prop · FX0395 · 1974-12-31 00:00:00 — Kungl.Maj.ts proposition nr 1974 Prop. Kungl.Majrts proposition med förslag till lag om nordisk vittnesplikt m.m.; given den26 . Kungl.Majrt vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokolletöver justitieärenden, föreslå att bifalla de förslag om varsavlålande till föredragande departementschefen hemstäUt. Ipropositionen läggs fram tre förslag om förbättrad internationell samverkan ifråga om delgivning av handlingar och upptagande av bevis. Propositioneninnehåller förslag till svensk lagstiftning om införande av nordiskvittnesplikl. Förslaget, vUket går tillbaka på rekommendationnr 17/1968, har tillkommit efter överläggningar mellan de nordiska länderna.Syftet med lagstiftningen är främst att ge domstol möjlighet att kalla invittne, målsägande som skall höras i anledning av åklagarens talan samt part ivissa indispositiva mål, även om han är bosatt och uppehåUer sig i annatnordiskt land. Härigenom tillgodoses önskemålet om att bevisningen tas uppdirekt inför den domstol som handlägger målet. Vidare skapas förutsältningarför en snabbare handläggning. För att inställelseskyldigheten skall bli effektivföreslås regler om nordisk verkställighet av påföljd för utevaro och omstraffansvar för oriktig utsaga inför domstol. Förslaget innehåller vidarebl.a. regler om ersättning av allmänna medel till den som efter kallelseinställer sig för att höras. Ipropositionen föreslås vidare att godkänner en överenskommelsemellan de nordiska länderna om samverkan vid delgivning och bevisupptagning.Genom överenskommelsen utvidgas bl.a. det system 1 sami Nr 95 meddirekt skriftväxling som gäller mellan myndigheter i , ochNorge enligt det s.k. skandinaviska rätlshjälpsprotokollet till all avse ävenFinland och . Inom förinternationell privaträtt har utarbetats en konvention om bevisupptagning iutiandet i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur. Konventionen, somhar dagtecknats , är avsedd att ersätta bestämmelserna ombevisupptagning i 1905 och Haagkonventioner angående vissa tillcivilprocessen hörande ämnen. I propositionen föreslås att godkänner1970 års konvention. Lag om nordisk vittnesplikt m.m. Härigenom förordnas som följer. 1 § Den som är bosatt i , , ellerNorge och som fyllt kan av allmän domstol kallas enligt 2-7 §§ denna lag för att höras som vittne eller som målsägande i anledning av åklagarens talan, om han vid kallelsen uppehåller sig i någol av dessa länder. Vad i 2-5, 7 och 8 §§ föreskrives i fråga om vittne ellermålsägande gäller i tillämpliga delar part eller ställföreträdare för part somskall inställa sig personligen i mål eller ärende rörande vårdnaden om barn,äktenskaplig börd eller faderskapet till barn utom äktenskap och som vidkallelsen är bosatt och uppehåller sig i land som anges i första stycket. 2 § Kallelse får utfärdas endast om utsagan kan antagas fåväsentlig betydelse för utgången i målet och det är av väsenthg betydelse att förhöret äger rum vid svensk domstol. Vid bedömande av om vittne eller målsägande skall kallas beaktas målels vikt och de olägenheter den kallade kan komma alt orsakas genom resvägens längd eller eljest. Kallelse till annan domstol än den vid vilken målet äranhängigt får ske endast om det är oundgängligen nödvändigt. 3 § Kallelse utfärdas av domstolen. I kallelsen skallanges den minsta lid från delgivning av kallelsen som vittnet eller målsäganden har rätt att åtnjuta för all kunna iakttaga inställelse (kallelsefrisl). Uteblir den som kallats, får han hämtas till rätten, omhan uppehåller sig här i landet. Erinran härom skall intagas i kallelsen. Påföljd för utevaro får ej åläggas den som delgivitskallelse efler del att kallelsefristen börjat löpa. 4 § I fråga om förhör med vittnegäller utöver 36 kap. 3-6 §§ motsvarande bestämmelser i detland där vittnet är bosatt. 5 § I fråga om skyldighet för den somhöres som vittne eller målsägande att förete skriftlig handling för rättengäller uiöver 38 kap. 2 § motsvarande bestämmelser i del landdär vittnet eller målsäganden är bosatt. Bestämmelsen om handräckning i 38 kap. 5 §rättegångsbalken äger ej tillämpning i fråga om handling som innehas av någonsom sägs i första stycket, om ej handlingen finns här i landet. 6 § Ersättning till den som efter, kallelse enligtdenna lag inställt sig som vittne eller målsägande utgär av allmänna medel.Ersättningen skall innefatta skälig gottgörelse för kostnader för resa ochuppehälle samt för tidsspillan. Förskoll på ersättning för kostnader för resa ochuppehälle lämnas i samband med kallelsen. Närmare bestämmelser om ersättning och förskott meddelasav Kungl. 7 § Den som efter kallelse inresertill för att höras som vittne eller målsägande enligl denna lag fårunder sitt uppehåll här i riket icke åtalas eller straffas och ej hellerutlämnas till annat land än del han kommer från på grund av brott som begåttsföre inresan, såvida han icke själv inför domstol samtyckt därtill eller eftervittnes- eller målsägande-förhöret frivilligt stannat kvar här under längre tidän . 8 § Bestämmelserna i 4, 5 och 7 §§äger motsvarande tillämpning på vittne eller målsägande som inställer sig utansärskild kallelse. 9 § Den som är bosall här i landetoch uppehåller sig här eller i , , eller är skyldigatt efter kallelse inställa sig för att höras som vittne vid domstol i ,eller eller som vittne eller målsägande vid domstol i bestämmelserna i det landet. Detsamma gäller den som uppehåller sig häri landet och är bosatt i , , eller . Den som är part eller släUföreträdare för part i mål ellerärende som rör vårdnaden om barn, äktenskaplig börd eller faderskapet till barnutom äktenskap är skyldig att under de förutsättningar som anges i förstastycket efter kallelse inställa sig personligen vid domstol i , ,eUer . 10 § Beslut, varigenom domstol i , ,eller för utevaro eller annan försummelse dömt den som avses i 9 § till böter eller utdömt honom förelagt vite eller ålagt honom ersätta rättegångs kostnad, skall pä begäran verkställas här i landet. Böter och vite verkställes enligl lagen (1963rl93) omsamarbete med , , och angående verkställighet avstraff m.m. Lagen (1932r540) om erkännande och verkstäUighet av dom,som meddelats i , , eller , äger tillämpning vidverkställighet av beslut alt ersätta rättegångskostnad. Denna lag träder i kraft den dag Kungl. Majrt bestämmer.Lagen får sättas i kraft i förhållande till endast ett eller flera av de ländersom namnes il§. Härigenomförordnas att i skall införas en ny paragraf, 15 kap. 4 a §, avnedan angivna lydelse. 4a § Om någon under straffansvar inför domstol i , , ellerNorge lämnar osann uppgifi eller förtiger sanningen, dömes han för osann utsagainför nordisk domstol till påföljd enligl I §, om utsagan här i riket skulle haavgivits under laga ed eller under försäkran som avgives i eds ställe, ochenligl 2 §, när fråga är om utsaga av part i tvistemål. Begås gärningen av grovoaktsamhet, dömes för ovarsam utsaga inför nordisk domstol till påföljd enligt3 §. Bestämmelserna'i4, 14 och 15 §§ äger motsvarande tillämpning på gärning som avses i förstastycket. Dennalag träder i kraft den dag Kungl. Lagom ändring i lagen (I946r8I7) om bevisupptagning vid utländsk domstol Härigenomförordnas att 3 § lagen (1946r817) om bevisupptagning vid utländsk domstolskall ha nedan angivna lydelse. Dårätten beslutat bevisupptag- Då rätten beslutat bevisupptagning vidutiändsk domstol saml, i ning vid utiändsk domstol samt, i fall som avses i 2 §, vad där är fall som avses i 2 §, vad där är föreskrivetblivit fullgjort, utfärde föreskrivet blivit fullgjort, ulfärde rätten framställning till den rätten framställning till denutländska domstolen om bevisupp- utländska domstolen om bevisupptagningen. / framställningen skall tagningen enligt bestämmelser som rätten kortredogöra för saken samt Konungen meddelar, uppgiva beviset och den omständighetsom skall styrkas därmed. Finnes lämpligt att visst i svensk lag stadgat förfarande iakttages vid verkställande av äskad åtgärd, varde detangivet. Där part sådant äskar, begäre rätten ock att underrättelse förbevisupptagningen varder meddelad rätten. Framställningsom nu sagts skall Framställning om bevisupptag- av rätlen tiUstäUas ulrikesdeparte- ning skall av rätten tillställas utri- menlel för vidare åtgärd eller, där kesdepartementet för vidare enligl Konungens förordnande åtgärd. Framställning enligt den i omedelbar skriftväxling med dagteck- utiändska domstolen må äga rum, nade konventionen om bevisupp- översändas till den domstolen. tagning i utlandet i mål och ärenden avcivU eller kommersieU natur får i stället översändas tiU myndighet i denfrämmande staten som utsetts att mottaga sådan framstäUning (centralorganet).Där enligl Konungens förordnande omedelbar skriftväxling med den utländskadomstolen må äga rum, översändes framställning om bevisupptagning till dendomstolen. Dennalag träder i kraft den dag Kungl. Lagom ändring i lagen (1946 r8I6) om bevisupptagning åt utländsk Härigenomförordnas att 5 och 8 §§ lagen (I946r8l6) om bevisupptagning ål utländskdomstol skall ha nedan angivna lydelse. 5§I fråga om ärendets behandling vid rätten skall, där ej annat föranledes avföreskrifterna i denna lag, lända till efterrättelse vad om rättegång vidsvensk domstol finnes stadgal. Ärendet skall anses såsom bevisupptagning utomhuvudförhandling; dock vare ej nödigt att part kallas, där han ej själv skallhöras eller fuUgöra något. Domarevid den utländska domstolen äger rätt att närvara vid bevisupptagning ellerannan i 1 § avsedd åtgärd. 8§Har den utländska domstolen hemställt, att vid eds avläggande skola användasandra ordalag än i svensk lag äro stadgade eller att därvid eljest skallförfaras annorledes än svensk lag föreskriver, och är den av vilken eden krävesvillig att sålunda fullgöra eden, pröve rätten huruvida det må ske. Innefattarden utländska domsto- Innefattar den utländska domsto lens framställning eljest begäran alt lens framställning eljest begäran att visst förfarande skall iakttagas vid visst förfarande skall ikattagas vid verkställande av äskad åtgärd, skall verkställande av äskad åtgärd, skall denbegäran efterkommas, där det ej strider mot svensk lag. denbegäran efterkommas, där del ej strider mot svensk lag. Har sådan begärangjorts i framställning enligt den i dagtecknadekonventionen om bevisupptagning i utlandet i mål eller ärende av civil ellerkommersieU natur, skall den efterkommas, om det icke är oförenligt med svensklag och det begärda förfarandet ej heller är omöjligt att tillämpa på grund avordningen för bevisupptagning vid svensk domstol eller på grund av praktiskasvårigheter. Dennalag träder i kraft den dag Kungl. Utdrag av protokollet över justitieärenden, hållet införHans Majrt Konungen i statsrådet . Närvarande: statsministern , ministern för utrikesärendena , statsråden , , , ,, , , , , , , ,, , , , HJELM-WALLÉjN. Chefen för justiliedeparlemenlet, statsrådet ,anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga omgodkännande av vissa internationella överenskommelser om samverkan i rättegångm.m. Inom framlades ett medlemsförslagom nordisk vittnesplikt. Myndigheter och organisationer i de skilda ländernaavgav under samma och följande år yttranden över förslaget. Efler förslag avjuridiska utskottet utfärdade sedermera en rekommendation (nr17/1968), vari rådet hemställde all regeringarna måtte låta utredaförulsällningarna för att i etlvart av länderna införa skyldighet för personatt inställa sig vid domstol i annat nordiskt land för all höras som vittne. Med anledning av nämnda rekommendation har vid sextillfällen hållils överläggningar mellan representanter förjustitiedepartementen i , , och . Vidöverläggningarna har enighet uppnåtts om att frågan om nordisk vittnesplikl börlösas genom ensartad lagstiftning i de olika länderna saml att i sammalagstiftning även bör införas skyldighet för part i vissa indispositivatvistemål och målsägande som skall höras i anledning av åklagarens talan attinställa sig inför domstol i annat nordiskt land. Under de nordiska överläggningarna har även diskuteratsden med vitlnesplikten nära sammanhängande frågan om biträde med delgivning ochbevisupptagning mellan de nordiska länderna. Enighet har därvid nåtts om att det mellan , och gällande s.k. skandinaviska rättshjälpsprotokollel av (se SFS1958r533) bör ersättas med en nordisk överenskommelse om samverkan viddelgivning och bevisupptagning. I juni1972 har inom utarbetats en promemoria (Ds Ju 1972rl5)angående nordisk samverkan i rättegång m.m. I promemorian redovisas deställningstaganden som gjorts fram tiU denna lid. Promemorian innehåller ettsvenskt förslag till konvention mellan , , , ochNorge om samverkan i rättegång samt förslag till lag om nordisk vittnesplikl.Förslagen lorde få fogas till statsrådsprotokollet i della ärende som bilagor1 och 2. Efterremiss har yttranden över departementspromemorian avgetts av justitiekanslern(), riksåklagaren (), , hovrätten över och , hovrättenför , statens invandrarverk, länsstyrelserna i ochNorrbottens län, Föreningen , ,Föreningen och Föreningen . RÅ har vidsitt remissutlätande fogat yttranden från överåklagarna i , Göteborgsoch åklagardistrikt och länsåklagarna i , och ,samt Norrbollens län. har bifogat yttranden frånStockholms, Södra Roslags, , och tingsrätter.Hovrätten för har bifogat yttranden från och Haparandatingsrätter. Efter remissbehandlingen har förnyade överläggningar ägtrum mellan företrädare för , , , och . Pågrundval av vad som därvid överenskommits har utarbetats ett nytt förslag tillöverenskommelse mellan de nordiska länderna samt nytt förslag till lag omnordisk vittnesplikl. Överenskommelsen lorde få fogas till statsrådsprotokolleti della ärende som bilaga 3. Ävenutanför förekommer ett omfattande samarbete vad gällerdelgivning och bevisupptagning. Sådan internationell samverkan regleras i ettflertal överenskommelser. En central plats bland dessa intar Haagkonventionenden angående vissa till civilprocessen hörande ämnen (prop.1957rl63, UU 1957r29, rskr 1957r311), som föregicks av Haagkonventiönen angående vissa tillcivilprocessen hörande ämnen av internationell natur (SFS 1909r30). Sistnämndakonvention gäller för vidkommande numera endast i förhållande tillIsland och . Bestämmelser som rördelgivningsförfarandet finns förutom i de båda nämnda Haagkonvenlionerna i ensärskild konvention om delgivning i utlandet av handlingari mål och ärenden av civil eller kommersiell natur (delgivningskonvenlionen,prop. 1969r32, UV 1969rl0, rskr 1969r278). För brottmålens del saknades längeen multilateral rätls-hjälpsöverenskommelse. avslutadesemellertid en europeisk konvention om inbördes rättshjälp i brottmål(brottmålskon- venlionen,prop. I961r48, ILU 1961r29, rskr 1961rl90). Den trädde för del medvissa förbehåll i kraft . Underden elfte för internationell privaträtt avslutades enkonvention om bevisupptagning i utlandet i mål och ärenden av civU ellerkommersiell natur (bevisupplagningskonventionen). Konventionen öppnades förundertecknande och trädde efler ratificering av , Norgeoch Förenta Stater i kraft . Konventionen i engelskoch fransk originaltext jämte översättning till svenska torde få fogas tillstatsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga 4. Inomjustitiedepartementet har utarbetats en promemoria (Ds Ju 1972rll) angåendefrågan om anslutning till bevisupptagningskonventionen och deändringar i svensk lagsliftning som en anslutning till konventionen föranleder. Efterremiss har yttranden över departementspromemorian avgetls av ,hovrätten för , kommerskollegium, , ochMalmö tingsrätter, domstolsväsendets organisalionsnämnd (), FöreningenSveriges tingsrättsdomare och . Kommerskollegiumhar bifogat yttranden från handelskamrarna i Siockholm, och Malmö.Handelskammarens i yttrande har avgetts efler samråd medhandelskamrarna i och . 2Grundläggande regler om bevisning m.m. i domstolsprocess i , ,, och . Blandbevismedlen intar vittnesförhöret en särställning. Del möjliggör för domstolenatt från opartiskt håll få sådana uppgifter om faktiska händelser som ärnödvändiga för ell riktigt avgörande. Bestämmelser om straff för osann utsagaär ägnade att förmå vittnet all lämna sanningsenliga uppgifter. Med hänsyn tillvittnesbevisets stora betydelse för rättegången föreligger i de flesta länderen skyldighet att vittna. Vitlnesplikten uppfattas som en offentiigrättshg, motstaten riktad skyldighet, som syftar till att möjliggöra en effektivdomstolsverksamhet. Bestämmelsernai 36 kap. (RB) berör inle frågan om omfattningen av denpersonkrets som vitlnesplikten enligt svensk rätt avser. Vittnesplikl ansesemellertid åhgga var och en som är underkastad den svenska statsmakten. Dit hörförst och främst svensk medborgare, även om han är bosatt eller uppehåller sigutanför . Vittnesplikten träffar vidare varje annan person somuppehåller sig här i landet, om han inte genom immunitet är undandragen den svenskastatsmakten. Utländsk medborgare som uppehåller sig utanför landets gränser ärdäremot inte skyldig att vittna vid svensk domstol. Uppkommer i ett mål behov av att som vittne höra utländskmedborgare som inle finns här i landet, är den svenska domstolen hänvisad tillatt få honom att inställa sig på frivillig väg. Går inte detta, återstårmöjligheten att hos den främmande staten begära s.k. subsidiär bevisupptagning.Indirekt kan på della sätt vittnesplikl sägas åläggas utiändsk medborgare somvistas utanför . Denna skyldighet fär fullgöras i vittnets hemland ellervistelseland enligt de där gällande reglerna. De nu angivna begränsningarna av vitlnesplikten gäller ihuvudsak också i andra länder. 1 den internationella processrätten förekommerinte någon skyldighet all uppträda som vittne inför annan domstol än sådan ihemlandet eller vistelselandel. Vitlnesplikteninnefattar främst skyldighet att på kallelse inställa sig vid domstol och attdär lämna en sanningsenlig berättelse. 1 de nordiska länderna innefattar denockså skyldighet för vittnet att på domstolens begäran uppfriska sill minnegenom granskning av anteckningar, räkenskapsböcker o.d. I norsk rätt finns vidsidan av de vanliga bestämmelserna om editionsplikt bestämmelser omskyldighet för vittne att på anmodan av rätten la med sig vissa handlingar tillförhöret. Skyldigheten att som vittne inställa sig vid domstol är iDanmark, och inle underkastad någon inskränkning med hänsyn tUlresvägens längd. Detta är däremot fallet i , där ett vittne kan åläggasinställelse endast om avståndet till domstolen understiger viss sträcka. Iandra fall hörs vittnet subsidiärt vid den domstol till vilken han hör. Undervissa förutsättningar kan dock domstolen inkalla vittne ulan hinder avreseavståndet. Även i förekommer liknande begränsningar avvitlnesplikten. I alla de nordiska länderna finns bestämmelser ombefrielse frän vittnesplikten för nära anhöriga, liksom förbud att höra vittneom förhållanden som omfattas av hans tystnadsplikt. Vidare finns regler om rättför vittne att slippa yttra sig angående vissa omständigheter, om vittnet genomatt yttra sig skulle röja att han eller anhörig begått brott eller skulleavslöja yrkeshemhghet. Skillnaderna mellan regleringen i de olika staternaslagar är emellertid betydande. I fråga om formerna för vittnesförhöret finns storaolikheter. I hörs vittnet i allmänhet vid huvudförhandlingen i måletoch därmed också av den domstol som handlägger målet. Också i hörsvittnet av den dömande rätten. Någon huvudförhandling förekommer emellertidinte i den finska processen utan förhöret sker vid något av rätlsmötena. Endasti vissa undantagsfall får förhör äga rum vid annan domstol. Detta är däremotvanligt i och . Sålunda medför reglerna om avståndsgränser iNorge, att vittnen ibland hörs vid annan domstol. högsta instanserna i och förekommer intevittnesförhör. Vitlnesberältelserna las i stället för deras räkning upp avlägre domstolar. I hörs vittnet i praktiken av den domstol, som dömer imålet, även om detta inte är obligatoriskt enligt gällande isländsk rätt. Vittnehörs i och vanhgen också i under ed eller försäkran. Dettaförekommer inte längre i . 1 bekräftas den lämnade berättelsenvanligen med ed. 1 gäller den ordningen att ed eller försäkran itvistemål alltid avläggs efler förhöret men i brotlmål allt efler rättensbeslut antingen före eller efter förhöret. 1 är edgång enförutsällning för straff för osann vittnesutsaga. Så är däremot inle fallet iFinland, och . Edsavläggelsen inverkar emellertid på så sätt, allstraffet för osann utsaga under ed är allvarligare än om uppgiften lämnats utaned. Vitlnespliktensanktioneras genom tvångsmedel. De avser dels den som vägrar efterkommakallelse som vittne och dels den som vid domstolen vägrar vittna. Liksom iSverige används också i de andra länderna böter och hämtning för att åstadkommavittnets inställelse. Vite förekommer endast i och . 1 tvistemålfår hämtning inte ske i . Flera andra former av tvångsmedel förekommer,särskilt i . Vittne som iredskar vid domstolen kan häktas. I samtliga nordiska länder finns bestämmelser omersättning tUl vittne för kostnader i samband med inställelsen. Målsägande intar i i allt väsentiigt sammaställning som i . Han hörs alltså endast upplysningsvis och ulanstraffansvar. Möjligheterna i alt underlåta edsbekräftelse är större ifråga om målsägande än vittne. Denvidsträckta skyldighet för part att personligen inställa sig vid rätten somföreskrivs i RB saknar motsvarighet i och . I föreliggervisserligen en vidsträckt inställelseskyldighet men hämtning kan ske endast ivissa famUjemål. 1 är skyldigheten att inställa sig inskränkt tillvissa familjemål. 1 förekom fram till inte någonskyldighet all inställa sig personligen i tvistemål. Genom lagändring haremellertid sådan skyldighet nu införts i indisposiliva mål. Inte heller iIsland är part i tvistemål i allmänhet skyldig all inställa sig. Är detkäranden som uteblir, avvisas målet. 2.2 Omfattningen av vittnesplikten Enligt svensk rätt föreligger vittnesplikl i första handvid de allmänna domstolarna men också vid arbetsdomstolen och de allmännaförvaltningsdomstolarna. Bestämmelserna i om vittne vid allmän domstolär tillämpliga också när vittne skall höras vid annan domstol. En allmän vittnespliktföreligger i den meningen att, med de undantag och begränsningar som föreskrivsi 36 kap. RB, var och en som kan lämna upplysningar av betydelse förbedömningen av ett mål är skyldig att efter kallelse inställa sig vid domstolenför att avlägga vittnesmål. Målsägande är dock förhindrad all vittna, även omhan inte för talan i målet. Skyldighetenatt vittna är i vissa hänseenden starkt begränsad. På grund av släktskap kan skyldighetenatt vittna vara helt upphävd. Vissa begränsningar gäller i fråga om barn ochpsykiskt defekta. Inskränkning i vittnesplikten kan vidare ha sin grund i attvittnet har tystnadsplikt eller befinner sig i en intressekonflikt, där lagenlåter hans egna intressen medföra frihet från skyldighet att lämna vissauppgifter. Bestämmelserna finns i 36 kap. 3-6 §§RB. Enligt3 § är nära anförvanter till part befriade frän skyldighet att avläggaviiinesmål. Delta gäller den som är eller har varit gift med part. Vidaregäller det den som står i rätt upp- eller nedstigande släktskap ellersvägerskap till part och den som är syskon till part eller på så sätt besvågradmed part, att en av dem är eller har varit gift med den andres syskon. Sammabegränsning av vittnesplikten gäller för den som på grund av adoption står i nunämnt förhållande till någon part. De tidigare gällande bestämmelserna omvittnesbefrielse vid trolovning har numera utmönstrats och ersatts med en mergenerell regel om vittnesjäv för den som på liknande sätt är närstående de ilagrummet särskilt uppräknade anhöriga. Däremot medför det inte befrielse frånvittnesplikten att till parts ställföreträdare stå i sådant förhållande somanges i stadgandet. Ensärskild bestämmelse finns i 4 § för den som är eller på närmareangivet sätt psykiskt defekt. Han är inte i och för sig befriad frånvitlnesplikten. Rätten skall i förekommande fall efter omständigheterna pröva,om han kan höras som vittne.