prop · FX034 · 1974-12-31 00:00:00 — Är 1960 genomfördes lagstiftning omvammärken och kollektivmärken samt om upphovsrätt tUl litterära ochkonstnärliga verk och om rätt tUl fotografisk bild. Sedermera har vi fått lagarom rätt tUl namn, om patent, mönster och växtförädlanätt. Den enda rättighet avhithörande typ som ännu inte har blivit föremål för ny lagstiftning ärfirmarätten. betänkande (SOU 1967: 35) Firmaskydd har lagts fram förslagtill en ny firmalag, som upptar grandläggande bestämmelser om firma för alla slagav näringsidkare. Förslaget bygger i stor utsträckning på gällande rätt, menpå åtskilliga punkter föreslås nyheter av både principiell och praktiskbetydelse. Det har utformats i nära anslutning till varumärkeslagen. Utredningensförslag har fått ett positivt mottagande vid remissbehandlingen. Det harallmänt tillstyrkts i sina huvuddrag. Föregen del anser jag mot bakgrund av det nu anförda att ny lagstiftning påfirmarättens område bör genomföras på gmndval av uttedningens förslag. Närdet gäller att utforma lagreglerna får en awägnuig göras mellan olikaintressen. Som jag har påpekat är det både från firmahavamas ochfrån allmänhetens synpunkt angeläget att motverka förväxlingsbara firmor. Ettnaturligt sätt att tUlgodose detta önskemål är att ge ensamrätten tUl firmavidsträckt omfattning. Emellertid bör också beaktas att det bl. a. avregistreringstekniska skäl kan vara svårt att få kännedom om vUka firmor somexisterar. förförekomma att näringsidkare i god tro tar i bruk och inarbetar en firma vUkensenare visar sig vara förväxlingsbar med annans redan skyddade firma.Ensamrätten bör med hänsyn härtUl inte sträckas ut längre än vad som motiverasav ett verkligt skyddsbehov. Ensamrätten innebär i och för sig en begränsningav den fria konkurrensen och bör därför inte heUer ges sådan omfattning att denfår skadliga verkningar i detta hänseende. Fråganom ensamrättens konkurrensbegränsningseffekter diskuterades vid tillkomsten avvarumärkeslagen. Föredragande departementschefen medgav att systemet medmärkesvaror kunde leda tUl monopol-liknande situationer. Han slog emellertidockså fast att ingripande med stöd av lagen (1953: 603) om motverkande i vissafall av konkurrensbegränsning inom näringslivet borde kunna ske i sådana falldå innehavaren av en varumärkesrätt hade vidtagit en från konkurrensbegränsningssynpunktskadlig åtgärd, även om denne därvid helt hade handlat inom ramen för det skyddsom ensamrätten ger. Detsamma får anses gälla på firmarättens område. F. ö.torde risken för monopoltendenser vara mindre när det gäller firma än i frågaom varumärke. Firmalagstiftningensuppgift bör inte enbart vara att reglera ensamrätten till firma och lösakonflikter mellan olika anspråk på sådan rätt. En viktig aspekt som jag redanhar berört är firmans uppgift att vägleda allmänheten, konsumenterna. För atten firma skall rätt fylla denna uppgift krävs inte bara att den inte ärförväxlingsbar utan också att den inte är vilseledande. Firmalagstiftningen bördärför vara utformad på sådant sätt att vilseledande firmor motverkas. Somjag nämnt har utredningen utformat förslaget tUl firmalag i nära anslutningtill varumärkeslagen. Några remissinstanser ger uttryck åt en viss tveksamhetrörande lämpligheten härav. De pekar på att firman har även andra funktioner änden känneteckensfunktion som är karakteristisk för varumärket. Detta ärobestridhgen riktigt och måste givetvis beaktas vid utformningen avlagreglerna. Å ändra sidan är det av värde att reglerna om firma och varumärkestämmer överens sinsemellan. Det kan ofta vara svårt att i ett konkret fallavgöra om ett oregistrerat kännetecken syftar på själva verksamheten eller påde i denna tUlhandahållna varorna och tjänsterna. Sådana problem ställs inte påsin spets i den mån rättsverkningarna är desamma oavsett hur det förhåller sigi detta hänseende. Vidare kan det vara till fördel om praxis på det enarättsområdet kan tjäna tiU ledning även inom det andra. Mot bakgrund av det nuanförda anser jag i likhet med utredningen att man vid utformningen avfirmalagstiftningen bör sträva efter att anpassa den tiU varumärkeslagen, i denmån inte skiljaktigheter i sak anses påkallade. F.n. regleras i samma lag frågor om handelsregister, firma och prokura. Regler omfirma finns dessutom i speciallagar som avser sär- 1974: 4 161 skUdaslag av näringsidkare. Utredningen föreslår att bestämmelserna i nämnda treämnen delas upp på tre skilda lagar. Firmalagen föreslås få karaktären av enallmän lagstiftning som blir direkt tUlämplig på aUa slag av firmasubjekt, varesig de skall registreras i handelsregister eller inte. I lagen omhandelsregister tas utöver registreringbestämmelser upp bl. a. vissaspecialföreskrifter om firma för sådana näringsidkare som skall införas ihandelsregistret, medan motsvarande föreskrifter för andra typer avnäringsidkare, t. ex. aktiebolag och ekonomiska föreningar, ges i de lagar somreglerar deras verksamhet. Den av utredningen förordade uppläggningen avlagstiftningen, som i allmänhet har tUlstyrkts under remissbehandlingen, synesmig lämplig. Den gällande firmalagen var en av de första lagar som tillkom inordiskt samarbete. Även vid den nu aktuella översynen har liksom vidöversynen av andra delar av immaterialrätten nordiskt samarbete ägt rum.Firmautredningen har samarbetat med motsvarande utredningar i , Finlandoch , och under det fortsatta beredningsarbetet har överläggningar ägtrum meUan företrädare för resp. ministerier i de olika länderna. I stort setthar man härvid kommit fram tUl enhetliga lösningar. Vissa punkter, därskUjaktigheter av betydelse föreligger, kommer att redovisas i det följande. Utformningenav en ny firmalagstiftning påverkas med nödvändighet av vUketregistteringssystem man har att arbeta med. Jag vill därför redan nu ta uppfrågan om firmaregister och registteringsmyndigheter. Enligtgällande rätt omhänderhas firmaregistrering av ett stort antal centrala,regionala och lokala myndigheter. Utan jämförelse störst av de centralaregistren är aktiebolagsregistret, som förs av patentverket, men vid sidandärav finns flera andra centrala register, t. ex. bankregistret,sparbanksregistret och registret för jordbmkskasserörelsen, vUka förs avbankinspektionen, samt försäkringsregistret, som förs avförsäkringsinspektionen. Registren för ekonomiska föreningar är regionala ochförs av länsstyrelserna, var och en för sitt län. Handelsregistren förskommunvis antingen av eller lokalt av särskild registerförare,som Kungl. Maj:t har förordnat för viss stad. Sådant förordnande har tidigaremeddelats för ett femtiotal städer men kvarstår efter de senaste årenskommunsammanslagningar bara på drygt tjugotalet orter. Utredningenföreslår inte annan ändring i gällande ordning än att handelsregistren skallföras länsvis och de särskUda handelsregistren i vissa kommuner därvid flyttasöver tUl länsstyrelserna. Dessutom skall Kungl. Maj:t kunna förordna, atthandelsregister och föreningsregister skall föras gemensamt för två eller fleralän. 11 1974.1 saml. ocksåatt förberedande åtgärder vidtas för att upprätta en förteckning för hela riketöver registrerade firmor. Den nuvarande splittringenav firmaregistreringen har klara nackdelar från firmarättslig synpunkt.Sålunda kan inte alla tidigare registrerade firmor beaktas vidförhandsgranskningen av en ny firma vilket medför risk för att kolhderandefirmor registreras. Vidare får vissa registers regionala karaktär tUl följd attfirmaskyddet inte alltid kan ges den geografiska omfattning som skulle varaönskvärd. Även om nackdelarna med den nuvarande ordningen inte bör överdrivasär det klart att en samordning av registren och en koncentration till ettmindre antal myndigheter skulle vara av värde från firmarättslig synpunkt. Utom firmaregistreringenfinns också annan registrering som berör företagare, t. ex. hos statistiskacentralbyrån samt hos andra myndigheter i samband med administration avinkomstskatt, indirekta skatter och socialförsäkringsavgifter. Det måste antasatt det på blir nödvändigt att samordna företagsregistreringen ilandet. En sådan samordning fömtsätter sannolikt att ADB kommer till användningsamt att en enhetlig identitetsnumrering av juridiska personer införs. Deproblem som är förknippade härmed ingår som delfrågor i de stora projekt somrör samordningen av statliga ADB-baserade informationssystem. Även firmaregistreringenförefaller kunna effektiveras och rationaliseras med hjälp av ADB. Ensådan reform bör exempelvis kunna göra det möjligt att vidga firmas geografiskaskyddsområde och att förfina likhetsgranskningen vid prövningen av ansökningarom registrering av firma. Uppenbart är emellertid att en omläggning medförinte obetydliga problem av teknisk och organisatorisk art. saknastillräckligt underlag för en bedömning av hur dessa problem bör lösas. Det ärvidare inte troligt att en isolerad reform innefattande övergång tUl ADB ifråga om firmaregistreringen kan medföra så stora vinster i olika hänseendenatt de skulle motivera de otvivelaktigt betydande kostnader en sådan reformskulle innebära. Däremot bör det finnas goda möjligheter att i någon formintegrera firmaregistreringen med annan statlig ADB-registrering av baskaraktärsom kan antas komma till stånd . Vad jag nu har anförtleder till den slutsatsen att någon mera genomgripande reform avfirmaregistreringen inte bör genomföras . Ändringarna i registreringsbestämmelsernabör i huvudsak begränsas till vad som behövs från firmaskyddssynpunkt. Det ärdärvid av vikt att inte nu göra några ändringar som hindrar eller försvårar enframtida rationalisering av registreringen av företag och juridiska personereller som medför arbete vilket måste göras om vid en sådan rationalisering,såvida inte ändringarna trots detta är motiverade med hänsyn till det utbyte deger . Detnu sagda får betydelse när det gäller frågor om utökad centralfirmaregistrering. Sådana frågor har tagits upp från flera håll underremissbehandlingen. I dagens läge är det framför allt föreningsregistren somskulle kunna tänkas bli överflyttade frän länsstyrelsema tUl centralmyndighet. Närmast kunde patentverket komma i fråga. Önskemål i den riktningenhar framförts av ett par remissinstanser. Från firmaskyddssynpunkt skulle ensådan ändring otvivelaktigt vara av visst värde. Den skulle vidare vara tillfördel inte minst för alla de föreningar som tUlhör riksorganisationer ochbiträds av dessa vid utformningen av stadgar etc. Den av utredningen som skälmot central registrering åberopade synpunkten, att det är av värde för demindre föreningarna att kunna ha kontakt med myndigheterna på det personligaplanet, synes mig däremot inte väga särskilt tungt med hänsyn till nutidenskommunikationsmöjligheter. Trots att sålunda flera skäl talar för en övergångtill central registrering av ekonomiska föreningar anser jag det inte lämpligtatt nu vidta en så genomgripande och kostsam åtgärd. Det huvudsakliga motivethärför är att företags-och firmaregistteringen kan antas bliföremål för en mera omfattande rationalisering, vars närmare innebörd det ännuinte är möjligt att förutse. Mot bakgmnd av vad jag nu har sagt om föreningsregistrenär det uppenbart att någon omläggning av handelsregistren tUl ett register förhela landet inte kan komma i fråga f. n. Ettannat uppslag som har förts fram vid remissbehandlingen är att det skapasmöjlighet till frivUlig centralregistrermg för näringsidkare som anser sig habehov av ett mer vidsträckt skydd än de annars skulle få. En sådan ordningskulle emellertid innebära en ytterligare splittring av det manuellaregistreringssystemet och försvåra en framtida större reform. Jag kan därförinte tUlstyrka detta förslag. Vadbeträffar frågan om centraliserad firmaregistrering kan ytterligare påpekasföljande. Det är inte säkert att en sådan reform bör genomföras på det sättetatt all registrering sker hos en och samma myndighet. Man kan också tänka sigen ordning där vissa register i princip förblir regionala men samlas i engemensam dator, med vilken varje registreringsmyndighet kan kommunicera förregisterföring och erhållande av information. Även med ett sådant systemskulle man kunna undanröja de olägenheter som är förenade med den nuvarande uppdelningenpå olika register. Utredningensförslag att handelsregistren fullständigt sammanförs till länsstyrelserna dvs. att de särskilda handelsregister som enligt Kungl. Maj:ts förordnandeförs i vissa kommuner flyttas över tiU länsstyrelserna och att handelsregistreni fortsättningen förs för hela länet gemensamt och inte som kommunvis hari aUmänhet tillstyrkts vid remissbehandlingen. Några handelsregisterförare hardock motsatt sig förslaget och framhållit att det förnäringsidkare och allmänhet är av stort värde att registreringen kan ske hosmyndighet på platsen. Dessa synpunkter kan emellertid inte tUlmätas särskiltstor betydelse, när det är fråga om överflyttning till en myndighet i länetsresidensstad. Även om överflyttningen och sammanförandet av handelsregistrentUl länsvis förda register kommer att medföra ett visst merarbete förlänsstyrelsema, synes mig de rationaliseringsvinster som kan göras genom ensådan åtgärd redan på kort sikt vara betydande. Vidare får de av utredningenföreslagna firmaskydds-reglerna anses fömtsätta registreringsområden som inteär mindre än länet. Jag förordar därför att utredningens förslag på denna punktgenomförs. Utredningenföreslår att Kungl. Maj:t skall kunna förordna att handelsregister ochföreningsregister skall föras gemensamt för två eller flera län. Jag anser inteatt som en remissinstans befarar några olägenheter behöver följa av att ensådan möjlighet införs. Åtminstone i avvaktan på resultatet av detutredningsarbete rörande bl. a. frågan om lämpliga geografiska arbetsområdenför den decentraliserade statiiga förvaltningen som bedrivs av länsberedningen(C 1970: 28) synes det lämpligt att Kungl. Maj:t har en sådan befogenhet somuttedningen föreslår. F. n. torde den dock inte behöva tas i anspråk. Jag vUlerinra om att sedan utredningen lade fram sitt förslag överståthållarämbetet iStockholm och i har slagits samman. Beträffandede nuvarande handelsregistten vUl jag ytterligare nämna följande. Registteninnehåller f. n. en stor mängd inaktuella uppgifter. En mycket stor del av deregistterade firmoma hänför sig tUl rörelser som har upphört. Enöversyn av registren och utrensning av felaktiga och föråldrade uppgifter ärdärför i hög grad påkaUad. Åtgärder av detta slag behövs också som ett led iförberedelserna för en eventuell framtida ADB-reform. Förberedelser för engenomgång av registren har ägt rum, och för att underlätta utrensningen avinaktuella registreringar genomfördes en ändring i den gällande firmalagen,varigenom det blev möjligt för registteruigsmyndigheten att på eget hiitiativavföra firma som inte längre används ur registret (prop. 1972: 88, SFS 1972:223). Utredningenanser att förberedande åtgärder bör vidtas för att upprätta en förteckning förhela riket över registrerade firmor. Detta förslag tillstyrks av ett parremissinstanser, men både statskontoret, ochpatentverket anser att något sådant register inte bör upprättas f. n. De anförsom skäl olika synpunkter beträffande den framtida företags- ellerfirmaregistreringen i landet. Dettorde få ankomma på Kungl. Maj:t att bestämma om förteckningar av den typ dethär är fråga om skall finnas. I lag bör därför inte ges några föreskrifter iämnet. För min del anser jag det mindre väl- betänktatt i avvaktan på en centraUsering av firmaregistreringen som säkerligenmåste komma i en eller annan form samla uppgifter och håUa dem aktuella i ettkonventionellt fört register. Det är inte troligt att ett så omfattandematerial skulle kunna utnyttjas praktiskt vid firmagranskningen utan någonform av ADB. Det kan redan av ekonomiska hänsyn inte komma i fråga attupprätta ett provisoriskt system för det ändamålet. Enligt min mening tordedärför frågan om upprättande av ett hjälpregister av nu berörd typ lämpligenböra anstå t. v. Den sam-iing av anmälningar tUl firmaregistren sompatentverket nu ger ut fyller inte en praktisk funktion som står irimlig proportion tUl det arbete och de kostnader som är förenade med den.Chefen för kommer att anmäla ett förslag omatt de lagregler, som föreskriver att denna samling skall finnas, upphävs frånden och att samlingen sålunda slopas. Meddet av mig förordade registreringssystemet kommer man t. v. inte att fåöverblick över samtliga i landet registrerade firmor. Från praktisk synpunktmest betydelsefullt är i det hänseendet, att länsstyrelserna inte annat änundantagsvis kommer att känna tUl vUka firmor som finns i aktiebolagsregisttetoch att patentverket inte kommer att veta vUka firmor som finns i handels- ochföreningsregistren. Inte heUer kommer länsstyrelse att ha tiUgång tilluppgifter ur handels- och föreningsregister i andra län. Detta mnebär ipraktiken att de av utredningen föreslagna principema för firmaskydd genomregistrering inte kan realiseras fullt ut. Registteringsgranskningen måstenämligen bli ganska begränsad till sin omfattning, vUket i sin tur leder tiUatt koUiderande firmaregistteringar inte helt kan undvikas. Uppkommandekollisionsfrågor får i efterhand lösas av domstolama. Detta överensstämmer medgäUande system, och erfarenheten ger inte vid handen att det har medfört någrastörre olägenheter. Som framgår av vad jag fömt har anfört kommer frågan i ettnytt läge, om firmaregistreringen centtaliseras. Denföreslagna lagstiftningen torde inte göra det nödvändigt att bygga utregistreringsmyndigheternas organisation, bortsett från mindre förstärkningarvid vissa länsstyrelser. Medfirma avses enligt utredningens förslag det namn under vilket näringsidkaredriver sm verksamhet och som han tecknar vid därvid förekommande underskrifter.Mot denna definition av firmabegreppet har jag i och för sig inte något atterinra. Under remiss-behandluigen har användningen av ordet "firma"kritiserats under hänvisning tiU att lekmän säUan känner tiU den rättsligaumebörden av denna term. Jag är medveten om att furma i det allmänna språkbmket oftaanvänds som synonymt med företag. Jag är dock inte beredd att nu förorda någonändring av terminologin, som har mångårig hävd i alla de nordiska ländema ochinte torde medföra någon risk för missförstånd vid tillämpning av lagtexten. Utredningens förslaginnebär i förhållande tUl gällande rätt den utvidgningen att näringsidkareskall kunna ha firma oberoende av registreringsplikt. Även det nanm under vUketen inte bokföringsskyldig enskild närmgsidkare driver sin rörelse skall alltsåanses som firma. I sak har ändringen inte någon stöne betydelse, eftersomsådant namn i rättspraxis redan har fått ett med firmarätt likvärdigt skyddenligt gmndema för 9 § första stycket lagen mot Ulojal konkurrens (NJA 1956 s.664). HärtiU kommer att det i viss utsttäckning torde ha förekommit attnäringsidkare blivit registrerade i handelsregister, trots att restreringspliktsaknats och därmed inte heller rätt till registrering förelegat. Denföreslagna utvidgningen av firmabegreppet har tillstyrkts av de remissinstansersom har ytttat sig i frågan och även jag biträder uttedningens förslag i dettahänseende. Firma kan enligtuttedningens förslag innehas endast av näringsidkare, dvs. den somyrkesmässigt driver verksamhet av ekonomisk art. Denna avgränsning synes miglämplig. Jag vUl alltså inte biträda det vid remissbehandlingen framfördaförslaget att firmaJagen skall omfatta också namn på ideell förening ochstiftelse, även om namnet inte används i näringsverksamhet. När utredningen betecknarfirma som näringsidkares namn och använder den sammanfattande benämningen"kännetecken" på vad som skyddas enligt den föreslagna lagen inläggerden däri att det skaU vara fråga om något som har förmåga att individualisera,att särskilja näringsidkarens verksamhet från andras. Detta krav på särskUjningsförmåga,distinktivitet, är ett viktigt element i firmabegreppet. Frågan om firmassärskUjningsförmåga ställs i allmänhet på sin spets i samband med ansökan omregistrering. Utredningens förslag upptar också särskUda regler omsärskUjiungsförmåga som fömtsättning för registtering. Jag återkommer tillfrågan om den närmare innebörden härav i anslutning tUl de föreslagnaregistreringsbestämmelsema. Enligtgällande rätt skall aUtid släktnamn ingå i firma för enskUd näringsidkare ochhandelsbolag. Utredningen föreslår att denna regel slopas. Som skäl härföranförs i huvudsak att personfirmor är otympliga och ofta har ringasärskUjningsförmåga samt att det i praktiken är vanligt att firma sominnehåUer en beteckning vid sidan av personnamnet används med uteslutande avdetta. Vidare påpekas att personnamnet inte ger någon tUlförlitiig upplysningom vem som är innehavare av firman eftersom denna kan ha övergått till nyinnehavare. Ut-rednmgsförslaget har inte mött några erinringar underremissbehandlingen. Även jag bittäder förslaget. Detta iimebär att det intelängre i Prop.1974: 4 167 någotfaU skaU föreligga skyldighet att ta in släktnamn i firma. Liksom hittillsskall emellertid sådant namn kunna ingå i firma och åtnjuta firmarättsligtskydd. Förslaget innehåller särskUda regler om släktnanm som föremål förfirmaskydd. Jag återkommer längre fram tUl den närmare innebörden av dessaregler. Uttedningens förslagiimebär att i princip inte mer än en firma skall få användas för samma rörelse.Detta får olika konsekvenser för å ena sidan enskUda näringsidkare och å andrasidan aktiebolag och andra juridiska personer som driver näring. En enskildnäringsidkare kan i princip driva flera rörelser och för varje rörelse användaen särsldld firma. När det gäller flertalet juridiska personer sammanfalleremellertid firman med den juridiska personens namn, och härav följer att denneinte kan uppträda under olika firmor vid bedrivandet av olika slags verksamhet.Med hänsyn tUl att det kan föreligga ett visst behov för juridiska personeratt använda särsldld firma för någon del av verksamheten föreslår uttedningenspeciella regler om s. k. bifirma. Härmed avses i förslaget särsldlt namn undervUket aktiebolag eUer ekonomisk förening driver del av verksamheten. För sådanbifirma skaU lagens regler om firma gäUa. Remissinstansemahar aUmänt accepterat att regler om bifirma införs i lagen. Förslaget attendast aktiebolag och ekonomisk förening skall få ha bifirma kritiserasemellertid från flera håll. a. påpekas att banker, sparbanker,jordbmkskassor och försäkringsbolag kan behöva en möjlighet att använda bifirmaför del av verksamheten, t. ex. efter en fusion, eUer för att beteckna enfristående rörelsegren. Även mot förslaget att bifirma får avse endast del avverksamheten har kritik riktats under hänvisning bl. a. tUl att någonmotsvarande begränsning inte finns i det danska kommittéförslaget. Frånnäringslivshåll har sålunda förordats att bifirma skaU kunna avse ett företagshela verksamhet. Härvid har bl. a. pekats på att näringsidkaren kan behövaskydd för en beteckning som skall användas utomlands och som inte utgör en renöversätming av den svenska firman. Vidare har framhållits att den regel somutredningen föreslår skapar svårigheter när det gäller att avgöra hur stor delav verksamheten som bifirman skall få hänföra sig till. Deföreslagna reglema om bifirma innebär ett avsteg från principen om firmasenhet. I likhet med utredningen anser jag att denna princip är värd stortbeaktande. Inte minst med tanke på den uppgift firman kan fyUa som väglednmgför allmänheten vid val mellan olika varor och tjänster bör riktmärket vara attett företag identifieras med ett enda namn. Undantag från denna huvudregel börinte medges annat än då särskUda skäl föreligger. Jag har emellertid blivitövertygad om att fumalagen bör ge viss möjhghet tUl skydd för bifirma. Vadgäller frågan om vUka närmgsidkare som skall få använda bifirma framgår avremissyttrandena att behov av en sådan möjlighet kanförehgga inte bara hos aktiebolag och ekonomiska föreningar utan också hosandra juridiska personer.