prop · FX0328 · 1974-12-31 00:00:00 — Enligt utredningens direktiv skall utredningsarbetet iprincip utgå från en oförändrad kostnadsfördelning meUan stat och kommun. betonar vikten av överläggningar om de 1974: 28 273 SamhäUets kulturinsatser på riksplanet måste enligt förbundetsamordnas med åtgärdema på regional och lokal nivå. Åtaganden från statens sidaom ökade kulturinsatser rhedför nämligen ofta automatiskt vidgat engagemang ochdärmed ökade utgifter för kommunerna. förutsätter att stat,kommun och landsting träffar överenskommelse om principer ochkostnadsfördelning sinsemellan för att få bästa möjliga effekt och resultat avsamhällets kulturpolitik. Enmängd remissinstanser delar uppfattning att staten mersystematiskt än skall ta ansvar för en jämn fördelning avkulturaktivitetema över hela landet. Bl.a. vissa länsstyrelser, vissa landstingoch ett 25-tal kommuner pekar med olika betoning på behovet av ökade statligainsatser. RRVanser att det bör vara en riktigare linje för staten att genomskatteutjämningsbidragen söka ge kommunerna en likvärdig ekonomisk standard ochdärmed likartade möjligheter att främja också kulturverksamheten i den egnakommunen än att genom separata bidrag till skilda kulturaktiviteter stödjadessa. Mångainstanser tar upp frågan om kommunemas möjhgheter att öka sina insatser.Svenska kommunförbundet framhåUer att möjUghetema för kommunerna att höjautdebiteringarna är begränsade. Förutsättningarna för en realökning avkommunernas utgifter sammanhänger därför i stort sett med skattekraftenstiUväxt. , ABF och Svenska instämmer i kulturrådetsallmänna krav på statsbidragssystemen. Några remissinstanser trycker särskiltpå en statsbidragsutformning som möjliggör en geografisk spridning av denkulturella verksamheten. RRVavstyrker förslag tUl principlösning när det gäller statens stödåt kommunala kulturaktiviteter. Länsstyrelseni , landstingen i och och teater-och musikrådet delar uppfattning rörande medel för tillfälligainsatser. Teater-och musikrådet menar att medlen behövs såväl för investeringarsom för driftändamål. ABF,, teater- och musikrådet och kommunavstyrker i likhet med förslaget om inrättandet av en statligkulturfond. Svenskariksteatern hyser vad gäller frågan om stöd som fördelas av centrala organförståelse för synpunktema på en likartad statlig subventionsnivå tillregional verksamhet men vill föreslå en successiv övergång, helstförhandsplanerad och tidsbestämd i samråd mellan Riksteatem, de regionalainstanserna och det nya . vill starkt hävda att defaktorer som enligt skulle 1 saml Nr 28 minska utgiftsbehovet för inte i realitetenkommer att föreligga. En övergång till mer ändamålsinriktade anslag finner RRVvärdefull. Teater- och musikrådet ser sådana anslag som ett väsentligt medelför att förverkliga statsmakternas kulturpolitiska ambitioner. Även Svenskariksteatern är positiv till införande av programbudgetering. Operan vUl däremotinte ta ställning till förslaget i budgeteringsfrågan. Nuvarande system ärföråldrat och ineffektivt för ett företag av Operans karaktär. Förslagen i fråga om anslagen tiil Operan och Dramatiskateatern kommenteras i första hand av teater- och musikrådet. Teater-och musikrådet är inte berett att i nuvarande läge stödja kulturrådetsresonemang om vissa realkostnadsökningar för de båda nationalteatrarna. Rådetmenar att särskilda medel för eterdistribution av föreställningar bör gå direkttill . Operan anser däremot att en fi.xering av Operans resurservid nuvarande nivå skulle äventyra den uppbyggnad som skett under 1960-talet.Stillestånd kommer de facto att betyda tillbakagång. Vad gäUer bidragen till regional och lokal institutionsverksamhethävdar bl.a. att statsbidragen tUl samtligalänsinstitutioner och länsaktiviteter bör fastställas . Bidrag tilllänsmuseer och länsbibliotek bör utgå på samma ekonomiska nivå som stödet tillstadsteatrar och yrkesorkestrar. och statens historiska museum menaratt länsmuseerna kommer att få väsentliga uppgifter inom kulturminnesvårdenvarför statligt stöd till verksamheten är motiverat. Teater- och musikrådet, i ,i län och är i stort positiva till detföreslagna statsbidraget till regional och lokal institutionsverksamhet. ÄvenåtskUliga andra remissinstanser är positiva tiU förslaget men framför invändningarmot olika enskUdheter i det. Tillämpningsområdet för de föreslagna bidragen inomteater-, dans-och musikområdet godtas av bl.a. teater- och musikrådet, Malmökonserthus och . anser sig haförståelse för uppfattning att systemen bör göras enhetliga ochmenar också att detta är möjligt. Syftet medstatsbidragssystemet bör i enlighet med förslag vara att geStimulans till skapande av ny verksamhet och nya institutioner framhållerLandstingsförbundet. Också i län, iVästernorrlands län och TCO stöder huvudtankegången i förslag. En mängd synpunkter och invändningar förs fram i fråga omkonstruktionen av det föreslagna statsbidraget. I fråga om bidragsvillkoren menar riksförbundatt det är 1974: 28 275 felaktigt att ålägga institutionerna uppgifter av typuppsökande verksamhet utan att några medel ställs till förfogande för attmöjliggöra uppgifterna. och stadsteater delarbåda uppfattningen att bidragsvillkor i fråga om verksamhetens inriktning börundvikas. vänder sig med bestämdhet motförslaget att statsbidraget i första hand skall avse regional verksamhet.Genomförandet av regionaliseringen beror på landstingens insatser. Det måsteenligt förbundet anses förfelat att öva påtryckningar på institutioner förvilka landstingen saknar ansvar. , och Göteborgsstadsteater ansluter sig till tanken att en prövning av teatramasbidragsunderlag bör ske i förhand så att kommunerna vet vilka bidrag statenavser att lämna och att årliga omprövningar bör kunna äga mm. I förslaget om att antalet anställda bör vara denbidragsgrundande komponenten instämmer . , , och kulturnämndför . En mängd remissinstanser ställer sig på olika grundertveksamma eller kritiska till förslaget om den bidragsgrundande komponenten.Det gäller bl.a. i . , några landsting, konserthus.Folkteatern i , stadsteater, och några kommuner. förordar attbidragssystemet utformas så att samtliga kostnader läggs till grund för visstprocentuellt statsbidrag. Med detta förslag behöver ej hellerstatsbidragsunderlaget omprövas, utan de kommunala huvudmännen fårhelt och hållet ta ansvaret för utbyggnadstakten. Det behöver i och för siginte innebära att statsbidraget i kronor räknat behöver bh större då procenttaletkan anpassas. Befarar man från statligt håll att en alltför våldsam kommunalexpansion skulle bli följden kan enhgt förbundet stimuleringsgraden avvägasgenom anpassning av statsbidragsprocenten. Enligt bör bidragssystemet istället utformas så att man undviker varje metod som stimulerar denadministrativa sektorn inom kulturområdet på bekostnad av det egentiigaskapande kulturarbetet. Det är väsenthgt att bidraget kan användas till köp avtjänster och kostnader för transporter, turnéer och gästspel framhållerLandstingsförbundet, landstingen i och . Förslaget att begränsamöjligheten tUl köp av tjänster tUl förslagsvis en tredjedel synes knappast vara erforderligt. En tredjedel är emellertid så mycket,menar riksförbundet, att någon praktisk olägenhet i dagens läge knappastuppstår. 1974: 28 276 kritiserar begreppet personalenhet och menar att schabloner ilönekostnadsfrågor bör undvikas. Enligt förbundet bör aUa sociala kostnadermedräknas i underlaget. Även kostnader för allmän arbetsgivaravgift ochframför allt avgiften enligt statens allmänna tjänstepensionsreglemente (SPR)bör medtas. Behovetav en indexreglering av bidragen understryks bl.a. av iÄlvsborgs län och i län. Att låta indexgarantin följastatstjänstemännens löneutveckling förefaller relevantendast under föratsättning att staten automatiskt ger samtiiga institutionermotsvarande lönekompensation. och ansluter sig tUlkulturrådets uppfattning att statsbidraget bör utformas differentierat.Svenska fUminstitutet anser att differentiering bör ske såväl geografiskt somefter verksamhetens art. framhåller att ett särskUt bidrag till täckande av de merkostnadersom regelmässigt uppkommer vid t.ex. turnéer är erforderligt. Enligt förbundetär det en allvarlig invändning att inte gör någon åtskiUnad mellanolika slag av regional verksamhet. Differentierade och högre statsbidrag böräven utgå för den uppsökande verksamheten och föreställningar i förortema.Dessa verksamhetsformer kan dra speciella kostnader som de i allmänhetinte ger några recettinkomster. Bl.a.teater- och musikrådet och stöder förslaget om högre bidragtill nya institutioner. Kulturrådetsuttalande om högre stöd till institutioner i län med gles befolkning och storaavstånd stöds av bl.a. , vissa länsstyrelser, landstingen iGävleborgs och , och Norrbottenslänsteater. noterar med tiUfredsstäUelse förslag att Västerås- ochÖrebroorkestrarna skall få samma statsbidragsförmåner för den heltidsanställdapersonalen som övriga orkestrar i landet. Vadbeträffar kostnaderna för det nya bidragssystemet instämmer Landstingsförbundeti att staten bör ta på sig ett ökat ansvar för den regionalainstitutionsverksamheten. uttrycker liknande åsikter.Förbundet understryker att decentraliseringen medför att institutioner förläggstill områden med betydligt lägre skattekraft än storstadsregionerna. Statsbidragensfunktion att stimulera tiU nya initiativ i form av stadsteateretableringar harunder tiden inte infriats då någon yttterligare stadsteater intetUlkommit, menar . Däremot har ett antalregionteatrar bUdats, flera av dem i regi. Genom det annorlundabidragssystemet för Riksteatem har statsbidragen för dessa etableringar skettfrån 1974: 28 277 enstatsbidragsnivå om ca två tredjedelar av de totala kostnaderna. Detta ger enantydan om vilken nivå de framtida statsbidragen bör ha för att få deneftersträvade stimulerande verkan. Enligt förbundet har det skett en successivövervältring av stadsteaterkostnaderna på kommunerna. Om det slutliga bidragettill regionteatern beräknas till av lönekostnaderna kommer de ökadekostnader som förorsakas av att en ensemble frikopplas från ochövergår till att bli en regionteater att belasta de regionala finansiärerna,framhåller Svenska . Kostnadema för regionen (landsting och kommun)ökar medan statens andel minskar både procentuellt och absolut. Förslaget om ett regionaltsamordningsbidrag tas endast upp av ett begränsat antal instanser. Meningarnaom förslaget är delade. Bl.a.några landsting, MUS 65, och stöder förslaget omett regionalt samordningsbidrag. kommenterar förslagetendast på så sätt att man understryker att regler om bidraget bör utarbetas isamråd med förbundet. Några remissinstanser ärkritiska mot hela förslaget om ett regionalt samordningsbidrag. En grundläggande princip för samordningsfrågorna bör enligt ABF:suppfattning vara att de organisationer och institutioner som upplever behovetav samordning också bidrar ekonomiskt till att möjliggöra en sådan. Kulturrådetsförslag om att länsbiblioteken bör få bättre resurser för utökad service ochrådgivning tUl de lokala biblioteken m.m. stöds av remissinstanserna. SÖ finnerdet motiverat att kostnaderna för lånecentralverksamheten i sin helhet täcksmed statliga medel. Vadbeträffar avgiftsfrågorna ansluter sig flera remissinstanser till kulturrådetsrekommendation om en lågprislinje för kulturinstitutionema, nämligen bl.a.RRV, . RRV menar att utrymme bör finnas för enmer differentierad prissättning än vad som f.n. tUlämpas. Enligt RRV bör dockinte prisfrågan överbetonas, även andra faktorer har stor betydelse, kanskestörre, när det gäller möjligheterna för kulturinstitutionerna att nå en störrepublik. Uppsökande verksamhet bör enligt i huvudsak varaavgiftsfri. Kulturrådetsförslag rörande prispolitiken för teater- och musikinstitutionerna stöds avMusikaliska styrelse och Operan. Teater- och musikrådet vill inteheUer i avsaknad av erfarenheter rekommendera total avgiftsfrihet. Däremotanser rådet det vara av vikt att de ökade samhällsmedel som räknarmed för teater- och musikinstitutionema används för att håUa en reelllågprishnje. EnligtSvenska filminstitutets mening bör frågan om en subventionering avbiobiljettprisema studeras närmare. Prop.1974: 28 278 Ett fåtal remissinstanser avger helhetsomdömen omkulturrådets prioriteringar av samhällets kulturutgifter. I ett stort antalsvar tas olika delaspekter upp. Vad gäUer metod menar attden använda prioriteringstekniken syns alltför statisk för att illustrerakonsekvensema av de mål som föreslagit. Det hade i stället varitatt föredra att räkneexemplet utformats som alternativ baserade på olikaförutsättningar i fråga om ekonomiskt utrymme. RRV finner det nödvändigt att understryka att depresenterade beräkningarna inte bör fungera som underlag för ekonomiskaställningstaganden. Detta gäller för såväl utvecklingen inom de olikasektorerna som för enskilda institutioner. Innan mer preciserade beräkningar genomförsför hela kulturområdet är det angeläget att utredningen om kommunernas ekonomihunnit slutföras. understryker ätt den procentuellaberäknings-princip som utgör grunden för räkneexemplet inte kan tUlämpas förfilmens vidkommande. Om enighet kan nås om kulturens stäUning isamhällsuppgifterna och ansvarsfördelningen mellan samhällsleden anserLandstingsförbundet att framräknade exempel på driftutgifter ochvolymförändringar bör vara möjliga att genomföra. Landstingen skulle därvidkunna öka sin andel /82 med de procentsatser kulturrådetanser. Det fordras emellertid att underlaget för beräkningarna är säkrare ändet som lagt fram. Vad beträffar avvägningen mellan olika sektorer delarSvenska kommunförbundet prioritering av den fria skapandeverksamheten och framhåller amatörverksamhetens funktion av komplement ochmotvikt till den traditionella utbudskulturen. Även ABF ansluter sig till denprioritering av det fria kollektiva skapandet som förordar. Inomdenna sektor vill ABF ge högsta prioritet åt arrangemangsbidraget ochstudiecirkelbidraget. I räkneexemplet har hänsyn inte tagits till den onormalaanslagsutvecklingen för kulturminnesvården och museiväsendet under 1960- och1970-talen, påpekar och statens historiska museum.Enligt verket måste därför en omfördelning ske tiU förmån förkulturminnesvården och museiväsendet. En kraftig uppräkning av kostnaderna förmuseer och kulturminnesvård krävs bl. a. av Landsantikvarieorganisationernassamarbetsråd. Centrumbildningarna anser i ett gemensamt yttrande att detangivna utrymmet för lokalt aktivitetsstöd är orimligt litet i jämförelse medvad som angetts för studieförbundens cirkelverksamhet. och ger uttryck för en liknandeuppfattning som centrambildningarna. Med kännedom om de ekononuskasvårigheterna för litteratur, tidskrifter och tidningar och Prop.1974: 28 279 behovetav stöd till filmen anser att de i betänkandet upptagnasiffervärdena för insatser inom privat drivna kultursektorer är alltför låga. Med tanke på det frånkulturarbetarhåll resta kravet på ersättning i stället för stipendier vill Klyshävda att den av föreslagna uppräkningen förkulturarbetarersättningar och stipendier är alldeles för låg. Denföreslagna statliga regionalorganisationen för kulturminnesvård beräknas draen lönekostnad på närmare 6 milj. kr. I förhållande till det nuvarandestatsbidraget till landsantikvarieorganisationen, som uppgår till 2,3 mUj.kr., innebär detta en ökning av de statliga utgiftema med 3,7 milj. kr. Dennya organisationen för beräknas kosta 10,4 milj. kr. Denreella årskostnadsökningen beräknas tiU 3,4 mUj. MUS65 föreslår vidare att anslaget Vård och underhåll av fornlämningar ochkulturhistoriskt värdefulla byggnader räknas upp till minst 3 mUj. kr., dvs. enökning om 2,3 milj. kr. Dentotala årliga kostnadsökningen för den statliga kulturminnesvården uppgår tillsammanlagt 9,4 milj. kr. Närdet gäller museiväsendet beräknas kostnaderna för reformer m.m. vidcentralmuseerna uppgå till omkring 9 mUj. Större delen av dessa utgörs aven /751978/79 föreslagen höjning av anslagen med . De.statliga museemas omkostnadsanslag föreslås bli höjda med sammanlagt 45milj. bl.a. på grund av förslaget attinträdesavgifterna vid de statiiga museernas ordinarie utställningaravskaffas. Vidare krävs ökade medel för produktion av utställningar och vård avsamlingama. Statligtstöd till regional utåtriktad museiverksamhet och till kulturhistoriskregional verksamhet föreslås till ett sammanlagt belopp av 3,6 milj. kr. Tillregionala museer med mer omfattande vetenskaphg verksamhet av för riketgemensamt intresse, i första hand Göteborgsmuseerna, beräknas i ett förstaskede ett årligt belopp om ca 2 milj. kr. Ettbelopp om 3 milj. kr. bör ställas till förfogande för särskilda projekt vidsåväl de statliga som de regionala och lokala museerna. Av medlen beräknas 1milj. för statiig museiverksamhet ooh 2 milj. kr. för regionala och lokalamuseer med enskUd eller huvudman. Årskostnadenför det föreslagna musei- och utställningsrådet beräknas tUl sammanlagt . Driftkostnaderna för en till rådet knuten 1974: 28 280 centralför registrering av museisamlingar beräknas tUl . för informationsåtgärder och . förvidareutbildning av museipersonal. Densammanlagda kostnaden för åtgärder inom museiväsendet i enlighet med MUS 65:sförslag skulle därmed uppgå till 19,2 milj. kr. 24.5 Remissyttranden över MUS 65:s betänkanden Kammarkollegiet,i , landstingen i och Västerbottenslän, . Föreningen , ,. och anser att den av utredningen föreslagna regionalaorganisationen för kulturminnesvård inte har fördelar som står i rimlig proportiontUl kostnaderna för reformen. De förordar i stället en uppmstning av nuvarandelandsantikvarieorgarusation med utnyttjande av de medel som av utredningenföreslås för inrättande av kulturminnesenheterna. Endast iSkaraborgs län ställer sig odelat positiv till utredningens kostnadsförslag. Landstingsförbundetanser att förändringar i ansvarsfördelning och kostnadsåtagande förkultursektorn endast kan ske efter överenskommelse mellan staten ochrepresentanter för landstingskommunal och primärkommunal verksamhet. FöreningenSveriges landsantikvarier framhåller betydelsen av den föreslagna uppräkningenav anslaget för vård och underhåU av fornminnen och kulturhistoriskt värdefuUabyggnader. En ytterligare ökning är erforderlig eftersom målet bör vara attgöra mera självständigt i förhållande tUl bl.a. AMS. DenaUmänna uppfattrungen bland remissinstansema beträffande de föreslagnaresursförstärkningarna för museerna är att de är helt otillräckliga om en tillfredsställandeambitionsnivå skall kunna upprätthåUas. Detta understryks av bl.a.riksantikvarieämbetet och statens historiska museum. BalansenmeUan föreslagna anslagsökningar för central resp. regional/ lokalmuseiverksamhet kommenteras av flera instanser. ochstatens historiska museum sätter en utveckling av bidragen till länsmuseerna iförsta mmmet men understryker att en upprustning av centralmuseernaär nödvändig. Denna sektor som på grand av utredningsarbetet inte i störreutsträckning berörts av 1960-talets kulturpolitiska upprustning har enhgtriksantikvarieämbetet betydande brister som bör avhjälpas. Länsstyrelseni liksom och kommuner redovisar attcentralmuseema får den ojämförligt största delen av de totalt föreslagnaanslagsökningarna. 1974: 28 281 anseratt det råder en bristande överensstämmelse mellan utredningens strävan attdecentralisera och dess förslag om bidrag till de regionala museerna. ochstatens historiska museum finner den föreslagna ökningen av centralmuseemasdriftkostnader mycket väl motiverad och anser att den bör prioriteras högt inomden statliga kulturbudgeten. finner de föreslagna anslagsökningamavara förhåUandevis återhållsamma. Museichefskollegiet i framhåUermot bakgrund av dagens situation att uppräkningen för aUa museer synes vara förlågt beräknad. Utredningens förslag omavskaffande av entréavgiftema tUl de statliga museernas utställningar ochevenemang utlöser inte någon större entusiasm hos det tiotal remissinstansersom uttalat sig i frågan. Under fömtsättning att museerna får fuU kompensationför inkomstbortfallet, synes dock principen kunna accepteras av några instanser,däribland och statens historiska museum, naturhistoriskariksmuseet och museichefskollegiet i . Enligt museidirektören m.fl.vid statens historiska museum pekar all erfarenhet på att besöksfrekvensenökar då fri entré införs och att kontakt härvid nås med nya publikkategorier,som de besökande stimuleras att återkomma. RRVstöder inte de sakkunnigas rekommendation om avskaffande av entréavgifter.Enligt verkets uppfattning är de medel som tUlförs museerna via entréavgifteren värdefull stimulans för det enskilda museet. För att denna linje skall fåavsedd effekt, nämligen att stimulera välskötta museer med en för en bredpublik attraktiv verksamhet, bör enligt RRV de medel som inflyter på detta sättej påverka de anslag som museet erhåUer. Prop.1974: 28 282 Enhistorisk tillbakablick visar att statens insatser inom kulturområdet har enlång tradition i vårt land. Länge var insatserna främst inriktade på att skapanationell prestige eller glans kring kungamakten. Den kulturverksamhet somstöddes var knuten till begränsade grupper i samhället. Aktiviteterna varkoncentrerade till huvudstaden och de allra största städerna. Frånbörjan var det kungarna och de övre samhällsklasserna som svarade för detsamhälleliga kulturstödet. tog över allt mer avansvaret. Det ledde till att ambitionerna och målen för stödet ändrades. Genomdemokratins genombrott stärktes de intressen som förordade insatser i syfte attpåverka situationen för större delar av befolkningen. Ettav de första exemplen pä initiativ med en sådan större bredd är skapandet avRiksteatern första hälft. Direktiven till 1933 årsteaterutredning talar om en organisation för nationalteatrarna som "öppnarmöjligheten att från dem tillgodose teaterbehovet i olika delar av riket".Teatrarna förutsattes "gå tUl nationen, då icke nationen har möjlighetatt gå till dem". Även andra principieUt viktiga initiativ togs under 1930-taletmen världskriget kom att avbryta den utveckling som påbörjats. Under tidennärmast efter kriget genomfördes flera stora utredningar. Resultatet i frågaom beslutade reformer blev dock begränsat. Detvar först i och med som en mer genomgripande planering av åtgärderöver hela kulturområdet påbörjades. En utgångspunkt blev proposition(1961: 56) om stöd åt konstnärhg, litterär och musikalisk verksamhet. Därlades fram ett handlingsprogram för de stathga insatserna. Avprogrammets fyra punkter avsåg de tre första stöd till konstnärhgayrkesutövare under och efter utbildningen. En fjärde, mindre konkretiseradpunkt avsåg breddning av kulturmiljön och kulturdistributionen. Programmet vari första hand avsett . En reformverksamhet kom att bedrivaspå olika sektorer av kulturområdet. Arbetet underlättades genom att ensärskild arbetsenhet fick ansvaret för kulturfrågorna på det departementalaplanet. Ett omfattande utredningsarbete sattes igång. 1961års handlingsprogram kom aldrig att ersättas av nägot nytt och övergripandeprogram. befanns det nödvändigt att åstadkomma ettunderlag för beslut om den långsikliga inriktningen av de statliga åtgärdernapå kulturområdet. För den uppgiften tillsattes . Prop.1974: 28 283 Eninternationell utblick visar att den utveckling mot ökade statliga insatser påkulturområdet som skedde i vårt land har sin motsvarighet påmånga håll i världen. Dekonferenser på ministernivå som ägt rum bl. a. iHelsingfors är 1972 med deltagande av samtliga europeiska stater - visar enbetydande överensstämmelse i synen på många centrala kulturpolitiska frågor. Man är allmänt medveten omatt de kulturpolitiska insatserna kommit endast begränsadebefolkningsgrupper till del. Kulturpolitiken måste därför, menar man, utgå merfrån de breda befolkningsgruppernas situation. Tyngdpunkten i detkulturpolitiska utvecklingsarbetet måste ligga pä den lokala nivån. Behovet avinsatser som främjar ett eget skapande framhävs. I ett väsentligt avseendefinns det emellertid en djupgående skiljaktighet i synsättet meUan olikaländer. Det gäller en så central fråga som gränserna för yttrandefriheten.