prop · FX0342 · 1974-12-31 00:00:00 — Givetvis blir det en angelägen uppgift för datainspektionenatt förebygga att information används som ett otillbörligt påtryckningsmedel pågäldenären. Frågan om otillbörliga påtryckningsmedel har behandlats iavsnittet 5.3.4. Jag vill här framhålla att information normalt bör få lämnasendast om sådana åtgärder som typiskt sett kan följa av att gäldenären intebetalar. Informationen bör inriktas på de åtgärder som man från borgenärssidanverkligen överväger att vidta, om inle betalning sker. Upplysning bör såledesnormalt lämnas om möjligheten att ansöka om lagsökning ellerbetalningsföreläggande. Likaså bör gäldenären upplysas om kostnadsansvaret isådana mål och om kostnadernas storlek. Däremot bör information inte ges omsådana åtgärder som är mindre närliggande. Borgenären bör t. ex. inte få hotamed ansökan om konkurs, när det på grund av del fordrade beloppels storlekeller av andra skäl är uppenbart att en sådan ansökan inte kommer att göras. Som jag framhållit i avsnittet 5.3.4 bör borgenären endasti undantagsfall få upplysa om möjligheten att göra anmälan till polismyndigheteller liknande. En sådan upplysning måste som regel anses innebära enotillbörlig påtryckning på gäldenären. Har borgenären starka skäl att anta att gäldenärenhar gjort sig skyldig till brottsligt förfarande, bör han emellertid vara oförhindrad att upplysa om att polisanmälan kan kommaatt göras. Självfallet bör han dock aldrig vara skyldig att lämna en sådanupplysning. När det i övrigt gäller informationen om påföljder vid bristandebetalning kan det vara lämpligt att datainspektionen utarbetar formulär somkan användas i normalfall. Givetvis bör därvid tillses att informationen får ensådan språklig utformning att den lätt kan förstås av gäldenären. Paragrafen, som i sak överensstämmer med 5 § iutredningens lagförslag, innehåller den grundläggande principen att inkassoverksamhetskall bedrivas enligt god inkassosed. Bestämmelsen kompletteras med en föreskriftom att gäldenär inle får vållas onödig skada eller olägenhet eller utsättas förotillböriig påtryckning eller annan otillbörlig inkassoålgärd. Jag vill i frågaom denna paragraf hänvisa till vad jag har anfört i avsnitten 5.3.1 och 5.3.4 iden allmänna motiveringen. Grundprincipen att inkassoverksamhet skall bedrivas enligtgod inkassosed fylls ut med mer konkreta föreskrifter i 5 11 §§. Ytterligareregler för hur sådan verksamhet skall bedrivas för att slå i överensstämmelsemed kravet på god inkassosed torde få utbildas i praxis, främst genomdatainspektionens verksamhet. Paragrafen, som motsvarar 7 § i utredningens lagförslag,innehåller bestämmelser om krav m.m. Bestämmelserna har behandlats i avsnittet5.3.2 i den allmänna motiveringen. Av lagens inledande beslämmelser följer att reglerna iförevarande paragraf avser endast sådant krav som ingår som ett led iindrivning av en fordran. Reglerna är inte tillämpliga på åtgärder som innebärendast en påminnelse om skulden, oavsett om åtgärden vidtas före eller efterförfallodagen. 1 första stycket föreskrivs alt krav skall framställasskriftligen och att det var för sig skall anges vad som fordras i kapital,ränta och ersättning för kostnader. 1 fråga om ränteanspråk finns entilläggsbestämmelse som innebär alt, om ränta yrkas både för förfluten tid ochför tid efter det att kravet framställs, så skall särskild uppgift lämnas ombeloppet av den ränta som är upplupen vid kravtillfället. Beträffande såvälupplupen som tillkommande ränta skall uppgift vidare lämnas om räntesats, detbelopp på vilket räntan beräknas och den tid anspråket avser. Avser kravet flera delbelopp bör bestämmelsen tolkas så,alt varje delbelopp jämte den ränta som hänför sig till varje delbelopp skallanges för sig. Andra stycket innehåller en regel om alt del i samband medkrav skall anges viss skälig lid inom vilken gäldenären har allbetala frivilligt eller anmäla om han har någon invändning mol kravet. När delgäller frågan om vad som skall anses utgöra skälig tid för invändning ellerbetalning får det förutsättas att vissa principer kommer att utbildas i praxis.Datainspektionen har också möjlighet att meddela anvisningar i delta avseende. Bestämmelserna i förevarande paragraf är inte straffsanktionerade.Om bestämmelserna åsidosätts, har emellertid datainspektionen möjlighet att medstöd av 15 § meddela erforderliga föreskrifter och att förena föreskrift medvite. Är det ell tillståndspliktigt företag som bryter mol föreskrifterna, kandatainspektionen, om inte rättelse vidtas, återkalla tillståndet. I paragrafen, som motsvarar 8 § i utredningens lagförslag,föreskrivs att rättslig åtgärd med anledning av en fordran inte får vidtas mot gäldenärenförrän han har tillställts krav som avses i 5 § och den angivna tiden löpt ut.Bestämmelsen har behandlats i avsnittet 5.3.2 i den allmänna motiveringen. Om någon som bedriver inkassoverksamhet åsidosätterföreskriften i paragrafen, kan datainspektionen, liksom när det gälleröverträdelse av 5 §, ingripa med stöd av 15 §. Som jag har framhållit i denallmänna motiveringen utgör en underlåtenhet att framställa krav däremot intenågot formellt rältegångshinder. En domstol kan alltså inte avvisa en borgenärstalan på den grunden att gäldenären inte har blivit krävd i enlighet med inkassolagensföreskrifter. Jag vill inskjuta att bestämmelsen om att gäldenären skallha tillställts krav inte innebär annat än att borgenären eller hans ombud skallha vidtagit skäliga åtgärder för att gäldenären skall få del av kravet. Normaltbör det vara tillräckligt att kravbrev sänds med post under gäldenärens vanhgaadress. Givetvis är borgenären oförhindrad alt vidta rättslig åtgärd, om gäldenäreninte kan anträffas eller om han vägrar att ta emot kravet e.d. Det äremellertid angeläget all borgenärerna eller deras ombud häller sig underrättadeom gäldenärernas aktuella adress. Om ett kravbrev kommer tillbaka utan att hanått gäldenären, bör borgenären resp. borgenärsombudet först försöka ta redapå gäldenärens nya adress och skicka kravbrev dit, innan rättslig åtgärd färvidtas. Enligt denna paragraf, som motsvarar 9 § i utredningenslagförslag, gäller inle bestämmelserna i 5 och 6 §§ om kravrutiner och omförutsättningarna för vidtagande av rättslig åtgärd, om gäldenär uppenbarligensöker dra sig undan att betala eller om det annars föreligger särskilda skäl att gå ifrån vad som föreskrivs i deangivna paragraferna. Jag hänvisar på denna punkt till vad jag har anfört iavsnittet 5.3.2 i den allmänna motiveringen. 1 den mån det behövs kan närmareanvisningar meddelas av dalainspektionen. Jag vill understryka att bestämmelsenär avsedd att tillämpas endast i undantagsfall. Paragrafen,som motsvarar 10 § i utredningens lagförslag, innehåller en bestämmelse om alt inkassoålgärdinte bör vidtas, om det föreligger sannolika skäl för att en fordran inte är lagligengrundad eller om fordringen annars framstår som obefogad. Bestämmelsen harbehandlats i avsnittet 5.3.3 i den allmänna motiveringen. Bestämmelsensyftar till all förhindra obefogade krav. Av de skäl som jag har redovisat iden allmänna motiveringen har bestämmelsen getts karaktären av enrekommendation. Den får närmast ses som en utfyllnad av den grundläggandebestämmelsen all inkassoverksamhet skall bedrivas enligt god inkassosed. Bestämmelsen tar i första hand sikte på de egentliga inkassoföretagen.Den ger uttryck åt principen att de inte bör medverka vid indrivning avtvivelaktiga fordringar. Som jag har framhållit kan inkassoföretagenvisserligen inte åläggas att ingående pröva grunden för varje fordran. Om detemellertid framgår av inlämnade handlingar eller under handläggningens gångatt en fordran saknar laga grund e.d., bör företaget inte vidare befatta sigmed ärendet. Som utredningen har framhållit kan bestämmelsen blitillämplig bl. a. om gäldenären är omyndig, om ett avtal strider mot lagen omförbud mot oskäliga avtalsvillkor eller om reglerna i hemförsäljningslagen haråsidosatts. Som ytterligare exempel kan nämnas fall då ett avtal måste antasvara ogiltigt på grund av tvång eller svek. Det är också angeläget att inkassoföretageninte medverkar till att driva in ränta efter högre räntesats än som anges i lageller som har stöd i avtal eller sedvänja e. d. Närmare anvisningar förbestämmelsens tillämpning förutsätts bli meddelade av datainspektionen. Paragrafen, som delvis motsvarar ll § i utredningenslagförslag, innehåller en bestämmelse om att betalning som gäldenären erlagttill den som har uppdrag att driva in en fordran är gällande mot borgenären.Jag vill i denna del hänvisa till vad jag har anfört i avsnittet 5.4 i denallmänna motiveringen. 1 dennaparagraf, som motsvarar 12 § i utredningens lagförslag,-ges föreskrifter omförvaltning och redovisning av klientmedel. Bestämmelserna har behandlats iavsnittet 5.6 i den allmänna motiveringen. 1 första punkten föreskrivs att medel som inkasserats förannans räkning skall hållas avskilda och utan dröjsmål sättas in på räkning ibank eller motsvarande. Bestämmelsen gäller inte bara de egentliga inkassoföretagenutan är tillämplig på alla som yrkesmässigt driver in fordringar för annansräkning. Bestämmelsen har utformats så. att lagen omredovisningsmedel blir tillämplig på medel som avskilts i föreskriven ordning.Det innebär att sådana medel skall vara förbehållna huvudmannen. Med insättningpå bankräkning jämställs insättning på bank- eller postgirokonto. Det krävsinte att varje huvudmans medel hålls avskilda på särskild räkning för sig. 1 andra punkten finns en föreskrift om att inkasserademedel utan dröjsmål skall redovisas till huvudmannen, om inte annat haravtalats. Paragrafen innehåller en bestämmelse om tystnadsplikt förden som är eller har varit verksam i tillståndspliktig inkassoverksamhet.Bestämmelsen överensstämmer i sak med 13 § i utredningens lagförslag, som idenna del allmänt har godtagits under remissbehandlingen. Likartadebestämmelser finns i 14 § kreditupplysningslagen och, såvitt angår uppgift omenskilds personliga förhållanden, i 13 § första stycket datalagen. Bestämmelsen i förevarande paragraf utgör inte någothinder mot att uppgifter lämnas från ett inkassoföretag till enkreditupplysningsbyrå, i den mån det är fråga om uppgifter som får användas ikreditupplysningsverksamhet. De uppgifter som vidarebefordras blir i så fallunderkastade kreditupplysningslagens regler om utiämnande av information. Deblir dessutom sekretesskyddade genom den nyssnämnda bestämmelsen omtystnadsplikt i kredilupplysningslagen. Förbudet att yppa yrkes- eller affärshemlighet åsyftar iförsta hand uppgifter om juridiska personer, företagare och liknande. Förbudetär emellertid tillämpligt också på uppgifter om privatpersoner. Paragrafen, som överensstämmer med 18 § i utredningenslagförslag, innehåller en erinran om alt särskilda bestämmelser gällerbeträffande gäldenärs skyldighet all ersätta kostnad för inkassoålgärd i vissafall. Frågor om kostnadsersättning har behandlats i avsnittet 5.5 i denallmänna motiveringen. Enligl 18 kap. 8 § skall inkassoålgärdsom vidtagits före rättegång ersättas som rättegångskostnad. Bestämmelser omersättningens storlek finns i kungörelsen (1971:319) om ersättning för inkassokostnadoch kostnad i mål om betalningsföreläggande. Ersättning för inkassokostnad avdet angivna slaget utgår med skäligt belopp, dock högst , om inlesärskilda skäl föreligger. Omfattar inkassoåtgärder förfarande inför domstol, gällersom regel bestämmelser om rättegångskostnad i tvistemål.Enligt 15 § lagsökningslagen skall i princip samma regler tillämpas ilagsökningsmål. 1 fråga om kostnad i mål om betalningsföreläggande gällersärskilda beslämmelser. Enhgt den nyssnämnda kungörelsen 1971:319 utgår ersättningför eget arbete och arvode till ombud eller biträde med skäligt belopp, dockhögst , om inte särskilda skäl föreligger. Dessutom utgår ersättning förvissa utlägg. 1 fråga om kostnader på verkställighelsstadiet gällerreglerna i 9 kap. utsökningslagen om kostnad i utsökningsmål. Vidare finns beslämmelseri exekutionsavgiftskungörelsen (1971:1027). Vid återtagande av avbetalningsgodshar säljaren enligl 4 S första stycket lagen om avbetalningsköp rätt alt bl.a.räkna sie till godo kostnad som han måste vidkännas för godsets återtagande. Som jag har anfört i den allmänna motiveringen bör vissaschablonbestämmelser införas i fråga om ersättning för kostnad ilagsökningsmål och vid återtagande av avbetalningsgods. Bestämmelserna börutformas efter mönster av vad som gäller beträffande ersättning för inkassoålgärdsom vidtagits före rättegång och ersättning för kostnad i mål om betalningsföreläggande.Genom de nu upprättade förslagen till ändringar i lagsökningslagen och i lagenom avbelalningsköp bemyndigas Kungl. Maj:t att meddela erforderligabestämmelser. 13 och 14 §§ Paragraferna, som delvis motsvarar 14 och 15 §§ iutredningens lagförslag, innehåller regler om datainspektionenstillsynsverksamhet. Reglerna har behandlats i avsnitten 5.9.1 och 5.9.2 i denallmänna motiveringen. Liknande bestämmelser finns i 15 17 §§ datalagen och i15 och 16 §§ kredilupplysningslagen. 1 fråga om den rätt att förelägga vite som medgesdatainspektionen i 14 § tredje stycket vill jag påpeka att vite bör kunnaföreläggas såväl fysisk som juridisk person. Höga vitesbelopp kan naturligtvisvara erforderliga i fall dä ekonomiska intressen kan antas ligga bakom envägran att fullgöra en skyldighet. 1 förarbetena till datalagen och kreditupplysningslagenhar framhållits alt en viktig uppgift för datainspektionen blir att ta emotförfrågningar och klagomål från allmänheten på de områden som omfattas av debåda Även på inkassoområdet bör inspektionentjänstgöra som en klagomur dit allmänheten kan vända sig med klagomål ochförfrågningar. Påstötningar från en enskilds sida torde ofta utgöra anledningför inspektionen att företa inspektion e.d. hos ett inkassoföretag.Inspektionen bör emellertid också självmant företa regelbundna inspektioner.Normalt torde dock sådana inspektioner få begränsas till dem som sysslar med tillståndspliktiginkassoverksamhet. Frågan ombesvär över datainspektionens beslut ämnar jag behandla i kommentaren till 19 §. Paragrafens första stycke, som motsvarar 14 § fjärdestycket och 22 § i utredningens lagförslag, innehåller bestämmelser om rätt fördalainspektionen att meddela föreskrifter och förelägga vite. 1 andra stycket,som motsvarar 20 § i utredningens lagförslag, har tagits in en bestämmelse om återkallelseav tillstånd. Liknande regler finns i 18 § datalagen och 17 §kreditupplysningslagen. Meddelande av föreskrifter enligt första stycket tordevara påkallat framför allt när en borgenär eller ett borgenärsombud har använtotillbörliga inkassoåtgärder eller i övrigt handlat på ett sätt som har letttill påtagliga olägenheter för gäldenär. Om kravet på god inkassosed haråsidosatts av någon som har meddelats föreskrift kan naturiigtvis dentidigare föreskriften bytas ul eller kompletteras med en eller flera nyaföreskrifter. De föreskrifter som kan komma i fråga är i princip avsamma art som de som kan meddelas i samband med tillstånd till inkassoverksamhet.Jag hänvisar i denna del till vad jag har anfört i specialmotiveringen till 3 §.Föreskrift kan också innefatta förbud för ett inkassoföretag att i fortsättningenvidta viss åtgärd eller att lämna vissa uppgifter till gäldenären e. d. Vitesföreläggande bör i princip inte användas närdatainspektionen första gången meddelar föreskrift. Först om del visar sig alten föreskrift inte följs, bör datainspektionen tillgripa vitesföreläggande. Ifråga om vite vill jag i övrigt hänvisa till vad jag har anfört ispecialmotiveringen till 14 §. Rätten för datainspektionen att återkalla meddelattillstånd har jag redan behandlat i avsnittet 5.7.2 i den allmännamotiveringen. Jag vill upprepa att återkallelse givetvis bör få tillgripasendast vid mer väsentliga försummelser och först sedan andra möjhgheter attåstadkomma rättelse har prövats utan resultat. Paragrafeninnehåller en bestämmelse om lystnadsplikt för den som hos datainspektionen hartagit befattning med tillstånds- eller tillsynsärende. Bestämmelsen, som saknar motsvarighet i utredningenslagförslag, överensstämmer med 19 S dalalagen och 18 § kredilupplysningslagen. 1 paragrafen, som delvis motsvarar 19 § i utredningenslagförslag, har tagits upp vissa straffbestämmelser. Bestämmelserna har berörtsi avsnittet 5.10 i den allmänna motiveringen. Paragrafen, som motsvarar 21 § i utredningens lagförslag,innehåller regler om skadestånd. Reglerna har behandlats i avsnittet 5.10 i denallmänna motiveringen. 1 enlighet med vad som har anförts i den allmännamotiveringen skall den som bedriver inkassoverksamhet ersätta skada som haruppkommit genom otillbörlig påtryckning eller annan otillbörlig inkassoålgärd.Som framgår av paragrafen utgår ersättning även för s. k. ideell skada, dvs.lidande och andra omständigheter som inte är av rent ekonomisk betydelse. När det gäller frågan om tillämpning av skadeståndslagenoch den särskilda skadeståndsregeln i datalagen hänvisar jag till vad jag haranfört i avsnittet 5.10. Paragrafen, som motsvarar 24 § i utredningens lagförslag,innehåller bestämmelser om besvär över datainspektionens beslut. 1 likhet medvad som gäller enligt datalagen och kreditupplysningslagen föreskrivs attbesvär skall anföras hos Kungl. Maj:t i statsrådet. 1 datalagen och kredilupplysningslagen ges JK rätt attföra talan mot datainspektionens beslut för att ta till vara allmännaintressen. Enligt min mening bör JK ha en motsvarande rätt på inkassoområdet.En regel härom har tagits in i förevarande paragraf. 1 övrigt följer av 11 §förvaltningslagen (1971:290) att lalan får föras av den som beslutet angår,under förutsättning att beslutet har gått honom emot. För all JK skall kunna utöva sin lalerätt är delerforderligt att han fortlöpande får del av dalainspektionens beslut. Enbestämmelse härom kan meddelas av Kungl. Del bör emellertid inle åliggaJK all ingående granska alla beslut. Normalt bör en sådan granskning ske endastnär det är fråga om en verksamhet som får antas innebära särskilt storaskaderisker eller när anmälan har gjorts av enskild. Utredningen har i sitt lagförslag tagit upp en regel omatt tillsynsorganets beslut länder till omedelbar efterrättelse om inte annatförordnas. motsvarighet till denna bestämmelse finns varken i datalageneller i kreditupplysningslagen. Inte heller i inkassolagen finns det enligt minmening anledning att föra in en bestämmelse av det angivna innehållet.Departementsförslaget innehåller därför inte någon sådan regel. 1 fråga om övergångsbestämmelserna får jag hänvisa tillvad jag har anfört i avsnittet 5.11 i den allmänna motiveringen. 7.2 Förslagen till ändring i lagsökningslagen (1946:808)och lagen (1915:219) om avbetalningsköp De föreslagna bestämmelserna överensstämmer i sak medutredningens förslag. Hithörande frågor har behandlats i avsnittet 5.5 i denallmänna motiveringen och i specialmotiveringen till 12 §. Jag hänvisar tillvad jag har anfört där. Under åberopande av det anförda hemställer jag att Kungl. Maj:tföreslår att antaga förslagen till 1. inkassolag, 2. lag om ändringi lagsökningslagen (1946:808), 3. lag om ändringi lagen (1915:219) om avbelalningsköp. Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmandeav statsrådetf övriga ledamöter hemställt förordnar hans Maj:t Konungen atttill skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till dettaprotokoll utvisar. BUaga (Utredningens Förslag till lagförslag) Härigenom förordnas som följer. 1 § Med inkassoverksamhet avses i denna lag yrkesmässigverksamhet med syfte att för annans räkning driva in betalning för enskild fordran. 2 § Inkassoverksamhet får drivas endast av den som fåtttillstånd därtill av Konungen. Tillståndbehövs ej för advokat eller bankinstitut, om inkassoverksamheten endast är ettled i den huvudsakliga verksamheten. 3 § Tillstånd får beviljas endast aktiebolag med ettaktiekapital av lägst femliolusen kronor. Tillståndmeddelas endast om verksamheten kan antagas bli driven på ett sakkunnigt ochomdömesgillt sätt. Tillstånd meddelas för av högst . 4 § Aktiebolag som fått tillstånd all driva inkassoverksamhetfår ej sam tidigt utöva annan verksamhet. 5 § Inkassoverksamhet skall drivas enligt god inkassosed. Verksamheten skall utövas så att gäldenär ej vållas onödig skada eller Gäldenär får ej utsättas för otillbörlig påtryckning ellerannan otillbörlig inkassoålgärd. 6 § Inkassoålgärdfår ej vidtagas förrän borgenären skriftligen erinrat gäldenären ombetalningsskyldigheten och berett denne tillfälle att inom viss skälig lidfrivilligt betala sin skuld. 7 § Krav mot gäldenärskall framställas skriftligen och innehålla uppgift om vilka belopp denne haratt betala i kapital, ränta och kostnader. I kravet skall angivas de åtgärderoch följder som bristande betalning kan medföra. Gäldenär skall anmodas att inom viss skälig tid anmälahuruvida han har någon invändning mot kravet. Kravet skall innehålla erinran om gäldenärs möjligheteratt anlita advokat eller annan rättshjälp. 8 § Rättsligåtgärd mot gäldenär får ej vidtagas förrän krav som avses i 7 § tillställtsdenne och tid för invändning löpt ut. 9 §Bestämmelserna 16 8 §§ gäller ej om gäldenär uppenbarligen söker undandragasig att betala eller om det eljest av särskilt skäl är försvarligt att frångåvad där föreskrivits. 10 § Inkassoålgärd får ej vidtagas, omdet genom gäldenärs invändning eller eljest finns särskilt skäl antaga altkravet ej är lagligen grundat eller om kravet framstår som obefogat ellerstötande. 11 § Uppdrag att driva in fordranmedför behörighet att mottaga betalning av och träffa uppgörelse med gäldenär,även om detta ej angivits i fullmakt. 12 § Inkasserade medel skall hållasavskilda och genast insättas på räkning i bank såsom redovisningsmedel. Deskall ulan dröjsmål redovisas till huvudman, såvida annat ej avtalals. 13 § Den som är eller varit verksam i inkassoverksamhetfårej obehörigen yppa vad han i verksamheten erfarit. 14 § Inkassoverksamhet står under tillsyn av ennämnd, kreditupplys nings- och inkassonämnden. Bestämmelserom nämndens sammansättning meddelas i 17 § andra stycket (förslaget till) lag om kreditupplysning. Nämnden skall tillse att denna lag och de föreskrifter sommeddelats med stöd av lagen efterleves. Nämnden skall ingripa motmissförhållanden som genom nämndens egna iakttagelser eller genom klagomålkommer till dess kännedom. Nämndens verksamhet omfattar även frågor om kostnad för inkassoålgärd. Nämnden får meddela de föreskrifter och förbud som behövsför tillsynens genomförande. 15 § Företrädare för nämnden får företagainspektion hos den som driver inkassoverksamhet och taga del av samtliga handlingar som rör verksam heten. Den som driver denna är skyldig att lämna nämnden de upplys- ningar om verksamheten som nämnden begär. Vid tillsynen skall iakttagas att större olägenhet ejvållas än som oundgängligen är nödvändigt. 16 § Drives inkassoverksamhet i anslutning till närståendeföretag med annan verksamhet, skall verksamheterna hållas åtskilda. Sådansamverkan skall genast anmälas till nämnden. att sambandet mellan verksamheterna kanförsvåra tillsynen över inkassoverksamheten, får nämnden meddela erforderligaföreskrifter. Nämnden får också om särskilda skäl föranleder därtill förbjudaatt inkassoverksamheten drives i anslutning till annan verksamhet. Bestämmelserna i denna paragraf gäller ej inkassoverksamhetsom avses i 2 § andra stycket. Inkasso för egen räkning m. m. 17 § Den som driver in betalning för egen räkning eller ejyrkesmässigt för annans räkning skall iakttaga god inkassosed. Gäldenär får ejvållas onödig skada eller olägenhet och ej heller utsättas för otillbörligpåtryckning eller annan otillbörlig inkassoålgärd. Finns anledning antaga att bestämmelserna i första stycketåsidosattes, skall nämnden göra erforderlig undersökning. Härvid skall vad som föreskrivesi 15 § äga tillämpning. Nämnden får meddela de föreskrifter och förbud sombehövs för rättelse. 18 § Om gäldenärs skyldighet att ersätta kostnad för inkassoåtgärdgäller särskilda bestämmelser.