prop · FX03150 · 1974-12-31 00:00:00 — Den enskilde hyresgästen skall, menarutredningarna, ha rätt atl vidta individuell ändring av lägenhetens utformning.Han skall på egen hand, på egen bekostnad och med eget ansvar kunnatillfredsställa sin personliga smak i fråga om lägenhetens utrustning,färgsättning och materialval. Vissa inskränkningar bör dock gälla för hyresgästen.Fastighetsägaren skall ha rält all förhindra att en hyresgäst vidtar en åtgärdi lägenheten, om det finns risk atl åtgärden nedsätter säkerheten, påtagligtförsvårar rationell fastighetsförvaltning eller om den på annat sätt är tillsynneriigl men rör fastighetsägaren. Något särskill tillstånd skall hyresgästen normaltinte behöva inhämta. Det kan dock övervägas alt den rätl till individuelländring av lägenheten, som hyresgästen föreslås få, ej skall avse sådanaåtgärder som kräver byggnadslov. Om risken för framtida processer bedöms varastor, bör införas regler som föreskriver all hyresgästen skall underrättafastighetsägaren innan en åtgärd vidtas. Om hyresgästen har genomfört en åtgärd, som enligtfastighetsägarens mening inte kan godtas och rättelse inte görs efier anmodan,bör ägaren få rält lill prövning i frågan i hyresnämnden. Om hyresnämnden godkänner fastighetsägarensyrkanden, finns fiera typer av sanktioner att tillgripa, t. ex. att åläggahyresgästen alt återställa lägenheten i brukbari skick eller att förklarahyresrätten förverkad. Även sanktion i form av skadestånd torde kunnaanvändas. Del får i annat sammanhang, menar utredningarna, övervägas omhyresnämnderna skall ges möjlighet att utdöma skadestånd. Om fastighetsägaren vid hyresgästens avflyttningflnner att dennes åtgärder - utan att de i sak påverkat lägenhetens tekniskautformning och skick - ändå inverkat menligt på dess värde vid en förnyaduthyrning, skall ha ha rätt att väcka talan om skadestånd, om inte hyresgästensjälv efter anmodan iordningställt lägenheten på ett sätt som kan godtas. Talanskall i så fall väckas hos hyresnämnd inom en månad efier avflyttningen För fastighetsägaren bör, fortsätter utredningarna,gälla att han inte skall ha rält all tillgodogöra sig värdet av hyresgästensålgärder vid bestämmande av hyra, så länge denne bor kvar i lägenheten. Utredningarnaframhåller att det finns frågor av praktisk och juridisk artsom inte berörls men förutsätter att dessa belyses i samband med remissbehandlingenoch den fortsatta handläggningen. Utredningarna tar upp frågan om det för samtligalägenheter inom en fastighet skulle kunna gälla atl hyresgästen får räll attåtaga sig skyldigheten alt själv hålla lägenheten i brukbari skick. Vidbristande underhåll skulle fastighetsägaren vid hyresgästens avfiyttning harätt atl kräva skadestånd. Nackdelarna med en sådan ordning överväger dockfördelarna anser utredningarna. Som skäl härför anges bl. a. allfastighetsägaren haren starkare slällning än hyresgästen. Del vore då läll atlskriva över denna skyldighet på hyresgästen. Del kan inte med fog hävdas attdenne generellt sett har intresse av eller tillräcklig kunskap att självgenomföra underhåll. Skall dessa tjänster köpas av varje hyresgäst för sigtorde kostnaderna bli betydligt högre än i en rationell fastighetsförvaltning. Fastighetsägaren bör, anser utredningarna vidare, igörlig mån överiåta beslutanderätten över gemensamma anordningar inom- ochutomhus till dem som bor i fastigheten eller bostadsområdet, I den månekonomiska förhällanden berörs, torde dessa behöva regleras genom särskiltupprättade avial mellan fastighetsägaren och en avlalskapabel pari hos deboende. Förändring av gemensamma anordningar inom- eller utomhus skall kunnapåyrkas av hyresgästföreningen. Omvänt skall gälla att fastighetsägaren inteskall kunna genomföra väsentlig förändring ulan föregående förhandling medhyresgästföreningen. De boendes möjlighet all påverka närmiljön berör,framhåller utredningarna, inte endast anordningar inom den egna fastigheten.Ofia är det fråga om anläggningar inom andra fastigheter eller på allmän marksom t. ex. när tomtmark inom fiera fastigheter behöver tas i bruk för enlekplats. Om fiera fastighetsägare berörs av en önskad förändring, skallhyresgästföreningen kunna få frågan prövad i hyresnämnd. Utredningarna framhåller att dessa frågor i vissmån behandlas i anläggningslagen, vilket kan komma att utgöra en komplikationi lagtekniskt avseende. Utredningarna övergår härefier till atl behandlafrågan om lagfäst förhandlingsrätt. De menar alt de förut redovisadesynpunklerna helt bygger på förutsättningen att, om initiativ tas avhyresgästföreningen (eller av hyresgästen vad avser den enskilda lägenheten),fastighetsägaren inte skall kunna vägra att förhandla. Om så sker ellerresullat inte uppnås, skall det finnas prövnings- och sanklionsmöjligheter.Likaledes skall fastighetsägaren vara skyldig alt föra förhandling medhyresgästförening innan åtgärd av väsentlig art genomförs. Utredningarna har inle närmare behandlat frågan påvilket salt della skall komma till uttryck i lagstifiningen. Ett sätt somemelleriid enligt utredningarna kan komma i fråga och som tidigare berörts äratt endera parien skall äga rätl att få frågan prövad inför hyresnämnden. Ommedling inte kommer till stånd, skall vid frågans avgörande i hyres- nämnddenna pröva om åtgärderna är till nytta för de boende eller allmänt är ägnadeatt öka trivseln eller användbarheten av bostäderna. Åtgärderna skall utförasom de inle är till synnerligt men för fastighetsägaien. Skälig ersättning skallulgå till honom. Det sätt på vilkel della sker får dock inte komma i strid medhyreslagens allmänna bestämmelser om hyrans skälighet. Utredningarnaerinrar om all frågan om atl införa kollektivavtal på hyresmarknaden hardiskuterats inom parlsorganisalionerna. När det gäller den rättsliga grundenför elt ökat hyresgästinflyiande bör enligt utredningarna möjligheten att påhyresmarknaden införa ett kollektivavtalsrättsligt system övervägas.Utredningarna har noterat ett slarki intresse hos hyresmarknadens parter altfinna lämpliga förhandlingsformer men anser all det bör finnas ell komplementtill detla i lagstiftning. Som skäl härför anförs bl. a. att, även omfrivilliga överenskommelser finns, lagstadgade rättigheter för hyresgästpartenmedfören starkare position för denna vid förhandlingar. En sådan lagsiifiningmåste för alt bli effekiiv innehålla sanklionsbesläm-melser. Eu annat skäl somsammanhänger med utredningarnas uppfattning om att alla hyresgäster skallbehandlas lika och ha samma rättigheter är att det med all sannolikhet kommerall finnas fastigheter som inte omfattas av frivilliga förhandlingsordningar. 1 fråga om beslutsformer inom bostadsföretagenkonstaterar utredningarna atl en från arbetslivet känd form för medinfiytandeär rälten för arbetslagarna alt utse ledamot i företagets styrelse. Enutformning av motsvarande innebörd för de boende kan emellerlid, menar man,knappast lillämpas inom hyresrättsseklorn. Fasiighelsägarstrukluren ärsynneriigen oenhetlig, bl.a. med ett stori antal enskilda fastighetsägare medsmå fastigheter. För de allmännyttiga bostadsföretagen gäller enligtutredningarna därtill all styrelsen har utsetts genom val i kommunfullmäktigeeller kommunstyrelse. Utredningarna menar därför att det torde vara förtidigtatt aktualisera några förändringar i dessa avseenden och framhåller att frågannärmast faller inom ramen för utredningen om den kommunala demokratins arbele. Utredningarna framhåller alt möjligheterna förhyresgästerna alt utöva insyn hos de enskilda fastighetsägarna är begränsade.Beslutsfattandet är i väsentliga frågor knutet till ägandet. Inte minst avpraktiska skäl är det svårt att se atl styrelserepresentation skulle vara enväg lill lösning av inflytandefrågorna. Utredningarnafinner däremol anledning aktualisera en insynsmöjlighet av annat slag, nämligenen rätt för hyresgästerna att utse särskilt ombud med rätt att granskafastighetsägarens redovisningshandlingar av olika slag. En ordning medmotsvarande syfte har, påpekar utredningarna, föreslagits idepartementspromemorian (Ds 1 1973:6) - försöksverksamhet ivissa förelag. och den som har hand om förvaltningen, avföretaget skall enligt förslaget ge arbetslagar-konsulten tillgång tillförelagels böcker, räkenskaper och andra handlingar samllämna honom de upplysningar och den hjälp som han begär. De överväganden avpraktisk och principiell art som är nödvändiga för att ange en lämplig teknisklösning, säger utredninarna, har det av tidsskäl inle varit möjligt att läggafram i detta sammanhang. Beträffandeverksamheten inom bostadsföretagens nuvarande ramar anför utredningarna alt deallmännyttiga bostadsföretagen har tillkommit efter övergripande samhällsbesluli avsikt att tillförsäkra de boende goda bostäder lill priser som bestämsenligl självkostnadsprincipen. Genom det sätt på vilket styrelsen i företagetväljs har kommunens invånare genom den representativa demokratins former infiytandeoch ansvar för förelaget i fråga. Utredningarna konstaterar, att en utveckling motökat medinflytande är påbörjad men att det finns skäl att aktualisera ändringarav gällande lagsiifining av förul angivet slag för atl öka möjligheterna förhyresgästerna att delta i beslut om boendet. Utredningarnaframhåller att förutsättningarna för bostadsföretagens verksamhet med tidenblir annorlunda, bl, a, genom hushållsförändringar och ändrade värderingar. Detligger i sakens natur, fortsätter de, alt även företagsformer och organisationbör ändras med i tiden växlande krav. De allmännyttiga bostadsföretagen, somstår under kommunens direkta ledning, kan förändras genom beslut av ickeövergripande karaktär. Ävendet enskilda faslighetsägandet kan med tiden komma atl undergå förändringar.Detta torde dock fordra åtgärder av relativt genomgripande slag, något somutredningarna bedömer ligger utom ramen för deras uppdrag att behandla. Bostadskooperationen har funnit sina former. Denbygger på upplålelseformen bostadsrätt. Den innebär bl, a, en knytning mellanhushåll och lägenheter med ett direkt ägande. Ägandefrågorna lår inte samma aktualitet i dekommunägda bostadsföretagen. En fördelning av ansvar och nyttjande ikooperativa former skulle, menar utredningarna, kunna övervägas för sådanahyreslägenheter. Utredningarnaanser att en av de väsentliga grunderna för bosladslor-sörjningen -solidaritetmellan de boende nu och - måste behållas. Villkoren för bostädernaskapitalutgift ges allmänt av övergripande beslut av regering och riksdag. Påsamma sätt ges förutsättningar och kostnader för teknisk försörjning, vattenoch avlopp, gator, elektricitet m. m. genom beslut huvudsakligen på kommunalnivå. Hyresnivån och hyrornas fördelning på lägenheter av olika storiek,standard, läge m. m, blir följden av förhandlingar som förs mellanhyresmarknadens parter. De kostnader som direkt hänger samman med bostadensbrukande skulle enligl utredningarna kunna fördelas genom beslut bland deboende - ytterst när det gäller den enskilda lägenheten av den boende själv. överförande av beslut om bostadsområdenasskötsel och förvaltning lill de boende, menar utredningarna, bör ske i sådanaformer att idel är förenligt med de demokratiska traditionerna. Utredningarna förklarar avslutningsvis att de avseratt i det fortsatta arbetet överväga förutsättningar och former för etl ökatboendeinfiytande, 2.1.9Prövning av köpeskilling for småhus i vissa fall Utredningarna erinrar om att i motionen 1973:234förslag väcktes om ålgärder för all molverka oskäliga kapitalvinster vidförsäljning av stats-belånade småhus. beslut (CU 1973:19, rskr1973:208) innebar att Kungl. Maj:i borde låta undersöka möjligheten ochlämpligheten av temporära ålgärder som kan förenas med nu gällande kontroll avpriset vid första överiåtelse av vissa småhus. Maj:t uppdrog med anledning härav åtboendeutredningen att under utredningsarbetet överväga frågan om möjlighetenoch lämpligheten av åtgärder i det av civjlutskollet angivna syfiet. Fram t. o. m. fanns bestämmelser enligtvilka etl beviljat statslån för bostadsbyggande fick överläs vid försäljning avfastigheten endast om c köpeskillingen godkänts av lånemyndigheten. Dessabeslämmelser var vid överiåtelse av småhus betingade främst av syfiet allsäljaren inte skulle kunna tillgodogöra sig det kapitaliserade värdet avdirekta subventioner - i form av t. ex. räntebidrag och underränta på statslån. ansåg i betänkandet (SOU1966:44, s. 201) Bostadspolitiskt kreditslöd att motivet för en fortsattkontroll av köpeskillingen vid överlåtelse av egna hem skulle bortfalla om deegentliga räntesubventionerna avvecklades. Kommittén föreslog därför altkontrollen av köpeskillingen vid andrahandsförsäljning av statligt belånade husskulle upphöra. Kommillén föreslog även att den detaljerade priskonlroll somutövades vid förstagångsförsäljning av gruppbygg(;ifi småhus skulle upphöra. Enligt slalsmakiernas beslut (prop. 1967:100, SU1967:100, rskr 1967:265) avskaffades den särskilda köpeskillingskontrollen förstatligt belånade hus från den . Däremot kvarståren kontroll vidförstagångsöver-låtelse av gruppbyggda småhus - en kontfoll inom ramen för detallmänna villkoret att lån inle fär beviljas om produktionskostnaden äroskäligt hög. Vidare erinrar utredningarna om att som villkor förall länsbostadsnämnd skall kunna medge atl etl beviljat och utbetalatbostadslån övertas av ny ägare till ett småhus gäller bl. a. att kommunen skallha åtagit sig borgensansvar för viss del av den nya ägarens lån. Om kommuninte åtar sig sådant ansvar och medgivande all överta lånet sålunda vägras avlänsbostadsnämnden, skall nämnden säga upp lånet om det inte finns särskildaskäl däremol. Utredningarna redogör därefier för vissaundersökningarom prisutvecklingen på småhus. 1 en undersöknrffg av fyra småhusgrupper ulanstatliga lån i län dras slutsatsen att försäljningsprisernaulan prisprövning är avseväri högre än vid statlig belåning, i genomsnitt per hus. inom bosladsstyrelsen upprättad promemoria () redovisas skillnadenmellan försäljningspriserna för privalfinansierade gruppbyggda småhus ochuppskattat godtagbart försäljningspris till ca . Av en undersökning () från län,vilken avser gruppbyggda småhus med statliga lån, framgår atl, även om det iviss mindre omfattning förekommer överlåtelser i rent spekulationssyfte, denfrämsta orsaken till försäljning lorde ha varit t. ex, nytt arbele ellerändrade personliga förhållanden. Den genomsnittliga tiden mellan tillträde ochförsäljning var 29 månader. Prisstegringen var i genomsnitt , omavdrag görs för prisstegringar och standardförbättringar under innehavsliden.Del framhålls i undersökningen som en slutsals att talet Om enorma överpriservid överlåtelser av gruppbyggda småhus saknar grund åtminstone i län, har inhämtat uppgifterbelräffande småhusöverlålel-ser från 9 kommuner, belägna huvudsakligen iexpansiva regioner, efiersom höga överlåtelsepriser lorde vara vanligastförekommande i dessa. Kommunerna har ombetts lämna prisuppgift för statligtbelånade småhus, i de flesta fall gruppbyggda, dels vid färdigställandet, delsvid överlåtelse på ny köpare inom . De priser som angavs skulle varauttryck för en någorlunda elablerad prisnivå. Färdigställandet skedde åren1970-1973 och andrahandsförsäljning ägde rum , Utredningarna betonar den begränsning som vidlådermaterialet i och med alt det inte tagits fram på statistisk väg men gör dockföljande konstateranden. Överlålelsepriset för statligt belånade småhus somfärdigställts resp. överlåtits ligger mellan . högre än den ursprungliga köpeskillingen för 6 av de 9 kommunerna. Detmotsvarar en ökning på . De största skillnaderna redovisas från vissakommuner i samt (max, .) och den minsla skillnadenfrån (. ), Detla torde, enligt utredningarna, kunna tolkassom en indikation pä hur uppgången i överlåtelsepriser varierar mellan olikatyper av regioner. I fråga om lämpligheten av och möjligheten tillålgärder för atl dämpa prisutvecklingen vid försäljning i andra hand avslatsbelänade småhus har utredningarna kommit lill följande bedömningar. Det konstateras att efterfrågan på småhus inom vissaområden varit så stark i förhållande lill aktuellt utbud atl marknadsprisnivånlegal avsevärt högre än den som blir elt resultat av bostadsmyndighelernaskostnadsprövning. De faktorer som konstituerar utbud och efterfrågan är delvisgenerella för hela landet, delvis lokalt och tidsmässigt begränsade, menarutredningarna. Utredningsuppdraget ulgår från att eventuellaålgärder skall kunna förenas med nu gällande bestämmelser för prövning avpriset vid första överlåtelse av gruppbyggda småhus. De redovisadeundersökningarna visar enligl utredningarnas mening alt skillnaderna mellan åena sidan den kostnads-prövade prisnivån och å andra sidan denmarknadsprisnivå, som kommer till uttryck inom den privalfinansieradenyproduktionen och vid andrahands- försäljning,är påtagliga. Utredningarna finner det styrkt att gällande prisprövning äreffektiv och bör bibehållas från konsumentsynpunkt. Det lorde inte ligga istatens eller kommunernas intressen att underlätta stora prishöjningar vidförsäljning som sker kori tid efter tillträdet. Vid bedömningen av prisstegringarna vid sådan snarandrahandsförsäljning får dessa, menar utredningarna, självfallet vägas motsäljarens berättigade intressen. En allmän värdering av om prisökningen ärskälig eller inte blir i detta sammanhang knappast meningsfull. Utredningarna framhåller alt tomtpriset förbebyggelse med småhus vid försäljning av mark ofta innefattar enkrafiig subvention. Det gäller även kommunala engångsavgifter Syfiet medsubventioner av detta slag är uppenbart att nedbringa hushållets löpandebostadsutgifter. Avsikten är däremot inle atl den förste ägaren bör fåtillgodogöra sig dessa kommunala uppoffringar vid försäljning. Bland synpunkter som åberopats för prisdämpandeåtgärder vid andrahandsförsäljning nämner utredningarna också risken för attkommunerna får etl minskat iniresse atl påverka småhusens produktionskostnad.Vidare påpekas alt möjligheterna att med hjälp av marktilldelning görasnabba försäljningsvinster kan leda lill uppfattningen all det kommunalafördelningssystemet tjänar andra än bostadssociala syften. Höga överlåtelsepriser har noterats i framföralltstarkt expanderande kommuner. Enligt vad utredningarna erfarit från dessa avprisstegringar berörda kommuner finns en stark opinion för en prispåverkan vidandrahandsför-säljningar. Denna opinion harockså tagit sig konkreta uttryck ikommunala beslut, avtalsklausuler och andra ålgärder. Det anförda har givit utredningen uppfattningen allåtgärder för att i dämpande riktning påverka priset vid snarandrahandsförsäljning av småhus är lämpliga och nödvändiga. Del grundläggandebosladspoliliska syftet, atl tillhandahålla även dessa bostäder till ett rimligtpris, bör vara den klara inriktningen för åtgärdernas utformning. Åtgärdernabör kunna begränsas lokalt och vara administrativt enkla. En riktpunkt börvidare vara all även säljarens intressen skall beaktas och att värderingar avsubjektiva syften bör undvikas. Utredningarna finner det ligga närmast till handsatt utgå från de beslutsformer som använts: bostadsmyndighelernasadministrativa kontroll och avtalsklausuler i samband med kommunalmarkförsäljning eller eljesl. Med de ståndpunkter som har redovisats menarutredningarna alt elt generellt återinförande av priskontroll vidandrahandsförsäljning av statligt belånade småhus kan avvisas. Utredningarna har stannat för att förorda en regelav följande innehåll, som skall gälla för sådana hus, för vilkalänsbostadsnämnd godkänt produktionskostnaden vid den första försäljningen,dvs, de gruppbyggda småhusen. Kommunen äger besluta huruvida en prövning avköpeskillingen i samband med snar överiåtelse av stalligl belånade småhusskall ske för hus belägna i kommunen. Det grundläggande avgörandetliggersåledes hos kommunen. prövar om den uppgivnaköpeskillingen kan godtas. Av statsmakterna givna allmänna föreskrifier gerramen för prisbedömningen. Utredningarna finner del inte lämpligt att del vidsidan av detta föreslagna förfarande skall finnas en möjlighet för kommunen altgenom borgensvägran förhindra övertagande av lån på grund av för högköpeskilling. Om ändock kommunen vägrar borgen av angivet skäl, börbosladsmyndighelen kur\na avslå från kravet på borgen, därestsäkerheten för lånen eljest kan anses vara tryggad. Enligl utredningarna borde de föreslagnaföreskrifierna i princip innebära atl etl försäljningspris inle är godtagbartom del ger skattepliktig realisationsvinst. Innan riksskatteverketsomräkningstal för elt löpande år är tillgängliga får del senast publiceradetalet användas. De faktorer i övrigt som behövs för en sådan beräkning ärregelmässigt tillgängliga vid ansökan om övertagande. Elt klart villkor börinfogas i detla sammanhang med innebörden all statslånet förfaller tillomedelbar betalning, om oriktig uppgifi sedermera konstateras. Vid överväganden om en försäljningsvinst skallanses godtagbar eller inte har i vissa fall kommit in värderingar avförsäljningssyfiet. Enligt utredningarna bör sådana bedömningar inle ingå iprövningen. Utsträckningen av den tid under vilkenprisprövningen skulle kunna ske torde enligl utredningarna kunna avgöras medadministrativa bedömningar som grund. En skälig avvägning har bedömts vara atllåta den särskilda överlaganderegeln löpa fr.o.m. tillträdesdagen, vilken urägarens synpunkt lorde uppfattas som avgörande. Prövningsperiodens längd fårnärmare bedömas mot bakgrund av de administrativa rutiner som tillämpas vidbeslut och utbetalning av de statliga bostadslånen men bör i vari fall inteöverstiga . Redan beviljade lån torde enligt utredningarnasmening inte ha konstituerat något avtal, som ger låntagaren en rätl gentemotlångivaren att överföra statslånet på en köpare oberoende avöveriåtelseprisel. Med hänsyn därtill bör regeln enligt utredningarna kunnatillämpas även på beviljade och utbetalda lån. Utredningarna anser atl de framlagda förslagenskall kunna genomföras snabbt. Utredningarna menar att åtgärderna i elt längreperspektiv kan te sig temporära, då en förhoppningsvis ändradbostadsutbudssitualion kan komma all utlösa fl kommunala åtgärder avföreslagen karaktär. Detla förhållande ulgör dock enligt utredningarna inteskäl till att nu avstå från all angripa prisrörelser av icke godtagbart slag. Utredningarnaframhålleratl kommunernas möjligheteratt vid försäljning avmark till avtalet knyta särskilda skadestånds- eller vitesklausuler intepåverkas av den föreslagna ordningen. Utredningarna framhåller vidare attbyggherre/byggherreombud för gruppbyggda småhus i visst fall har avkrävtköparen s. k. boendeförsäkran i samband med kontraktstecknande och påpekarsamlidigt att det torde ligga i byggnadsföretagens eget intresse att intemedverka till transaktioner av renodlad spekulativ karaktär. Klausuler av deninnebörden, alt kontraktet inteäröverlåtelsebari och att köparenavseratt fullfölja köpel och bruka fasligheten som bostad för familjen ed,,torde verka i rätt riktning, anser utredningarna. Härutöver påpekar utredningarna atl kreditgivaresom lämnar topplån inom eller över bostadslånels förmånsrällsläge - och oavsettom statliga bostadslån utgår eller inte - kan medverka till en sanering av högaöver-låielsepriser genom alt vägra atl överföra lån lill nya köpare eller vägralämna nya lån när omständigheterna talar för atl priset ligger för högt iförhållande till det allmänna läge som ges av den tidigare beskrivningen avprisbedömningsfrågorna. Kreditinstituten torde i så fall inte behöva anläggasäkerhetsaspekter i första hand ulan lorde kunna markera en vilja all i sinverksamhet allmänt bidra till rimliga bosladspriser. Utredningarna framhålleratl det frånkonsumentsynpunkt kan finnas starka skäl att också ta upp skyddsfrågorbeträffande avtalsutformning, garantiåtaganden, indexklausuler m. m. - allt iden mån del inle kommer att ligga inom konsumentljänstulredningens pågåendeöverväganden. Dessa frågor är emellerlid enligt utredningarna av så komplexnatur att bedömningar inte har kunnat göras i detla sammanhang.