prop · FX0347 · 1974-12-31 00:00:00 — Statskontoret använder följande tre kriterier för elt sådantval. Lokaliseringensregionalpolitiska effekter på orten. Redan tidigare beslutadlokalisering av myndigheter som har starka samband med eller bedrivernärbesläktad verksamhet med det centrala industriverket. Närhet till Stockholmsområdetför myndigheter med behov av kontakter med organ inom delta område. Medtillämpning av dessa kriterier diskuterar statskontoret , men nämner ävenUppsala, , och , och kommer till slutsatsen attvalet av alternativ lokaliseringsort utanför inte i nämnvärdgrad påverkar den tidigare bedömningen om hel eller partiell omlokalisering. Expansionenav arbetsmarknaden i Storstockholmsområdel har dämpats i förhållande till vadsom tidigare föratsatts. Detta motiverar enligl statskontoret all en ny typ avlokalisering kan aktualiseras, nämligen av sådana verk som är av typisk Slockholmskaraktär,raen som inte behöver ligga precis i . En sådan lokaliseringskulle i allmänhet innebära merkostnader för myndigheten i fråga även om detcentrala kontaktbehovet fortfarande förväntas bli tillgodosett i full omfattning.Samtidigt kan en lokalisering av industriverket till ett förortsläge eller en yllerkommuninom inom pendlingsavstånd innebära vissa regionalpohtiskafördelar, som medför att lolalef-feklen av en dylik lokalisering kan bli posUiv,trots ökade komraunika-tionskostnader. Som exempel på länkbaralokaliseringsorter nämns, på förslag av landstings planeringskonlor,, , , och , saml, på något störreavstånd men fortfarande på pendlingsavslånd, och . Dessaorter skall enligl statskontoret inte betraktas som direkta förslag förlokalisering av industriverket utan snarare ses som typfall för de avvägningarsora en lokalisering inom regionen aktualiserar. 1974: 47 32 5.7Sammanfattande bedömning och förslag Effekternaav och förutsättningarna för olika lokaliseringsalternaliv har av statskontoretbehandlats i aUmänna termer. Någon samhällsekonomisk kostnadsinläktsanalyshar inte gjorts med hänvisning till om-lokaliseringsdelegationens slutsats idess andra betänkande (SOU 1972r 55) att flertalet av de kostnads- och intäklsposlersom påverkar en analys av omlokaliseringseffekter inte kan omsättas i mätbaratermer. Enomlokalisering av industriverket torde enligl statskontoret leda liU storakommunikationskrav som i sin lur kommer alt medföra väsentligt högredriftkostnader i jämförelse med flertalet redan beslutade omlokahseringar. Delavgörande argumentet mol en flyttning av hela industriverket utanförStockholmsområdet är de försämrade arbetsmöjligheter som verket skulle få vidfullföljandet av statsmakternas intentioner och som endast delvis skulle kunnakompenseras med relativt stora insatser för att underlätta kommunikation. 6 Remissyttranden över statskontorets utredning Samtligaremissinstanser stöder statskontorets slutsats all industriverket bör varalokaliserat till , med hänsyn lUl all i annat fallindustriverkets möjligheter att fuUfölja de intentioner som statsmakterna angettför verket skuUe äventyras. Länsstyrelseni anför därtill all de senaste årens befolkningsutveckling iStockholms län måste innebära att motiven för att avlasta Stockholmsområdetgenom ytterligare utiokalisering av statliga myndigheler bortfallit. stöder helt utredningens resultat, all verket genom sitt starkaberoende av direkta och nära kontakter med bl. a. centrala myndigheter ochintresseorganisationer lämpligast bör vara lokaliserat till Slockholnisområdet. SIFUinstämmer i att industriverket bör lokaliseras till . Medhänsyn till verkets stora kontaktbehov med myndigheler ochbranschorganisationer måste särskild hänsyn därvid tas till kommunikationsmöjligheterna.SIFU lar även upp frågan om SIFUrs omlokalisering till . SIFU anser all deföratsättningar som statsmakterna ställt upp för omlokalisering av myndigheler,nämligen att verksamheten skall kunna bedrivas effektivt även efter omlokaliseringenOch att omlokalisering av delar av myndighet inte kan förordas vare sig iförsta hand eller som enda alternativ, inte beaktats i samband med beslutet altförlägga en enhet ur SIFU till . Denna lokalisering kommer, enligl SIFU,alt verka starkt försvårande såväl för den egentliga SIFU-verksamhelen som förledningsfunktionen inom industri- Prop.1974: 47 33 Från sin utgångspunkt finner därför SIFU altstarka skäl talar, för alt industriverket och SIFU bör lokaliseras till sammaort. Personalorganisationerna vid statens industriverk sägersig dela statskontorets uppfattaing att industriverket från arbelssynpunkl börförläggas till . som Statstjänstemannaförbundetsavdelning 309 vid SIFU delar statskontorets bedömning all verket bör varalokaliserat till Stockholmsområdet.- Personalorganisationerna anser emellertidall riksdagsbeslutet att utiokalisera delar av SIFU lUl bör omprövas medhänsyn till SIFUrs behov av kontakter med branschorganisationer och centralamyndigheter i huvudstaden. När det gäller slalskontorels förslag att industriverketskulle kunna lokaliseras till någon av grannkommuner är samtliga remissinstanser,med undantag för i , starkt kritiska. i anser all kriterierna förval av lokaliseringsort bör grundas dels på strävandena att spridaarbetsplatserna så alt en bättre balans mellan bostäder och arbetstilifäUen iregionens delar erhålles, dels utifrån industriverkets egna behov. Med hänsyntill strävandena till regional sysselsättningsbalans och lUl de olika orternasfömtsättnuigar i kommunikationshänseende, förordar somlokaliseringsort. framhåller emellertid alt, om del av rent arbetsmässigaoch kontaklmässiga skäl påkallas elt centralt läge i , det inte tordeerbjuda några specieUa svårigheter att finna lämpliga kontorslokaler i city. avstyrker hest/åmt förslaget attverket förläggs tUl utkanter eUer ännu mer periferi irelation tUl centrala . Verket finner alt de regionalpohtiskafördelar, som statskontoret anser följa med en förorlslokalisering av verket,är ytterst obetydliga som verkets möjligheter att verka som centralutrednings- och samordningsmyndighet på del industripolitiska fältet avsevärtförsvåras och fördyras. Verket menar också alt statskontoret inte itillräcklig utsträckning har sökt uppskatta de ökade kontaktkostnader somverket kommer all åsamkas vid en sådan förorts-lokahsering, eller depersonalpolitiska konsekvenser som detta kan komma att medföra. Om beslutskulle fattas om perifer lokalisering av industriverket i ärdet enligt verkets mening nödvändigt att detta beslut föregås av en detaljeradoch noggrann utredning som dokumenterar fömtsättningarna för och följderna avdetta. SIFU ansluter sig till kravet på en särskild utredning omlokaliseringsorl för del fall beslut skulle fattas om en decentraliseradplacering av verket. Personalorganisationerna vid de två verken anför ihuvudsak samma invändningar mot statskontorets förslag om förorlslokaliseringav industriverket. 3 1974.1 saml. 1974: 47 34 Enligtstatsmakternas beslut (prop. 1973r 41 NU 1973r 54, rskr 1973r 225) skallstatens () helt inordnas istatens industriverk. skall en ökad regionalisering ske av SIFU-verksamheten.Vidare skall en enhet vid nuvarande SIFU omfattande ca 100 personer lokaliserastill (prop. 1973r 55, InU 1973r 22, rskr 1973r 220). Den närmareorganisatoriska utformningen av integrationen och regionaliseringen har utrettsav en särskild organisationskommitté. Kommitténs förslag saml remissyttrandenhar jag redovisat. Jagansluter mig i huvudsak till organisationskommitténs förslag om SIFUrs framtidaorganisation. Förslaget tiUgodoser kraven på en samordning inomindustriverkets ram av den övergripande planeringen av den statliga företagsserviceverksamheten.Vidare tillgodoser förslagel enligl min uppfattning behovet av en sammanhållenoch självständig enhet för produktion och genomförande av SIFU-ljänslerna. Förslagelinnebär slutligen att en ytterligare decentralisering och regional samordningvia företagareföreningarna sker av företagsserviceresurserna. Organisationskommitténhar förordat att SIFUrs nuvarande mål och verksamhetsinriktning t. v. bör varai huvudsak oföirändrade. Verksamheten bör således i den nya organisationen iförsta hand vara inriktad på tjänsteproduktion tUl mindre och medelstoraindustri- och hantverks-företag i form av utbildning/forlbUdning i tekniska,ekonomiska och administrativa ämnen samt i form av rådgivning, provning ochutvecklingsarbete m.m. De'senaste årens utveckling inom näringslivet harmotiverat statliga insatser med inriktning på de mindre och medelstoraförelagen. Jag anser att SIFU-verksamheten även fortsättningsvis bör ha dessaföretag som prioriterade målgrupper. vill jag framhålla att personalinom små och stora företag i viss mån har samma fortbildningsbehov. Enligl minuppfattning bör del därför i samband med den föreslagna omorganisationen av SIFUskapas en plattform för teknisk forlbildnmg, där även större förelag kaninrymmas. Detta bör dock ske med beaktande av SIFUrs primära målhiriktning och kravelpå en stabiliserad ekonomi. lagvill i detta sammanhang också la upp frågan om SIFUrs relationer till delallmänna utbildningsväsendet. anser i likhet med fleraremissinstanser att denna fråga bör bli föremål för ytterligare överväganden.Jag delar denna uppfattning. Enligt min mening bör SIFU-verksamhelen, till skUlnadfrån del aUmänna utbildningsväsendet, i första hand inrikta sig på korta ochspecialiserade kurser av fortbildningskaraktär. Kurserna bör i stor ulslräckninginriktas på nyckelpersoner i förelagen dvs. förutom företagsledaren även arbetsledare,verkmästare och yrkesmän med stark specialisering. Prop.1974: 47 35 rådmed chefen för vUl jag dock understryka attfortbildningsbehov hos högre tekniker civilmgenjörer och andra i principinte är en uppgift för SIFU utan bör tUlgodoses inom ramen för bl. a. detekniska högskolornas verksamhet. Erfarenhetsutbyte mellan SIFUrs tekniskafortbildningsverksamhet och motsvarande verksamhet vid de tekniska högskolornabör komma tiU stånd. Vidare bör kursema vara företagsanpassadedvs. inriktade på att direkt tUlgodose företagens behov av utbildad arbetskraft.Jag viU i detta sammanhang erinra om vad dåvarande chefen förindustridepartementet anförde i prop. 1970r 1 (bil. 15 s. 36) nämligen att enbegränsning av SIFUrs relativt breda och traditionella fortbildningsverksamhetsuccessivt bör ske. Enligl nun uppfattning, vilken stöds av bl. a. riksrevisionsverkeloch (), skulle en sådan begränsning kunna ske på såsätt alt SIFU-verksamhelen i ökad utsträckning inriktas på att utveckla nyakursprogram och system för den företagsanpassade fortbildningen saml utarbetakurs- och inslrak-tionsmalerial. skuUe en stor del av genomförandetav utbildningen kunna vara organisatoriskt och administrativt fristående från SIFU-verksamheten.Denna utbildnuig skulle kunna organiseras inom ramen för den kommunalavuxenutbildningen, arbetsmarknadsutbUdningen, studieförbunden eller direkt iföretagen. Flera remissinstanser framhåller alt delar av SIFUrs nuvarandekursutbud med fördel redan nu skulle kunna överföras till den kommunala vuxenutbUdningen. Frågan om det framtidasamarbetet mellan SIFU och den kommunala vuxenutbildningen bör enligt minmening bli föremål för fortsalt prövning. Jag avser alt i annat sammanhangföreslå Kungl. Majrt alt statens industriverk får i uppdrag att i samarbete medbl. SÖ skyndsamt utreda denna fråga. Del samarbete som för företagsledning inlett rörande förelagsledareulbildning bedömerjag som värdefullt. Den hittillsvarande uppläggningen står väl i överensstämmelsemed. vad jag anfört beträffande SIFU-verksamhetens framtida inriktning. Jag vill i dettasammanhang erinra om att statens industriverk på initiativ av rådet för mindreoch medelstora förelag överlämnat en utredning om företagareutbildningen imindre Och medelstora företag. Utredningen är f. n. föremål förremissbehandling. Chefen förhandelsdepartementet har tillkallat en sakkunnig med uppdrag alt utredafrågor rörande vidareutbUdning i internationell marknadsföring (H 1973 r 04). När del gäller SIFUrstekniska facktjänst vUl jag erinra om de riktlinjer som angavs i prop. 1970r 1(bU. 15 s. 37). Enhgt dessa.bör den tekniska facktjänslen inte vara någonprimär funktion inom institutet. Resurserna bör koncentreras på merkvalificerade tjänster som eljest inle bjuds ut på marknaden. Beträffandeavvecklingen av sådana fack- 1974: 47 36 tjänstersom kan anses vara mtinbetonade eller annars inte kan ges tillräckligt högprioritet bör della ske med hänsyn till tillgången på motsvarande tjänsteutbudfrån annat håll. Enligt min uppfattning bör dessa riktlinjer vara vägledandeäven fortsättningsvis för den tekniska facktjänsten. Jag bedömer det som särskUtangeläget alt ett samarbete etableras mellan SIFU-verksamheten och denverksamhet som statens provnmgsanslalt (SP) bedriver. Även om kommittén, som jagförut nämnt, förordat en t. v. i stort oförändrad verksamhetsinriktning för gjort en prövning, med utgångspunkt i bl. a. SIFUrs nuvarandeinstruktion, i vad mån någon eller några verksamheter bör bli föremål förändrad inriktning, omfattning eller organisalionsliUhörighet. För all åstadkomma en merrenodlad verksamhet inom ramen för den nya organisationen harorganisationskommittén mot denna bakgrund föreslagit alt SIFUrs nuvarandevatten- och livsmedelslaboralo-rier saml den officiella provningsverksamhet somSIFU bedriver inom de förbrännings- och värmetekniska områdena överförs till ABSvensk laboralorieljänst (Svelab) resp. SP. Närdet gäller överföringen av de förbrännings- och värmetekniska provningarna tUl SPansluter jag mig tUl kommitténs förslag. En sådan överföring bör således enliglmin uppfattning komma till stånd. Däremothar jag en avvikande uppfattning beträffande huvudmannaskapet när det gällervallen- och livsmedelslaboratorierna. Efter samråd med chefen förjordbruksdepartementet är jag inte beredd alt förorda en överföring till Svelab.En av förutsättningarna för en sådan överföring en etablering av Svelab inomStockholmsområdet ter sig nämligen i dagens läge mindre sannolik. I ställetbör verksamheten vid vattenlaboratoriet överföras tUl statens lantbrakskemiskalaboratorium i , som utför såväl kemiska som bakteriologiskavattenundersökningar. SIFUrs vattenlaboratorium kan på ett ändamålsenligt sättkomplettera den verksamhet som bedrivs vid det lantbrakskemiska laboratorietsamtidigt som en ökad samordning av samhällets laboratorieresurser på deltaområde åstadkoms. BeträffandeSIFUrs livsmedelslaboratorium framhåller i sillremissvar att i första hand förutsättningarna för en samordning mellan och kommuns hälsovårdsnämnds laboratorium bör prövas.Med hänsyn tUl den omfattande verksamhet inom livsmedelsområdet som kommunenslaboratorium redan bedriver och den ökning som kan förväntas till följd av dennya livsmedelslagen bör enligt min uppfattning betydande fördelar kunna uppnåsgenom en sådan samordning. Härigenom skapas förutsättningar för en rationell laboralorieenhetför . Med utgångspunkt i de diskussioner som förts medföreträdare för bedömer jag förutsättningarna som goda föralt Prop.1974: 47 37 enöverföring av livsmedelslaboraloriel till kommunen skall kunna komma tUlstånd. Detbör ankomma på Kungl. Majrt alt vidta de åtgärder som behövs för att genomförade föreslagna överföringama. Den personal som enligt mitt förslag kommer altbli överförd tUl bör få samma förmåner som kan komma att utgå till denpersonal som skall omlokaliseras i den andra etappen enligt statsmakternasbeslut (prop. 1973 r 55, InU 1973r 22, rskr 1973r 220). Jagövergår nu till att behandla den organisatoriska utformningen av den framtida SIFU-verksamheten. Närdet gäller de övergripande styrnings-, samordnings- och planeringsfrågorna förSIFU-verksamheten ansluter jag mig i stort till organisationskommitténsförslag alt dessa bör föras, över tUl den nuvarande industribyrån iindustriverket och samordnas med övriga frågor av företagsservicekaraktär vidbyrån. Jag vUldock understryka alt industribyråns ansvar i vad avser SIFU-verksamheten iprincip bör inskränkas tUl programformulerande och programstyrande uppgifter.Ansvaret för den löpande planeringen, genomförandet och den kontinuerligauppföljningen av SIFU-verksamheten bör ligga hos chefen för den operativa SIFU-verksamhelen.över huvud taget bör industriverket eftersträva alt så långt möjligt decentraliserabeslutsfattandet inom SIFU-verksamhelen. Detnuvarande sekretariatet vid SIFU som administrerar branschulbildningsprogrammensamt de särskilda tekniska konsulenterna för gjuteriindustrin och den träbearbetandeindustrin bör föras över till verkets industribyrå och samordnas med det branschinrikladeomställningsstödet som handläggs inom denna byrå. Vid min anmälan senare dennadag av fråga om åtgärder för metaUmanufakturindustrin (prop. 1974r 63) avserjag förorda bl. a. teknisk konsulentverksamhet för metaUmanufakturindustrin.Även denna verksamhet bör administrativt, inordnas i industribyrån. Enligt min uppfattaingär det angeläget att söka åstadkomma en så stark organisatorisk samordning sommöjligt av de olika delama inom branschprogrammen, dvs. mellan omställningsslöd,ulbUd-ningsprogram och teknisk konsulenlverksamhel. Vid själva genoriiföran-detav utbUdningsprogrammen bör industribyrån utnyttja tjänster från den operativa SIFU-verksamhelen.Jäg återkommer till della i det följande. Jagdelar kommitténs bedömning att vissa rationaliseringsvinster kan uppnås genomen samordning av vissa admuiislrativa funktioner inom ramen för den nyaorganisationen. Denoperativa verksamheten dvs. planering, produktion och genomförande av SIFU-tjänsternabör enligt kommitténs förslag hållas samman i en enhet med storsjälvständighet. Enheten som omfattar drygt 100 personer föreslås lokaliseradtill . Till enheten bör knytas 1974: 47 38 filialeri , , , och med uppgift att bl. a. biträdaenheten i vid främst planering, marknadsföring och genomförande av utbUdningsinsatser.FUialerna bör bedriva sin verksamhet i nära samverkan medföretagareföreningarna. Jaggodtar i stort kommitténs organisationsförslag beträffande den operativa SIFU-verksamheteni . Under den verkställande ledrung-en, som bör utövas av en chef och enbiträdande chef, bör således finnas facksektioner, stabsorgan för marknads-resp. planeringsfrågor samt en serviceenhet för ekonorai, administration m. m.Den av mig förordade organisationen för den framtida SIFU-verksamheten medföratt tjänsten som överdirektör hos nuvarande SIFU bör dras in. Detta bör ske isamband med att den nuvarande innehavarens förordnande på tjänsten löper ut, vUketsker . Vad gäller filialorganisationenhar vissa remissinstanser fört fram förslag om att den skall integreras medföretagareföreningarna. finns skäl som talar för detta. Jag är inteberedd alt nu föreslå att filialorganisationen slopas. Med hänsyn tUl SIFU-ljänsternasmarknads- beroende bör den blivande enheten i under en övergångslid ha enegen fUialorganisation att repliera på. Dét ankommer på industriverket altfortlöpande pröva behovet av antalet filialer. En stark och nära samordningmellan filialorganisalionen och företagareföreningama bör emellertid enligt minuppfattning eftersträvas . Isyfte att en ökad regionalisering och decentralisering' av kursutbudet frånsåväl SIFU som andra utbildningsorgan skall främjas föreslår organisationskommitténatt en s. k. utbUdningskonsulentfunktion byggs upp vid varjeföretagareförening. SIFUrs nuvarande sex tjänster som utbildningskonsulenl bördärvid föras över till företagareföreningarna. Kommitténföreslår all utbildningskonsulenlerna skall ha till upp gift alt inom ramenför den allmänna kontakt- och informationsförmedlande verksamheten medinriktning på de mindre och medelstora företagen informera och upplysaföretagen om behovet och nödvändigheten av fortbildningsinsatser. I arbetsuppgiftemabör vidare ingå all i samarbete med enheten i och dess filialer samtandra ulbildningsorgan inventera och analysera utbildningsbehoven hos förelagen. Utbildningskonsulenlernabör enligt kommittén även vid behov kunna biträda enheten i och dessfilialer vid genomförande av regionalt eller lokalt planerade kurser. Konsulenlemabör vidare kunna ges i uppgift att utarbeta förslag tUl utbUdningsplaner förförelagsledare och andra nyckelpersoner inom elt visst förelag eller gmpper avförelag. Kommittén understryker emellertid att föreningarna inte bör få karaktärenav utbildningsorgan. Föreningarna bör således endast i undantagsfall bedriva utbUdningi egen regi. I första hand måste en strävan 1974: 47 39 varaall formulera och kanalisera utbildningsbehov till redan befintliga ulbildningsorgan. Jagansluter mig till den av kommittén föreslagna uppläggningen och förordar därfören successiv uppbyggnad av en utbUdningskonsulentfunktion i varjeföretagareförening. Jag kommer i det följande under anslaget Företags- ochbranschfrämjande åtgärder alt beräkna medel härför. SIFUrs nuvarande sextjänster som utbildningskonsulenl bör redan nu föras över till föreningarna. Ienlighet med vad som redan gäller för de medel som utgår tillföretagareföreningarna till främjande, av företagsservice under nämnda anslagbör fördelningen av medlen till utbildningskonsulenlfunktionen baseras på bl.a. programförslag från föreningarna. JagvUl i likhet med organisationskommittén understryka alt föreningarna inte börfå karaktären av ulbildningsorgan. Den företagsanpassadefortbildningsverksamheten bör lämpligen i stället bedrivas av andra redanetablerade utbildningsorgan, såväl offentliga som privata. minuppfattning bör således företagareföreningarnas insatser inriktas på attinitiera utbildningsaktiviteter och all bidra till en bättre anpassning avutbudet lUl näringslivets behov. Vadjag förordar beträffande SIFUrs framtida organisation innebärsammanfattningsvis att den nuvarande SIFU-verksamhelen helt inordnas iindustriverket. slyrelse övertar således del ansvar som f. n. åvUarSIFUrs slyrelse. För enheten i , inkl. dess filialer, bör benämningen SIFUkunna användas som beteckning för statens industriverks enhet förförelagsutveckling. Iorganisatoriskt hänseende bör. enheten i enligt min mening sorlera direktunder verksledningen. Nuvarande industribyrån , får ; då karaktärenav ett beredningsorgan liU verksledningen för SIFU-frågorna som ennödvändig samordning av företagsservicefrågorna kan uppnås inom byrån. Genomatt låta enheten i sortera direkt under verksledningen ges den enfristående och självständig ställning. Vidare skapas en klar gräns inomindustriverket mellan frågor av myndighels-karaktär och den operativa SIFU-verksamhelen. Näringslivsorganisalionemahar i sina remissvar anfört alt del är väsentligt att SIFU-verksamhetenbedrivs i fortlöpande och nära samarbete med bl. a. näringslivet.Verksamhetens samband med de tekniska högskolorna, andra ulbUdningsorgan ochstyrelsen för teknisk utveckling betonas också. Jag ansluter mig i princip tilldessa synpunkter. Fömtom att näringslivsorganisationerna och de fackliga organisationemaredan genom industriverkels styrelse får möjlighet att påverka SIFU-frågorna påett mer övergripande plan anser jag det angelägel alt dessa organisationer gesmöjlighet att direkt lämna råd och synpunkter på och la del i SIFU-tjänstemasuppläggning och genomförande. Enligt min uppfattning torde ett sådantsamarbete mellan SIFU-verksarnheten och organi- 1974: 47 40 salionernavara en viktig förutsättning för alt åstadkomma en ändamålsenlig uppläggningoch inriktning av SIFUrs tjänsteutbud. Mot denna bakgmnd bör ett särskilt rådknytas liU enheten i . Det ankommer på Kungl. Majrt att meddela föreskrifterom rådets arbetsuppgifter och sammansättning. I rådet, vars ledamöter bör utsesav industriverket, bör förutom representanter för näringslivsorganisationernaoch de fackliga organisationema ingå representanter även för vissa ulbildningsorgan. Närdet gäller dimensionering av den framtida att dess förslag främst är att betrakta som enriktpunkt. Vid den slutliga dimensioneringen, vad avser i första hand enheten iBorås, bör hänsyn tas till bl. a. de rationaliseringsmöjligheter som enligtkommitténs uppfattning föreligger.