prop · FX0376 · 1974-12-31 00:00:00 — och riktar kritik mot bosladsstyrelsens uppfattning attsäkerhetsfrågan är tUlgodosedd genom den prövning som sker av kommun och länsbostadsnämnd.BOFAB framhåller vidare att anknytningen till hälsovårdstälorl har tUl syfteatt inskränka hypo-teksinstilutens långivning till tätorter av viss storlek ochär delvis ell uttryck för strävan all säkerställa institutens solvens. Vidsidan av hälsovårdsstadgans krav på viss stands.rd i fråga om vatten, avlopp,renhållning m. m. för belåningsobjekten finns del emellertid andra minst lika viktigaförutsättningar som måste med i bilden vid kredilbedömningen. Hänsyn måstesålunda las till förekomsten även på av en relativt utbyggdservice inom bekvämt räckhåll, skolor och andra samhälleliga organ samt tillregelbundna och någorlunda täta kommunikationer, vilkel allt bidrar till allkonstituera kreditobjeklels värde. Genom att allt flera kommuner utsträckerbegreppet hälsovårdstälorl, som tidigare förbehållits den egentligatätbebyggelsen, alt omfatta hela kommunen tenderar begreppet att förloraegenskapen att vara en lämplig geografisk avgränsning av ullåningsverksamhelen.BOFAB är därför medvetet om att föreskriften att ett objekt skall vara beläget"i områden, där hälsovårdsstadgans särskilda beslämmelser för hälsovårdstälorlgäller" för alt kunna belånas kanske bör ersättas med en annan formulering,som mera konkret åskådliggör förulsällningarna för erhållande av lån. BOFAB ärdock inle f. n. berett alt lägga fram något förslag Prop.1974: 76 13 Även om den "regionala inskränkningen i långivningen"formellt skulle slopas för statligt belånade småhus, kvarstår som nödvändig denmera allsidiga prövning av objektet, som berörts i del föregående och somomfattar också andra väsentliga omständigheter vid sidan av anordningar förvallen och avlopp m. m. Härvid kan förutses att skUjaktigheter iuppfattningarna om kreditvärdet i många fall ofrånkomligen inträffar. Del kandå vara lämpligt alt, såsom föreslår, slopa begränsningar avmöjligheterna tUl fördjupning av bostadslånet, varigenom de påtalade finansieringssvårighe-lernaför vissa objekt synes kunna bringas ur världen. ,sparbanksföreningen och tillstyrker all begränsningen för hypoteksinslilutenslångivning till hälsovårdslälort slopas vad gäller såväl statligt som intestatligt belånade projekt och betonar alt kreditinstitutet i varje enskilt fallhar att ta ställning till objektels lånevärde oberoende av dess belägenhet.Jordbrukskasseförbundet anför att förbudet för hypoleksinsliluten all lämnalån utanför hälsovårdstätort relativt sett utgör ett väsentligt större problemför jordbrukskasserörelsens kunder än för övriga bankinstituts kunder.Jordbrukskassorna tvingas sålunda att mer än som är önskvärt ägna sig åtlångfristig utlåning till men för annan kreditgivning. Delegationenför bostadsfinansiering erinrar om att de obligations-finansieradekreditinstituten stadshypoteksinstilutionen, BOFAB och numerasvarar för så gott som all bottenlångivning. Begränsningen för dessa instituttill hälsovårdslätorter innebär därmed också en begränsning avlånemöjligheterna i andra områden, där särskilt sparbankerna tidigare svaradeför bollenlångivningen. Strukturförändringarna på bosladskreditmarknaden har iviss mån ökat kraven på främst fördjupning av det statliga bostadslånet menockså på för-skottsutbeialning av della, eftersom bankerna i regel ärförsiktiga med att bevilja krediter , när sedvanligtbottenlån inte kan påräknas. Kraven på ökat statligt engagemang ibostadsfinansieringen har dock i betydande utsträckning uppvägts avlånemyndigheternas fortlöpande strävanden att i enlighet med statsmakternasallmänna riktlinjer öka kreditinstitutens engagemang i bostadsfinansieringenoch att i motsvarande mån begränsa den statliga bosladslångivningen lUl avseddomfattning och inriktning. Delegationen kan med utgångspunkt i erfarenheternafrån tillämpningen av de överenskommelser som delegationen träffar medkreditinstituten beträffande krediterna till del statligt belånadebostadsbyggandet verifiera all del föreligger vissa kreditförsörjningsproblem iorter som inte är hälsovårdslätorter. I flertalet sådana låneärenden är detmöjligt för länsbostadsnämnderna all både lolalfördjupa bostadslånet och attbetala ut detta i förskott. I regel utnyttjar också länsbostadsnämnderna dessamöjligheter. I några fall har emellertid länsbostadsnämnderna med hänsyn tilldet tillfredsstäl- Prop.1974: 76 14 landekreditvärdel inte ansett det rimligt att staten skall svara för både kreditenunder byggnadstiden och tillgodose hela bottenlånebehovet. Länsbostadsnämndernashandlancle har i sådana fall bestämts med utgångspunkt i statsmakternas nyssnämnda allmänna riktlinjer. Enligt delegationens mening skulle en 'idgning avde obligationsfinansierade kreditinstitutens möjligheter att lämna lån ävenutanför hälsovårdstätorter kunna bidra till en bättre ansvarsfördelning ifråga om bostadsfinansieringen mellan dessa kreditinstitut och bostadslånemyndighelerna.Om del formella hindret för bottenlångivning utanför hälsovårdslätorterförsvann, skulle nämligen sladshypoteksföreningarna och de bostads-finansieradekredilaktiebolagen tvingas till sedvanlig kredilvärdebedöm-ning av ävenlåneobjekten i sådaina orter, varvid länsbostadsnämndernasfördjupningsverksamhet i första hand kunde begränsas till de objekt som kananses vara förkni]ppade med de största kreditriskerna. Delegationen ansersåledes alt nuvarande inskränkning i möjlighetema till bollenlångivning utanförhälsovårdstätort kan undanröjas. Delegationen vUl understrykanödvändigheten av alt långivnmgen vare sig den sker genom bosladslånemyndigheternaeller genom de obligationsfinansierade kreditinstituten föregås av sedvanligkredit-värdebedömning. Den förordade ordningen bör således enligl delegationensmening inte få medföra generösare kreditvärdebedömning än vad som tillämpas vidlångivning i allmänhet. 5.2Yttranden över stadshypotekskassans skrivelse Framställningenom höjning a\' stadshypotekskassans grundfond har tillstyrkts eller lämnatsutan erinran av remissinstansema. Beträffande frågan ommöjlighet för sladshypoteksinstitutionen att lämna lån för anordnande avsamlingslokal anför bankinspektionen att det synes ha förutsatts att förutomstatliga lån och bidrag kredit skall lämnas av kreditinstituten och att ävenmöjlighet till långfristig bottenbelåning skall finnas. Inspektionen villdärför inte motsätta sig att sladshypoteksföreningarna får legal möjlighet alllämna lån för angivet ändamål. Inspektionen framhållet all kredilbedömningen iregel torde leda till all belåningen får hålla sig väsentligt under denbelåningsgräns som vanligtvis tUlämpas för bollenlån i bostadsfasligheter. Förkredit mellan botlenlånet och det statliga lånet får låntagaren vända sig tillkreditinstitut som har möjlighet alt lämna kredit mot annan säkerhet äninteckning i låneobjektet, t. ex. borgen av kommun. Riksbanksfullmäktige harinte någon principiell invändning mot att även samlingslokaler godlas sombelåningsobjekt för stadshypoteksinstilutionen. Det torde enligt fullmäktigeinte heller vara en fråga av större praktisk betydelse för kassans placeringar,eftersom del gäller förhållandevis små belopp. Ramen för beslut om anordnings-och inventarie- Prop.1974: 76 15 bidragsaml lån tUl allmänna samlingslokaler uppgår innevarande budgetår till 20milj. och väntas stiga förhållandevis litet . Dettabelopp skulle i runt tal täcka hälften av medelsbehovet för samlingslokalema.På kredilmarknaden i dess helhet skulle ungefär lika mycket behöva upplånas. FuUmäktigevill därför inte motsätta sig den föreslagna ändringen i 20 § SF. Bostadsstyrelsentillstyrker den föreslagna vidgningen av stadshypoteksföreningamaslåneverksamhet. a. att reglerna i kungörelsen omstatligt stöd till allmänna samlingslokaler innebär att när låneunderlag ochpantvärde uppgår till samma belopp behovet av bollenlån som skulle tas upp påden aUmänna kredilmarknaden normalt kommer alt avse avlåneunderlaget. Anspråken på boltenkredit ökas när pantvärdet är högre än låneunderiaget,vilket är vanligt i fråga om större lokalföretag som inrymmer även annat änsamlingslokaler. För alt öka möjligheterna att erhålla bottenlån i tillräckligomfattning är det enligt bostadsslyrelsen önskvärt att den föreslagna ändringeni SF genomförs. Sladshypoleksinslitulionenkom tUl för att på ell effektivt och billigt sätt ordna faslighelskreditemai städerna och de sladsliknan-de samhällena. Denna inriktning av verksamhetenhar kommit till uttryck i såväl den gällande som äldre förordningar ominstitutionens verksamhet. Genom förordningen (1963 r 573) om KonungariketSveriges stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar skedde en anknytningtill det hälsovårdsstadga införda begreppet hälsovårdslälort. Inämnda förordning angavs all stadshypoteksförening inom sitt verksamhetsområdefick utöva verksamhet dels i städer och köpingar och i de områden utom stadeller där hälsovårdsstadgans särskilda bestämmelser förhälsovårdstätort gäUer, dels i annat tätare bebyggt område i den mån Kungl. Majrtförordnade om det. Vid den genomförda översynen av reglerna för sladshypoleksinstitutionensverksamhet fördes nämnda bestämmelser i sak oförändrade över till den nu gällandeförordningen [förordningen (1968r 576) om stadshypotekskassaoch om stadshypoteksföreningar]. Som en följd av att beteckningarna stad ochköping genom lagstiftning mönstrades ul ur kommunallagarna ändradesbestämningen av stadshypoleksföreningarnas fria belåningsorter till att avseenbart områden där hälsovårdsstadgans särskilda bestämmelser omhälsovårdstätort gäller (prop. 1969r 171, BaU 1970r 6, rskr 76, SFS 1970r 66).Innebörden härav är att stadshypoteksförening ulan tUlstånd av Kungl. Majrt fårlämna lån dels inom område för vUket faststäUts stadsplan eller byggnadsplan,dvs. s. k. hälsovårdstätort, dels inom annat kommunområde somenligt föreskrift i lokal hälsovårdsordning omfattas av de bestämmelser ihälsovårdsstadgan i fråga om , avlopp m. m. som gäller för hälsovårdstälorl.Liksom tidigare finns dessutom möjlighet för förening att lämna lån också iannat tätare bebyggt område i den mån Kungl. Vid sidan avdessa regler i stadshypoleksför-ordningen har stadshypotekskassan i anvisningarför föreningarnas verksamhet föreskrivit, all belåning av fastighet som liggerinom område för vUkel inte faststäUts stads- eller byggnadsplan får ske endastom kassan medgett det. Mol bakgrund av alt delvid byggande av småhus som uppförs med stöd av statligt bostadslån i vissa fallförekommit svårigheter att erhålla boltenlån från kreditinstitut i erforderlig ulslräckningföreslår bostadsslyrelsen bl. a. att begränsningen av stadshypoteksföreningamasbelåningsorter till områden som har karaktär av hälsovårdstälorl las bort i defall där statligt bostadslån utgår. Enligt bosladsstyrelsens uppfattning ärsäkerhetssynpunkterna tillgodosedda genom den prövning som kommunen ochlänsbostadsnämnden gör. Remissinstanserna delar inle denna uppfattning ulanframhåller allmänl all det kreditinstitut som lämnar boltenlån måsle göra ensjälvständig bedömnmg av byggnadsprojektets kredilvärde. Vissa remissinstanserbetonar alt bedömningen bl. a. på grund av att bottenlånel löper på längrelid än det stathga bostadslånet kan skUja sig från den som gjorts av kommunoch länsbostadsnämnd. Flertalet remissinstanser anser emellertid all sladshypoleksinstitutionenssjälvständiga kreditprövning gör all begränsningen till hälsovårdslälort äronödig. Slladshypolekskassan och BOFAB finner för sin del att den omständigheten,att inom åtskilliga kommuner de för hälsovårdslälort gällande bestämmelsernaanlagils för stora områden utanför de planlagda områdena, har gjort dennuvarande bestämningen av belåningsorlerna mindre meningsfull och all den avdenna anledning bör las bort. Kassan anser dock all hänsynen till obligationsköparnassäkerhet motiverar att i irorordningen skrivs in krav på alt låneverksamhetenfår drivas enbart inom tätare bebyggt område. Föregen del vUl jag anföra följande. Grunden för den starka ställning som stadshypotekskassansob ligalioner har på obligationsmarknaden är alt söka i den goda intecknuigssäkerhetsom utgör en förutsättning för institutionens långivning tUlsammans medinstitutionens eget riskkapital och det statliga engagemanget i form av en avstaten tillskjuten grundfond. Del förhållandel alt stadshypoleksföreningarnasbelåningsområden i författning begränsats till tälortsbUdningar får främst sessom ett inslag i strävan efter all skapa garantier för att köparna av kassans obli-gahonerges elt fullgott skydd. Den formella avgränsningen av föreningarnasbelåningsområden till s. k. hälsovårdstätorter torde emellertid i och för sigsakna betydelse för obhgalionsinnehavarnas säkerhet. Detta gäller särskilt som hälsovårdstälortsområdei en del kommuner utsträckts Prop.1974: 76 17 tUlalt omfatta stora områden utanför de egentliga hälsovårdstätorterna, dvs.utanför de planlagda områdena. Anknytningen till hälsovårdstät-ortsbegreppelhar därför, som framhåUits vid remissbehandlingen, efter hand blivit mindremeningsfull. Sålunda kan en fastighet som ligger utanför område som gäller somhälsovårdstätort ändå av ohka skäl ha lika stort eller rent av större säkerhetsvärdeän fastighet inom sådan ort. Möjlighet finns för föreningarna all hos Kungl. Majrtbegära alt belåningsområdet skall avse också sådant område som ligger utanförområde för vilket gäller reglerna för hälsovårdstälorl. Den omständigheten altföreningarna inte utnytliat denna möjlighet skuUe kunna lyda på alt ettslopande av anknytningen lUl hälsovårdstälorl inle skulle medföra någon ändringi låneverksamhelen. Det finns emellertid anledning tro att en sådan åtgärd ipraktiken skulle kunna leda till all viss bebyggelse utanför hälsovårdstälorl,som tidigare avvisats som belå-ningsprojekl, i fortsättningen .skall godtagasför belåning i stadshypoteksförening. Någratvivel om all stadshypoteksinstilutionen driver sin utlåning med nödig omsorgfrån säkerhetssynpunkt förehgger icke. Med hänsyn härtill och mot bakgrund avvad jag anfört i del föregående anser jag all del är mest rationeUt att inle iförfattning binda institutionens verksamhet till vissa områden. Jag ansersålunda all del fortsättningsvis helt kan överlåtas ål sladshypoleksinslitulionenatt bedöma om ett låneobjekt utgör tillräcklig säkerhet för att ell boltenlånskall kunna lämnas. I sammanhanget bör också beaktas alt institutionensverksamhet står under tillsyn av bankinspektionen. Jag förordarsålunda all den nuvarande begränsningen av sladshypoleksförenings belåningsområdetill hälsovårdslälort slopas. Detsagda innebär att jag inle ansluter mig stadshypotekskassans förslag attersätta de nuvarande bestämmelserna med ell krav på alt låneverksamheten skallutövas inom tätare bebyggt område. Det ligger i sakens natur att denomständigheten att en byggnad är belägen i någon form av tätortsbildningoftast har väsentlig betydelse för bedömningen av byggnadens säkerhetsvärde.Det kan dock länkas förekomma fall där på grund av särskUda förhållanden enfastighet, trots att den inte ingår i en tätbebyggelse, kan anses ha ettvaraktigt kreditvärde som motiverar att institutionen lämnar boltenlån. Detavgörande är således om en fastighet med beaktande av alla omständigheter somhar betydelse i sammanhanget kan anses utgöra betryggande säkerhet för det lånsom beviljas. Jag tillstyrker sålunda bankinspektionens förslag att kravel altsäkerheten skall vara betryggande vilket krav angetts i bolagsordningarnaför de bosladsfinansierande kredilaktiebolagen skrivs in i förordningen.Därmed vinns också överensstämmelse med bestämmelsen i 40 § reglementet (1968r654) för stadshypotekskassan och sladshypoteksföreningarna att förening skallkräva fyllnadssäkerhet, om pant nedgått i värde i sådan utsträckning attden kan anses utgöra betryggande säkerhet. Bosladsstyrelsens förslag om slopande av hälsovårdslätortsbegreppetvid bedömningen av sladshypoleksinstitutionens belåningsorler avser enbartbebyggelse som uppförs med stöd av statligt bostadslån. Av vad jag anfört i detföregående framgår att jag i likhet med flera remissinstanser anser altreglerna om föreningarnas belåningsområden bör utformas enhetligt oavsett ombelåningen avser bebyggelse med eller utan statslån. Jag vill emellertiderinra om att för sladshypoteksföreningarna gäller en särskild beslämmelse omfastställande av fastighets uppskatlningsvär-de, om statligt bostadslånbeviljats. TUl grund för bedömningen bör nämligen i sådana fall läggas det förbostadslånet fastställda pantvärdet, om inle särskUda skäl föranleder annat (30§ SF, ändrad 1973r 1162). I sammanhanget vill jag också erinra om att Kungl. Majrt,i avvaktan på resultat av den översyn av bostadsfrågorna som sker inom dearbetande bostadsutredningarna, inte tagit ställning till de övriga förslagtill en förbättrad småhusbelåning som framfört i sin anslagsframställningför det kommande budgetåret (se prop. 1974r 1 bil. 14 s. 127). Jag förordar sålunda att ändringar i enlighet med delsagda vidtas i 20 och 28 §§ SF. Vad gäller 20 § förordar jag dessutom attparagrafen utformas så all del i överensstämmelse med stadshypotekskassansförslag, som godtagits av remissinstanserna, blir möjligt för stadshypoteksföreningatt lämna lån också till uppförande av sådan byggnad med allmän samlingslokalsom finansieras med. stöd av statligt lån. Vad jag sagt i det föregående tar sikte på stadshypoleksinslUutionenslåneverksamhet. Jag vill emellertid tillägga att det får anses önskvärt att de bosladsfinansierandekreditaktiebolagens bolagsordningar anpassas tUl de föreslagna ändringarna iSF. Vad BOFAB och anfört i sina remissyttranden ger anledning tillantagande att erforderliga ändringar i bolagsordningarna kommer all föreläggasKungl. Majrt för godkännande. Jag övergår nu till att behandla stadshypotekskassansförslag om höjning av grundfonden. Denna fond utgör grunden för beräkning avkassans rätt till upplåning och clärmed för möjligheten alt finansiera stadshypoleksföreningarnasverksamhet. Upplåning får sålunda ske till högst tio gånger grundfondensbelopp. Den senaste grundfondshöjningen skedde då fonden höjdes med 1miljard till 3,9 mUjarder kronor. Det är självfallet svårt all bUda sig en säker uppfattningom den fortsatta låneutvecklingen. Nettoökningen av utestående hypotekslån varunder åren 19711973 4,2, 2,9 resp. . Balanserna den 30september 1973 av beviljade låneansökningar, som till följd av lägel påkapitalmarknaden inle kunnat effektueras, uppgick Prop.1974: 76 19 belopp översteg väsentligt den vid sammatidpunkt outnyttjade upplåningsrälten, vUken motsvarade ca 4,5 miljarderkronor. Vid utgången av utgjorde den outnyttjade upplåningsrätten ca 3miljarder kronor. Remissinstanserna har inte haft någon invändning mol kassanshemställan om en höjning av gmndfonden. Med hänsyn lUl att kassans nuvarandeupplåningsmarginal inte kan anses medge tillräcklig rörelsefrihet för kassan anseräven jag att grundfonden bör höjas. Jag förordar i överensstämmelse med stadshypotekskassansförslag all grundfonden höjs med eller från 3,9 miljarderkronor liU 5 mUjarder kronor. Denav mig förordade grundfondshöjningen föranleder ändrmg i 13 § SF. I klarhetensintresse vUl jag påpeka, alt höjningen endast innebär formella möjligheter lUlökad upplåning. Den faktiska upplåningen måste liksom förut följa de normer somförestavas av den allmänna kredilpoliliken. Underåberopande av det anförda hemställer jag alt Kungl. delsantaga inom upprättat förslag till lag om ändring iförordningen (1968r 576) om stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar, delsbemyndiga fullmäktige i riksgäldskonlorel att utfärda en garantiförbindelse på5 miljarder kronor all utgöra stadshypotekskassans grundfond i stället för dennuvarande förbindelsen på . Medbifall tUl vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådels övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Kungl. Höghet Regenten att till riksdagenskall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar. 1974 7401 »4