prop · FX0328 · 1974-12-31 00:00:00 — SACOoch delar utredningens uppfattning beträffandevikten av en ökad satsning på samhällsinformation, naturhistoria och mUjövårdmen vänder sig mot den förmånsställning MUS 65 gett dessa områden. De bådaorganisationerna finner det lika angeläget att en motsvarande satsning görs påområdet konst- och kulturhistoria. Ett flertal remissinstanser uttalar däremotsitt stöd för MUS 65:s prioritering. konstaterar med tillfredsställelseatt de sakkunniga understryker värdet av att museernas utåtriktade verksamhetvidgas, bland annat genom utställningar kring allmänna debattfrågor ochaktuella samhällsproblem. kommun delar de sakkunnigas mening, attmuseernas verksamhet i större utsträckning bör omfatta naturvetenskap ochteknikhistoria. SÖ,i och några kommuner delar MUS 65:s bedömningarrörande behovet av ökade insatser som riktas direkt till grupper, vilka saknarkontakter med museerna. Dessa och andra remissinstanser understryker i dettasammanhang vikten av ytterligare samverkan med studieförbunden, de fackligaorganisationema och föreningslivet i övrigt. Fleraav remissinstanserna behandlar frågan om relationerna mellan basutställningaroch tiUfäUiga utställningar. och statens historiskamuseum instämmer i de sakkunnigas bedömning 1974: 28 149 rörande de tillfälliga utställningarnas betydelse.Naturhistoriska delar MUS 65:s syn på basutställningarnasbegränsade livslängd. Museidirektören m. fl. vid statens historiska museum,liksom , anser emellertid att basutställningarna viddessa museer dock fordrar ytterligare utrymmen utöver de nuvarande. De sakkunnigas rekommendationer rörande museernas servicetill skolan berörs främst av SÖ, som instämmer i utredningens bedömningar ombetydelsen av att skolornas museibesök infogas som led i kurserna och anpassastill läroplanerna. I likhet med bl. a. länsskolnämnderna i , ochJämtlands län, understryker SÖ utredningens mening att basutstäUningarna böranordnas i första hand med direkt tanke på skolornas behov samt instämmer i attproduktionen av por-tabla utställningar för skolorna bör utvecklas. SÖ understrykerockså den roll dessa utställningar i litet format kan få för en spridning avmuseernas service tUl mindre orter. Ett tjugotal remissinstanser uttalar sitt stöd för åsiktenatt alla mer betydande grenar av museiverksamheten, främst den naturhistoriskasektorn, bör bli representerade i den regionala utåtriktade museiverksamheten.Naturhistoriska påtalar att det vid regionmuseerna saknas personalmed kompetens för demonstrationer, undervisning och marknadsföring ianslutning till vandringsutställningar med naturhistoriskt innehåll. anser utredningens förslag om naturhistorisk verksamhetvid länsmuseerna vara mycket betydelsefuUt. Inte minst bör det bli en angelägenuppgift att popularisera och sprida information om resultaten avlänsstyrelsernas naturvårdsinventeringar. Museidirektören m. fl. vid statens historiska museum,och kommuner har särskilt noterat den vikt de sakkunnigalägger vid teknik- och industrihistorisk verksamhet och framhåller otillräckligheteni de hittiUsvarande insatserna på detta fält. Åsiktenatt museerna bör få en roll som allmänna kulturcentra kommenteras av ett tiotalremissinstanser. Teater- och musikrådet, , ett antal kommuner,och är positiva tUl att museema vid sidanom folkbiblioteken och kulturhusen får rollen av allmänna kulturcentra. °Nordiska museet anför, gentemot utredningens uppfattning, att rollen somkulturcentrum bör vara en funktion som enbart åvilar biblioteken. Museernasarbetsfält begränsas erUigt museet både i fråga om innehåll och anslag av detmaterial, som de är satta att förvalta och bearbeta. ochFöreningen anser att det fordras en klararearbetsfördelning mellan museer och bibliotek. Utredningens förslag till precisering av centralmuseernasroll berörs närmare av något över ett tiotal remissinstanser, vilka samtliga ihuvudsak ger det sitt stöd. Utredningens åsikt att central- museernabör få bättre tillfälle att på det publika området inrikta sina resurser påuppgifter av rikskaraktär biträds av bl. a. och statenshistoriska museum, , , och FöreningenSveriges landsantikvarier. Flera remissmyndigheter efterlyser emellertidförslag rörande kostnaderna för centralmuseernas konsultuppgifter. FöreningenHeimbygda betonar att centralmuseernas service inte får göras beroende avavgifter utan ha karaktären av en ordinarie uppgift. Flera remissinstanserberör frågan om ansvarsfördelningen mellan centralmuseerna ochRiksutställningar. och statens historiska museum.Nordiska museet, och kommuner samt Föreningen att centralmuseernas produktion av vandringsutställningar är enangelägenhet, som inte bör överföras på RiksutstäUningar. bedömer det som synnerligen angeläget att såväl centralmuseersom regionmuseer kommer att producera vandringsutställningar. MUS65:s uppfattning att det bör ankomma på och länslandsting att med egna organ svara fÖr distributionen av museernas materialinom delas av och kulturrådet.Naturhistoriska . och anser i likhetmed MUS 65 att central-museernas service till skolorna bör orrifatta ävenskolor utanför . anser det angeläget att fråganom ansvarsfördelningen mellan statUga kulturinstitutioner och kommunala organi blir föremål för överläggningar mellan staten och dekommunala organen. Länsstyrelseni och ställer sig emellertid frågande införtanken att det bör ankomma på kommun och landsting att med egna organ svara fördistribution av centralmuseernas material. Utredningenssyn på de museernas uppgifter får i huvudsak stöd avnaturhistoriska . Man framhåller de biologiska museisamlingarnasspecifika uppgift att bevara typexemplar och understryker behovet av geologiskdokumentation. viduniversitetet i understryker det viktiga i att för dokumentationen i samband med utforskningen av naturutvecklingen.Utredningens förslag tUl närmare anknytning mellan de regionala naturhistoriskamuseerna och samt den arbetsfördelning som därvid föreslåstillstyrks av kommun under förutsättning att statliga bidrag beviljas fördetta ändamål. 1974: 28 151 anser för sin del att det finnsförutsättningar för en starkare regional organisation inom de naturhistoriskamuseernas arbetsområde. Enligt borde hushåUningssällskapen ha förutsättningaratt inta en roll, som motsvarar den, vilken på det kulturhistoriska områdetinnehas av hembygdsförbunden. Den kulturhistoriska insamlingsverksamhetens uppgifterbehandlas av , som betonar vikten av att detta material levandegörsför att belysa och förklara den samhälleliga utvecklingen. Sambandet mellanforskningen och den utåtriktade verksamheten framhålls förutom av kulturrådetäven av statens humanistiska forskningsråd, och FöreningenNorrbottens museum. konstaterar med tillfredsställelse attutredningen genomgående lagt vikt vid den vetenskapliga betydelsen avmuseiverksamheten. och statens historiska museum.Nordiska museet. ochFöreningen delar de sakkunnigas mening att dekulturhistoriska museernas forskning och bearbetning i ökad utsträckning börorganiseras och planeras jämsides med insamlingen. och statens historiska museuminstämmer i att fördelningen av fynd tiU mindre museer bör begränsas.Utdeposition bör sedan tillämpas så generöst som möjligt. Föreningen ,länsstyrelserna i , och , sju kommuner och någralänsmuseer och hembygdsföreningar ställer sig positiva till principförslagetom en till region- och lokalmuseerna decentraliserad specialinsamling inomramen för en för landets kulturhistoriska museer gemensam planering. Beträffande föremålssamlingarnas vård pekar utredningenpå otillräckligheten i dokumentationen i samband med konservering ochframhåller vikten av ett utvecklingsarbete på området. Museidirektören m. fl.vid statens historiska museum och Svenska arkeologiska samfundet vitsordarbehovet av ett utvecklingsarbete i nära samverkan meUan teknisk ochkulturhistorisk sakkunskap. De sakkunrugas förslag angående konserveringsverksamhetensorganisation, vilket bl. a. innebär en koncentration av resursema tUl ettmindre antal museer, tas upp till behandhng av flera remissinstanser. och statens historiska museumframhåller att man i stort delar de sakkunnigas mening i denna fråga. ÄvenVitterhetsakademien kan ansluta sig till tankegången i utredningsförslaget. Nordiska konservatorsförbundets svenska sektion framhålleratt den genomgående positiva inställning till konserveringsproblemen som genomsyrarutredningen är mycket glädjande ur konservatorernas synpunkt. Föreningen anser attverksamheten borde baseras på ett mindre antal tekniska expertanstalter,specialiserade på någon eller några former av konservering. Enligt uppfattning krävs en betydligt meraförutsättningslös och ingående analys av konserveringsproblemen än denutredningen presterat. Till det principiella förslaget om en central registreringmed hjälp av ADB ansluter sig bl. a. fideikommissnämnden, riksantikvarieämbetetoch statens historiska museum, livrustkammaren, styrelsen för Skoklostersslott, , museet, statens sjöhistoriskamuseum, museichefskollegiet i , , sju kommunersamt , ett antal hembygdsföreningar. FöreningenSveriges landsantikvarier och Svenska m useiföreningen. RRV samt och statens historiskamuseum framhåller att behovet av ett eUer flera system för registrering avmuseernas samlingar förefaller oomtvistat och att det torde blinödvändigt med någon form av ADB för detta. Statskontoret anser sig inte kunnata ställning i frågan och förordar därför att registrering av museiföremål med eller utan hjälp av ADB-teknik blir föremål för fortsatt utredning. Beträffande det system för registrering, som föreslås avMUS 65, är många remissinstanser kritiska. anser att det hade varitönskvärt med en grundläggande utredning beträffande innebörden i begreppetcentralmuseum och ett klarläggande av dessa museers verksamhetsområde ocharbetsuppgifter i förhållande till regionala och lokala museers. Utredningensdefinition bör enligt kompletteras med en funktionell sådan.Definitionen är enligt tillämplig på begreppet specialmuseum.Inte heller museichefskollegiet i finner utredningens definitionadekvat. Bristen på klarhet i diskussionen av begreppetcentralmuseum har enligt framför allt fått konsekvenserför gränsdragningen mellan museernas ansvarsområden. Föreningen anser detviktigt att ansvarsområdena är så klart definierade som möjligt. Ävenmuseichefskollegiet i anser att ansvarsområdena fortfarande bördefinieras för undvikande av kollision och konkurrens. Ett tiotal remissinstanser, däribland statskontoret.Nordiska museet, , . 1974: 28 153 märksammardet ansvar centralmuseerna har för att ge landsortsmuseerna stöd i olikaformer. Man befarar att utredningens organisationsförslag beträffandecentralmuseerna skall innebära en olycklig uppsplittring av ansvaret på ettstort antal centrala institutioner. Statskontoretifrågasätter rent allmänt om uppdelningen av statens kulturhistoriska museer iett flertal separata myndigheter kan betecknas som ändamålsenlig och rationell.Kulturrådet, som har förståelse för en princip som medger stor självständighetför varje enhet, anser att man dock inte kan bortse från att en långtgåendeuppdelning kan bli kostnadskrävande eftersom många servicefunktioner måstedubbleras. finner det inte uteslutet att man inom ramen för enstörre organisation kan ge stor självständighet åt dess olika enheter. Nordiskamuseet konstaterar att utredningen, i stället för att undersöka vilka museersom har nära beröringspunkter och som kan nå styrka genom att gå samman,fortsatt på en väg som innebär etablering av små, resurssvaga »centralmuseer». Föreningen framstår det som självklart att mansöker åstadkomma någon form av samordning mellan centralmuseema. Detta börkunna ske med fullt bibehållen självständighet för de enskilda museerna, men såatt något eller några av dem får huvudansvaret för vissa samordnande funktioner. Deinstanser som avvisar en delning av och statenshistoriska museum har naturligt nog ofta också en annan uppfattning omorganisationen av historiska museet, framförallt om vilka av de nu gemensammaavdelningarna som skall tillföras museet. Ämbetsverketbör enligt och statens historiska museum varasammanhållet med en verksledning, som har tyngdpunkten i ett chefskoUegium medriksantikvarien som ordförande och beslutsfattande och en styrelse med annanordförande än riksantikvarien. föreslår att det inommuseet upprättas ett särskilt kansli för ekonomisk planering och vissa kameralafunktioner direkt underställt museidirektören i frågor inom dennes kompetensområde.Under detta kansU bör också museets hantverkare sortera. För hela det odeladeverket bör, utöver den administrativa enheten, också arkiv, bibliotek ochteknisk-laborativa enheter vara gemensamma. Den nuvarande pedagogiskaavdelningen bör enligt verket ombildas och ingå i museets organisation på detsätt MUS 65 föreslår. En del gemensamma informationsfrågor bör lösas isamarbete mellan olika enheter inom verket. Även fyndfördelning och inspektionav länsmuseerna bör enligt verkets uppfattning ske i samarbete mellan museetoch ämbetet. Museidirektören m. fl. vid statens historiska museum ansluter sig 1974: 28 154 isitt säryttrande i stort sett till MUS 65:s förslag till uppdelning av degemensamma avdelningarna mellan museet och verket. Man vänder sig med skärpamot ämbetets mening att tekniska avdelningen skulle utgöra en del av ämbetetsorganisation. Reservanterna understryker att huvuddelen avkonserveringsanstaltens arbete ligger och kommer att hgga på konservering avföremål som tiUhör museet. Vitterhetsakademienframhåller att museet redan nu har det mått av självständighet som gör detmöjligt för det att utveckla sin särart och hävda sin ställning somkulturhistoriskt riksmuseum. Beträffandemuseets inre organisation accepterar och statenshistoriska museum i princip grundidén i utredningsförslaget att dela uppverksamheten i funktionsinriktade avdelningar, nämhgen enundersökningsavdelning för den normala materialhanteringen och forskningenresp. en museiavdelning för den utåtriktade verksamheten. Den hittillsvarandetidsindelningen bör enligt verket tills vidare bibehållas i det dagligarutinarbetet, men synes en sektionsindelning olämplig för detarkeologiska arbetet. vid statens historiska museum framhåUer i sitt säryttrande bl. a. accepterar den föreslagna organisationen vid museiavdelningen. Däremotavvisar man tanken på en hårt driven sektionsindelning vid undersökningsavdelningenoch framhåller att den existerande tidsindelningen av avdelningarna fortfarandeär lämpligast i det dagliga rutinarbetet. Nationalmuseetifrågasätter lämpligheten av att dela upp de museala funktionerna på enundersökningsavdelning och en museiavdelning. Museet finner det väsentligt attmuseernas utställningsverksamhet i motsats till riksutställningsorganisationenfår möjlighet att utvecklas efter en induktiv, från forskningen inspirerad,metod i stället för den deduktiva metoden där man är hänvisad till redan käntmaterial. Denföreslagna sammanslagningen av de tre fackavdelningarna inom museet är enorganisatorisk förändring, som kommer att försvåra den väsentligaste av museetsuppgifter, vården av museets samlingar, anser hävdar att begränsningen till ett fält är en nödvändig förutsättningför en någorlunda gedigen kunskap om samlingarna inom resp. område. vid statens historiska museum och humanistiska fakulteten viduniversitetet i instämmer i utredningens förslag om att myntkabinettetförblir en avdelning inom museet. a. och anser däremot att myntkabinettet bör få en från museeti övrigt fristående StäUning som särskild enhet direkt under ledningen för detodelade verket. och statens historiska museum finner attdet inte finns anledning att söka någon annan lösning för myntkabinettet änden man väljer för . MUS 65:s förslag till resursökningar betecknas avriksantikvarieämbetet och statens historiska museum som inte helttillräckliga, trots att markeringar om en kraftig ökning av resurserna gjorts ivissa fall. MUS 65:s förslag att göra moderna museet till en från nationalmuseetfristående institution avvisas eller mottas med tveksamhet av flertaletinstanser, som yttrat sig över förslaget, däribland . Principiellt positivt om utredningens förslag uttryckersig bl. a. och statens historiska museum, humanistiskafakulteten vid i , för de fria konsterna, kulturrådet.Kalmar konstförening. Några av dessa instanser framför dock på vissa punkter starkareservationer mot utredningsförslaget. och statens historiska museuminstämmer i utredningens uppfattning att bevakningen av hela den svenska ochutländska samtidskonsten bör ingå i moderna museets uppdrag och att museet börha ett mycket fritt definierat uppdrag att idka samtids-och framtidsstudier avhela det moderna samhällets bUdframställning. Denna bedömning ger enligt verketgott underlag för slutsatsen att moderna museets ledning bör utövassjälvständigt i förhållande till i övrigt och att dessanslagsfrågor prövas utan speciell avvägning mot just . Verketär dock tveksamt mot förslaget att tillsätta lekmannastyrelser för vart och ettav museerna utan föreslår en sammanhållen styrelse för vad som lämpligen kankallas statens konstsamlingar. Chefen för skulle sålunda ävensvara för en del frågor rörande de mindre museerna, men i övrigt skulledirektörerna för dessa vara självständiga. Konstruktionen är i viss mån analogmed den som verket föreslår för sin egen del. majoritet ansluter sig till själva principenom delning av nationahnuseet i två enheter. I samband med beredningen av betänkandetbör olika former för organisatoriskt samarbete mellan och modernamuseet ingående belysas. Ledamöterna anser i enreservation att en delning oundvikligen kommer att medföra merkostnader förstatsverket och att alla möjligheter att undvika icke absolut nödvändigakostnadsökningar för de centrala kulturinstitutionema bör prövas. för de fria konsterna vill så tillvida biträdautredningens förslag att skUja moderna museet från att denna förändringbör utgöra en målsättning för det framtida utvecklingsarbetet. Akademin menardock att en sådan uppdelning som utredningen föreslagit kan ifrågasättas. Med tanke på verksamhetens omfång och samhngarnas storlekvid de två museerna stöder () för- Prop.1974: 28 156 slaget om delning av . KRO kan inte godtaden gräns utredningen drar vid . Dessutom föreslår man att en museinämndmed uppgift att sköta programverksamheten och bestående av tjänstemän frånmuseet och olika bildproducenter skall inrättas. instämmer i princip i förslaget omett skiljande av moderna museet från men finner ett betydligtstörre personaltillskott än vad utredningen förordar nödvändigt. Uttalat negativa till förslaget om att skilja modernamuseet från ställer sig statskontoret, RRV. nationahnuseet.konstvetenskapliga institutionen vid i , humanistiskafakulteten vid i , . Föreningen , , Föreningen och Konstfrämjandet. Statskontoret anser uppdelningen både orationell ochonödigt kostnadskrävande, som den skulle leda till besvärligagränsdragningsproblem vid uppdelningen av t. ex. tecknings- och grafiksamlingarna,och arkivet liksom även administrationen. Verket anför attförändringar i interna organisation förmodligen skulle kunnalösa flertalet av de problem MUS 65 nu påtalat. framför mycket hård kritik mot de flestapunkter i utredningens förslag. Museet finner att MUS 65:s förslag dels inte ärmuseifunktionellt riktigt, dels inte ger tillräckliga resurser för attförverkhga den med delningen avsedda målsättningen. Tanken att dela uppnationalmuseets och moderna museets verksamheter efter epoker medförande sammauppbyggnad för de båda enheterna skulle enligt uppfattning låsainstitutionerna i ett statiskt och föråldrat organisationsmönster. avstyrker förslaget till delning ochfinner att helt tUlfredsställande förutsättningar finns att inom ramen för engemensam organisation genomföra olikartad programverksamhet för äldre och nyaretids konst inom de olika avdelningarna på museet. Museidirektören m. fl. vid statens historiska museum tar isärytt-randet upp fotomuseet, som man anser bör knytas till ett kulturhistorisktmuseum med erfarenhet av dylikt material t. ex. . finner det märkligt att MUS 65 inte närmare uppehåller sig vidfotografiska museets ställning. Föreningen föreslår en utredning om museetsyftande tUl att antingen göra fotomuseet till en självständig avdelning avnationalmuseet eUer ett eget centralmuseum. MUS 65:s förslag till resursökningar för moderna museetkritiseras på många håll som allt för knappa. Till de kritiska instanserna hörriksantikvarieämbetet och statens historiska museum, ,museet, vid uni- versitetet i , Föreningen och . Ingenremissinstans har funnit anledning att gå emot utredningens uppfattning om attöstasiatiska museet f. n. inte bör omorganiseras tiU en friståendeinstitution. Riksantikvarieämbetetoch statens historiska museum framhåller det förslag till lösning manskisserade i samband med frågan om moderna museets framtid: en gemensamorganisation med en enda styrelse för , moderna museet ochöstasiatiska museet, men med vidsträckt frihet för de tre olika delarna ochrätt för deras chefer att föredra anslagsframställningar direkt för styrelsen. Östasiatiskamuseet anser inte heller ett frigörande från f. n. varaaktuellt, även om det kan vara principiellt befogat med tanke på museetssärkaraktär. behandlar under detta avsnitt fråganom gränserna mellan östasiatiska och museerna och framhåller attsamarbetet bör fortsätta som och de olika samlingarna vårdas på deninstitution där de av historiska skäl kommit att hamna. förslag att skall ställas'under enlekmannastyrelse är kritiskt och framhåller att museet tidigarehaft en styrelse men att denna organisationsform inte utfallit väl. För denhändelse statsmakterna skulle finna styrelseinstitutet nödvändigt framhållermuseet bl. a. att medlemmar i styrelsen bör väljas i kraft av sina personligakvalifikationer och att företrädare för utbildningssektorn bör ingå istyrelsen. Konstfrämjandet biträder MUS 65:s uppfattning attnationalmuseet bör ställas under en både för publik och konstnärerrepresentativ styrelse. Utredningensförslag att sammanföra livrustkammaren, och slottinom en gemensam organisation får ett blandat mottagande av remissinstanserna.De av förslaget närmast berörda tre museerna är alla positiva och därutöverRRV, och statens historiska museum samt statenshumanistiska forskningsråd medan övriga instanser, däribland nationalmuseetoch riksmarskalksämbetet liksom TCO, , ochFöreningen , är negativa eller tveksamma. Nordiskamuseet har invändningar mot förslaget om en fusion, vari Haliwylska museetingår, men är positivt inställt till ett sammanförande av slottmed livrustkammaren. RRV delarutredningens uppfattning om att verksamheterna vid livrustkammaren, Haliwylskamuseet och ej kan bedrivas rationeUt annat än inom en störreorganisation. Denna uppfattning grundar sig dock enligt RRV främst på enekonomisk-administra- 1974: 28 158 tivbedömning, snarare än en fackmannamässig museal tillhörighetsanalys. a. till att de tre museerna utgör slutna samhngar samt att storlekenpå de tre institutionerna gör att ingen kommer att dominera över den andra,anser livrustkammaren en samordning naturhg. Styrelsenför menar att förslaget tar hänsyn till behovet av tekniskoch teoretisk kompetens för många skUda uppgifter vid och dessutom tillsäsongvisa växlingar i den utåtriktade verksamhetens intensitet. Tillyttrandet har fogats en skrivelse från personalen vid , varsmajoritet finner att i första hand formema för ett självständigt Skoklosterbör övervägas, i andra hand ett samarbete med . Tvåav de tre ledamöterna i direktionen vid . Reuterswärd ochWachtmeister, ansluter sig, ehuru med skilda motiveringar, tUl MUS 65:sförslag. Ledamoten anser i sitt säryttrande att de skäl som framförts ien tidigare utredning för en anslutning till fortfarandeföreligger under förutsättning att garanteras fullintegritet. Riksmarskalksämbetetär starkt kritiskt mot tanken att på samordna de olika musealaverksamheterna vid . Att skUja frånhuvudmannaskapet över målerisamlingarna på är enligt ämbetetoacceptabelt.