prop · FX03152 · 1974-12-31 00:00:00 — Svenska framför motsvarandesynpunkter och anser att sådana sidoavtal inte skall beaktas vid förköp.Sveriges advokatsamfund föreslår en ändring av 13 § FL så atl köparen får rätttill ersättning av kommunen inte endast som för nödvändiga kostnader utanäven för nyttiga kostnader. Efiersom det är fråga om ett tvångsförvärv, skulledet enligt samfundets mening för övrigt stå i bättre överensstämmelse medrimliga krav på rättssäkerhet om köparen berättigades tiU ersättning förskäliga kostnader i samband med köpet. kommuns juridiska avdelninganser att det bör övervägas atl förlänga den tid inom vilken förköpsrätt skallutövas enligt 7 § FL från , eftersom det har visat sigvara svårt att hinna behandla ärendena särskilt undersomraartid. Den grundläggande principen förmarkpolitiken måste vara atl det är samhället som ytterst bestämmer övermarkanvändningen. Detta är nödvändigt för att utvecklingen skaU kunna styrasmot de sociala, mUjö-politiska och andra mål som samhället ställer upp. Etterforderligt samhällsinfiytande över markanvändningen kan bara åstadkommasgenom att kommunerna för en aktiv markpolitik. Förköpsrätten är ett avinstrumenten för den kommunala markpolitiken. Förköpsrätien enligt förköpslagen(1967:868) (FL) innebär att kommunen får förvärva den egendom som köpet avserfrån säljaren på de villkor sora avtalats mellan Från expropriation skiljer sig förköpet genom att förvärvet alltidsker först när ägaren är beredd att avhända sig egendomen och till etl pris somsäljare och köpare kommii överens om. Den principiella utgångspunkten raåste enligl rainmening vara den att förköpsrätt skall kunna utövas närhelst det behövs för atlen kommun skall kunna genomföra sina markpolitiska intentioner. Nuvarandeförköpslagstiftning går förhållandevis långt därvidlag. Enligt FL har koramunförköpsrätt vid försäljning som omfattar sådan fast egendom som med hänsyn tillden framtida utvecklingen behövs för tätbebyggelse eller därmed samraanhängandeanordning. Enligt uttalande av föredragande statsrådet vid FL:s tillkomst(prop. 1967:90 s. 77) innebär detta atl förköpsrält i huvudsak föreligger ifråga om obebyggd eller glesbebyggd mark i anslutning tiU expanderande tätortersamt belräffande sanerings-områden och andra områden där behov atl omdanabebyggelsen gör sig gäUande. Begreppei med tätbebyggelse sammanhängandeanordning avser främst trafikleder och allmänna platser men även t. ex. markför fritidsändamål under förutsättning att marken är ägnad att tillgodoseläl-ortsbornas behov av utrymme för fritid och rekreation. Gällande regler om förköpsrätt förlätbebyggelseändamål ger alltså kommunerna vidsträckta möjligheter tUl förköp.När det gäller befintiig bebyggelse är det emellertid i vissa avseenden oklarti vilken utsträckning kommun kan ulnyttja förköpsrätten. Enligl uttalandenunder förarbetena liU FL faUer nämligen uianför förköpsrätten sådan markbeträffande vilken någon förändring av användningen inte kan förväntas. Avdetta uttalande skulle kunna dras den slutsatsen att förköpsrält inteföreligger när det är fråga om enstaka fastigheter som behöver saneras. I samband med tUlkomsten av bostadssaneringslagenklarlades att det fortfarande finns ett betydande saneringsbehov, särskUt inoratätorterna och i flerfamiljshusbeståndet. Den totala stocken av halvraodernaöch omoderna lägenheter kan beräknas omfatta inemot 550 000 lägenheter,varav drygt 250 000 lägenheter i flerfamiljshus. Det är, som chefen för bostadsdepartementetnärmare utvecklar i prop. 1974:150, angeläget att det från kvalitetssynpunktbristfäUiga bostadsbeståndet förbättras i någorlunda snabb lakt. Ansvaret för saneringsverksamheten ligger påkommunen inom ramen för det kommunala bostadsbyggnadsprogrammet. Självfalletmåsle kommunerna kunna förfoga över de instrument som behövs för att saneringsverksamhetenskall kunna fullgöras. Kommunerna bör därför kunna använda sig avförköpslagstiftningen inte bara när det är fråga om saneringar som innebärbebyggelseomdaning utan också när det gäller upprustning av en enstakafastighet. Jag föreslår därför atl i 1 § FL tas in en ny ändamålsbesläraning avinnehåll att kommunen har förköpsrält vid försäljning som omfattar fastegendom som behöver rustas upp. Denföreslagna förköpsrätten för kommunen bygger på att komraunen haransvar för saneringsverksamheten och att kommunen skall upprättabostadssaneringsprogram. I etl ärende ora tillstånd till förköp bör därför inteske någon avvägning mellan kommunens och den enskUde fastighetsägarensmöjligheter att genomföra upprustningen. Det bör vara tillräckligt attupprustningsbehov föreligger och att kommunen gör gällande sin förköpsrätt.Däremot kan kommunen givetvis vid sitt avgörande av frågan om förköp skallutövas eller inte bl. a. ta hänsyn till om erforderlig upprustning kangaranteras utan ingripande av kommunen. Det torde ligga i sakens natur attförköpsrätt inle kan anses föreligga om det visserligen finns ett visst behovav upprustning men detta är obetydligt både från kvalitativ och kvantitativsynpunkt. Någon särskUd regel härom synes knappast erforderlig. Efter ändringav det slag som här föreslås torde det i vart fall för framtiden inte behövaråda någon tvekan om att förköp kan ske när det föreligger behov av upprustningav t. ex. gårdsutrymmen eller rivning av befintlig undermålig bebyggelse på enenstaka fastighet. Del avgörande bör alltså vara ora del föreliggerbehov av upprustning. Huruvida statligt stöd kan utgå för upprustning bördäremot inte ha någon betydelse. 1 första hand bör självfallet förköpsrältutövas när det är fråga om bostadsfastigheter. Det finns emellertid inte någonanledning att begränsa lagstiftningen till sådana fastigheter. Förköpsrätt börsålunda kunna komma i fråga även beträffande fastigheter som används för annatändamål än bostadsändamål och som är i behov av upprustning. Redan den gällande rätlen till förköp förtätbebyggelseändamål är synnerligen vidsträckt. Med de av mig föreslagnaändringarna i FL komraer komraunerna att kunna göra gällande förköpsrält iprakliskt tagel alla de situationer då ett köp framstår som önskvärt frånraark- och bostadspolitisk synpunkt. Därmed uppnås det av uppstäUdamålet att förköpslagen skall bygga på kommunens obetingade företrädesrätt som avses för ny eller förändrad tätbebyggelse. Det är svårt att finnapraktiska exempel på fall som skulle ligga inom den kommunala kompetensen raenlikväl inte täckas av de föreslagna bestämmelserna om förköp. När delexempelvis gäller kulturhistoriskt intressant bebyggelse torde kommunensintresse av att kunna förvärva den så gott som alltid vara betingad av atl detföreUgger ett upprustningsbehov. Förköp kan i så fall ske enligt mitt förslag.Under sädana omständigheter finns det inte någon anledning att ändra lagtextendärhän att, sora ifrågasatts, i lagen anges att kommunen har en rätt tillförköp vid varje överlåtelse av fast egendom. Förköpsrätten innebär, såsom detta institut ärutformat, att kommunen inträder i köpeavtalet i köparens ställe. Kommunen bliralltså skyldig att erlägga det pris som avtalats meUan de ursprungligaparterna. Detta pris kan naturligtvis i det särskilda fallet te sig alltförhögt. Kommunen har då möjlighet att begära expropriation. Om tillstånd tillexpropriation ges, sker en prövning av fastighetens värde vid fastighetsdomstoli enlighet med Dessa bestämmelser är,främst genom den s.k. presumtionsregeln, konstruerade så att komraunerna videxpropriation för tätbebyggelseändamål inte skall behöva ersätta värden som harsamband med förväntningar om ändring av markanvändningen. SkuUe motsvaranderegler införas i FL, skulle det förhållandevis enkla förfarandet enligt FLavsevärt kompliceras. Man skulle då förmodligen tvingas konstruerabestäramelser sora i praktiken innebär att förköpsförfarandet glider över ietl expropriationsförfarande. Jag tror inte att raan har så mycket att vinna påen sådan ordning. I åtskilliga fall överstiger del avtalade priset inte detvärde som skaU ersättas vid expropria-tionsförfärandet. Och för de situationerdär det avtalade priset är högre står som nämndes alltidexpropriationsraöjligheten öppen. Saraspelel mellan FL ochexpropriationslagstifiningen raåste förutsättas fungera så attexpropriationslagstiftningens regler bidrar till att hålla nere prisnivån påfastighetsraarknaden. Indirekt kan expropriationslagstifiningen alltsååtminstone komma att påverka de priser som får betalas i förköpsfallén.Jag finner inte anledning att föreslå några ändringar i nuvarande regler om attkommunen vid förköp inträder i köpeavtalet i köparens ställe. I vissa situationer får enligl FLförköpsrätt inte utövas. Den viktigaste av dessa begränsningar följer av den s.k. areal- och värderegeln. Denna innebär att förköpsrält inte får utövas omfastigheten har en ägovidd son understiger och dessutom ettvärde som är lägre än . Som värde gäller i allmänhet föregåendeårs taxeringsvärde. Huvuddelen av den bebyggda markenär uppdelad i fastigheter med mindre areal än 3 000 kvadratraeter. Värderegelnraöjliggör i vissa fall förköp av fastigheter med mindre areal inomsaneringsområden i stadskärnorna. Sådana fastigheter har nämligen vanligen elti förhållande till arealen högt värde. har emellerlid vidbearbetning av fastighetstaxering erhållit följande uppgifler (SOU1971:64 s. 149). Genom värdegränsen utesluts av affärs- ochhyresfastigheterna i landet frän förköpsrält. I kommuner med mer än 50 000invånare, frånsett kommunerna i , ochMalmö-Lund-området, utesluts av affärs- och hyresfastigheterna. Areal- och värderegeln medföralltså att många fastigheter som kommunerna är intresserade av atl förvärva föratt uppfylla sill ansvar för saneringsverksamheten faller utanförförköpsrätten. Detta är inle förenligt med den av raig i det föregående angivnaprincipiella uppfattningen att kommunerna skall kunna driva en aktiv mark- ochbostadspolitik och förvärva den mark som behövs härför. Den från samhäUetssynpunkt så betydelsefulla saneringsverksaraheten skulle underlättas om areal-och värderegeln upphävs. Etl upphävande av areal- och värderegeln skulle visserligenmedföra en viss belastning för fastighetsomsältningen och elt visstadminislrativt merarbete fraraför allt för inskrivningsmyndigheten. Dessaolägenheter är enligt min raening emellertid långtifrån av den karaktären allde kan motväga den stora som ett upphävande av regeln skulle medförafrämst för komraunemas saneringsverksamhet. Jag föreslår därför att areal- ochvärderegeln upphävs så atl förköp i princip skall kunna ske utan hänsyn tillden berörda fastighetens ägovidd och värde. Ifråga om egnahemsbebyggelse kan det dock enligt rain mening övervägas atlbibehålla vissa restriktioner i fråga om förköp. Kommunernas intresse av attförvärva enstaka egnahemsfastigheter lorde i allmänhel vara ringa. Behöverkommunen förvärva elt sammanhängande egnahemsområde för att omdana bebyggelsenär förköpslagen ett opraktiskt instruraent. Kommunen kan i sådant fall övervägafrivilliga köp eller expropriation. Ett undantag för typisk egnahemsbebyggelseskulle därför inte utgöra något hinder för kommunernas markpolilik. En fördelmed att uppställa ett sådant undanlag skulle vara att man därmed underlättaröverlåtelser av egnahemsfastigheter. Köparen av en sådan fastighet skullenämligen inte behöva avvakta besked från kommunen huruvida denna önskar utövaförköpsrätt. Den belastning på inskrivningsmyndigheten somförköpslagstiftningen otvivelaktigt innebär skulle inte, heller bli såbesvärande, om egnahemsbebyggelse undantas från förköpsrätten. Övervägandeskäl talar därför enligt rain mening för att överlåtelser av typiska egnahemundantas från förköp. Undantaget bör ges en så enkel och klar utformning att inskrivningsmyndigheteninte skall behöva tveka om huruvida undantagsregeln är tUlämplig eller inte.Undantagsregeln måste med andra ord utformas så att det blir möjligt förinskrivningsmyndigheten att direkt utläsa av de handlingar som inges i ettlagfartsärende huruvida regeln är tillämplig eller ej. För att detla syfte skall kunna uppnås börundanlagsregeln anslutas till de typkoder som finns ifastighetstaxeringslängden. Av typkoderna svarar följande fyra mot syftet medegnahemsundantaget: 13 (enfamiljsviUa), 14 (tvåfamiljsvilla), 15 (rad- ellerkedjehus) och 16 (fritidshus). Jag föreslår alltså att nuvarande areal- ochvärderegel ersätts med ett undantag för egnahemsbebyggelse som svarar mottypkoderna 13 16. Undantagsbestämmelsen för egnahemsbebyggelse bör dockenligt min mening endast gälla ifråga om fastigheter som har mindre ägovidd än3 . Är det fråga om en större fastighet än så kan nämligen oftakommunen tänkas ha intresse av att förvärva fastigheten i fråga förexploatering. Med den utformning som egnahemsregeln sålundaföreslås få kommer förvärv av obebyggd mark att omfattas av förköpsrätt, ävenom marken i fråga är avsedd för egnahemsbebyggelse. 1 och för sig kan vissaskäl anföras för att även sådan mark borde undantas från FL. Svårigheteruppkommer emellertid när det gäUer att avgränsa regeln sä att den endast kommeratt träffa sådan obebyggd mark som enligt kommunens planering är avsedd föregnahemsbebyggelse. Jag viU i detta sammanhang också peka på atl FL innehålleren bestämmelse (4 § andra stycket) som innebär all, om kommun har förklarat sigavstå från att utöva förköpsrätt i fråga om en tillämnad försäljning inom dessområde, förköp inte heller får ske med anledning av försäljningen. Dettabetyder att en exploatör av ett område för egnahemsbebyggelse har raöjlighetatl i samband med exploateringen få klarlagt att komraunen inte ämnar utövaförköpsrätt. Köpare av egnahemstomter kan i sådant fall få lagfart utan atllagfartsärendet behöver fördröjas av alt koramunen skall lämna besked huruvidaden vill utöva förköpsrätt. Lagfartsansökan får nämligen bifallas om sökandenföreter bevis om atl komraunen avstått från förköp enligt 4 § andra siycket. Ienlighet med det anförda har jag stannat för all undantagsregeln föregnahemsbebyggelse inte bör utsträckas att gälla även obebyggd mark. Om försäljning avser andel eller område av enfaslighet gäller f. n. enligt 3 § andra stycket FL att areal- och värderegelnskall äga motsvarande lillämpning. Huvudregeln är att frågan huruvidaförköpsrätt får utövas därvid skall bedömas som ora köpet avsett den odeladefastigheten. Under vissa förutsättningar skall frågan i stället bedömas medhänsyn tiU delfastigheten. Eftersora även det nu föreslagna egnahemsundantagetinnehåller en arealbegränsning är det nödvändigt att reglera frågan omtillämpning av egnahemsundantaget vid försäljning av del av fastighet. Enligtrain mening kan de nuvarande bestämmelserna tillämpas även i förhållande tilldet föreslagna egnahemsundantaget. 3 § andra stycket FL bör alltså bibehållasutan ändring. Detta innebär att om en fastighet omfattas av egnahemsundantagetså kommer även delar av denna fastighet atl omfattas av undanlaget oavsett omdelen är bebyggd. Det betyder vidare att om en fastighet inte omfattas avegnahemsundantaget, så kommer inte heller delar av den fastigheten atl gå friafrån förköp. Som exempel kan näranas det fallet att en person, som äger enfastighet med en sommarstuga, säljer ett område omfattande den plats där sommarstugan är belägen. Förköpsrältkommer atl föreligga i fråga om en sådan försäljning. Jag vill vidare peka påatt det enligl mitt förslag inte är möjligt atl kringgå syftet medegnahemsundantaget genom successiva andelsöverlåtelser. Om lagfart söks innanförköpsrätt utövas, gäller både vid andels- och vid arealöverlåtelse att fråganora förköp kan korama all bedömas med hänsyn till delfastigheten. Så blirfallet när delen är utbruten eller vid arealupplåtelse närfastighetsbildningsbeslut har meddelats. i del angivna exerapletbeslut om avstyckning har meddelats för området med sommarstugan föreliggeralltså inte förköpsrält. Att bestämmelserna fåll denna utformning skall ses motbakgrund av att komraunen har raöjlighet att genom påverkasjälva fastighetsbildningen. Om en försäljning omfattar flerafasligheter måste komraunen enligt gällande lag utöva förköpsrätt beträffandealla fastigheterna eller också hell avstå från att utöva förköpsrält. I frågaom areal-och värderegeln gäUer vidare att samtliga fastigheter var och en försig måste uppfylla förutsättningarna för att försäljningen skall gå fri frånförköp. Motsvarande bör gälla i fråga om egnahemsundanlaget. Detta kanåskådliggöras med ett exempel. En köpare söker lagfart för en egnahemsfastighetsom i och för sig omfattas av undantaget men försäljningen avser även fastegendom av annat slag. I detta fall skall inskrivningsmyndigheten endastmeddela vilande lagfart för egnahemsfastigheten och bereda komraunen tiUfälleatt utöva förköpsrält i fråga om hela försäljningen. Som jag förut anförde kommeruppgifterna i fastighetstaxeringslängden om lypkod att få avgörande betydelse ifrågan om egnahemsundantaget är tillämpligt eller inte. Jag kommer att i annatsammanhang för Kungl. Maj:t anmäla frågan om erforderligaförfattningsbestämmelser om uppgiftsskyldighet för den som söker lagfart. Jagvill emellertid redan nu klargöra atl jag anser att inskrivningsmyndighetenskall bedöma frågan om egnahemsundantaget med ledning av typkod frånföregående år, om inte den lagfartssökande förebringar särskild utredningexempelvis om att fastigheten bebyggts. FL är inte tUlämplig vidmarköverföring genom fastighetsreglering. Som uttalat (CU 1973:18,rskr 1973:207) finns emellertid inte några avtalsmässigt anknutna villkor ivilka kommunen kan träda in för förvärv av hela den utökade fastigheten. Dettagör att särskilda svårigheter möter när det gäller frågan om förköpsrätt börkunna ifrågakomma vid marköverföring. Goda förutsättningar finns dessutom föratt kommunens eventuella avsikter med marken blir kända vid fastighetsbildningsförrättningen.Byggnadsnämnden måste nämligen alltid underrättas om förrättningen (se 4 kap.15 och 20 §§ fastighetsbildningslagen). HärtUl kommer att kommunen alltid harmöjlighet att tillgripa expropriation. Jag anser därför att del inte är nödvändigtmed några ändrade regler som tar sikte på marköverföring genomfastighetsreglering. Det har under de år FL varit itillämpning visat sig att det finns möjligheter att kringgå FL eller attförhindra förköp. Det torde dock knappast vara möjligt att genomföra enfastighetsförsäljning utan att kommunen får tillfälle att utöva sinförköpsrätt, om inte rent bedrägliga metoder kommer till användning. Ett köpbetecknas exempelvis som gåva trots att vederlag förekommer. Olika lösningarkan tänkas för att göra FL mer effektiv. Sådana lösningar skulle emellertidkomplicera regelsystemet och göra handläggningen av förköpsärendenbesvärligare. Den stora fördelen med FL är enligt min mening just det enklaförfarandet och det bör inte uppoffras. Om förköp i något fall hindras genomåtgärder av nu antytt slag anser jag att kommunerna i stället bör använda sigav expropriation för att förvärva äganderätten tUI fastigheten. Jag finner inte heller i övrigl skäl föreligga attföreslå några ändringar i FL utöver vad jag redan har angivit. Frågan omräntebestämmelserna i 13 § FL komraer jag att ta upp på grundval avköplagsutredningens betänkande (SOU 1974:28) Räntelag. Frågan ora utvidgning avmöjligheterna att expropriera till att gälla bebyggelse som är omodern utanatt grov vanvård föreligger eller kan befaras behandlas av utredningen (Ju1974:12) för översyn av lagstiftningen om tvångsförvaltning avbostadsfastighet. Avslutningsvis viU jag i detta sammanhang erinra omatt de markpolitiska hjälpmedlen förstärks avsevärt genom det vUlkor om attmark för bebyggelse med statliga län skall upplåtas av kommunen som föreslås iprop. 1 enlighet raed vad jag nu har anfört har inorajustitiedeparteraentet upprättats förslag tUl lag ora ändring i FL. 1 1 §första stycket anges den nya ändaraålsbestämningen om förköp försaneringsändamål. Av redaktionella skäl tas bestämmelserna om tomträtt utanändring upp i 1 § andra stycket. Areal- och värderegeln i 3 § första stycketpunkt 1 tas bort och ersätts av ett undantag för egnahemsbebyggelse. Som enföljd av slopandet av areal- och värderegeln kan 3 § tredje och fjärde styckenaupphävas. Däremot bibehålls 3 § andra stycket som knyter an tUI arealgränsen iegnahemsundantaget. I 7 och 12 §§ ändras rubriken lag i enlighetmed dess lydelse enligt SFS 1973:307 och i 9 § byts ordet 'Konungen' ut raot'regeringen'. Även i 17 § förekoramer ordet 'Konungen'. Paragrafen äreraellertid obehövlig och kan upphävas (se prop. 1973:160 s. 560 och 599). Lagändringen föreslås träda i kraft den 1 januari1975. 1 fråga om köp eller byte som skett före ikraftträdandet skall äldrebestämmelser gälla. Jaghemställer att Kungl. altantaga förslaget till lag om ändring i förköpslagen (1967:868). Medbifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till skallavlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokoU utvisar. Lag om ändring i förköpslagen (1967:868) Härigenom förordnas i frågaom förköpslagen (1967:868) dels all 17 § skall upphöra att gälla, de/satt 1,3, 7,9 och 12 §§ skall hanedan angivna lydelse. Komraun har förköpsrätt enligt denna lag vid försäljningomfattande sådan fast egendom som med hänsyn till den framtida utvecklingenkräves för tätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordning. Förköpsrättföreligger även vid försäljning av tomträtt i sådan egendom. Vad i lagen sägs om fast egendoraeller fastighet skall, om ej annat är föreskrivet, i tillämpliga delar gällaäven tomträtt. Vad som sägs ora lagfart skall, när försäljning omfattartoraträtl, i stället avse inskrivning av förvärv av toraträtl. Kommun har förköpsrält enligt denna lag vid försäljningomfattande sådan fast egendom som med hänsyn till den framtida utvecklingenkräves för tätbebyggelse eller därraed sammanhängande anordning. Kommun haräven förköpsrätt vid försäljning omfattande sådan fast egendom som enligt kommunenssaneringsplanering bör bli föremål för upprustning av icke ringa omfattning. Förköpsrätt föreligger även vid försäljning av tomträtt isådan egendom som avses i första stycket. Vad i lagen sägs om fast egendomeller fastighet skall, om ej annat är föreskrivet, i tillämpliga delar gällaäven toraträtl. Vad sora sägs om lagfart skall, när försäljning omfattartomträtt, i stället avse inskrivning av förvärv av toraträtl. Förköpsrätt får ej utövas, om 1. densålda fastigheten eller, när försäljningen avser flera fastigheter, varjefastighet har en ägovidd som understiger och ett värde som ärlägre än , 2. staten är säljare, 3. staten ellerlandslingskoraraun är köpare. Förköpsrätt får ej utövas, om /. försäljningen endastavser bebyggd fastighet som innehafts i huvudsakligt syfte att bereda bostadåt säljaren och honom närstående och fastigheten har en ägovidd som understiger3 , 2. staten ärsäljare, 3. staten ellerlandstingskommun är köpare. ' Senaste lydelse 1973:544. - Senaste lydelse 1973:544. 4. köparen ärsäljarens make och ej heller ora köparen eller, när makar förvärvar gemensamt,endera av dem är säljarens eller också, om denne är gift, hans makesav-koraling, syskon eller syskons av-koraling, 5. försäljningsker på exekutiv auktion, 6. försäljningenavser endast andel av fastighet samt köparen redan äger annan andel ifasligheten och denna andel förvärvals på annat sätt än genora gåva. Första stycket I äger motsvarandetillämpning om försäljningen avser del av fastighet. Frågan huruvidaförköpsrätt får utövas skall därvid bedömas som om köpet avsett den odeladefastigheten. Sökes lagfart innan förköpsrätt utövas, bedömes frågan i ställetmed hänsyn till delen, om denna är utbruten, eller, när försäljningen avserområde av fastighet, fastighetsbildningsbeslut meddelats. Som värde gäller taxeringsvärdet påfastigheten eller den taxeringsenhet, i vilken fastigheten ingår, året föredet år då försäljningen skedde.