapet.Olika uppgifter tyder enligt NVK på att dessa farhågor besannats. Enligtgmstäktskoraraitténs mening (SOU 1972:16 s. 36) har sålunda utvecklingen ifråga om de okontrollerade husbehovstäkterna i vissa fall lett till skador somkan jämställas med de komraersiella takterna. Genora tillkorasten av nya jordförbättringsmedel,där torv utgör den huvudsakliga beståndsdelen, har takt av sådant material ökatväsentligt . Även läkt av raossa och lav anses ha ökat och drivspå sina håll i kommersiellt syfte. Av största betydelse såväl med hänsyn tillomfattning sora verkningar är emellertid takt av matjord. Sådan takt har undersenare år fått allt större omfattning, särskilt i storstadsregionerna. Dennafråga har också uppmärksararaats av . På grund av motioner i ämnetuttalade civUutskottet att konsekvenserna från naturvårdssynpunkt av sådanläkt bör uppmärksararaas. Utskottet förklarade att något särskUt yttrande frånriksdagen inte påkallades eftersom frågan förväntades komma under NVK:sbedömning (CU 1973: 21). Olägenheter av matjordstäkt har enligt NVKrapporterats också i andra sammanhang. a. har i län på gmnd av angelägenheten av att få kontroll över sådantakt i beslut enligt 19 § NVL meddelat interimistiska förordnanden för helakoramuner med förbud mot läkt av matjord. för Stock-Mms län hatmed hänvisning till att takt av matjord i länet börjat bedrivas i sådanorafattning att den blivit ett problera från naturvårdssynpunkt i särskildframställning hemställt att koramittén måtte beakta möjligheten att görajordtäktsverksamhet tillståndspliktig. NVK uttalar att dess förslag i fråga omlandskapsvård bygger på uppfattningen att vården av landskapet Inte skallbegränsas till att endast hindra särskilt framträdande skador i landskapetsutseende utan omfatta landskapeti dess helhet. Förslaget innebär i överensstämmelse härmed att det nuvarandebegränsade skyddet för landskapsbilden utvidgas till ett allmänt grundläggandeskydd för hela naturmiljön, däri inbegripet den kulturbetonade naturmUjön samtkultur- och odlingslandskapet. Rubriken till förevarande avsnitt i lagenföreslås i överensstämmelse härmed ändrad till "Särskilda bestämmelsertill skydd för naturmUjön". NVK erinrar om att i den nuvarande regleringentäktbestämmelsema bildar en särskild grupp. Dessa bestämmelser kompletteras medmöjligheter till ett förordnandeskydd enligt 19 § och regler om samråd i 20 §.Till regleringen ansluts bestäraraelsema i 21 och 22 §§, som avser förfallenbyggnad och utomhusreklam. NVK:s förslag bygger vidare på den nuvarandesystematiken. För att det erforderliga skyddet skall erhållas börenligt NVK i NVL finnas bestämmelser om dels ett allmänt grundläggande skyddgenom kontroll från det allmännas sida av verksamheter som är ägnade attmedföra skada på naturmUjön eller som i det särskilda faUet är av omfattaingeller karaktär att kunna väsentligt ändra eller påverka denna (18 och 20 §§),dels ett i särskilda fall appUcerat skydd, kombinerat med möjligheter lillaktiva vårdåtgärder (19 §). Detta skydd bör främst vara inriktat på atttillgodose den socialt inriktade naturvården och då särskUt i områden näratätorter. Det är avsett att 1 dessa fall i stor utsträckning kunna ersättanaturreservalsbUdning, vars användning enligt NVK bör begränsas tiU situationermed mera långtgående begränsningar eller till ianspråktagande av raark. Av de verksaraheter sora omfattas av detgrundläggande skyddet enligt förslaget utgör takt av inte förnyelsebaranaturresurser, till vilka NVK även räknar sådana naturresurser som endastförnyas mycket långsamt som t. ex. torv, en särskUd gmpp. Denna grupp ärvisserligen med hänsyn till sina genomsnittligt allvarliga återverkningar imiljön redan i betydande utsträckning underkastad kontroll genom tillståndstvång.Kontrollen har emellertid enligt NVK inte visat sig tillräcklig, utanverksamheten har särskilt i fråga om matjordsläkt men också i andra fall letttill skador i landskapet. Det är därför enligt NVK:s mening nödvändigt attlåta kontrollen omfatta all läkt av inte förnyelsebara naturresurser. I överensstämmelse härmed fordras enligt vad NVKföreslår tillstånd för takt av sten, grus, sand, jord, torv eller därmedjämförliga nyttigheter. Uppräkningen som sägs vara exemplifierande hänför sigtill vanliga täktfall, som omfattas av bestämmelsen. Med jord förstås enligtkommittén inte bara det övre matjordslagret utan också övriga förekommandejordlager som lera, morän osv. Av syftet med bestämmelsen följer enligt NVKatt kontrollen bör gälla även takt i vattenområde. För oraråde där särskildahänsyn från naturvårdssynpunkt är påkallade, t. ex. inom strandskyddat område,bör även dessa hänsyn beaktas och prövningenomfatta alla moment av betydelse från naturvårdssynpunkt. NVK erinrar vidare om att täklprövningen enligt NVLomhänderhas av . meddelar också upplåtelse frånstaten av rätt till sand-, grus- eller stentäkt inora allmänt vattenområde iVänern, , eller i enligt lag (1966:319) om rätt till sand-, grus- eller stentäkt inom vissa allmännavattenområden. Tillstånd till sand-, gms- eller stentäkt på kontinentalsockelndäremot meddelas av industriverket, Eftersora sådan upplåtelse endastavsett ett eUer ett par fall och gällt lokala behov talar enligt NVKövervägande skäl för att prövningen även i dessa sistnämnda fall tilläggslänsstyrelsen. Härigenom erhåUs en enhetlig ordning för tillståndsgivningen ochprövningen kan ske mot en samlad bedömning av återverkningar och behov, I vadmån taxor för upplåtelse bör faststäUas centralt eller den ekonomiska sidanregleras i annan ordning torde få övervägas i annat sammanhang. Undantag från denföreslagna ordningen bör enligt vad NVK anser endast göras för rätt sommeddelas av regeringen, NVK erinrar ora att enligt nuvarande bestämmelserlänsstyrelsen kan förelägga den som söker täkttUlstånd att framlägga täktplanav erforderlig omfattning. Sådan plan är enligt NVK:s mening alltiderforderlig, om företagets inverkan på naturmUjön skall kunna bedömas. Kravetpå täktplan görs därför obligatoriskt enligt förslaget. Uppenbarligen får enligtNVK kraven härvid stäUas med hänsyn till förhållandena i det särskilda falletoch inte drivas längre än nödvändigt. En beskrivning av den avsedda taktensgenomförande kan i enkla fall vara tillräcklig. Främst gäller detla obetydligatakter, som endast utnyttjas sporadiskt inom ramen för ett tillstånd sommeddelats för . Vid tillstånd till takt skall enligt NVK iöverensstämmelse raed tidigare angivna principer meddelas de föreskrifter somerfordras för att undanröja eller begränsa företagets skadliga inverkan pånaturmiljön. Som garanti for fullgörandet av dessa åligganden skall enligtförslaget, om inte särskilda omständigheter föranleder till annat, giltighetenav tillståndet göras beroende av att erforderlig säkerhet ställs. Skullesäkerheten sedermera visa sig otUlräcklig kan den fortsatta gUtigheten av tillståndetgöras beroende av att ytterligare säkerhet ställs. Enligt förslaget skalllänsstyrelsen också, i väsentlig överensstämmele med vad som gäller ,förflutit från det täkttillståndet vunnit laga kraft kunna upphävadetla eller förena det med strängare villkor. Detta skall enligt förslagetkunna ske även , om förhållandena ändrats väsentligt, I fråga om företag sora inte är att hänföra tUltäktverksamhet, men sora ändå är av beskaffenhet att böra underkastas dengrundläggande kontrollen enligt NVK:s förslag, bör enligt NVK regleringenfrämst ske genom vidgade bestämraelser ora sararådsskyldighet enligt 20 § NVL, DennakontroU som från de synpunkter det här gäller kan jämställas med kontroll genomtillståndstvång är enligt NVK avsedd att gälla för varje företag som kan kommaatt väsentligt påverka eller ändra naturmUjön men inte är underkastad kontroUenligt 18 eller 19 § NVL, Bland företag som här kommer i fråga märks utförandetav vägar, större schaktningar och dränermgar, upptagandet av ledningsgator,förvand-Img av åker- och skogsmark, omföring av löv- tUl barrskog,slutawerk-ning eller markberedning genom hyggesplöjning. Dessa företag kan iallraänhet karakteriseras sora enstaka ingripande åtgärder och frarastårknappast enligt allmänt språkbruk som ett led i en pågående markanvändning.Särskilt inom områden där åtgärder av detta slag, t. ex. kal-hyggesytor avnågon betydelse, inte tidigare förekommit framstår det som främmande att talaom pågående markanvändning. Här avsedda företag har en omgivningspåverkan ochen inverkan på naturmiljön som gör att de bör jämställas med täktverksamhet.Medan omföring av lövtill barrskog och markberedning genora hyggesplöjningregelmässigt är av den ingripande karaktär att kontroll bör föreligga från detallmännas sida, är vad gäller slutavverkning en mera individuell bedömningpåkallad med hänsyn till förhållandena i det särskUda fallet. Belägenhet,landskapstyp och nyttjande för frUuftsliv bildar här väsentliga utgångspunkterför bedömningen. Upptagandet av hyggesytor av den storlek som i vissutsträckning skett kan emellertid enligt NVK normalt inte ansesutgöra någon förutsättning för ett ekonomiskt bedrivet skogsbruk. Ytterst blirenligt NVK avgörandet en fråga ora vilka krav man ställer på vår yttre miljö.Miljöhänsyn måste därför alltid beaktas i skogsbruket lika väl som i annanförvärvsverksamhet i naturen. Även om kraven varierar, kan vissa riktlinjeranges fÖr det beaktande av naturvårdshänsyn som alltid bör ske. Målsättningenför planering och genomförande av avverkning och andra åtgärder i skogsbruketbör enligt NVK vara att åtgärden så lite sora raöjligt skall komma i konfliktmed naturvårdsintresset, däri inbegripet vUtvårdens och friluftslivetsintressen, Awerkningsytörna bör inte göras större än vad som är nödvändigt avbiologiska och ekonomiska skäl. Hänsyn bör tas till befintiig bebyggelse såväl den permanenta som den av fritidskaraktär så att avverkningarna inoranärorarådet begränsas och utförs så att railjöstörningen inom området blir såliten som möjligt. Vad gäller åtgärder i områden längs vägar, sjöar ochvattendrag eller eljest inom livligt frekventerade eller särskilt attraktivaområden bör dessa utföras med hänsyn tagen till de landskapsestetiska värdenaoch så att storm-härdigt skydd skapas, I vissa fall bör självföryngring medfröträd väljas i stället för plantering. Även vid plantering kan enstaka störreträd böra lämnas för att bryta föryngringsytans enformighet,Upparbetningsplatser bör norraalt avstädas efter begagnandet, större stigar ochdiken rensas från ris och allvarligare markskador tUlses. undvikaskador på mark och kvarstående skog. Enligt vad NVK säger sig ha erfarit, harvissa skogsföretag redan utfärdat föreskrifter i väsentlig överensstämmelsemed det sagda. Allmänt sett gäller enligt NVK att den störande inverkan sora ärförbunden med skogsbruket kan reduceras väsentligt med enkla medel. Det kandärför enligt NVK förutsättas att den grundläggande kontrollen enligt NVK:sförslag inte på någon avgörande punkt koramer i konflikt raed ett ihittillsvarande former på normalt sätt bedrivet jord- eller skogsbruk. Snarareär det så att naturvårdens intressen i stor utsträckning är väl förenliga meddetta. Den omständigheten att en grundläggande kontroll tillskapas raedförenligt NVK inte heller, t, ex, vad gäller slutawerkningar att sådana inteskulle medges för större ytor än om 1015 ha , KontroUen innebäremellertid att någon allmän frihet att företa ingrepp av den omfattning att deväsentligt ändrar eller påverkar naturmiljön utan hänsyn till andra väsentligamotstående allmänna eller enskUda intressen inte föreligger. Utöver den grundläggande kontrollen enligt 18 och20 §§ behövs enligt NVK möjligheter till en mera aktiv landskapsvård i vissafall. För att tiUgodose detta behov föreslår NVK i 19 § ett nytt institut,naturvårdsområde. Som naturvårdsområde skall enligt NVK länsstyrelsenkunna förklara område inom vilket särskilda åtgärder erfordras för att skyddaeller vårda naturmiljön, I beslutet skall, i överensstämmelse med vad somgäller för naturreservat, anges gmnden för beslutet och föreskrivas deinskränkningar i nyttjandet sora behövs för skyddet eller vården. De inskränkningarsom härvid komraer i fråga avses I allmänhet vara av raindre ingripandebeskaffenhet, Sora exerapel anges i förslaget förbud mot eller föreskrifter ifråga om byggnad, upplag, schaktning, plantering och avverkning. I den månsärskilda åtgärder behövs för skyddet eller vården, skall markinnehavaren varaskyldig att tåla att dessa utförs. Sådana åtgärder kan gälla t. ex. olikaskötselåtgärder sora röjning, renhållning, plantering, anläggande av stig,anordnande av vUplats o. d. Inskränkningarna eller åtgärderna får enligt NVKinte sträcka sig längre än vad sora behövs för att trygga ändamålet raedförordnandet. Liksom vid förordnande om naturreservat skall de upptas Ibeslutet och anges på sådant sätt alt någon tvekan om omfattningen inteuppstår. Något hinder mot att utforma föreskrifter som ett förbud alt handlaannat än i samråd med eller myndighet som denna bestämmer, t. ex.skogsvårdsstyrelsen, bör ej föreligga. Vad gäller åtgärder som erfordras för vårdenbehöver dessa enligt NVK:s mening inte regleras i själva förordnandet. Sådanaåtgärder bör liksora hittUls i stor utsträcknmg kunna genomföras somberedskapsarbeten. Det synes emellertid enligt NVK troligt attlandskapsvårdande åtgärder i ökad utsträckning komraer att infogassom ett mo- menti brukandet av en fastighet och tUlgodoses I samband därmed. I den månsärskilda insatser utöver vad annars åligger ägare eUer bmkare erfordras,bör detta enligt NVK:s mening regleras i särskUt avtal, antingen i form av ettarbetsavtal eller genom avtal om bidrag till skötseln, BUdande av naturvårdsområde kan enligt NVK mångagånger framstå som ett önskemål även från markinnehavarens sida. Vidjämförelse med naturreservatet har det från markinnehavarens synpunkt den fördelenatt det i mindre mån inkräktar på förvaltningen av fastigheten. Man bör därföreftersträva att bildandet av naturvårdsområde sker i samråd mellan det allmännaoch sakägarna där bördan för den enskilde får vägas mot insatser från detallmännas sida. Tillämpningen av naturreservatsinstitutet är iöverensstämmelse med det sagda främst avsett att komma i fråga i fall med meralångtgående föreskrifter där mark tas i anspråk eller pågående markanvändningavsevärt försvåras. I dessa fall bör enligt NVK förordnande omnaturvårdsområde, som inte grundar sig på avtal med vederbörande rättsägare, ejkomma I fråga. Institutet naturvårdsområde, som iöverensstäraraelse raed det sagda inte avses förenat med regler om rätt tillersättning av det aUmänna, konuner enligt NVK sålunda i huvudsak att gälla falldär särskUda åtgärder erfordras för att skydda eller vårda naturmiljön men därde erforderliga åtgärderna inte är av den ingripande betydelse att de medföravsevärt hinder i pågående markanvändning eller att mark tas i anspråk. Vad gäller tillfällighetsreklam säger sig NVK haövervägt olika raöjligheter att komma till rätta med de ökande olägenheternaav denna. a. har övervägts raöjUgheterna att vidga tillståndsplikten enligt22 § första stycket NVL. NVK har eraellertid funnit raöjlighetema begränsadeatt på detta sätt råda bot på ölägenheterna. I stället bör enligt NVK:s meningslås fast som en allmän princip för alla här ifrågakomna anordningar att envarsom anbringar eller låter annan anbringa sådan anordning ansvarar för att denavlägsnas, då den förlorat sin aktualitet eller förflutit frånanbringandet. För enkelhetens skull har härvid NVK stannat för att föreslå enenhetiig tidsgräns av från anbringandet, oavsett om anordningenförlorat sin aktualitet redan tidigare. Denna tidsgräns har avvägts så attanordningen skall kunna anbringas i tillräckligt god tid för att fylla sittsyfte och därefter avlägsnas inom den föreskrivna tiden. För att tidpunkten förborttagandet skall kunna fastställas raåste denna framgå av anordningen. Datumför anbringandet skall därför anges på själva anordningen. Underlåten ellerfelaktig uppgift i detta hänseende föranleder skyldighet att genast avlägsnaanordningen. Genom de föreslagna reglerna om ansvar för såvälden som anbringar anordning som här avses som den sora låter annan utföraanbringandet bör enligt NVK:s mening nuvarande olägenheter i huvudsak kunna un- danröjas.Man måste emellertid även räkna med olagligt tillkomna ellerkvarlämnade anordningar. Sådana bör avlägsnas så snart möjligt på bekostnad avden som ansvarar för tillkomsten. Borttagandet bör åligga kommunen som ansvarigför renhållningen. Underlåtenhet att iaktta föreskriften om avlägsnande ärdessutom förenad med påföljd enligt 37 § NVL i NVK:s förslag. Vad gäller det påtalade förfarandet att spridareklam och propaganda från luftfartyg ger enligt NVK:s mening det numera enligt23 § NVL rådande förbudet mot nedskräpning, som också gäller inom bebyggdaområden, erforderliga möjligheter till ingripande. 3,4Delegation tUI kommun, m. m.