prop · FX03152 · 1974-12-31 00:00:00 — Genom den föreslagna lagändringen skulle kommunerna animerasatt satsa resurser på förvärv av saneringsfastigheter som ändå skulle upprustasinom kort. , sora ocksåavstyrker promemorieförslaget, finner att övervägande skäl talar för atl enutvidgad förköpsrätt får en prissänkande effekt, bl. a. beroende på enminskning av antalet köpare, som kan ifrågakomma för vissa objekt. Eftersomförslaget kan få konsekvenser innebärande risk för opåräknade förluster förenskilda och kreditgivare, kan förbundet ur de intressen förbundet företräderinte ansluta sig till förslaget. Enligt förbundets mening bör det närmareövervägas om FL verkligen har någon funktion alt fylla inom ramen för denmarkpoliiiska lagstiftning som kommit till sedan är 1967. Enligt förbundet övriga markpolitiska lagstiftningen tillräckliga instrument för atttillgodose det allmännas intresse. Förköp förekommer dessutom i mycket blygsamutsträckning. Även LRF avstyrker promemorieförslaget och åberopar deolägenheter för säljare och köpare som förköpsrätten medför. De föreslagnaändringarna i FL kan enligt LRF inte anses varaltillfredställandemotiveradepålföreliggande material. Frågor som följderna för byggnadsproduktionens utformningoch hyresgästernas valmöjUgheter vid en kommunalisering av en stor del avbostadsbeståndet, vUlkorsgivning och detaljkontroll med stöd av FL,inverkan på fastighetspriserna etc. berörs inte i promemorian. LRF finner detangeläget att en effektiv sanering kommer till stånd men vill erinra om att1973 års riktiinjer för saneringsverksamheten förutsätter en samverkan mellankommuner och enskilda. En genereU förköpsrätt avseende det äldrebostadsbeståndet skulle enligt LRF ofta omotiverat ingripa i pågående saneringsverksamhet.Detta är knappast påkallat annat än då den enskUda fastighetsförvaltningenuppvisar mera påtagliga brister. - LRF understryker att obillighetsregeln i 9 §FL blir allt viktigare ju mer FL:s tUlämpningsområde utvidgas. LRF vUl ianslutning härtill siarkt betona att FL inte vare sig i nuvarande eller i enändrad utformning får tillämpas så att den hindrar aktiva etableradelantbrukare att rationalisera sina företag genom tUlskottsförvärv (se prop.1967.90 s. 141). Eftersom redan ett överklagande medför betydande olägenheterför köpare och säljare, är det enligt LRF vidare angeläget att komraunernasjälva beaktar att de inte överskrider sina befogenheter i fråga omförköpsrätt. Den i promemorian föreslagna nyaändamålsbestämningen i 1 § FL diskuteras i flera yttranden. Bostadsstyrelsenanmärker på att samord- ningenmed exempelvis kungörelsen (1968:227) om markförvärvslån till komrauner ochbostadssaneringslagen inte har behandlats utförligare i promemorian. Begreppetkommunens saneringsplanering klargörs inte i promemorian men torde syfta påkommunala bostadsbyggnads- och bostadssaneringsprogram. Det framgår inte omsådan fast egendora som är i behov av upprustning och inle är avsedd förbostadsändamål skall anses undantagen från lagens tillämpningsområde. Bostadssaneringsprograra upprättas inte av alla kommuner och vidare ärbosladsbyggnadsprogrammen beträffande behov av saneringsåtgärderofullständiga. Med beaktande härav finner det olämpligt att använda uttrycket kommunens saneringsplanering. Styrelsenföreslår att i lagtexten i stället införs uttrycket kommunens planering som haren vidare innebörd. Av förarbetena till lagen bör framgå vUka krav som skallkunna stäUas på denna planering. Kraven bör därvid inte sättas högre än att demotsvaras av vad som gäller i samband med förköp. Innebörden av detföreslagna uttrycket upprustning av icke ringa omfattning bör i förarbetena förtydligas så att upprustningens omfattning bedöms från behovs-och funktionssynpunkt och inte från kostnadssynpunkt. Förslaget att definieraupprustning av icke ringa omfattning som sådan upprustning för vilken kan utgåstatligt stöd anser styrelsen vara raindre lämpligt. Av vikt är att lagen blirtUläraplig på fastigheter som bör bli föremål för gårdssanering. Vidutformningen av lagen bör därför klargöras att sådana fastigheter i fortsättningen omfattas av förköpslagens tillämpningsområde. bör innebörden av begreppet kommunens saneringsplaneringbelysas under det fortsatta lagstiftningsarbetet. 1 och för sig är det enligtverkets raening ingenting som hindrar att begreppet tUläggs en ganska allmäninnebörd och att det alltså inte ställs krav på en till form och innehåll meraspecifik planering. En vidgad förköpsrätt till saneringsfastigheter börenligt lantmäteriverket bedömas positivt också från gårds-saneringssynpunkt. Avsedd upprustning av gårdsutrymmen bör tas i beaktande vid bedömande av omupprustning skall anses vara av 'icke ringa omfattning'. Boendeutredningenanser att hänvisningen till möjligheten av statiigt stöd bör utgå, eftersomfrågan härom knappast kan utredas vid fÖrköpstillfäUet. Den varieranderedovisningen i saneringsprogrammen gör enligt ulredningen att en formaliseradanknytning till dessa program är olämplig. Vidare bör i komraande lagförslagundanröjas aU tveksamhet om att förköpsrätten inle endast knyter an tillpreciserade upprustningsbehov utan föreligger även vid avsedd totalsanering.Det är enligt utredningen i detta sammanhang angeläget att precisera områdetför den kommunala kompetensen. Kommunen bör alltså i samtliga fall genomfrivilligt köp kunna förvärva fastigheter som kan förköpas. kommunsjuridiska avdelning framhåller att den oklarhet som synes föreligga om kommunsrätt att utöva förköp för att upprusta en fastighet nu bör kunna skingras.Emellertid är den föreslagna lagtexten inte helt tydlig. Helstbör i lagtexten men vart fall i motiven klart anges vilka krav som skalluppfyllas för att en fastighet skall anses omfattad av kommunenssaneringsplanering. Enligl en 1974 gjord inventering finns det i Stockholmsinnerstad närmare 950 omoderna och knappt 1.100 halvmoderna fastigheter, vilkaalltså enligt den statliga och komraunala planeringen skall bli förmål försanering. i anser att del måste klargöras vilkakrav som måste uppfyUas för att en fastighet skall anses omfattad av kommunenssaneringsplanering. Länsslyrelsen ställer sig tveksam till behovet av ettvUlkor om statligt stöd, som för övrigt inte fraragår av lagtexten. Även Örebrokommun menar alt det klart måste uttalas hur detaljerad saneringsplaneringenskall vara för att kommunen skall få utöva förköp. kommun anser att detsåväl ur lagteknisk synpunkt sora raed hänsyn lill den praktiska tillämpningenär olämpligt att göra avsteg från den nu gällande principen om ett allmänthållet krav för utövande av förköp. Saneringsavsnittet i ett kommunalt bostadsbyggnadsprogrammåste hållas flexibelt. Det är därför mindre lämpligt som grund för förköpsrältbeträffande uppmslningsfasligheter. föreslår att förutsättningenför att utöva förköp för saneringsändamål liksom vid förköp förlätbebyggelseändamål anges på etl mer objektivt sätt, nämligen att fråga ärom sådan fast egendom, på vilken finns byggnad som är i behov av upprustning avinle ringa omfattning. Svenska framhåller att det i fråga omupprustning bör vara tillräckligt att fastigheten i fråga ingår i det kommunalasanerings-prograraraet. Krav på viss omfattning av de ålgärder som är aktuellabör alltså inte uppställas. Det kan finnas fastigheter som var för sig skallgöras till föremål för upprustningsåtgärder av ringa omfattning medan det ändåför hela områdets del kan vara värdefullt att kommunen genom förköp kanförvärva samtliga fastigheter. i anmärker attuttrycket kommunens saneringsplanering är alltför opreciserat för att användassom avgränsning för förköpsrätten. Den föreslagna avgränsningen börkompletteras med regler som medger medborgarna insyn och givetvis med regler omantagande av kommunen. , sora avstyrker helaförslaget, finner det oklart vilken planering som skall användas som kriteriumi avvaktan på fastiagda bostadssaneringsprogram. Med hänsyn till de kulturhistoriska ochmiljömässiga värden som kan vara förknippade raed den äldre bebyggelsen anserplanverket att ytterligare en ändamålsbestämning bör anges i I § FL av innebördatt kommun även har förköpsrätt för bevarande av kulturhistoriskt ellermiljömässigt värdefull bebyggelse. anser att det klart böranges att förköpsrätt föreligger för upprustning av kulturhistorisktintressanta byggnader och miljöer. Enligt kommun bör det övervägas ominle fastigheter som är av kulturhistoriskt intresse bör omfattas av förköpsrätt,även om upprustning för bostadsändamål i någon mera betydandeorafattning inte är aktuell. föreslog i SOU 1971:64 och 65att areal- och värderegeln i FL inte skulle gälla inora av kommunen preciseratsaneringsområde. , saml Möre och Ölandstingsrätt framhäller att delta förslag är ett möjligt alternativ till den ipromemorian föreslagna lösningen. i Skånetillstyrker i promemorian föreslagen utvidgning av förköpsrätten underförutsättning att komraunen åläggs att i kommunplan precisera inom vilkaområden kommunen är intresserad av att utnyttja sin förköpsrält. Koramunenskall inte behöva underrättas om förvärv inora övriga områden. Helsingborgskommun framhåller att de i promemorian föreslagna ändringama är till fördel förkoraraunema raen ifrågasätter om inte FL bör ersättas med någon förra avherabudsskyldighet vid försäljning inom i förväg fastställda områden. Luleåkommun anser att det erfordras en total förköpsrält när det gäller sanering avcenlrumoraråden där centruraplaneringsprogram föreligger, dvs. där skulle allahinder enligt 3 § FL för förköp upphöra att gälla. Koraraunen för frara tankenatt fastighetsdorastol skulle kunna fastställa vad sora avses raed encentrumzon. I fråga ora areal- och värderegeln framhållerÖrebro kommun att man kan få en utvidgad tillämpning av FL även genom enförändring av det värde som utgör värdegräns. Genom att låta det högsta värdetav köpeskillingen och taxeringsvärdet vara avgörande skulle kommunernasförköpsmöjligheter utökas väsentligt. Med ett sådant alternativ skulle man ävenfå den fördelen att samma regler skulle gälla vid bestämmande av stämpelskattoch vid förköp. , som avstyrker hela förslaget,framhåller alt värdegränsen i realiteten kommer atl sänkas genom attfastighetstaxeringsvärdena kommer att justeras upp åtminstone tjugo procent vid1975 års allraänna fastighetstaxering. Ett betydande antal av de affärs- ochhyresfastigheter som med taxeringsvärden ännu är uteslutna frånförköp, kommer uppenbarligen atl hamna ovanför gränsen. Därmed försvagas enligtförbundei ytterligare det i promemorian åberopade skälet för att upphäva areal-och värderegeln. Flertalet remissinstanser tillstyrker etl undantagför egnahemsbebyggelse. Viss kritik framförs dock. anser atlundantaget begränsar förköpsrätten på ett olärapligt sätt, eftersom ett stortantal fastigheter i s. k. förnyelse- och förtätningsområden skulle fallautanför. Enligt en utredning på i Stockholras län har cirka 75procent av fritidshusfastigheterna inora förnyelseoraråden iStockholras-regionen en tomtstorlek understigande 3 000 kvadratmeter.Förhållandena torde vara likartade på andra håll i landet. Eftersom det ärangeläget att en aktiv markpolitik kan bedrivas även inora dylikaområden, anser att frågan om ett egnahemsundantag med en arealregelbehöver utredas ytterligare. slopandetav areal- och värderegeln visserligen kan underlätta för många kommuner altdriva en aktiv saneringspolitik men atl i en tätort som dessamöjligheter blir kraftigt beskurna på grund av att normalstoraenfamiljsfastigheter undantas. Ortens centrala partier upptas näraligen tillbetydande del av enfamiljsfastigheter med arealer under 3 000 kvadratmeter.Lidköpings kommun framför motsvarande synpunkter men anser attegnahemsundantaget ändå är motiverat med hänsyn dels till att det minskarantalet förköpsärenden dels till att kommunen under alla omständigheter harmöjlighet att expropriera. Svenska framhåller att säljaren, närförköp kan komma i fråga, frivilligt har gjort upp om försäljning och anser attdet inte behövs särskilda spärregler för att skydda hans intressen. Enspärregel bör därför begränsas till de fall då en säljaren närstående personförvärvar fastigheten som bostad. ObiUighetsregeln i 9 § FL ger dessutom ettallmänt skydd för parternas intressen. anser attfrågan ora undantag för de raindre egnahemmen bör övervägas i det fortsattautredningsarbete som förbundet förordar. Det kan finnas situationer därmöjligheten tUI förköp även av sådana fastigheter skulle vara till stor nyttaför koramunen. tillstyrker promemorieförslagel i dess helhet.1 fråga om egnahemsundantaget framför emellertid en minoritet i kommunfullmäktige(39 mot 41) kritik mot promemorieförslaget och förordar att kommunen fårmöjlighet att underrätta inskrivningsmyndigheten om att visst villaområde ellerviss stadsdel med villabebyggelse bör omfattas av förköpsrätten raed hänsyntill planerad ändrad markanvändning. Några remissinstanser vUl ha ett i olika avseendenvidsträcktare undantag än som föreslagits i promemorian. , som hälsar det i promeraorian föreslagna undantaget medtillfredsställelse, är tveksamt inför bibehållandet av arealgränsen i fråga om fritidshus. Hos förbundets medlemskader finnsåtskilliga fritidshusfastigheter med en större areal raen beträffande vilkaförsäljning sker uteslutande av andra skäl än exploatering. LRF, som avstyrker helaförslaget, framhåller att avstyckningar från jordbruksfastigheter som sålts ochdär säljaren kvarbor på avstyckningen ofta av praktiska skäl fått en störreareal än . Dessa fastighetsägare bör enligt LRF skyddas motförköp antingen genom att arealgränsen höjs avsevärt eller genom att man införetl undantag som gäller oavsett ägovidd för sådana bebyggda avstyckningar ellerraotsvarande från jordbruksfastigheter som innehafts i huvudsakligt syfte attbereda bostad åt säljaren och honom närstående. frarahålleratl den i proraemorian föreslagna undantagsregeln inte omfattar obebyggdafastigheter. Enligt verket är det inle ulan vidare klart atl del förtillgodoseende av saneringsverksamheten är behövligt att i den utsträckning somföreslås föra in obebyggda fastigheter under FL:s prövningsförfarande. Om mantUl det i promeraorian anförda motivet lägger intresset av att underlättakommunernas förvärv av mark för plangenomförande erhålls en bredare grundval förförslagen. Emellertid blir olägenheterna för de enskUda av uppkommandeväntetider kanske mest påtagliga när del gäller obebyggda fastigheter, eftersomköparen i dessa fall ofta står i begrepp att bygga. En tänkbar lösning ärenligt lantmäteriverket atl begränsa den föreslagna utvidgningen av lagenstillämplighet på det sättet att obebyggda fastigheter avsedda försmåhusbebyggelse faller uianför. Till de enligt proraemorian undantagnalypkoderna 13 16 (bebyggda fastigheter) skulle alltså fogas typkoderna 11 och12 (tomt avsedd för permanent bostad resp. fritidsändamål). Även ,och bankföreningen föreslår att egnahemsundantagelutvidgas atl omfatta obebyggd mark. anser atl det urmarkpolitisk synpunkt knappast bör möta något hinder atl låtaundantagsbestämmelsen omfatta även obebyggd tomt med mindre areal än när tomlen enligt gällande plan får användas endast föregnahemsbebyggelse. Frågan om förköp av obebyggdatomter tas upp också av i , som tillstyrkerpromemorieförslaget. Enligl förslaget skulle samtliga obebyggda tomter inomdelaljplanelagda exploateringsområden kunna förköpas. Vid exploatering ingåsregelmässigt exploateringsavtal mellan kommun och exploatör och det måsteenligt antas atl förköpsrätt endasl sällan skulle komma attutövas i dylika fall. Samma antagande gäller vissa andra fall exempelvisförsäljning av tomt för vilken dispens medgivits för nybyggnad utanfördetaljplan. Enligl kan det dock tänkas fall då förköpsrätt,utanden begränsning som areal- och värderegeln utgör, kan vara av värde även inomobebyggda detaljplaneområden, såsom då fastställd plan inte genomförts inom rimligtid och planen därför hunnit bli föråldrad och inaktuell. Enligt länsstyrelsensmening borde de skäl som kan föreligga för slopande av areal- och värderegelnbeträffande mark utanför saneringsområden ha blivit bättre belysta. I fråga ora den lagtekniskautformningen av egnahemsundantaget framförs viss kritik. anseratt egnahemsundantagel för att underlätta tillämpningen bör utformas pågrundval av typ-kodsättningen, vilket innebär att undantaget för bebyggda egnahemskall avse fastigheter med typkoderna 13 16. Motsvarande önskeraål framförsav flera tingsrätter, , och . framhåller att enligt förarbetenatill expropriationslagen egnahemsgarantin inte skall gälla när syftet medfaslighelsinnehavet är att bereda ägaren inkomster genom uthyrning eller närfastigheten har förvärvats av någon enbart för vidareförsäljning. I dessahänseenden kommer alltså att fordras utredning i lagfartsärendet utövertypkoderna. Emellertid är enligt tingsrätten grunderna för egnahemsgarantin iexpropriationslagen inte identiska med de motiv som ligger bakom enundantagsregel i FL. saknar enligl tingsrättens mening säljarens huvudsakligaavsikt med fastighetsinnehavet betydelse. Utanför tillämpningsorarådet komraerenligt promeraorieförslaget vidare att faUa alla förstagångsförsäljningar inoraexploateringsområden av mark med ny egnahemsbebyggelse samt i princip allatransportköp och försäljningar från juridiska personer. förordaratt egnahemsundantaget anknyts till definitionen för en-ochtvåfamiljsfastigheter i 24 § 2 mom. första stycket kommunalskattelagen(1928:370). Frågan om hur det i promeraorianföreslagna egnahemsundanlaget skall tillämpas vid överlåtelse av del avfastighet las upp av några remissinstanser. ifrågasätter om det inte medhänsyn till arealgränsen behövs en motsvarighet till nu gällande 3 § andrastycket FL. Detta lagrum avser försäljning av del av fastighet. Frågan omförköpsrält får utövas skall i sådant fall bedömas som ora köpet hade avsettden odelade fastigheten. Söks lagfart innan förköpsrält utövas bedöras frågan istället med hänsyn tUl delen, om den är utbruten, eller när försäljning avserområde av faslighet, fastighetsbUdningsbeslut meddelats. A, som äger en fastighet med en sommarstuga,säljer till B ett område om omfattande den plats därsomraarstugan är belägen. frarahåller vidare atl det inte bör öppnasmöjlighet att undgå förköp genom successiva överlåtelser av fastighetsandelar.Stockholms tingsrätt anser att egnahemsundanlaget i allmänhet bör gälla köp avområden som antingen ensamma eller efter sammanläggning med annan fastighet äravsedda att bilda egnahemsfastighet samt köp av andelar i egnahemsfastigheter.I fråga om andelsköp bör uttryckligen föreskrivas att förköpsfrågan skallbedömas som om köpel avsett den odelade fastigheten. Enligt promemorian framgårtypkoderna inte av taxeringsbevis utan den som söker lagfart bör genom ändringi förköpskungörelsen åläggas att ge in utdrag av taxeringslängden. bör det övervägas om inte inskrivningsmyndigheten kan åläggasatt själv ta frara behövliga uppgifter. Detta kan ske genom att myndighelenerhåller ett exemplar av fastighetstaxeringslängden. Beträffande nybildadeuppgifter finns uppgift om typkod på de avier som sänds från fastighetsregistermyndighetentill inskrivningsmyndigheten. förordar atl inskrivningsmyndighetenfår en kopia av fastighetstaxeringslängden. anser att uppgiften om typkodbör godtas även om den avser förhållandet närmast före det år då lagfart söks,eftersom man inte gärna kan belasta förfarandet med två intyg frånskattemyndigheten, ett avseende föregående år (för stämpelskatleberäkningen)och ett avseende det aktuella året (för prövning enligt FL). Det bör enligt DONövervägas om inte taxeringsbevis alltid skall kompletteras med uppgift omtypkod. Frågan om vilken utredning sökanden skall förebringa iinskrivningsärenden är ofullständigt reglerad i författningar. föreslårdärför en bestämraelse med generell räckvidd ikungörelsen (1971:784) med tillärapningsföreskrifter för inskrivningsväsendetenligt jordabalken. anser att det vore värdefullt orataxeringsbevisen innehöll typkod med förklaring av kodens innebörd. Ävenlänsstyrelsen i anser att uppgift om typkod bör införas itaxeringsbevisen. Ingen remissinstans har yttrat sig över vad som ipromemorian anförs om ev. förköpsrält för landstingskommun och kommunalförbund,om samordningen med jordförvärvslagen och lag samt orafastighetsreglering. 1 fråga om möjligheterna att kringgå FL eller atthindra förköp framhåller kommuns juridiska avdelning att det är välkänt atl det finns många raöjligheter atl undvika en tUlärapning av lagen. Detär då naturligt att man utreder dessa möjligheter och undersöker vilkalösningar som är tänkbara innan raan, som sker i promemorian, avfärdar tankenhärpå. En särskild utredning bör ulföras om denna fråga. iStockholms län framhåller att möjligheterna att förhindra kringgående av FL börstuderas närmare. Remissinstanserna tar upp vissa frågor sora intehar berörts i promeraorian. kommun ifrågasätter om inte förköpsrättenbör utökas att även gälla sådana försäljningar där stat eller landstingskommunär part (se 3 § första stycket andra och tredje punkterna FL). kommunframför moisvarande önskemål och ifrågasätter även undantaget för försäljningvid exekutiv auktion (femte punkten). ifrågasätterom inte undantaget för försäljning mellan äkta makar (fjärde punkten) börutvidgas att gälla även för faktiskt samboende. framhållervidare att det inte finns något undantag för transportköp eller för köp avandel som svarar mot en lägenhet i en fastighet. I dessa och liknande fall dådet är uppenbart atl förköpsrätt inle koramer alt utövas, börinskrivningsrayndigheten på sararaa sätt som gäller för lantbruksnämnd ochlänsstyrelse kunna underlåta att formellt höra kommunen. Tingsrätten föreslåretl tillägg i 20 kap. 7 § punkt 10 jordabalken av innehåll att lagfartsansökaninte skall förklaras vilande när det är uppenbari att förköpsrält inte koraraeratt utövas. Genom underhandskontakt raed behörig representant för kommunenskulle inskrivningsmyndigheten utan tidsutdräkt kunna få veta om koramunenavser att utöva sin förköpsrätt. Beslut varigenom kommunen uttryckligen avvisathembud skulle också, i motsats till vad som gäller , kunna beaktas i ettlagfartsärende. framför motsvarande tankegångar. En kommunskulle exerapelvis kunna besluta att inora vissa områden tills vidare inteutnyttja sin rätt att utöva förköp. i och länförordar, med 3 kap. 1 § expropriationslagen som förebild, att möjlighettillskapas för regeringen atl till länsslyrelserna delegera beslutanderätten iförköpsärenden av mindre vikt. för ärenden ora tillstånd till förköp vidare kunnanedbringas avsevärt om på centralt håll utformades blanketter på vilkaremissinstansen hade atl lämna kortfattade uppgifter i de avseenden som bedömsvara relevanta för regeringens tillståndsprövning. Svenska bankföreningenfrarahåller atl en pantförskrivning av köparen inle blir gällande mot kommunenom denna utnyttjar sin förköpsrätt. Koraraunen är inte skyldig att till denkreditgivande banken betala någon del av köpeskUlingen, fastän banken harraedverkal till atl säljaren har fått betalt. föreslår enbestämmelse i FL av innebörd att komraunen skall ha att till kreditgivarenbelala så stor del av köpeskillingen som motsvarar till kreditgivaren pantsattapantbrev och blivande pantbrev. Enligl 15 § FL, anses kommunen ha fullgjortföreskriven underrättelseskyldighet genom att avlämna rekommenderat brev.Bankföreningen anser att bestämmelsen bör ändras sä atl mottagandet av breveteller forraell delgivning skall vara utgångspunkt för tidräkningen. EnliglMalmö kommun förekomraer det att parterna i samband med överlåtelse av enfastighet avtalar ora särskUda villkor som kommunen endast med svårighet kanuppfylla. Ett aktuellt exempel från är avtal om att en tUl säljarenknuten arkitektfirma skall anlitas vid upprustning av fastigheten. Demöjligheter till jämkning av avtalade villkor som ges i 5 § FL är enligtkommunens mening otiUräckliga.