prop · FX031 · 1974-12-31 00:00:00 — Rådet anser att individuellt exportstöd inte skall utgåpå bekostnad av det kollektiva stödet men framhåller att det inom ramen förkollektiva satsningar bör finnas utrymme för indivi-duelit företagsanpassadeåtgärder. I den utsträckning individuella bidrag skall utgå bör dessa varadirekt kopplade tUl marknadsaktiviteter som utgör ett tillskott till företagensmarknadsbearbetning utöver normalt program. I annat fall utgör stödet ett rentrörelsebidrag. Från pågående utvärderingsarbete, vad gäller bl. a.exportprogrammet, vid företagsekonomiska institutionen vid iUppsala har under hand lämnats följande synpunkter. Den avsamarbetskommittéerna föreslagna anslagsökningen måste betraktas som omotiveratstor och det anförs kritiska synpunkter på att öka andelen individuella bidragi exportstödet. Det hävdas att de individuella bidragen inte påverkar de storaoch mer exporterfarna företagen att i sin exportverksamhet handla annorlunda änvad de skulle ha gjort i frånvaro av bidrag. En utökning av resurserna tillindividuella bidrag och slopande av bestämmelserna att bidrag endast kan utgåtill tröskelkostnader skulle leda till att de större företagen blev heltdominerande avnämare till exportstödet. SAF/anser att begreppettröskelkostnader skall vidgas i tillämpningen och att företagsanpassadeåtgärder är av mera nytta för de oerfarna företagen än allmänna kartläggningar.KF är tveksamt till ändring av exportstödets tillämpningsregler men tillstyrkeri övrigt. SHIO är positiv till nuvarande försöksverksamhet. Statens industriverktillstyrker att det nu löpande av kommerskollegium administrerade programmetförlängs. framhåller att exportstödet i litenutsträckning utnyttjas av den mindre teko-industrin som är mer betjänt avutbildning bl. a. på exportområdet och uppföljande konsultverksamhet påföretagen. STU räknar med, vad avser förslaget att 2 milj. kr.anslås för speciella utvecklingsprojekt,att kunna utöver bidraget till satsaomkring 2 milj. kr. på tekniskt-industriella utvecklingsprojekt. STUanför dock att om en aktivering av den tekniska utvecklingen inomteko-industriema kommer till stånd kan behovet beräknas till mellan 3 och 4milj. understryker attproduktutvecklingen är av utomordentligt stor betydelse för teko-industriernasframtid. förordar att, inom ramen för deomstäUningsfrämjande åtgärderna, bidrag för extern expertis vad gällertillämpningen av olika tekniker och produktutveckling skall kunna utgå. Kort tid efter det att stimulansprogrammen förteko-industrierna igångsatts, påbörjades på mitt initiativ särskUda projekt isyfte att efter hand samla erfarenheterna och söka bedöma de olika programmensef- Prop.1974:1 Bilaga 15 Industridepartementet 35 fekter.För utbildningsprogrammet har en utvärdering slutförts av försvaretsbrevskola. Utvärderingsprojekt rörande omställnings- och exportprogrammenpågår f. n. vid företagsekonomiska institutionen vid universitet i . Den av försvarets brevskola utförda bedömningen avutbildningsprogrammet har nyhgen sammanfattats i en rapport. Utvärderingen harsyftat till att söka belysa dels utbildningsresultatet,dels utbildningseffekten.Utbildningsresultatet avser då det kortsiktiga utfallet och kan mätas vid eheri omedelbar anslutning till en kurs. Med utbildningseffekt avses detlångsiktiga resultatet, framför allt hur deltagarna tUlämpar sin nya kunskap isin verksamhet. Tyngdpunkten i utvärderingsarbetet har legat vid det merkortsiktiga utbildningsresultatet. Under slutskedet har försök gjorts attbedöma också de långsiktiga utbildningseffekterna. För att möjliggöra mätning av utbildningsresultatet måste de kortsiktiga målen formuleras. Enav de första uppgifterna har därför varit att biträda kursarrangörer vidformulering av dessa mål. Utvärderingsarbetet har sannolikt därigenom ävenbidragit till en höjd effektivitet i utbildningen. Mätningen avutbUdningsresultatet har omfattat 11 av totalt 36 kurser under hösten 1971samt 73 av totalt 77 kurser . Bland viktigare resultat kan nämnas att det förkurserna framtagna kursmaterialet bedömdes ha hög kvalitet och vara användbartför den egna verksamheten inom företagen. Kursdeltagama var genomgåendepositiva till kursernas uppläggning och genomförande. Deltagandet ansågsstimulerande och utvecklande. De undersökningar som gjorts avseende utbildningseffek-t e n, dvs. vilken verkanutbildningen haft på deltagarnas verksamhet i företagen, har baserats på ettlitet antal företagsintervjuer. En viss försiktighet när det gäller attgeneralisera resultaten är därför nödvändig. Resultaten pekar på att utbildningsåtgärdernaåstadkommit långsiktigt mer positiva attityder till utbildnings- ochutvecklingsfrågor i allmänhet. Vidare har många företag genomfört åtgärder sominspirerats genom kursdeltagande. Det är ännu för tidigt att slutligt utvärderaeffektema av dessa åtgärder. Målsättningen har också varit att belysa effekten avkombinerad utbildning och konsultuppföljning. Intervjuer visar att företagenshandlingsbenägenhet vad gäller uppslag till åtgärder som initierats genomkursdeltagande har ökat genom konsultuppföljningen. En annan betydelsefulleffekt är en tendens tiU ökad samverkan mellan företagen. Undersökningsresultaten visar att utbildningsprogrammetförmått att inte bara identifiera vissa av de problem som företagen möter utanockså tillhandahålla metoder för problemens lösning. 1974:1 Bilaga 15 Industridepartementet 36 ringsrapporten måste det därmedanses att ett av utbildningsprogrammets mål har uppfyllts. Utvärderingsrapportenutmynnar i bl. a. följande rekommendationer. Vid all av statens stöddutbildningsverksamhet bör uppföljning av insatserna äga rum som kontroll. Degjorda mätningarna tyder på att utbildningsdelen av utvecklingsprogrammet förteko-industrierna haft stor betydelse för branschema och därför bör fortsätta.Speciellt synes integreringen mellan kursgivning och konsultinsats inom företagha varit värdefull. En utveckling av denna integrerade utbildningsmodellföreslås. Mtibellndustrin,snickeriindustrin m. fl. Träindustriförbundetoch Träindustrins branschorganisation har hos SIFU hemställt ommedelsförstärkning för ifrågavarande utbildningsprogram under budgetåret1973/74. Branschorganisationerna betecknar utfallet av programmets olika delarunder som tillfredsstäUandeoch anför att branschernas till en början försiktiga inställning mycketsnart kommit att bli odelat positiv. Efterfrågan har blivit högre än vad somursprungligen förväntades och därmed hotas de ekonomiska ramarna att sprängas.Detta anges sammanhänga med bl. a. de mindre företagens starka uppslutning. SIFU delarbranschorganisationernas uppfattning att ytterligare medel behövs förifrågavarande utbildningsprogram. Vid genomförandet av utbildningsprogrammethar SIFU kunnat dra nytta av sina erfarenheter från motsvarande program förteko-industrierna och den glasindustrin. Härigenom har aktiviteternakunnat inledas med stor bredd . De särskildaaktiviteterna för de mindre företagen i form av veckoslutskonferenser ochkompletterande intern företagsrådgivning isamverkan med bl. a. vissa företagareföreningar har mötts av ett stortintresse. Beroende på den stora anslutningen från de mindre företagens sidahar man i ramplaneringen tvingats till nedskärningar iutbudet av programaktivi-tcter för övriga företag. SIFU föreslår attutbildingsprogrammet för den träbearbetande industrin för nästa budgetår ökasmed 1,1 milj. kr. SIFU har hemställt om samma höjning av medelstilldelningenför innevarande budgetår. Statsmakternafattade beslut om vissa åtgärder dels för att underlätta ennödvändig strukturförändring inom gjuteribranschen, dels för att öka deenskilda företagens möjligheter att tUlgodogöra sig Prop.1974:1 Bilaga 15 Industridepartementet 37 resultatenav den gjuteritekniska forskningen (prop. 1973: 57, NU 1973: 37, rskr 1973:149). I den undersökning som låg till grund för beslutetkonstaterades att kunskapsnivån inom branschen borde höjas på flera områden.Detta gäller bl. a. i fråga om administrativa mtiner, marknadsföring och produktionsplanering.Behovet av en ökad utbildning underströks också av flera remissinstanser. 1973: 57 förelades , pågick diskussionermellan SIFU och gjuteriindustrins branschorganisationer rörande utformningen avett utbildningsprogram för branschen. Med hänsyn härtill togs i propositioneninte ställning till behovet av speciella utbildningsåtgärder för branschen.Diskussionerna i fråga har slutförts och SIFU har i sin anslagsframställningför /75 föreslagit ett fyraårigt utbildningsprogram för gjuteriindustrin. Programmet, som vändersig till alla kategorier av företag inom branschen har en bred ämnesinriktningoch innehåller ämnen inom såväl det ekonomiska som det tekniska området. föreslås möjlighet till företagsintern kurs- ochkonferensverksamhet. Dessutom föreslås ett speciellt utbildningsprojekt rörandesamspelet mellan materialleverantörer, gjutgodstillverkare och avnämare. Kostnaderna för utbildningsprogrammet har SIFU beräknattill 6 milj. kr. För /75 har kostnaderna beräknats till 1,5milj. Beträffande den treåriga försöksverksamheten med tekniska konsulenter,vilka anställs vid SIFU med uppgift att förmedla forskningsrön och ny tekniktill gjuteribranschen, beräknar SIFU ett oförändrat medelsbehov av . Verkstadsindustrin har ett mycket stort inslag avsmåföretag. Dessa har av flera skäl svårigheter att följa och nyttiggöra densnabba utveckling som sker inom exempelvis marknadsföringens och produktionsteknikensområde. Vad avser behovet av utbildning på detVerkstadstekniska området är enligt SIFU situationen sådan att en systematiskgenomgång av projekteringskaraktär för att få fram adekvata utbildningsprogramoch vissa andra stödåtgärder bör göras. SIFU beräknar kostnaderna för genomgängen,som föreslås omfatta en treårsperiod, till , varav . /75 och . Prop.1974:1 Bilaga 15 Industridepartementet 38 Textil- och konfektionsindustriernas utveckling under1970-talet har visat att teko-utredningens framtidsbedömning (SOU 1970: 59 och60), som låg till grund för statsmakternas beslut om stimulansåtgärder, i vissaavseenden var alltför optimistisk. Fortsatt importökning och något lägreexportökning än beräknat har resulterat i en svagare produktionstillväxt änman räknade med. De negativa effekterna på sysselsättningen har förstärkts avatt arbetsproduktivitetens ökning har varit starkare än vad teko-utredningenansåg trolig. Antalet anställda, som utgjorde omkring 75 000 personer,har således minskat kraftigare än beräknat och synes redan nu ha närmat sigden nivå på 50 000 personer, som teko-utredningen beräknade skulle gälla för år1980. En stagnerande eller minskande produktion på lång siktkaraktäriserar teko-området som helhet men utvecklingen är något olika för detvå huvudsektorerna. TextUindustrin kan karaktäriseras som produk-tionsmässigtsvagt expansiv, om än inte tillräckligt för att med hänsyn tUlarbetsproduktivitetens stegring medge oförändrad sysselsättningsnivå. Inomkonfektionsindustrin minskar produktionen successivt. Ett undantag utgjorde år1972, men fortsatte konfektions-industrins produktion att minska. Teko-industrierna sysselsätter i ovanligt hög gradkvinnlig arbetskraft. Medelåldern för de sysselsatta är vidare alltjämtåtskilligt högre än i genomsnitt inom industrin. Teko-industrierna utmärks avförhållandevis stark geografisk koncentration. En betydande del av de anställdafinns på orter där sysselsättningsalternativ i stor utsträckning saknas. Arbetslösheten inom teko-området ökade under slutet av1960-talet och var som störst . Därefter har en successiv minskningkunnat registreras även om arbetslösheten är betydligt högre inomteko-industrierna än för industrin i sin helhet. Detta gäller för samtligakategorier anställda. Den svenska teko-exporten har, även om ökningstakten ärlägre än vad man tidigare räknade med, hittUls ökat procentuelltmer an importen av teko-produkter. ökade exporten mednärmare och steg ökningstakten till . Exportframgångarna berörde framför allt de nordiska marknaderna samtStorbritannien. Den fortgående importökningen har lett till en på vissapunkter kritisk självförsörjningsnivå. infördes därför särskildaåtgärder i försörjningsberedskapssyfte för bl. a. teko-industrierna (prop.1972: 127, FöU 1972: 5, rskr 1972: 325). Åtgärdema har tUl en början inriktatspå s. k. gmndtextiltillverkning. Prop.1974:1 Bilaga 15 Industridepartementet 39 Vid införandet av stimulansåtgärderna förteko-industrierna betonades karaktären av försöksverksamhet och det angelägnai att en omsorgsfull uppföljning och utvärdering kom till stånd. Detutvärderingsarbete som initierades efter det att de olikastimulansåtgärderna igångsattes har slutförts endast till den del som avserutbildningsprogrammet. En mer slutgiltig bedömning avseende effektema avövriga delar, dvs. export- och omställningsprogrammen, och av hela det integreradestimulansprogrammet måste därför anstå t. v. Erfarenheterna av utbildningsprogrammet är goda.Deltagarna har genomgående varit posUiva till kursernas uppläggning och genomförande.Att delta i kursema har ansetts stimulerande och utvecklande. Resultaten frånutvärderingen antyder också vissa positiva effekter på lång sikt.Kursdeltagande synes således förhållandevis ofta inspirera till åtgärder inomföretagen. Den gjorda utvärderingen antyder att utbildningsåtgärder av dettaslag förmår belysa de problem som företagen möter och även tillhandahållametoder för problemens lösning. Samarbetskorrunittéema för teko-industrierna har iskrivelse hemställt att samtliga stimulansåtgärder förteko-industriema skall fortsätta att löpa räknat från den 1 juli1974. Vidare föreslås väsentligt ökade anslag, uppmjukning av vissatillämpningsregler och viss vidgning av programmet. Remissinstanserna har överlag ställt sig positiva till fortsattastödåtgärder till teko-branscherna. Samarbetskommittéerna återkom i frågan i skrivelse inovember 1973. I denna understryks betydelsen av fortsatta stimulansåtgärder. Teko-industriernas konkurrenskraft har förbättratsunder senare år. Dessa branscher har dock enligt min mening ännu inte uppnåtten tillräcklig marknadsmässig och ekonomisk styrka. Efter samråd med chefen för , somtidigare denna dag lagt fram förslag om en förlängning av exportprogrammet,förordar jag därför att utbildningsprogrammet för teko-industrierna inteavbryts i och med utgången av innevarande budgetår utan förlängs med ettbudgetår. Vad jag här anfört innebär givetvis inte ettavståndstagande från den grundläggande principen att branschpolitiskastödprogram av detta slag bör vara tidsbegränsade. Hittillsvarande erfarenheterpå utbildningsområdet visar enligt min mening att branschprogrammenär ett användbart näringspolitiskt instrument och därför kan komma att användasäven inom andra branscher. Det står klart att stödperiodens längd måsteanpassas efter förhåUandena i varje särskilt fall. I fråga om den avsamarbetskommittéerna föreslagna förlängningen av teko-pro-grammet med fyra årär jag inte beredd att ta ställning innan bl. a. det pågåendeutvärderingsarbetet har slutförts i sin helhet. Jagär inte beredd att tillstyrka en ökad resursinsats, såsom föreslagits 1974:1 Bilaga 15 Industridepartementet 40 a, organisationerna inomteko-området. I fråga om utbUdnings-åtgärderna för teko-industriema beräknarjag 3 milj. kr. för /75. Detta innebär en viss minskning iförhållande till /74, men en betydande resursökning jämfört medvad som ur-spmngligen beslutats för teko-industrierna. Beträffandeinriktningen av ett fortsatt utbildningsprogram har tekoindustriernasorganisationer och även SIFU i samband med att de förordat en ökning av resursinsatserna föreslagit en förskjutning motföre-tagsanspassade åtgärder. Flera remissinstanser stöder förslaget. Jag anseremellertid att programmet bör löpa med i huvudsak oförändrad inriktning. Visst utrymme bör ändå finnas för en ökadsatsning på företagsanpassade aktiviteter jämfört med nuläget. Möbelindustrin,snickeriindustrin m. fl. För flertalet avden träbearbetande industrins delbranscher har lönsamheten under senare tidstarkt förbättrats främst till följd av ökad efterfrågan och högre priser.Denna för branschen positiva utveckling innebär inte, enligt min mening, attbranschens grundläggande svagheterundanröjts och att behoven av långsiktigt verkande åtgärder såsom utbildningminskat. Att de mindreföretagen, bland vilka utbildningsbehoven torde vara störst, visat ett starktintresse för utbildningsprogrammet är glädjande. Allmänt sett bör detemellertid krävas starka skäl för att under löpande programperiod låta en gånggivna resursramar för stimulansåtgärder inom en sektor utvidgas. Jag anser intesådana skäl föreligga utan förordar en oförändrad ram av . förutbildningsåtgärderna m. m. för den träbearbetande industrin under nästabudgetår. På flera områden inom gjuteriindustrin är behovetav en höjning av kunskapsnivån klart dokumenterat. Av denbranschutredning som låg till grund proposition (1973: 57) framgårsålunda att bl. a. de administrativa rutinema i många faU är dåligt utvecklade,speciellt bland de mindre och medelstoraföretagen. Även i fråga om t. ex. produktutveckling,produktionsplanering, marknadsföring och arbetsmiljöförbättrande åtgärderfinns enligt utredningen behov av ökade insatser vid företagen inom branschen.Detta skärper självfallet ytterligare kraven vad gäller kunskaperna hos deinom gjuteriindustrin verksamma. Vid remissbehandlingen av utredningen framhöllockså flera remissinstanser, bl. a.Svenska järn- och metallgjuteriers förening och , att speciella utbUdningsinsatser var angelägnaför att höja kunskapsnivån inom branschen. Utbildningsbehovet har senareytterligare understrukits av de två branschföreningarna, och Svenska järn- och metallgjuteriers förening. Prop.1974:1 Bilaga 15 Industridepartementet 41 Efter diskussioner med representanter förgjuteriindustrin har SIFU lagt fram ett förslag tUl utbildningsprogram förbranschen. Utformningen av programmet har skett mot bakgrund av deerfarenheter SIFU fått vid genomförandet av motsvarande utbildningsinsatser förandra branscher, bl. a. teko-industrierna. Enligt min mening bör detta program,med vissa modifikationer, kunna öka gjuteriindustrins möjligheter att möta destigande krav som jag tidigare berört. Jag räknar därför med att programmet isina huvuddrag bör kunna genomföras /751977/78. I likhet med förhållandena inom många andra branscherär utbildningsbehovet inom gjuteriidustrin särskilt framträdande bland demindre och medelstora företagen. De större företagen inom branschen ingår, medett fåtal undantag, i större verkstadsindustrikoncerner och har därigenom somregel tillgång till en betydande internutbildning inom de områdensom här är aktuella. Den vertikala integrationen torde också i många fallmedföra att problemen och därmed utbildningsbehoven inom dennaföretagskategori blir specifika för resp. företag. SlFU:s insatser bör därförinriktas på att i första hand tillgodose utbildningsbehov hos de mindre ochmedelstora företagen inom branschen. Den av SIFU föreslagna speciellaföretagsinterna utbildningen vid de större företagen bör inte ingå iprogrammet. Det är enligt min mening inte motiverat att urhuvudprogrammet bryta ut ett särskilt projekt avseende samverkan mellanmaterialleveran-törer, gjutgodstillverkare och avnämare. Hithörande frågormåste, inte minst mot bakgrund av branschens karaktär avunderleverantörsindustri, ingå som viktiga element i så gott som samtligakursmoment. Programmet kan i övrigt i huvudsak genomföras ienlighet med de av SIFU föreslagna riktlinjerna. För nästa budgetår räknar jagmed en medelsrani av . för utbildningsprogrammet för gjuteriindustrin.Jag är inte beredd att nu ta ställning till programkostnaderna för kommandebudgetår. Medel till teknisk konsulentverksamhet för förmedlingav forskningsrön och ny teknik till gjuteriindustrin har anvisats förinnevarande budgetår. För verksamheten, som enligt tidigare beslut skall pågåpå försök , bör för /75 anslås oförändrat . SIFU har föreslagit att en systematisk genomgång avhela det verk-stadstekniska området görs för att få fram anpassadeutbildningsprogram och andra stödåtgärder i samband med utbildning, främstföretagsinriktad rådgivning. har i sitt betänkande (SOU1973: 29) Järn- & Metallmanufakturindustrin behandlatbehovet av Prop.1974:1 Bilaga 15 Industridepartementet 42 stimulansåtgärder för en del av verkstadsindustrin. Efter avslutad remissbehandlingbereds f. n. utredningens förslag. I samband härmed ' får även det av SIFUaktualiserade förslaget prövas. För utbildningsåtgärder m. m. har jag för budgetåret1974/75 beräknat medel med sammanlagt (3 000 000 4- 1 650 000 + 650 000 -1-300000 =) 5,6 milj. kr. I detta sammanhang vill jag även nämna en fråga somberör samtliga utbildningsprogram, nämligen frågan om rese- ochtraktamentsbi-drag till deltagare i utbUdning. GäUande riktiinjer har redovisats i prop. 1970:41 (s.49). Dessa innebär att resebidrag utgår med ett högsta bidrag av . pertur och returresa vid regionala arrangemang och av . vid centrala arrangemang.Vidare utgår traktamentsbidrag med förslagsvis . Bidragutgår till bl. a. avdelningschefer, arbetsledare och fackliga förtroendemän. Maj:t har genom beslut den 7 december 1973erinrat SIFU om gällande riktiinjer och med hänsyn till kostnadsutvecklingenhöjt traktamentsbidraget till . OMSTÄLLNINGSFRÄIVIJANDEÅTGÄRDER FÖR VISSA INDUSTRIBRANSCHER erinrar om att rätten till bidragför omställningsfrämjande åtgärder genom statsmakternas beslut har utvidgatstill att omfatta också gjuteriindustrin fr.o.m. /74 (prop. 1973:57, NU 1973: 37, rskr 1973: 149). Genom den tidsförskjutning som uppstår mellan beslut ombidrag och utbetalningen av detta måste vid varje budgetårs slut finnas enreservation, som skall täcka beslutat men inte utanordnat bidrag. Vidaremåste, framhåller industriverket, ett omfattande kontakt- ochintroduktionsarbete utföras innan bidrag kan utbetalas till nytillkommandebranscher. a. denna bakgrund uppskattas medelsbehovet till oförändrat 5milj. kr., varvid hänsyn tagits dels till tidsförskjutningen mellan beslut ochutbetalningar av bidraget, dels till den ökning av ansökningar om bidrag somkan väntas från de branscher som fr. o. m. /73 omfattas avstödet. föreslår, vilket framgått av dentidigare lämnade redovisningen av remissyttrandena över framställningen frånteko-industriernas samarbetskommhtéer, bl. a. att reglema ändras så attkonsultbidrag till företag med god ekonomisk ställning kan utgå inte enbart vidsamgåendeprojekt utan också vid företagsinterna omställningsprojekt. Sammaförslag har framförts även av samarbetskommittéerna för tekoindustrierna. Prop.1974:1 Bilaga 15 Industridepartementet 43 Flera års mUda vintrar har medfört en minskadefterfrågan på pälsar vilket lett till en lagerökning i såväl fabrikant- somdetaljistiedet. Sysselsättningsläget inom pälsindustrin har försämrats ochgenom branschens starka koncentration till har lokalasysselsättningsproblem uppstått. Pälsindustrin har hittUls inte omfattats avstimulansprogrammen för teko-industrierna. KK har efter framställning från , understödd av kommun, , näringslivsråd och länsstyrelse, låtit göra en översiktligundersökning av branschen, Fömtsättningsanalys för pälsbranschen (aprU 1973). Iundersökningen, som utförts av Ekonomisk företagsledning AB, pekades på fleraav de allvarliga problem som utmärker pälsindustrin. I många avseendenöverensstämmer branschens svårigheter med dem som karaktäriseratteko-industrierna: hård importkonkurrens främst vad avser lågpris- ochlågkvalitetssortimentet, stort inslag av småföretag, överkapacitetsproblem etc.Likheterna är särskUt stora mellan pälsindustri och kapptUlverkande industri. KK, som före tillkomsten av statens industriverkdisponerade anslagen för omställningsfrämjande åtgärder, har under hänvisningtill utredningens resultat i skrivelse hemställt attpälsindustrin inkluderas i omställningsprogrammet för teko-industrierna.