prop · FX03151 · 1974-12-31 00:00:00 — När åtgärd som avsesmed ett upprustningsåläggande har vidtagits eller när ett åläggande elleranvändningsförbud är förfallet, skall detta antecknas i fastighetsboken ellertomträttsboken efter anmälan av kommunen. Försummar kommunen att göra sådan anmälan,skall enligt 12 § hyresnämnden på ansökan av fastighetsägaren i stället göraanmälan. Såväl upprastningsåläggande som användningsförbudfår enligt 13 § förenas med vite. Fråga om utdömande av vite prövas avhyresnämnden på yrkande av kommunen (20 §). Rättar sig fastighetsägaren inteefter meddelat upprastningsåläggande, får hyresnämnden på ansökan av kommunenbesluta att fastigheten skall ställas under förvaltning enligt TvL (14 § förstastycket BSL). 1 sista hand kan kommunen enligt 16 § BSL berättigas inlösafastigheten. Talan om inlösen prövas av fastighetsdomstol (17 §). Enligt 21 § första stycket skall talan mot beslut ifråga som enligt BSL skall prövas av hyresnämnd föras genom besvär hos Sveahovrätt, om beslutet avser fråga om upprastningsåläggande, användningsförbudeller åtgärd enligt 12 §. I annat fall förs talan hos fastighetsdomstolen. Ibåda fallen gäller att talan kan fullföljas ända upp till högsta domstolenenligt de allmänna fullföljdsreglerna i (RB). Denfullföljds-ordning som gäller för talan mot beslut om upprustningsåläggande gällerockså i fråga om vite som kan ha förenats med åläggandet (prop. 1973: 22 s.146). Vad sedan angår TvL är tillämpningsområdet förlagen såvitt gäller faslighetskategorierna detsamma som för BSL. Enligt 1 § besluta att ställa bostadsfastighet under tvångsförvaltning, omfastighetens ägare väsentligen försummar vården av fastigheten eller underlåteratt vidta uppenbart angelägna åtgärder för att bevara sundhet, ordning och skickinom fastigheten och det finns anledning anta att rättelse inte kommer attske. Fastighet kan som nämnts ställas under tvångsförvaltning också med stöd avBSL. Meddelas beslut om tvångsförvaltning, skall nämnden också utseförvaltare. Sådan kan entledigas från sitt uppdrag under pågående förvaltning(2 §). Beträffande förvaltarens befogenheter och uppgifter hänvisas tilllagtexten, 311 §§. Förvaltaren har rätt till arvode. Det bestäms avhyresnämnden. Rätt att föra talan vid hyresnämnd tillkommer bl.a. hälsovårdsnämnd, länsstyrelse och organisation av hyresgäster. Fastighetsägaren har möjlighet att klandraförvaltarens redovisning genom att instämma förvaltaren till fastighetsdomstol.Sådant mål handläggs enligt allmänna regler. Nämndsbeslut att ställa faslighet under tvångsförvaltning länder en- ligt14 § första stycket till efterrättelse. Detsamma gäller i fråga omannat beslut, om nämnden förordnat om det. Domstol kan förordna om inhibition.Enligt 14 § andra stycket kan hyresnämnd meddela mterimistiskt beslut omtvångsförvaltning och utseende av förvaltare. Mot beslut som innefattar avgörande i sak i frågasom skall prövas av hyresnämnd enligt TvL får enligt 17 § talan föras hosfastighetsdomstolen genom besvär. Genom beslut har regeringenbemyndigat mig att tillkalla sakkunniga att företa översyn av lagstiftningen omtvångsförvaltning av bostadsfastighet. Mål och ärenden enligt bostadsrättslagen kan delasupp i två huvudgrupper: dels sådana som avser rent föreningsrättsliga frågor,dels sådana som har anknytning till den i bostadsrätten mgåendenyttjanderät-ten (s. k. bostadsrättstvister, jfr 77 § första stycket). Tvisterav det förra slaget, dvs. föreningstvister, handläggs och avgörs i sammaordning som gäller för tvister i ekonomisk förening i allmänhet, eller såledesav domstol enligt vanliga processuella regler. I fråga om bostadsrättstvisternagäller däremot speciella regler. De innebär följande. Till att börja med är hyresnämnd enligt 4 § förstastycket 1 nämndlagen behörig att medla i alla bostadsrättstvister. Därutöverhar det ålagts hyresnämnd att pröva och avgöra vissa särskilt angivna tvister,nämligen tvist om hyresvillkor enligt 7 § sista stycket, upplåtelse avlägenhet i andra hand enligt 30 § andra stycket och medlemskap enligt 52 § samtfråga om godkännande av sådant beslut av föreningsstämma som avses i 60 §första stycket 1 bostadsrättslagen. Hyressättningsfråga enligt bostadsrättslagen kanuppkomma i vissa fall, när upplåtelsen av bostadsrätt är ogiltig, t. ex. därföratt kravet på skriftlig form inte är uppfyllt (7 § första stycket). Harlägenheten redan tillträtts i ett sådant fall, skall hyresavtal anses ingångetför tiden från tillträdet. Motsvarande gäller dels när bostadsrättshavare somtillträtt lägenheten utnyttjar den rätt lagen ger honom att efter uppsägningfrånträda bostadsrätten (jfr 7 § andra och tredje styckena och 24 § andra stycket)föratsatt att han i uppsägningen har begärt att få bo kvar i lägenheten (7 §fjärde stycket), dels i vissa fall när bostadsrättsfastigheten överlåts ellersäljs exekutivt och bostadsrätten därför upphör (38 §). Kan i nu angivna fallparterna inte enas om hyresvillkoren, skall villkoren enligt 7 § femte stycketfastställas av hyresnämnden. I bostadsrättslagen har emellertid intepreciserats närmare hur villkoren för förhyrningen skall bestämmas. De fårfastställas av nämnden med hänsyn till samtiiga omständigheter i det enskildafallet. Det har förutsatts att ledning därvid skall kunna hämtas från 48 §hyreslagen såvitt gäller hyressättningen av bostadslägenheter (prop. 1971: 12s. För upplåtelse av bostadsrättslägenhet i andra handfordras styrelsens samtycke. Om bostadsrälishavaren är i tillfälle attanvända lägenheten, får han med hyresnämndens tillstånd upplåta lägenheten idess helhet i andra hand. Tillstånd skall lämnas om bostadsrälishavaren harbeaktansvärda skäl för upplåtelsen och föreningen inte har befogad anledningatt vägra samtycke (30 §). övergår bostadsrätt till ny innehavare, får denneenligt 10 § första stycket utöva bostadsrätten endast om han är eller antastill medlem i föreningen. Föratsattningarna för förvärvaren att bli medlemanges i 11 §. Huvudregeln är att den till vilken bostadsrätt har övergått intefår vägras medlemskap, om han uppfyller de villkor för medlemskap somföreskrivs i stadgarna och föreningen skäligen kan nöjas med honom sombostadsrättshavare. Beträffande vissa specialbestämmelser för makes medlemskapm, m. hänvisas till lagtexten. Frågan om antagande av medlem avgörs avstyrelsen (51 § första stycket). Vägras förvärvare av bostadsrätt inträde iföreningen, kan han hänskjuta tvisten till hyresnämnden (52 §). I vissa fall skall som nämnts beslut påföreningsstämma godkännas av det skall vara giltigt. Detgäller enligt 60 § första stycket 1, om beslutet innebär ändring av grundavgiftoch medför rubbning av det inbördes förhållandet mellan grandavgifterna ochdet inte biträds av alla dem som berörs av ändringen. För giltighet fordras,förutom nämndens godkännande, kvaUficerad majoritet. Bostadsrättstvister som inte prövas av hyresnämndavgörs i första instans av fastighetsdomstol. För dessa tvister gäller vanligaprocessuella bestämmelser. Talan får inte föras mot hyresnämnds beslut enligt30 § om andrahandsupplåtelse. Beträffande ordningen för fullföljd av talan motövriga avgöranden av hyresnämnd i frågor enligt bostadsrättslagen gällerföljande. Part som är missnöjd med nämndens beslut i fråga om hyresvillkorenligt 7 § sista stycket eller om vägrat medlemskap enligt 52 §, får enligt 76§ första stycket klandra beslutet genom att väcka talan hosfastighetsdomstolen. I tvist om hyresvillkor är fastighetsdomstolen, liksom ibruksvärdemål, sista instans. Mål om vägrat medlemskap får däremot föras vidaretill hovrätt men inte till högsta domstolen. Nämndens beslut i ärende omgodkännande av föreningsstämmas beslut om ändring av grundavgift får enligt 76§ andra stycket angripas genom besvär hos fastighetsdomstol. I sådana ärendenär hovrätt sista instans. Hyresregleringslagen upptar numera huvudsakligenbestämmelser om reglering av hyran för bostadslägenheter som är underkastaderegleringen. Beträffande lagens tillämpningsområde såväl kategorimässigt somregionalt hänvisas till 1 § och 26 § första stycket, ämbetsskrivelse den 4febraari 1972 till (SFS 1972: 28) och kungörelsen (1972: 60)om undantag från tillämpning av lagen om hyresreglering m. m. Ytterligareundantag från den egentiiga regleringen finns i 2 §, t. ex. beträffandelägenhet som är belägen i en- eller tvåfamiljshus eller som innehas avupplåtaren med bostadsrätt. Hyresregleringslagens giltighetstid är begränsadoch lagen upphör att gälla vid utgången av (SFS 1974: 213). Enligt huvudregeln får hyresvärden mte ta ut ellerens begära högre hyra än bashyran för lägenheten (3 § första stycket, jfr 23§). Vid sidan av bashyran får hyresvärden dock enligt 4 § första stycket ta utbl. a. värme- och va-tillägg. Som bashyra anses enligt 3 § första stycket denhyra som enligt lagen eller beslutande myndighet gällde den 30 september 1972.Finns inte sådan hyra, skall bashyran fastställas till det belopp som medhänsyn till hyresläget för jämförliga lägenheter i orten och övrigaomständigheter är skäligt. Bashyran får höjas dels när lägenhetens värde harökat genom standardförbättringar eller reparationer, dels om hyresvärden harhaft ökade omkostnader för räntor, tomträttsavgäld, löner eller annars förfastighetens förvalttung (3 § andra stycket). Bashyra får inte höjas så atthyran för lägenheten kommer att överstiga vad som med hänsyn till hyreslägetför jämförliga lägenheter på orten och övriga omständigheter är skäligt. Tillsitt innehåll erinrar bestämmelsen om hyreslagens braksvärderegel. Har å andrasidan lägenhetens skick försämrats avsevärt eller förmåner som tillkommerhyresgästen påtagligt inskränkts, skall enligt 3 § femte stycket bashyransättas ned till skäligt belopp. Enligt huvudregeln fastställs eller ändras bashyragenom skriftlig överenskommelse mellan riksorganisation av hyresgäster ellertill sådan organisation ansluten lokal hyresgästförening, å ena, ochmotsvarande fastighetsägareorganisation å den andra sidan. Hyresvärden kanockså själv ingå överenskommelse med hyresgästorganisation (3 a § förstastycket). Har överenskommelse som sagts nu inte träffats, får hyresnämnd,under vissa förutsättningar i övrigt, pröva frågan om fastsiällelse ellerändring av bashyran. När överenskommelse har träffats om bashyra, kanhyresgästen eller hyressökande få bashyrans skälighet prövad av nämnden. Sammamöjlighet har hyresvärden, när hans organisation har ingått överenskommelsen.Nämnden skall enligt 3 a § tredje stycket bestämma hyran till skäligt belopp,om den genom överenskommelsen har bestämts till belopp som väsentiigt avvikerfrån vad som följer av hyresregleringslagens bestämmelser. Har hyresvärden ochhyresgästen träffat avtal om t. ex. värme- och va-tillägg, skall hyresnämndenpröva ersättningen, om hyresgästen begär det. Närmare bestämmelser om sådanprövning finns i 4 § andra stycket (jfr även tredje stycket). Särskildabestämmelser har meddelats i 6 § om hyressättning av bo- stadslägenhet,som inte är underkastad den egentliga regleringen. Är sådan lägenhet uthyrdmot hyra som är avsevärt högre än lägenhetens beskaffenhet och övrigaomständigheter föranleder, får hyresnämnd sätta ned hyran efter vad som finnesskäligt. Sätts hyran ned, får nämnden dessutom föreskriva att lägenheten skallvara underkastad bestämmelserna i 34 §§ hyresregleringslagen. Vidare ankommer det på hyresnämnd enligthyresregleringslagen att efter framställning förordna att lagen skall upphöraatt gälla för hus eller del av hus som har undergått omfattande ombyggnad somavslutats efter utgången av (26 § andra stycket). Slutligen har hyresnämndenligt 9 § att i förekommande fall meddela förbud mot att lägenhet, som äravsedd att helt eller till väsentlig del användas till bostad, hyrs ut imöblerat skick ulan nämndens tillstånd. På grund av hänvisning i 18 § är åtskilligabestämmelser i nämndlagen tillämpliga i fråga om förfarandet vid hyresnämnd iärende enligt hyresregleringslagen. Enligt 20 § andra stycket förs talan motnämndens beslut genom besvär hos från den dagdå beslutet meddelades, dock att talan mot beslut varigenom nämnd har dömt utprocessuellt vite, skall föras genom besvär hos fastighetsdomstolen (20 §fjärde stycket). Mot beslut av hyresrådet får talan inte föras. Bristortlagen gäller i ort som regeringenbestämmer. Bestämmelser om lagens tillämpningsområde finns i kungörelsen (1973:198) om tilllämpning av lagen (1973:189) med särskilda hyresbesiämmelser förvissa orter. Enligt bristortlagen har hyresnämnd dels att bestämma gmndema förberäkning av ersättning för yrkesmässig bostadsförmedling (2 §), dels att prövaframställning om tillstånd att använda bostadslägenhet eller lägenhet, som äravsedd att helt eller till inte oväsentlig del nyttjas för hotell- ellerpensionatsrörelse, för annat ändamål, t. ex. till kontor (3 §). I fråga omförfarandet gäller nämndlagen i de delar som anges i 4 § andra stycketbristortlagen. Ordningen för fullföljd mot hyresnämnds beslut iärende enligt bristortlagen är i huvudsak samma som enligthyresregleringslagen. Den avvikelsen föreligger dock att talan mot beslut omutdömande av processuellt vite i ärende enligt bristortlagen skall fullföljashos hyresrådet och inte som enligt hyresregleringslagen hosfastighetsdomstolen. 2.7.5Överprövningen av processuella beslut Bestämmelser angående förfarandet inför hyresnämndhar tagits upp i nämndlagen. Derma är tillämplig vid nämnds handläggningav tvist enligt hyreslagen, BSL, TvL eller bostadsrättslagen. På grund avhänvisning i 18 § hyresregleringslagen och 4 § bristortlagen äger som nämntsvissa bestämmelser i nämndlagen tillämpning vid nämnds handläggning avhyresregleringsärende eller ärende enligt bristortlagen. Defullföljdsbestämmelser som hyresregleringslagen och bristortlagen upptargäller även i fråga om processuella beslut. I avsnittet 2.1.4 har redogjortsför dem. I 23 § nämndlagen meddelas bestämmelser om ordningen för fullföljd avtalan mot processuellt beslut av hyresnämnd i andra ärenden änhyresregleringsärenden och ärenden enligt bristortlagen. De innebärsammanfattningsvis följande. I fråga om vissa slags beslut, som anges iparagrafens andra stycke, får särskild talan föras genom besvär hosfastighetsdomstol eller, i ärende enligt BSL om upprastningsåläggande,användningsförbud eller åtgärd som avses i 12 § BSL, hos . Detgäller vissa avvisnings- eller avskrivningsbeslut, beslut om ersättning förnågons medverkan i ärendet och beslut varigenom nämnden har dömt ut vite ellerannan påföljd för underlåtenhet att iaktta föreläggande eller ådömt straff förförseelse i förfarandet. Besvärstiden är från den dag beslutetmeddelades. Mot fastighetsdomstolens resp. beslut med anledningav förda besvär får talan inte föras. Denna begränsning gäller dock inte beslutom utdömande av vite eller annan påföljd för processuell förseelse (23 § tredjestycket sista punkten). Mot annat processuellt beslut av hyresnämnd än som harsagts nu får talan föras endast i samband med att parten klandrar eller, iförekommande fall, anför besvär över det beslut varigenom huvudsaken prövats(21 § fjärde stycket). Kommittén, som först behandlat frågan omfullföljds- och instansordningen i bruksvärdetvister, konstaterar till enbörjan att det förekommer vissa avvikelser mellan prövningsorganen i fråga omprinciperna för bruksvärdeprövningen och att det därför är motiverat attfrågorna om formerna för överprövning av hyresnämnds avgöranden i sådanatvister nu tas upp till förnyat övervägande. Kommittén uttalar att den nuvarandefullföljdsordningen otvivelaktigt svarar mindre väl mot det behov av vägledandeavgöranden som rättsutvecklingen har skapat. Det kan befaras, att man underlång tid får räkna med bristande enhetlighet i rättstillämpningen, om detnuvarande systemet får bestå. Kommittén anför vidare, att målet vid enreformering av fullföljdsordningen bör vara att få ett system som dels skaparfömtsättningar för enhetlighet i rättstillämpningen, dels tillgodoserönskemålet om partsorganisationernas medverkan vid överprövningen avbraksvärdetvister. Enligt kommittén kan detta mål inte uppnås, omöverprövningen av hyresnämnds avgöranden i sådana tvister förläggs till deallmänna domstolarna. Det torde nämligen inte f. n. kunna komma i fråga atttillföra allmän överrätt ledamöter som är intresserepresentanter. Lösningen avfrågan om överprövning av bruksvärdetvisterna måste därför enligt kommitténsökas utanför det allmänna domstolsväsendets ram. Om överprövningen av bruksvärdetvisterna förläggstill myndighet utanför det allmänna domstolsväsendet bör enligt kommitténtvisterna föras till den särskilda överinstansen som också bör varaslutinstans direkt från hyresnämnd och inte via fastighetsdomstol. Kommitténhar nämligen ansett att det skulle vara en egendomlig ordning att gå från enspecialinstans, hyresnämnden, till allmän domstol, fastighetsdomstol, och fråndomstolen tillbaka till en annan specialinstans. Kommitténföreslår att överprövningen av hyresnämnds beslut i bruksvärdetvister förläggstill en särskild myndighet utanför det allmänna domstolsväsendet. Densärskilda prövningsinstansen skall vara slutinstans. Denna föreslås fåbenämningen bostadsdomstolen. Kommitténhar därefter tagit upp frågan om fullföljds- och instansordningen iförlängningstvister dvs. tvister där frågan är om hyresgästen skall få bokvar eller inte och andra villkorstvister än braks-värdetvisterna. De bådahuvudalternativ som kommittén till en början har diskuterat är att låta sammafullföljdsregler gälla över hela fältet, vilket betyder alt ävenförlängningstvisterna skall överprövas av bostadsdomstolen, eller att förförlängningstvistema behålla den nuvarande ordningen med fullföljd frånhyresnämnd till fastighetsdomstol. Kommitténanför, att vissa skäl onekligen talar för att behålla överprövningen avförlängningstvistema inom det allmänna domstolsväsendet. Sålunda torde sådanatvister innehålla mera av rättsfrågor än hyressättningstvisterna. Det kandärför te sig naturligt att de får prövas av de allmänna domstolarna. Isammanhanget bör emellerlid beaktas att det finns ett betydande inslag av renaskälighetsöverväganden även vid prövning av bostadshyresgästsförlängningstalan. En genomgång av de besittningsskyddsbrytande gmndema i 46 §hyreslagen utvisar att det är bara i ett par fall som prövningsorganet intebehöver göra en skälighets-avvägning mellan hyresvärdens intresse av att kunnadisponera över lägenheten och hyresgästens intresse av att bo kvar i den.Enligt kommitténs uppfattning är förlängningsmål utan inslag av rättsligafrågor betydligt vanligare än mål med sådana frågor. Föratt behålla överprövningen av förlängningstvisterna inom det allmännadomstolsväsendet talar vidare den omständigheten att hyresnämnd numera harbefogenhet att pröva fråga, som är av omedelbar betydelse för den tvist somnämnden har att avgöra men som i och för sig inte är sådan att dess prövningankommer på nämnden, t. ex. fråga huruvida gUtigt hyresavtal över huvudföreligger eller humvida uppsägningen har skett i laga form, i rätt tid ellerpå rätt sätt. Sådana s. k. preliminärfrågor, som torde uppkomma förettädesvisi förlängningstvister, är, framhåller kommittén, oftast av den arten att de kanprövas av allmän domstol utan samband med förlängningsfråga. Det skulle bl. a.från principiell synpunkt därför kunna hävdas att överprövningen av förlängningstvistemainte bör flyttas från de allmätma domstolarna. tankenpå att låta även förlängningstvisterna gå till bostadsdomstolen torde enligtkommittén också kunna invändas att lösningen möjligen står i strid medsträvandena att håUa samman det allmänna domstolsväsendet. Kommittén har härefter ingående redovisat dekomplikationer som en åtskUlnad i fullföljdshänseende mellan förlängnings- ochbraksvärdetvister skuUe föra med sig. Kommitténs överväganden i denna del kansammanfattas sålunda. Olikaaltemativ kan uppställas när det gäller uppbyggnaden i stort avfullföljdsordningen för förlängningstvisterna, om de ej skall föras tUl bostadsdomstolen.Ett alternativ är att behålla det nuvarande systemet med tillfastighetsdomstol och fullföljd tUl hovrätten. Skall förlängningstvisternaöverprövas av allmän domstol, bör enligt kommittén det alternativet väljas. Närdet gäller tvist om andra hyresvUlkor än som rör hyrans storlek bör sådanavillkorstvister i fullföljdshänseende behandlas på samma sätt somförlängningstvisterna, dvs. kunna genom föras till fastighetsdomstol.Till den grupp av villkor som rör hyrans storlek vill kommittén emellertidhänföra inte bara sådana villkor som gäller hyran utan alla villkorsom kan anses innefatta ekonomisk förpliktelse för hyresgästen. Kommitténuttalar att, om olika hyresvillkor behandlas i fullföljdshänseende på olikasätt, det självfallet uppstår vissa tillämpningsproblem. Av naturliga skälmåste nämligen fullföljdsreglerna avfattas tämligen allmänt och därmeduppkommer gränsdragningsfrågor. Kommittén anser att man därför inte kan undvarabestämmelser som bevarar part vid hans talerätt, om han på grand av oriktigeller otydlig fullföljdshänvisning på oriktigt sätt angriper nämndens beslutsåvitt gäller visst hyresvUlkor. En annan konsekvens av attförlängningstvistema behandlas på annat sätt i fullföljdshänseende änhyressättningstvisterna är att man behöver bestämmelser som garanterar attbostadsdomstolen inte prövar hyressättningsfrågan förrän förlängningsfrågan ärslutligt avgjord av allmän domstol. Ännu en konsekvens av den diskuteradeordningen med ett differentierat system för fullföljd av talan mot hyresnämndsbeslut är att möjlighet måste öppnas för nämnden att meddela särskUt beslut "mellanbeslut" beträffande förlängningsfrågan och förklara ärendeti vad avser hyressättningen vUande. Av den analys som kommittén gjort av desituationer i vilka hyresnämnd skall kunna meddela mellanbeslut framgår atthyressättningsfrågan i vissa fall kommer att avgöras först efter det att hyresgästenhar lämnat lägenheten. Ett system i vilket förlängnings- ochhyressättningsfrågorna behandlas olika i fullföljdshänseende påkallar enligtkommitténs mening också att vissa ingrepp görs i de bestämmelser som reglerarrättsförhållandet mellan hyresvärd och hyresgäst. Som hyresvärdens uppsägningsrättf. n. är konstraerad den gäller i princip alltid hyresförhållandetsupphörande har hyresgästen möjlighet att inför hyresnämnden eller domstol ange under vilkaförutsättningar han önskar förlängning av hyresavtalet. Hyresgästen kansålunda förklara att han inte vidhåller sin förlängningstalan, om myndighetenskulle fastställa den nya hyran till högre belopp än hyresgästen medgett.Finner nämnden eller domstolen att sådana vUlkor bör gälla vid förlängning avavtalet som hyresgästen har förklarat sig inte kunna godta, ogUlas hyresgästensförlängningsyrkande. Kopplingen mellan förlängnings- och vUlkorsfrågorna medförsåledes att en hyresgäst kan efter uppsägning från hyresvärdens sida förhindra att han blir sittande i lägenheten med en hyra som han inte rår medeller annars tycker är för hög. Väljer man att hålla isär förlängningstvisternaoch braksvärdetvistema vid fullföljd, kan man enligt kommittén inte gärnaundvara bestämmelser som ger hyresgästen möjlighet att förhindra förlängningav hyresavtalet för den händelse man för den fortsatta förhyrningen skullefastsfälla strängare viUkor än dem hyresgästen anser sig kunna gå med på. Somexempel på fall där en sådan möjlighet rimligen måste finnas anför kommitténhyreshöjning med anledning av standardförbättring efter ombyggnad, i vilketfall höjningen kan bli relativt stor även om den fastställda hyran i och försig är fullt rimlig med hänsyn tUl lägenhetens nya bruksvärde. Hyresgästernabör i sådant fall ges rätt att frånträda avtal som har förlängts av allmändomstol, om hyran för den fortsatta förhyrningen höjts genom beslut avhyresnämnd eller bostadsdomstolen utöver vad hyresgästen har medgett. Mera i detalj innebär den av kommittén diskuteradeordningen att hyresgästen skriftligen och senast efter det attbeslut meddelas i hyressättningsdelen skall anmäla, lämpligen hoshyresnämnden, att han inte vill bo kvar.