prop · FX0332 · 1974-12-31 00:00:00 — Inte heller i sådana fall föreliggernågra svårigheter alt ange det inmutade området. Medhänsyn tUl det anförda ansluter jag mig till uppfattningen att kravet på attinmutat område skall vara ckkelformat bör slopas. Vid remissbehandlingen harfrån bergmästarhåll befarats att elt slopande av kravet på viss form kan ledaliU att mindre seriösa inmulare lägger ul t. ex. mycket långa och smalaundersökningsområden. Missbruk av detta slag synes kunna stävjas genom att ilagen las in en föreskrift om all inmutat område skaU ha lämplig form. har anfört bör inmutat område vara sammanhängande. Däremot börhinder inte möta mol att områden innanför inmut-ningsområdels yttergränserundantas. Undersökningsarbeteskall enligt gällande huvudregel vara utfört förmutsedelns utfärdande. Har ansökan om utmål inte getts in till bergmästareninom denna lid, går inmutningsrätten förlorad. Bergmästaren eUerkommerskollegium kan dock under vissa förutsättningar medge förlängning avundersökningstiden. Bergmästaren kan förlänga liden bl. a. omundersökningsarbetet inte har kunnat fullgöras på grund av markensbeskaffenhet, arbetsinställelse, särskilda naturförhållanden o. d. Därutöverkan kommerskollegium i vissa fall medge förlängning . Ominmulningsrätt skulle upphöra, kan f. n. ommulning ske. Denmoderna malmlelningslekniken har enligl utredningen medfört att den i gruvlagenföreskrivna normala undersökningstiden av i åtskilliga fall inte ärtillräcklig. Inmutaren har därför i betydande utsträckning fått antingenbegära förlängning av undersökningstiden eller också mula om samma fyndighet eneller . 1974: 32 lOi föreslårdärför att bestämmelserna om undersökningstidens längd anpassas till detfaktiska behovet. Del bör med hänsyn härtill i allmänhet vara möjligt för inmutarenalt behålla inmulningsområdet . förekommer enliglutrednmgen i många fall att elt inmutat område snabbi kan avföras frånytterligare undersökningar. Utredningen anser alt det i sådana fall är enfördel från allmän prospekteringssynpunkl om inmutnmgsrätten kan upphöra redanefter . I sådana fall då längre undersökningstid behövs krävs del åandra sidan garantier för alt del inmutade området utnyttjas för intensivt undersökningsarbeteoch inle bibehålls längre än som är nödvändigt för detta ändamål. Dessagarantier bÖr, anser utredningen, i första hand skapas genom ett avgiftssystemi kombination med vissa möjligheter för inmutaren att på ett tidigt stadiumavslå från inmutningsområdet eUer del därav. Utredningsförslagetinnebär vidare alt en viss prövning av sökandens kompetens skall bli möjlig.Utredningen konstaterar alt inmulningsrätt f. n. kan erhållas ulan sådanprövning. Avsaknaden av varje möjlighet till kompelensprövning framstår enliglutredningen som otUlfredsstäUande. Utredningen avvisar dock tanken på altinföra en kompelensprövning i samband med ansökan om inmulningsrätt.Som skäl anförs att betydande svårigheter möter mol att redan då pröva ensökandes kompetens att företa ett ändamålsenligt undersökningsarbete. Vilkakrav som bör släUas beror i stor utsträckning på fyndighetens beskaffenhet ochdenna är på inmutningssladiel okänd för både sökanden och bergmästaren. Detmåste vidare enligt utredningen antas att intresset hos enskUda personer förmalmlelning skulle mmska om sådana kompetenskrav uppställs att enskUda iallmänhet inle kan få inmulningsrätt. Utredningenföreslår av de skäl som jag här kortfattat redovisat att inmulningsrätt skallbeviljas . Därutöver skall tiden kunna förlängas i första hand . skall ulan behovsprövning få förlängnmg med fyraår, och de kan således normalt räkna med en sexårig undersökningslid. Den somunder den första tvåårsperioden inle ulfört något ändamålsenligt undersökningsarbeteoch som inte heller kan antas komma alt bedriva sådant arbete skall däremotkunna vägras förlängning av undersökningstiden. Efter särskild prövning skallå andra sidan tiden kunna förlängas utöver den första förlängningsperioden medytterligare . Undersökningstiden kan således enligl förslagel blisammanlagt högst . Utredningenföreslår dessutom den nyheten i förhållande till gällande lag att inmutarenunder undersökningstiden skall betala inmulningsavgifl till staten. per hektar av del inmutade området. Vid förlängning skallavgiften beräknas efter . per hektar och år. 1974: 32 102 Uttedningensförslag beträffande undersökningstidens längd har blivit utsatt för kritik avnågra remissinstanser. Kritiken går ul på alt den normala undersökningstidenbör vara längre än . Enligt SGU torde som regel först efter fyra årföreligga reella möjligheter att företa en gallring i ett inmutningskomplex. Föregen del får jag anföra följande. Inmutningbegärs ofta på tämhgen svaga indikationer om malmförekomst. I betydandeutsträckning förekommer att prospeklörer lägger ut sammanhängande komplex avinmulningsområden. Exempel finns på att sådana komplex omfattat flera hundraeller t. o. m. tusentals inmutade områden, vart och ett med nuvarandemaximistorlek. I del alldeles övervägande antalet fall upphör inmutningsrätlenvid undersökningstidens slut utan att leda tUl utmålsläggning. Antalet underperioden 19541967 lagda utmål utgjorde sålunda i genomsnitt avantalet utfärdade mutsedlar. Inte så sällan torde inmutarenredan i ett tidigt skede av undersökningstiden kunna konstatera, att detinmutade området eUer del därav saknar intresse för honom. Omde indikationer som erhålls vid de förberedande undersökningarna är positiva,genomförs i regel ett omfattande undersökningsprogram innebärande att olikadelar av området systematiskt genomgås med olika instrument. Insamlingen ochbearbetningen av olika dala är ofta tidsödande. Den nuvarande normalaundersökningstiden har i flera fall visat sig otillräcklig förutförande av sådana undersökningsarbeten som behövs för utmålsläggning. Oftager den första bearbetningen av undersökningsresultatet inte något entydigtsvar utan kompletterande undersökningar måste ulföras. Geografiska ochklimatiska förhållanden kan medföra att arbetet ytterligare fördröjs.Undersökning av djupmalmer kräver som regel än . nämndaomständigheter har bl. a. lett tUl att frekvensen av ommutningar är mycket hög. Bestämmelsernaom undersökningstidens längd bör i första hand utformas med sikte på att detundersökningsarbete som normalt behövs för utmålsläggning skaU hiima slutförasoch resultaten bearbetas inom undersökningstiden. Den utredning som föreliggeri lagstiftningsärendet ger klart vid handen att den nuvarandeundersökningstiden i åtskilliga faU är otillräcklig. Jag delar utredningensuppfattnhig att inmutaren, om så behövs, skall kunna påräkna en sexårigundersökningstid. Som utredningen har framhållit är det å andra sidanangeläget att inmutningar utnyttjas för intensivt undersökningsarbete och intebibehålls längre än som är nödvändigt för detta ändamål. Av vad jag förutanfört framgår att många inmutningar på ett tidigt stadium kan avföras frånytterligare undersökningar. I sådana fall bör inmutningen inle spärra områdetför andra intressenter som ulan Prop.1974: 32 103 kunnabringas att upphöra . För att tillgodose båda dessa synpunkter harutredningen föreslagit att inmutning skall beviljas för en tvåårsperiod och attinmutaren därefter i allmänhet skaU ha rätt att få förlängning med högst fyraår. Vad utredningen föreslagit i denna del har inte mött någon principiellerinran vid remissbehandlingen. Även jag ansluter mig lUl förslaget attinmutning bör beviljas för och alt inihularen i allmänhetskall ha räll alt få tiden förlängd till beträffande hela det inmutadeområdet eller del därav. Denförsta undersökningperiodens längd bör avpassas med hänsyn till den tid somvanligen åtgår för de förberedande deltaljmätningar som syftar till alt utrönaom ingående undersökningar är motiverade. Ofta torde en tvåårigundersökningstid vara tillräcklig. Den erforderliga liden synes emeUertid kunnavariera inom ganska vida gränser beroende bl. a. på det inmutade områdetsstorlek och belägenhet, de undersökningsmetoder inmutaren använder sig av ochde resiirser han förfogar över. SGU har som jag förat nämnt anfört all delförst finns förutsättningar att göra en gallring blandinmutningarna. Nutida prospekteringsarbeten föratsätter enligl SGU oftaarbeten inom relativt stora regioner för alt man skall få säkrare underlag förtolkning av resultaten vid undersökningsarbetenas gång. I regel måste de försterhållna resultaten kompletteras med geofysiska och/eller geokemiska mätningaroch förnyade geologiska fältarbeten. Det vore enligt SGU orationellt all forceradessa arbeten genom att sälla in aUa tillgängliga undersökningsförfarandenutan all ha ingående bearbetat resultaten av först påbörjade undersökningar. Delkan mot bakgrund av del anförda ifrågasättas om inte viss möjlighet bör finnasalt redan när inmutning beviljas avpassa tiden efter omständigheterna i detenskUda fallet. Del torde emellertid vara vanskligt att på ett så tidigtstadium avgöra hur lång undersökningstid som behövs. Den remisskritik som gårut på att är en synes dock ha fog för sig. Det ärangelägel alt inmulare och bergmästare inte onödigtvis betungas medansökningar om förlängning av undersökningstiden. Jag förordar därför att denförsta undersökningsperioden får omfatta . Däratöver skall seriösainmulare ulan närmare prövning kunna få förlängning med ytterligare tre år.Sådana inmutare kan således normall räkna med en undersökningstid ay sex år.När synnerliga skäl föreligger bör som utredningen föreslagit förlängningkunna medges . Utredningensförslag om införande av inmulningsavgifter har allmänt godtagits vidremissbehandlingen. Inte heller jag har något alt erinra däremot. Ettavgiftssystem är ägnat alt verka för att undersökningsområdena inte görsstörre än som är lämpligt med hänsyn till inmularens resurser och för att deverkligen utnyttjas för undersökningsarbete. 1974: 32 IO4 rednuigenhar föreslagit att avgiften för den första undersökningsperioden skallberäknas efter . per hektar av det inmutade området och att den underförlängningsperioden skall utgå med . per hektar och år. Även jag anseratt avgiften bör vara av ungefärhgen denna storlek. Avgifterna, som jag vUlbenämna undersökningsavgifler, bör emellertid sucessivt anpassas till ändringari penningvärdet. Vid bestämmandet av dessa avgifter bör hänsyn tas också tUlkostnaderna för det administrativa förfarandet. Enklast kan en anpassning idessa avseenden ske om det läggs i Kungl. Maj:ts hand alt bestämma avgifternasstorlek. Jag förordar därför att i lagen föreskrivs att undersökningsavgiflskall utgå enligl grander som Kungl. förslag om viss kompelensprövning vill jag anföra följande.Inmulningssystemet har som framhåUits i avsnittet 14.1 betydande fördelar frånaUmän synpunkt på grund av dess stimulerande inverkan på malmletningen. Det äremellertid också av vikt att de inmutningsbara fyndigheterna utnyttjas på ettändamålsenligt sätt. I stort sett torde visserligen inmutningssystemel ävenfrån denna synpunkt ha fungerat väl. Det framstår emellertid som en brist atten inmulare kan uteslänga andra från en fyndighet även i sådana fall när hansjälv inle utför elt ändamålsenhgt undersökningsarbete. Den förordadeundersökningsavgiften bör dock motverka onödig fältspärrning. Enligt minmening bör därutöver också en viss kompetensprövning ske. Vissa skäl talar föratt en sådan prövning bör ske redan i samband med alt ansökan om inmulningsrättgörs. Vad jag tidigare föreslagit i fråga om storleken på inmutat område innebäri själva verket att en slags prövning sker av inmutarens kompelens redan vidansökningstillfället. Utöver denna prövning, som i aUmänhet torde bli tämligensummarisk, bör dock inle någon kompetensprövning ske på ansökningsstadiet.Utredningens förslag innebär att möjlighet införs till viss kompetensprövningi samband med ansökan om förlängning av undersökningstiden. Förslagel har intemött någon erinran vid remissbehandlingen. Också enligt min mening framstårdel som rimligt att man vid ansökan om förlängning av undersökningstid harmöjlighet att pröva sökandens kompetens. Man får dock räkna med alt intressetför enskUd malmlelning avlar om man uppställer kompetenskrav som i allmänhetinle kan uppfyllas av enskilda. Del finns därför anledning att gå fram med vissförsiktighet. Utredningens förslag synes innebära en i princip lämplig lösning. förslag skall förlängning av undersökningstiden kunna vägras, omsökanden inle utfört någol ändamålsenligt undersökningsarbete och det finnsanledning anta alt han inte heller kommer alt bedriva sådant arbete. Enligt minmening bör kraven för bifall till ansökan om förlängning av undersökningstidenskärpas något. Har sökanden inte utfört något ändamålsenligtundersökningsarbete under den först medgivna liden, synes utgångspunkten böravara att han inte heller Prop, 1974: 32 10b framdeleskommer alt ulföra något sådant. Del bör då vara sökandens sak att görasannolikt alt han har för avsikt att utföra ändamålsenligt undersökningsarbete ochalt han har de resurser som behövs för detta. Jag föreslår alt bestämmelsenutformas så, alt ansökan om förlängning skall avslås, om sökanden inle ulförtnågot ändamålsenligt undersökningsarbete och det inte heUer finns anledningtill antagande alt han kommer att ulföra sådant arbete. Den förordadebestämmelsen är inle avsedd alt lägga hinder i vägen för seriösa inmutaresutnyttjande av sina inmutningar. Sådana inmutare torde i allmänhet planera sinverksamhet så, all de är i stånd all påbörja prospektering inom inmutat områdeunder den första undersökningsperioden. Undantagsvis kan emellertid motsatseninträffa. Uppgift från en sådan inmutare att han avser all la uppundersökningsarbete bör i allmänhet kunna las för god. Har ett sammanhängandefäll av inmutningar lagts ul för systematisk genomsökning bör de vid prövningav ansökan om förlängning av undersökningstid betraktas som en enhet. Dennuvarande ordningen med ommutningar står enligt utredningen inte iöverensstämmelse med inmutningssyslemets syfte, då den ger inmutaren möjlighetall undanhålla ett område från undersökning av andraintressenter ulan all han själv behöver utföra några undersökningsarbeten.Utredningen förordar därför att förbud mot ommutning införs. Enligl förslagelskall inmutning, oberoende av vem som begär del, inte ulan dispens få företaspå område som närmast före inmulningsansökningen varit inmutateller ulmålslagt. Förslagelhar avstyrkts av kommerskollegium och samtliga bergmästare. För egen delansluter jag mig till uppfattningen att inmutningar inle bör få bibehåUas undermyckel utan prövning av behovet. När behov av längre undersökningslidföreligger bör delta tUlgodoses inte genom ommutning utan genom förlängning avundersökningstiden. Jag har i det föregående föreslagit att undersökningstideni särskilda fall skall kunna utsträckas till . Härigenom torde kraven pålängre undersökningslider bli i allt väsentligt tUlgodosedda. Jag anser därföratt ommutning i princip inle bör få förekomma. Skulle i något enstaka falllängre undersökningstid behövas än som kan erhållas enligl bestämmelserna omförlängning av undersökningstid, bör del dock vara möjligt att tUlåtaommutning. Medhänsyn lUl del anförda föreslår jag att förbud mot ommutning införs ihuvudsaklig överensstämmelse med utredningens förslag. Enliglgruvlagen får medelpunkten i inmutningscirkeln, den s. k. in-mulningspunklen,inte vara belägen på och del inmutade området inte omfatta vissa fredadeområden. Inmutningshinder gäller sålunda för an- Prop, 1974:32 106 naninmulare än staten beträffande område på kronojord som genom beslut av Kungl.Maj:t och förklarats skola utgöra statsgruvefält eller om varsförklai-ande för stalsgravefält statlig myndighet väckt förslag hos Kungl.Maj:t. Däratöver gäUer inmutningshinder på i huvudsak följande områden,nänUigen befäslningsområde, nationalpark, begravningsplats, område på visstavstånd från järnväg, kanal eller bostadshus, område som upptas av elektriskkraftstation eller industriell anläggning samt område som omfattas av rättenligt bl. a. gruvlagen, slenkolslagen eller uranlagen. Från flertalet avinmutningshindren kan dispens medges. Systemetmed inmutningshinder innebär alt vissa intressen, som anses särskiltskyddsvärda, ges företräde framför gruvintressel på så sätt, att inmutningeller utmålsläggning inte får ske på berörda områden eller att dispens krävs.Beträffande förhållandet mellan gruvnäringen och motstående intressen gällerdärutöver att innehavaren av en gravrältighet vid utövande av denna ärunderkastad bl. a. sådana inskränkningar i fråga om markanvändningen somföreskrivs enligt vatten-, byggnads-, naturvårds- och mUjöskyddslagstiftningen.Utredningen har funnit att den nuvarande regleringen av förhållandel mellangruvrättigheter och motstående intressen i princip bör bibehållas. Utredningenföreslår emellertid vissa ändringar i de nuvarande bestämmelserna ominmulningshinder. Ändringarna berör bl. a. statsgravefältinslilutet. Denuppläggning utredningen föreslagit har i huvudsak lämnats utan erinran. Frånett par håll har dock satts i fråga om inte i gruvlagen bör tas in regler omskyldighet för gravinnehavaren att efter avslutad gruvbrytning vidta deåterställningsarbeten som kan behövas. I sammanhanget har nämnts bl. a. attslamdammar och avfallshögar kan förorsaka vatten- och luftvårdsproblem om ingaåtgärder vidtas. Föregen del vill jag anföra följande. Gruvlagenreglerar i första hand inmutarens och gruvinnehavarens förhåUande tillmarkägaren. Genom inmutningen skapas en rättighet av civilrättslig natur.Förhållandel till motstående intressen regleras i stor Utsträckning i annanlagstiftning än gruvlagen. Gruvinnehavaren är sålunda som jag redan nämntunderkastad sådana inskränkningar i fråga om markanvändningen som föreskrivsenligt bl. a. byggnadslagen, vattenlagen och miljöskyddslagen. Naturvårdslagenger vidare det allmänna befogenhet att undanta naturområden från gruvdrift.Jag anser att gruvlagstiftningen även bör vara upplagd efter dessariktlinjer. Vissa intressen bör liksom f. n. skyddas genom regler om inmutningshinderi den nya gruvlagen. Vid sidan därav bör gruvnäringen på samma sätt som annanindustri vara underkastad de begränsningar beträffande markanvändningen somgäUer enligl bl. a. miljöskyddslagen. här anfört medför gruvdrift i allmänhet större eller Prop,1974:32 107 mindreingrepp i landskapet. De allvarligaste problemen från landskapsvårdssynpunktvållas genom upplag av ofyndigl berg och det efter anrikningen kvarbhvandeavfallet. Åtgärder som medför ingrepp i vattenförhållandena förekommer främstför tUlgodoseende av vallenbehovet vid malmbehandlingen och vid utsläpp avavloppsvatten. Problemen i samband med utsläpp av avloppsvatten hänför sigfrämst till an-riknmgsvatlnet och del häri uppslammade avfallet. Föråtgärd som medför märkbar inverkan på vattenståndet i sjö eller annatvattendrag fordras tillstånd enligl bestämmelserna om byggande i vatten i 2kap. I övrigt prövas frågor om inverkan i nämnda hänseenden enligtmiljöskyddslagen. Bestämmelserna om läkt-verksamhet enligt 18 § naturvårdslagenär inte tillämpliga på gruvdrift. De särskUda bestämmelserna i 19 och 20 §§denna lag om skydd för landskapsbilden gäller vidare inle förelag varstillåtlighet skall prövas enligt vallenlagen eller miljöskyddslagen. Sistnämndalag omfattar däremot också gruvdrift. Med stöd av bemyndigande i lagen harKungl. Maj:t föreskrivit all gruva eller anrikningsverk inle får anläggas utantUlstånd enligt miljöskyddslagen eller medgivande av undanlag från skyldighetatt söka tUlstånd. Anledningen lUl alt naturvårdslagens bestämmelser integjorts tillämpUga när miljöskyddslagen gäller är all man velat undvikadubbelprövning i så stor utsträckning som möjligt. Enligl uttryckligt uttalandeunder förarbetena till miljöskyddslagen medför undantaget inle allnalurvårdsintressena får åsidosättas (prop. 1969: 28 s. 310). Det åliggersåledes samtliga prövningsmyndigheter att beakta naturvårdsintressena. På grundav bestämmelser i miljöskyddskungörelsen får kännedom om ärendenenligl miljöskyddslagen och kan bevaka att naturvårdslagens regler beaktas isådana ärenden. Vid prövningen kan föreskrivas skyldighet för gruvinnehavarenall vidta åtgärder för att begränsa eUer avhjälpa olägenhet av t. ex. upplag avofyndigl material. Även åtgärder som går ul på att ett område skall återställasi sitt ursprungliga skick torde kunna komma i fråga. Ofta torde föreskrifter omvidtagande av åtgärder efter hand som olika etapper i gruvdriften avslutas varaatt föredra. remissbehandlingen framförda önskemålen är således i betydandeutsträckning redan tillgodosedda. Jagövergår nu liU all behandla statsgruvefällinslilutel och vissa av de övrigainmutningshinder somi utredningen föreslår. Statsgruvefältinstitutetinnebär alt Kungl. Maj:t och kan förklara att visst område på statligmark skall utgöra stalsgravefält. Annan än staten får därefter inle utansärskilt tillstånd av Kungl. Maj:t inmuta området. Sådant tillstånd får gesendast om det föreligger synnerliga skäl. Statsgravefällinslilulel infördes år1910 och ingick som ett led i en serie åtgärder som vidtogs för att tUlförsäkrastaten bestämmanderätten över framför allt järnmalmsfyndighelerna iNorrbotten. F.n. finns 16 statsgruvefält, varav 14 i och 2 i Västerbottenslän. Stalsgruvefällens sträckning varierar från områden på någon km2 tillvidsträckta områden med upp till tre mUs utsträckning på längden. Gruvoma iKiruna, och är belägna inom statsgruvefält. Före den avSGU genomförda malminventeringen har slatsgravefältenendast i obetydlig omfattning varit föremål för undersökningsarbete. ler sig den nuvarande begränsningen av stalsgravefältinstilulelsanvändningsområde efter jordägarandelens avskaffande helt irrationell. Denringa aktivitet som tidigare förekommit inom fälten kan närmast tala för allinstitutet helt avskaffas. I den mån statiiga fyndigheter behöver skyddas bördetta enhgt utredningens mening i första hand ske på samma sätt som i fråga omandra fyndigheter, dvs. genom inmutning och utmålsläggning. Ä andra sidan har,anför utredningen, statsgruvefältinstitutet mer än ett halvsekels hävd inomsvensk gruvlagstiftning. Utredningenanser all slatsgruvefältmstilulet bör kunna fylla en funktion som en värdefullkomplettering till de andra reformer som utredningen förordar. Delta förutsätterdock all institutet anpassas till de ändrade förhållanden som inträtt. Departiella reformer som utredningen föreslagit inom ramen förinmutningssystemel syftar väsentligen till att stärka garantierna för attlandets mineralfyndigheler utnyttjas på ett från samhällsekonomisk synpunktriktigt sätt utan att för den skull de olägenheter, som är förenade med ettkoncessionssystem, skall behöva uppkomma. Den tekniska och ekonomiskautvecklingen kan emellertid leda till situationer där avsaknaden avbefogenheter för del allmänna alt öva omedelbar kontroll över gruvrällighetersuppkomst och ställa villkor för deras utnyttjande skulle framstå som enallvarlig brist från allmän synpunkt. Som exempel på en sådan situation nämnerutredningen all inom vissa begränsade delar av landet påvisas betingelser förförekomst av inmutningsbara som av olika skäl, såsom till följd av nyatekniska uppfinningar, fått vital betydelse för samhällsekonomin eller som kanfå del i en avspärmingssituation och där ett vanligt inmutnings- ochutmålsförfarande inte kan anses vara lämpligt från allmän synpunkt. I ettsådant läge kan del, säger utredningen, te sig som ett angelägelsamhällsintresse all del aUmänna har möjlighet all snabbt tillförsäkra sig enmer omfattande kontroll över undersökning och bearbetning av sådanafyndigheter än vad de föreslagna reformerna tillsammans medkronoandelsinstitutet medger. När del gäller pekar utredningensärskUt på behovet av all bereda skydd för fyndigheter på stort djup utanförde nuvarande utmålsgränserna. Uttedningenföreslår med hänsyn tiU det anförda att statsgruvefältin-slilulel bibehålls medi huvudsak nuvarande utformning men alt del skall kunna tiUämpas också påprivat mark.