prop · FX0338 · 1974-12-31 00:00:00 — a. den på artikel 2 iPariskonventionen byggda fakultativa bestämmelsen att innehavare avatomanläggning i även ansvarar för atomskada som uppkommit i icke-konvenlionsstali anledning av alomolycka som inträffat i . 1974: 38 31 Enligttredje stycket första punkten kan Kungl. Maj:t förordna alt ersättning förskada som uppkommer i icke-konvenlionsstal inle skall utgå i i vidaremån än ersättning i sådan stat skulle utgå för atomskada som uppkommer här.Denna bestämmelse kompletteras av en uttrycklig föreskrift i andra punkten altsådant förordnande inte får leda tiU inskränkning i ansvarighet som grandas på intemationeUtfördrag som avses i 14 § tredje stycket och som tUlträtt. bör bibehållas med den ändringen alt hänvisningen till 14 § tredjestycket ersätts med en regel av irmebörd att sådant förordnande inle får tiUämpasi strid mot förpliktelse som åvilar enligt internationellt fördrag. Denföreslagna ändringen är sålunda av redaktionell karaktär. Iparagrafens fjärde stycke föreslås ingen ändring. Paragrafensförsta stycke innehåller i dess nu gällande lydelse huvudregeln om kanaliseringav ansvarighet för atomskada till anläggningens innehavare och hans försäkringsgivare.I bestämmelsen görs en erinran om att enligt 16 § andra punkten visst imdantagfrån kanalisationsprincipen föreligger såvitt avser ansvarighet för skada iföljd av joniserande strålning. Eftersom bestämmelserna om de undantag från kanalisationsprincipensom påkallas av intemationella fördrag enligt förslaget överförs från 14 § Iredjestycket till en ny paragraf, 14 a §, har det ansetts lämpligt att kompletterabestämmelsen i första stycket med en hänvisning till den nya 14 a §. Somframgår av redogörelsen för gällande rätt (avsnitt 4) föreskrivs i 11 och 12 §§vissa undanlag från anläggningsinnehavarens ansvarighet. Detta gälleratomolyckor som orsakats av krigshandling och vissa andra därmed jämställdahändelser eller av allvarUg naturkatastrof av osedvanlig art. Innehavaren ärinte heller ansvarig för skada på s. k. on-site-property. Slutligen föreliggeri vissa fall ingen ansvarighet för skada på transportmedel som inträffat undertransport av alomsubslans. Förevarande paragrafsandra stycke, som bibehålls oförändrat, innehåUer i första punkten enbestämmelse av innebörd all kanalisationsprincipen skall tUlämpas ävenbeträffande atomskada för vilken anläggningsinnehavaren på grund avbestämmelserna i 11 eller 12 § eller motsvarande bestämmelser i annan konventionsstalslag inte är ansvarig. Delta leder lUl alt något ersättningsansvar över huvudtagel i princip inte skall gälla vid sådan skada. Ersätlnmgsanspråk får dockgöras gällande mot fysisk person som vållat skadan uppsåtligen. Beträffandeskada på transportmedel som uppkommer under transport av atomsubstans gäUerenligt andra punkten alt anläggningsinnehavaren är ansvarig enligt allmännaskadeståndsregler om ansvarighet inle förehgger enligt alomansvarighetslageneller motsvarande bestämmelser i annan konventionsstals lag. Prop.1974: 38 32 Tredjestycket innehåller de nya reglerna om kanalisering av ansvarighet föratomskada som uppkommit i samband med sjötransport. Lagrummet är endasttillämpligt på skada som inle omfattas av ersättningsbestämmelserna i atomansvarighelslageneUer motsvarande bestämmelser i annan konventionsstals lag, dvs. som inteomfattas av . I fråga om skada inom lill-lämpningsområdeskall reglema om kanalisering av ansvaret i första och andra styckena tUlämpas.För sådan skada skall som framhåUits i den allmänna motiveringen (avsnitt7.2) avsteg från kanalisationsprincipen göras endast om folkrättsligförpliktelse därtiU föreligger gentemot stat som inte är bunden av 1971 årskonvention. Denna fråga regleras i 14 a §. Denya reglema i tredje stycket är tillämpliga på skada som uppkommit undertransport med fartyg av atomsubstans eller som i övrigt uppkommit i sambandmed begagnande av fartyg. Genom de nya bestämmelserna upphävs således inte baraansvarighet som grundas på sjörällslig konvention. I överensstämmelse med 1971års konvention utesluts även ansvarighet som grundas på andra sjörättsligaregler eller på allmänna skadeståndsregler. Såvitt gäller atomskada, på vilken Paris-ellerWienkonventionen är tillämplig, hade det i och för sig varit tillräckligt att i1971 års konvention föreskriva, att ansvarighet som grundas på äldresjörättslig konvention skulle vara utesluten. Endast för sådan ansvarighetinnehåller nämligen alomansvarighetskonventionerna undanlag från kanalisationsprincipen.När konvention gjordes tillämplig på all ansvarighet som kan uppkommai samband med sjötransport skedde detta främst med hänsyn till länder, som inteär bundna av någon av Paris- och Wienkonventionerna men som genomförtnationell atomansvarighetslagstiftning, vilken ger de skadelidande samma skyddsom Paris- och Wienkonvenlionema men inte innehåller dess kanaliseringsregler.Men även i elt land som , vilkel är bundet av Pariskonvenlionen, kan dettänkas förekomma att talan väcks om ersättning för atomskada, på vilkenPariskonventionen inte är tiUämplig. Om exempelvis en atomolycka inträffar pådet fria havet i samband med transport av alomsubslans mellan icke-konvenlionsstater(t. ex. ) och tUl följd härav skada uppkommer iSverige, är inte tillämplig och därmed inte heller atomansvarighelslagen.Är i sådant faU vederbörande atomanläggnings innehavare ansvarig enligl lagsliftningsom är lika förmånlig för de skadelidande som , skall enligl1971 års konvention den ansvarighet bortfalla som kan åvila t. ex. redarenenligt nationell lag som är tillämplig på sjötransport ("national law applicablein the field of transport" resp. "loi nationale applicabledans le domaine du transport "). Härmed avses inle bara nationellaregler som grundas på eller överensstämmer med en 1974: 38 33 sjörällsligkonvention utan även andra tillämpliga skadeslåndsrättsliga regler. Den nu berörda delen av konventionslextenhar ansetts i lagtexten böra återges genom alt kanalisationsregeln i tredjestycket liksom den nuvarande bestämmelsen i samma stycke görs tillämplig påatomskada som uppkommit i följd av alomolycka "under transport med fartygav alomsubslans eller som i övrigt uppkommit i följd av begagnande avfartyg". Möjligen har man därmed gått något längre än konventionen. Enordagrann tolkning av konventionen torde leda till att kanalisationsregeln inteblir tillämplig t. ex. på det skadeståndsansvar som kan åvUa elt varv, omskadan orsakats av bristfälligt utförd reparation av elt fartyg, eller enleverantör av en behållare, avsedd för den transporterade atomsubstansen. Enliglvanhgt språkbruk kan skadeståndsansvaret i dessa fall inte anses grundat påregler som är tillämpliga på sjötransporter, och kanalisationsprincipen skulledärför inle upprätthållas i förhållande till varvet resp. tillverkaren. En såbegränsad tillämpning av kanalisationsprincipen som följer av en ordagranntolkning av konventionslexten står dock knappast i överensstämmelse medkonventionens syfte all utesluta att ansvarighet för atomskada, som uppkommit isamband med sjöfart, bedöms efter andra regler än dem som särskilt tiUkommitför att reglera ansvarighet för atomskada. Del har därför ansetts all dendubbla ansvarigheten för atomskada bör uteslutas i samtliga fall då sådan skadauppkommit i samband med begagnande av fartyg. Även om härigenom den svenska lagstiftningengår något längre än konventionen, föreligger inle något hinder mol en sådanutvidgning av konventionens tiUämpingsområde. Närdet gäller sådan atomskada, på vilken lagrummet enligt vad ovan anförts ärtillämpligt, föreskrivs i första punkten att ansvarighet inte får göras gällandei om den som innehar eller driver atomanläggning är ansvarig förskadan antingen enligl lagen i stal som är bunden av Wienkonvenlionen ellerenligt sådan i annan främmande stat gällande lagstiftning om ansvarighet föratomskada som i alla avseenden är lika förmånlig för de skadelidande som Paris-eller Wienkonvenlionen. Enligtdefinitionen i 1 § atomansvarighelslagen avses med uttrycket "innehavareav atomanläggning" endast innehavare av anläggning som ligger i stat som tUlträttPariskonvenlionen. För innehavare som är ansvarig enligt ellerenligt sådan nationell lagstiftning som avses konvention har därföri lagtexten använts ullrycket "den som innehar eller driveratomanläggning". Kanaliseringav ansvarigheten skall sålunda ske inte bara om den som innehar eUer driver alomanläggningär ansvarig enligt lagen i stat som tUlträtt Wienkonvenlionen, dvs. 1974: 38 34 Kanalisering skall också ske om ansvarighet föreligger enligt atomansvarighelslagsliflningeni stal som inle tillträtt vare sig Paris- eller , dock endastom denna lagstiftning i alla avseenden är lika förmånlig för de skadelidandesom någon av dessa konventioner. Fråganom viss nationell lagstiftning angående ansvarighet för atomskada är likaförmånlig för de skadelidande som Paris- eller Wienkonvenlionen skall avgörasefter en abstrakt bedömning. Denna abstrakta jämförelse meUan två regelsystemhar överlämnats åt domstolarna. Jämförelsen förutsätts omfatta allakonventionernas bestämmelser. Framkommer det all skUlnaderna mellanatomansvarighetskonventionerna, å ena, samt den nationeUa lagstiftningen, åandra sidan, är så stora att den nationella lagstiftningen sedd som helhetmåste anses vara mindre förmånlig än atomansvarighetskonventionerna, skall kanalisationsprincipeninle tiUämpas. Delta gäller även om den skadelidande i det enskilda faUetskulle vara tillförsäkrad ersättning på lika förmånliga eller förmånligarevillkor än som gäller enligt alomansvarighetskonventionerna. 1971års konvention behandlar inle frågan om vem det åligger att förebringautredning om innehållet i den tillämpliga nationella lagstiftningen, utan dethar överlämnats ål de fördragsslutande staterna att reglera denna fråga. Dettorde ligga närmast lUl hands att låta bevisskyldigheten åvila den som tillbefrielse från ansvarighet för atomskada åberopar att ansvarighet föranläggningsinnehavare föreligger enligt nationell lagsliftning som är hkagynnsam för de skadelidande som Paris- eller Wienkonvenlionen. Förebringas inletillfredsställande utredning om innehållet i den åberopade nationellalagstiftningen bör domstolen under hänvisning härtill kunna lämna påståendet omansvarsfrihet på denna grund utan avseende. Somnämnts i det föregående (avsnitt 3) föreligger enligt vissainskränkningar i anläggningsinnehavarens ansvarighet. Detta gäller atomskadasom orsakals av krigshandling eller vissa därmed jämstäUda handlingar eller avallvarlig naturkatastrof av osedvanlig art. Vidare är innehavaren inteansvarig för skada på s. k. on-site-property. Slutligen kan innehavaren varabefriad från ansvarighet enligt reglerna om ansvarighet för atomskada för skadapå transportmedel som uppkommit under transport av alomsubslans. Motsvarande bestämmelserfinns i . Förslagettill ny lydelse av 14 § tredje stycket innehåller i andra punkten en föreskriftav innebörd att bestämmelserna om ansvarskanalisering skall gäUa även i frågaom atomskada orsakad av krigshandling eller naturkatastrof, atomskada på on-site-propertyeller atomskada på del transporterande fartyget även om del inle föreligger någolansvar för skadan för någon som innehar eller driver alomanläggning men 1974: 38 35 dettaendast är en följd av de särskilda bestämmelser rörande sådan skada som finns iWienkonvenlionen eller av föreskrifter i tiUämplig nationell lagstiftning somsvarar mol dessa konvenlionsbestämmelser. Om ansvarsbefrielse föreligger pågrund av föreskrifter i nationell lagstiftning är givetvis en förutsättningför ansvarskanalisering att denna lagstiftning i alla avseenden är likaförmånlig för de skadelidande som Paris- eller Wienkonvenlionen. Bestämmelseni andra punkten grundar sig på artikel 2 konvention. Den avvikeremellertid i elt avseende från konventionens innehåll på denna punkt. Somnämnts i redogörelsen för konventionens innehåll (avsnitt 5) reglerarkonventionens artikel 2 ansvarigheten vid skada på on-site-property och vidskada på transportmedel. Däremot innehåller konventionen ingen bestämmelse somreglerar kanaliseringen i det fall vederbörande anläggningsinnehavare enliglParis- eller Wienkonvenlionen är befriad från ansvarighet på gmnd av atomolyckasom orsakats av krigshandling eller naturkatastrof. Då konventionutarbetades ansågs del inte nödvändigt all i konventionen uttryckligen fastslåall reglerna om ansvarsbefrielse skulle gälla även i dessa fall. I förevarandeparagrafs andra stycke har emellertid beträffande skada som omfattas avPariskonventionen uttryckligen föreskrivits alt kanalisationsprincipen skalliakttas även beträffande dylika skador. Det har därför ansetts lämpligt alt itredje stycket la in motsvarande besläm-m.else rörande atomskada orsakad avkrigshandling eller naturkatastrof. Detta torde inte innebära någon skUlnad isak i förhållande till konvention. Ilikhet med vad som är fallet enligt 14 § andra stycket beträffande skada pävilken är tiUämplig gäUer de föreslagna kanalisationsreglernai tredje stycket andra punkten inle i fråga om fysisk person som orsakat skadanuppsåtligen. Ägaren till on-site-property eller till del skadadetransportmedlet kan alltså göra gällande anspråk på ersättning mot uppsåtiig skadevållare. Iredogörelsen för Paris- och Wienkonventionerna (avsnitt 3) har påpekats attkonventionsstat genom lagstiftning kan bestämma att fraktförare, som utförtransport av alomsubslans, med samtycke av innehavare av anläggning i denstaten och under förutsättning att han fullgör föreskriven försäkringsskyldighelskall vara ansvarig för olycka under transporten i anläggningsinnehavarensställe. konvention nämns inte särskilt huruvida kanalisationsprincipenskall tillämpas vid sådant särskilt fraktföraransvar. Mol bakgrund av dediskussioner i denna fråga som ägde rum års diplomatiska konferenstorde det dock vara fullt klart alt reglerna om ansvarsbefrielse i 1971 årskonvention omfattar även de fall då en fraktförare övertar innehavarensansvarighet i enlighet med bestämmelserna i eller Wienkonventionen.Delsamma gäller om i sådan nationell lagstiftning an- 1974: 38 36 gåendeansvarighet för atomskada som i alla avseenden är lika förmånlig för deskadelidande som Paris- eller införts bestämmelser om särskiltfraktföraransvar och detta ansvar är likställt med det ansvar som åvUarinnehavare av atomanläggning. 14 § tredje stycket är därför tUlämphgt även isådana fall. Slutiigenbör anmärkas att konvention endast avser ulomobligatorisklskadeståndsansvar. Reglerna om ansvarsbefrielse gäller därför inte gentemot densom på konlraktsrältslig grund kan göras ansvarig för atomskada. hinderav kanalisationsprincipen kan således elt kontraktsrätlsligt ansvar för annanän anläggningsinnehavaren bestå vid sidan av dennes ansvarighet. Dennaparagraf innehåller en allmän bestämmelse som avser all lösa konflikter meUanatomansvarighetslagens kanalisationsregler och sådana bestämmelser i svensk lagsom gmndas på andra internationella fördrag än och 1971 årskonvention. I fråga om de överväganden som ligger tUl grund för dennabestämmelse hänvisas lUl den allmänna motiveringen (avsnitt 7.2). Del bör idetta sammanhang erinras om alt konvention innehåUer en bestämmelse(art. 4) av vUken det klart framgår alt fördragsslulande stal inle är förpliktadalt iaktta konventionens regler om ansvarskanalisering om detta skulle medföraåsidosättande av en folkrättslig förpliktelse som grandas på en konventionrörande sjötransport som är äldre än konvention. Iparagrafen föreskrivs all bestämmelserna i 14 §, dvs. kanalisationsreglerna,inte skall tUlämpas i den mån en sådan tUlämpning skulle vara oförenlig medSveriges förpliktelser enligl internationellt fördrag. Somframgår av vad som anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 7.2) blir tUlämpningsområdetför förevarande paragraf olika beroende på om atomskada uppkommit i sambandmed sjötransport eller i samband med annan transport. Såvitt angår atomskadasom uppkommit i samband med sjötransport kan konflikt med atomansvarighetslagenskanahsalionsregler endast uppstå i förhållande till stal som tUlträtt en visskonvention rörande sjötransport men inte tillträtt konvention. Ifråga om andra transporter kan däremot konflikt uppstå i förhållande tillvarje stat som lilllrätl den transporträttsliga konvention som är tUlämplig påen viss atomskada. Frågani vUka fall en skadelidande enligt folkrättsliga regler har rätt att vid svenskdomstol granda ersättningstalan mol annan än den enligl alomansvarighetslagenansvarige atomanläggningsinnehavaren på äldre Iransporträttslig konventioneller därpå grundad lagstiftning kan inte besvaras generellt utan får avgörasmed beaktande av omständigheterna i det speciella fallet. Sådan räll torde dockalltid föreligga för medborgare i en stat som tUlträtt ifrågavarandekonvention och i förhållande Prop.1974: 38 37 tillvilken är folkrättsligt förpliktat att tillämpa konventionen. Defrågor som regleras i förevarande paragraf kan belysas med följande exempel.Vid en fartygskollision uppkommer atomskada i följd av atomolycka vid vUkenmedverkat atomsubstans som transporteras med elt av de sammanstötande fartygen.Vid olyckan skadas dels medborgare i stal A, som tillträtt både 1971 årskonvention och kollisionskonvenlion, dels medborgare i stat B, sominte tillträtt konvention ulan endast kollisionskonvenlionen. Deskadelidande väcker talan i , som förutsätts ha tillträtt bådakonventionerna, mol en av farlygsredarna under åberopande av ansvarighelsreglemai kollisionskonventionen. På grund av folkrättsliga förpliktelsermåste kanalisationsprincipen upprätthållas när del gäller talan som väcks avmedborgare i staten A, medan staten medborgare har rätt lUl ersättning avredaren enligt de på kollisionskonventionen grundade reglerna, och detta ävenom denne är hemmahörande i stal som tillträtt konvention. Från folkrällsligsynpunkt är lägel någol annorlunda om en alomolycka uppkommer i samband medlandsvägs-, jämvägs- eUer lufttransport och atomskada tUlskyndas delsmedborgare i stat A, som har lillträtt en på transporten tillämplig Iransporträtlsligkonvention som är äldre än Pariskonvenlionen, dels medborgare i stat B som inlehar tUlträtt den konventionen. Väcker de skadelidande talan här i landet ochhar tUlträtt den transporträttsliga konventionen, måste staten få åberopa den konventionens ansvarighetsregler. I förhållande tillstaten B står däremot fritt att reglera frågan huruvida ansvarskanaliseringskall gälla beträffande dylika skador, varför atomansvarighetslagens kanalisationsreglerär direkt tillämpliga när del gäller talan av medborgare i den staten. Dennaparagraf innehåller regler om rätt till återkrav mot anläggningsinnehavarenför den som tvingats utge ersättning för atomskada. Somtidigare nämnts (avsnitt 2) gäller enligt att den som ålagtsansvar för atomskada med tUlämpning av ett äldre trans-porträttsligl fördraghar rätt all inträda i den skadelidandes ställe mol den anläggningsinnehavaresom svarar för skadan enligt konventionen. I atornansvarighetslagen har dennaregel kommit till uttryck i 15 § första stycket där del föreskrivs, alt den somnödgals utge ersättning för atomskada på gmnd av fördrag eller bestämmelse somavses i 14 § Iredje stycket inträder i den skadelidandes rätt molanläggningsinnehavaren. I stället för hänvisningen till 14 § Iredje stycket angesi den föreslagna lagtexten att rätt till återkrav föreligger då ersättningutgivits på grund av internationellt fördrag. Del har inte ansetts påkallat attsärskilt ange alt med internationellt fördrag avses fördrag som var i krafteller öppet för undertecknande, ratifikation eller anslutning den 1 saml Nr 38 1974: 38 38 29juli 1960 (jfr art. 6. b. och d.). Det förutsätts sålunda att stat som tUlträttPariskonventionen inte gör undantag från kanalisationsprincipens tillämpning iandra fall än då detta följer av konventionens regler. Del bör framhållas all denomständigheten att inte medger undantag från kanalisationsprincipensupprätthållande i de fall då kon-venlionsstat med stöd av den tidigare nämndareservationen till (avsnitt 7. 2) i sin nationellalagstiftning infört bestämmelser som i huvudsak motsvarar föreskrifter i de trarisporträttsligafördragen inle innebär, all den som med stöd av sådana regler ålagts skadeslåndsskyldigheli konvenlionsstal berövas rätlen till återkrav. Någon ändring av lagtextenpåkallas inle för alt upprätthåUa denna rätt. Detta följer av att återkravsrättenligt lagtexten tUlkommer den som ålagts ersättningsskyldighet på gmnd av lagsliftningi "främmande stat", varmed avses även konventionsstat. Denföreslagna lagstiftningen bör träda i kraft med konvention.Det bör därför ankomma på Kungl. Maj:l att förordna om lagens ikraftträdande. Prop.1974: 38 39 Konvention om'skadeståndsansvar vid sjötransport avatomsubstans Conventionrelating to Civil Liability in the fleld of Carriage of Nuclear Material Conventionrelative ä la responsabilité civile dans le domaine du transport de matiéresnucleaires The High Contracting Parlies, Considering that the Convention of 29 1960 on ThirdParty LiabUity in the Field of Nuclear Energy and ils Addi-tional Prolocol of 28January 1964 (here-inafter referred to as "the Convention")and the Convention of 21 1963 on CivU LiabUity for Nuclear Damage (hereinafterreferred lo as "the Convention") provide that, in the case of damagecaused by a nuclear incident occurring in the course of carriage of nuclearmaterial covered by such Conventions, the operator of a nuclear installation isthe person liable for such damage, Considering that similar provisions exist in the national lawin force in certain States, Considering that the application of any preceding internationalConvention in the field of marithne transport is however maintained, Desirous of ensuring that the operator of a nuclearinstallation will be exclusively liable for damage caused by a nuclear incidentoccurring in the course of carriage of nuclear material, agreed as follows: Les Haules Parties Contraclantes, Considérant que la Convention de sur la responsabilitécivile dans le domaine de rénergie nucléaire du 29 juiUel 1960 el son ProlocoleAdditionnel du 28 1964 (dénommée ci-aprés « Convention de ») el quela Convention de Vienne relative å la responsabUilé civile en maliére dedommages nucleaires du 21 mal 1963 (dénommée ci-aprés «Convention de Vienne »),prévoient qu'en cas de dommage causé par un accident nucléaire survenu au coursd'un transport de matiéres nucleaires couverl par ces Conventions, Tex-ploilantd'une installation nucléaire est la personne responsable de ce dommage, Considérant que des dispositions sembla-bles existent dansles lois nationales en vigueur dans certains Etats, Considérant que rapplication de loule convention internalionaleanlérieure dans le domaine du transport est loule-fois mainlenue, Désireuses de faire en sorte que Texploi-lanl d'uneinstallation nucléaire soit responsable ä Texclusion de loule aulre personneen cas de dommage causé par un accident nucléaire survenu au cours d'untransport de matiéres nucleaires, convenues de ce qui suit: personwho by virtue of an international convention or national law applicable in thefield of transport might be held liable for damage caused by a nuclearincident shall be exonerated from such liability: (a) if the operator of a nuclear installation is liablefor such damage under either the or the Convention, or Toule personnequi, en verlu d'une convention internalionale ou d'une loi nationale applicablesdans le domaine du transport , est susceptible d'élre rendue responsabled'un dommage causé par un accident nucléaire, est exonérée de sa responsabUilé: a) si Fexploitantd'une installation nucléaire est responsable de ce dommage en vertu de ouTautre des Conventions de ou de Vienne, ou Prop.1974: 38 41 Konvention om skadeståndsansvar vid sjötransport avatomsubstans