prop · FX034 · 1974-12-31 00:00:00 — Vidareföreslås att särlagstiftningens bestämmelser om förväxlingsskydd ändras så attde får karaktären av ordningsföreskrifter att firma skaU skilja sig från samma register förat införd firma, även om firmorna inte avser verksamhet avsamma eller liknande slag. Särskilda regler föreslåsom bifirma för aktiebolag och ekonomiska föreningar. Föreskrifter införs vidareom att bolagsordning, stadgar etc. samt vederbörande register skall innehållauppgift om verksamhetens geografiska omfattning och om översättning av firma. associationsrättsliga speciallagstiftningen saknas uttryckliga bestämmelserom handläggningen hos registreringsmyndigheten när ansökan eller anmälan ärofullständig eller av annat skäl inte kan leda tUl registrering utankomplettering. Utredningen föreslår att sådana bestämmelser införs. Utredningenföreslår slutligen vissa ändringar i fråga om besvärsväg för en del ärenden sominnefattar firmaprövning. Enhgt lagarna om varumärke, namn och patent ärpatentverkets besvärsavdelning överinstans. När motsvarande ordning harinförts beträffande mönsterskydd, faller av de registreringsärenden somhandläggs i patentverket endast ärenden angående aktiebolags- ochfilialregistren utanför besvärsavdelningens kompetens. Eftersom det ärönskvärt att alla inom patentverket handlagda ärenden får likartad behandling,bör enligt utrednmgen besvärsavdelningen vara överinstans även i fråga omärenden som hör till aktiebolags- och fUialregistren. Lagarnaom jämvägsaktiebolag (1911: 53 s. 1), försäkringsrörelse, bankrörelse,sparbanker, jordbmkskasserörelsen och kreditaktiebolag (1963: 76) innehållerbestämmelser om att bolagsordning, reglemente eller stadgar skall godkännaseUer stadfästas antingen av Kungl. Maj:t i statsrådet eller avtillsynsmyndighet, vars beslut kan överklagas hos Kungl. Maj:t i statsrådet.Prövningen innefattar bl.a. en granskning av firman. Den administrativaprövning som skall ske på grandval av den föreslagna firmalagens bestämmelserinnebär emellertid enligt utredningen en rättstillämpning av sådan art attregeringsrätten bör vara sista instans. Utredningen föreslår därför attnyssnämnda lagar ändras så, att firmafrågor undantas från den prövning somskall göras av Kungl. Maj:t i statsrådet. Enligt1 § tredje stycket lagen om jordbrukskasserörelsen är jordbraketskreditkassor, dvs. jordbmkskassor och centralkassor för jord- brakskredit, samtjordbrukskasserörelsens riksorganisation (),organiserade som ekonomiska föreningar och underkastade bestämmelserna i lagenom ekonomiska föreningar, om annat inte anges i lagen om jordbmkskasserörelsen. I4 § lagen om jordbrukskasserörelsen finns bestämmelser om firma. Jordbmkskassasfirma skall innehålla ordet "jordbmkskassa" och centralkassas firmaskall innehålla uttrycket "centralkassa för jordbrukskredit". Firmabehöver inte innehålla orden "ekonomisk" och "förenhig"eller förkortningen "ek. för.". än sådan som avses ilagen om jordbmkskasserörelsen får inte i sin firma eUer annars vid beteckningav rörelsen använda ordet jordbmkskassa eller uttrycket centralkassa förjordbmkskredit eller ordet jordbrukskreditkassa. Enligt2 § lagen om bankrörelse är det förbjudet för annan än ,bankaktiebolag, postbanken, sparbank, allmänna hypoteksbank ochSveriges investeringsbank aktiebolag att i sin firma använda ordet bank.Vidare anges i paragrafen att bara dessa företag samt jordbrukets kreditkassorfår i övrigt använda ordet bank vid be-tecknmg av affärsrörelse. Möjligheten för jordbmketskreditkassor att använda ordet bank som beteckning på rörelsen tUlkom i sambandmed översyn av banklagstiftningen (prop. 1968: 143, BaU 1968: 60,rskr 1968: 368). begärde i det sammanhanget att ocksåkreditkassa skulle få rätt att använda ordet bank i sin firma eller i övrigtvid beteckning av rörelsen. Chefen för fann att den ipropositionen föreslagna samordningen av bankinstitutens rörelseregler gjordedet angeläget att Icreditkassorna i likhet med övriga bankinstitut fick begagnaordet bank som beteckning på rörelsen. Däremot ansåg han anledning inte finnasatt då medge kreditkassa att ta in ordet bank i sin firma. Om en nyfirmalagstiftning, grundad på firmautredningens förslag, gav anledning tUl det,var departementschefen emeUertid beredd att pröva om denna fråga (prop. 1968:143, s. 225). Jordbrukskasseförbundethar ånyo hemställt om att jordbmkets kreditkassor skall få rätt att användaordet bank i sina firmor. Förbundet har härvid erinrat om att det ikonkunenshänseende innebär betydande fördelar, såväl kostnads- sommarknadsmässigt, för ett företag att i sin firma och i övrigt utåt kunnauppträda under en benämning som allmänheten identifierar med enviss form av verksamhet. Med en aldrig så omfattande upplysningsverksamhet kaninte samma effekt uppnås som om verksamhetens art framgår redan av firman. Förbundethar framhåUit att förbundet har hos patentverket erhåUit registreringav två olika figurmärken. I dessa ingår den inom jordbrukskasserörelsenlanserade benämningen "", i det ena fallet tUlsammansmed det lagfästa begreppet "Jordbrukskassan". SammansättningenFöreningsbanken har därefter konsekvent använts i rörelsensmarknadsföring. Hos en betydande del av allmänheten uppfattas dessa bådabegrepp numera som identiska. Genom denna frekventa användning torde numera hauppnåtts den ensamrätt tUl benämningen "" somregistreringen i och för sig inte kan åstadkomma. Möjligheten att imarknadsföringen använda beteckningen "" harsäkerhgen bidragit tUl ett ökat inflöde av kapital till kreditkassoma frångrapper utanför lantbruksnäringen. Inom jordbmkskasserörelsen har manemellertid aUt starkare, i takt med rörelsens expansion, upplevt förbudet förkreditkassoma att i sin firma använda ordet bank som ett avsevärt hinder imarknadsföringssammanhang. Förutom de konkurrensbegränsande effektema avförbudet utgör detta en praktisk olägenhet. Det är nämligen svårt att avgöra ombeteckningen föreningsbank i marknadssammanhang kan uppfattas som firmanamneUer som en beteckning på verksamheten. Någon vägledande praxis på detta områdesynes inte finnas, vUket är ägnat att skapa viss rättsosäkerhet. Framställningen behöverenligt förbundets menmg bara leda tUl mindre ingrepp i gällande lagstiftning.Förbundet ifrågasätter nämligen inte någon ändring av den i 4 § lagen omjordbmkskasserörelsen stadgade skyldigheten för kreditkassor att i sina firmoranvända orden "jordbmkskassa" resp. "centtalkassa förjordbrakskredit". De av förbundet önskade lagändringarna syftar endast tUlatt anpassa firmanamnet till såväl den bankverksamhet som faktiskt bedrivs somden associationsform under vUken rörelsen utövas. För förbundet framstår detsom en inkonsekvens att kassoma, som driver bankrörelse och har rätt att göradetta under beteckningen bank, inte också skall få ha ordet bank i sin firma.Denna inkonsekvens spelade mindre praktisk roll när rörelsen drevs underkassabeteckningen. är den besvärande och otUlfredsstäUande från olikasynpunkter. Den föreslagna lagändringen skulle innebära möjlighet attinregisttera en firma som exempelvis "i jordbmkskassa" eller "för centtalkassa för jordbmkskredit". Förbundet hemställer därför att 2 §lagen om bankrörelse och 4 § lagen om jordbmkskasserörelsen ändras så att ävenjordbmkets kreditkassor får rätt att i sina firmor använda ordet bank. Fleraremissinstanser understryker behovet av en modern lagstiftning på området. Sveahovrätt anför att en ändamålsenlig utveckhng, särskUt i fråga om den s.k.materieUa firmarätten, visserligen har kunnat äga rum i rättspraxis men attfirmaskyddet saknar närmare reglering i lag. Det gällande systemet meduppdelning av firmaregistreringen på ett stort antal skUda register, centralaoch lokala, kan också betraktas som otillfredsställande. En allmän översyn ochmodernisering av firmalagstiftningen har därför framstått som påkallad. Inteminst sedan praktiskt taget hela immaterialrättslagstiftningen i övrigt numerablivit genomarbetad finner hovrätten det önskvärt att även firma-rättenunderkastas en lagreform. Enligt KF är det i den marknadsföring som sker i detmoderna samhället nödvändigt att företag och produkter effektivtindividuahseras och kan särskiljas från andra företag inom branschen och derasprodukter. Detta sker genom såväl firman som va-ramärket. Förbundet instämmer iutredningens uttalande att firman har förmåga att stimulera en verksamkonkurrens mellan företagen. Förbundet erinrar om att genomgripandeförändringar har skett i fråga om produktion och varadistribution sedan dengäUande firmalagen började till-lämpas och framhåller att de kommersiellakännetecknen, firman såväl som vammärket, därigenom har fått långt stönebetydelse än de tidigare haft. De nuvarande lagreglerna har enligt förbundet istor utsträckning kommit att framstå som föråldrade och i behov avkomplettering. framhåller att firma och vammärke har fåttallt större betydelse som individualiseringsmedel genom konsumenternas stigandebehov av vägledning i sitt val meUan konkurrerande företag och produkter. Fleraremissinstanser konstaterar att utredningens förslag i stort sett innefattar enkodifiering av den rättsbUdning på firmarättens område som har ägt rum irättspraxis. anför att detta knappast minskar behovet av enlagfäst ordning på detta viktiga rättsområde, vars betydelse synes vara itilltagande. förslag i stort uttalar att den materiautredningen har haft att bearbeta är svår-tiUgänglig och svåröverblickbar menatt resultatet i väsentliga delar torde motsvara önskemålen inom det svenskanäringslivet. anför som ett sammanfattande omdöme omutredningens förslag att de fömtom att de fyller ett stort behov ärutformade på ett sätt som i stort sett måste anses motsvara vad en modernlagstiftning pä området bör innehålla, även om samfundet i vissa hänseendenhar funnit skäl tUI anmärkningar. KF hälsar betänkandet med stortillfredsställelse. Förbundet delar utredningens uppfattnmg att skyddet förfirma uppbärs avbåde enskilda och allmänna intressen och att dessa intressen i allt väsentligtväl harmonierar med varandra. Förbundet anser att utredningens förslag är välägnat att läggas tUl gmnd för ny lagstiftning. förklarar sig sågott som genomgående kunna ansluta sig tiU de förslag som utredningen har lagtfram. påpekar att den föreslagna firmalagstiftningen,betraktad som instmment i varuidentifieringen, är av visst intresse förkonsumentupplysningen. Även om det är svårt att beräkna olika lagreglers effekti sammanhanget förefaller det nämnden som om den föreslagna nya ordningenskulle kunna få gynnsamma verkningar från konsumentupplysningssynpunkt genomförbättrad individualisering av företagare och deras produkter. Nämnden ställersig därför positiv tUl utredningens förslag. AUmänt positiva omdömen uttalasockså av bl.a. kommerskollegium, länsstyrelserna i , ,, och , bostadsrättskommittén,, . , och Svenska industrienspatentingenjörers förening. I flera yttranden förklaras uttryckligen attutredningens förslag i huvudsak lämnas utan erinran, ibland med hänvisningtill de synpunkter vederbörande remissinstans har att företräda. Hit hör svarenfrån bl. a. , , länsstyrelserna iStockholms, , samt , mångahandelsregisterförare. Utredningensförslag till disposition av firmalagstiftningen föranleder synpunkter i en delyttranden. Länstyrelsen i finner förslaget ändamålsenligtoch praktiskt och anför att man synes kunna vinna behövlig lagteknisköverskådlighet genom att ersätta lagen om handelsregister, firma och prokuramed tre särskUda lagar. Liknande synpunkter anförs av bl. a. länsstyrelserna iÖstergötlands och . i ifrågasätterdäremot om man bör spjälka upp innehållet i gällande firmalag på tre särskildaförfattningar och framhåller att åtminstone för länsstyrelsernas del kanföratses att reglerna för firma och för handelsregister ständigt kommer atttUlämpas parallellt. ifrågasätter om man inte bordeöverväga att sammanfoga hela materialet till en enda lag. Beträffandeden föreslagna firmalagen understryker patentverket betydelsen av att dennahar fått karaktären av en allmän firmalag med uppgift att reglera firmaskyddetför alla slag av näringsidkare. Liknande synpunkter anförs av iGävleborgs län och . Någraremissinstanser uttalar sig allmänt om den anslutning till varumärkeslagen somförslaget till firmalag har fått. Enligt riksåklagaren ter det sig med hänsyntill det nära sambandet meUan 1974: 4 12o fkmarättoch vammärkesrätt angeläget att regelsystemen på dessa båda rättsområdensamordnas, och uttedningens förslag tUl firmalag synes väl ägnat att läggas tUlgmnd för lagstiftnuig. uttalar att betänkandet ärresultatet av ett synnerligen förtjänstfuUt arbete och pekar därvid särskilt påden långtgående anpassning till varumärkesrätten som föreslås, en förändringsom föreningen livligt tUlstyrker. (majoriteten) däremot säger sigvisserligen inte vilja ifrågasätta att firma och vammärke i följd av bådaskaraktär av kännetecken har åtskUliga gemensamma drag och i praktiken också ettvisst gemensamt område där det kan vara svårt att skilja dem åt. Hovrättenförklarar sig dock inte ha blivit helt övertygad om att det är ändamålsenhgtatt bygga upp en aUmän fhrmalag i så nära överensstämmelse med varumärkeslagensom har skett i utredningens förslag. Den starka anknytning tillvarumärkesrätten som präglar förslaget kan komma att undanskymma specieUa förhåUanden beträffande olika slag av firma, exempelvis firma förfirmapUktiga företagare och för andra, och firma torde vidare, genereUt sett,inte ha samma ekonomiska betydelse som varamärke. Vid det fortsattalagstiftningsarbetet bör därför enligt hovrättens mening ytterligareuppmärksamhet ägnas åt firmas särsldlda funktioner och de särskUda intressensom här gör sig gällande. Enligt råder det inte delademeningar om att firma och varumärke har många gemensamma funktioner ochegenskaper. Genom en enhetlig lagstiftning inom de olika immaterialrättsligaområdena uppnås den fördelen att rättspraxis inom ett område kan bli vägledandeäven inom ett annat. Härigenom kan en mer innehållsrik praxis och så småningomfullständigare kartläggning av de olika rättsområdena åstadkommas än vad somannars skulle ha blivit fallet. Den principieUa utgångspunkten att utformafirmalagen efter mönster av vammärkeslagen bör emellertid enligt nämndens meninghite få kännas så bindande att andra lösningar än sådana som förekommer i varumärkeslagen förkastas huvudsakligen med hänvisning till önskemålet omlikhet. Vid lagstiftningens utformning måste även beaktas vad som skUjer firmafrån varumärke i funktionellt hänseende. I utredningens betänkande konstaterasatt firma som individualiseringsmedel har en viktig uppgift även på det offentiigrättsUga planet. På skilda stäUen lämnas synpunkter även på andrafunktioner hos firma. Däremot saknas en sammanfattande redogörelse för och eninträngande analys av dessa. En sådan analys skulle enligt nämnden ha gjort detlättare att bedöma om praktiska ölägenheter kan komma att uppstå vidtiUämpningen av förslaget. Med frågan om firmas ohka funktioner sammanhängerdessutom frågan om vUka beteckningar och kännetecken i övrigt som avfunktionella skäl lämpligen bör regleras inom en firmalags ram. Liknandesynpunkter anförs av . Enannan fråga där delade meningar råder bland remissinstanserna gäller resultatetav det nordiska samarbetet (de danska, finländska och norska förslagen var dockendast preliminära när remissvaren lämnades). anser detbetydelsefullt att lagförslagen i de olika länderna i väsentliga delar stämmeröverens. finner det särsldlt tillfredsstäUande att manhar lyckats uppnå en betydande grad av enighet inom men anför atteventueUa möjligheter tiU ytterligare sammanjämkning av de nordiska förslagenbör tiUvaratas. Liknande synpunkter framförs av . finner det glädjande att det har visatsig möjligt för de ohka nordiska kommittéerna att nå enighet om huvuddragen iden nya lagstiftningens utformning, även om vissa, delvis betydelsefuUa,olikheter föreligger mellan lagförslagen. Mera kritisk på denna punkt är Sveahovrätt (majoriteten), som framhåUer att de fyra nordiska ländernas kommittéerinte har lyckats nå enighet i aUa väsentliga hänseenden. Särskilt med tanke påden genomgående stöne enighet man nått inom andra områden av immaterialrättenbeklagar hovrätten olikhetema på detta område. När det gäller firmaskyddet harnaturhgen de olika ländernas skUda utgångspunkter i fråga omregistreringssystemen och dessas framtida uppbyggnad våUat vissa svårigheter,men i övrigt borde det inte ha varit omöjligt att uppnå en stöne enhetiighet änsom skett. Hovrätten pekar på att den grundläggande frågan om firmarättens uppkomstinte har blivit enhetligt reglerad. Hovrätten understryker önskvärdheten avatt ansträngningar görs för att nå bättte nordisk överensstämmelse under detfortsatta lagstiftningsarbetet. Fråganom firmaregister och registreringsmyndigheter har fått stort utrymme i mångaremissyttranden. Även om utredningens förslag vinner övervägande anslutningifrågasätts från flera håll om inte tiden snart är mogen för en centralfirmaregistrering, och några remissinstanser framför mera bestämda krav påcentral registrering av ekonomiska föreningar eller förslag om att företagaresom så önskar skall kunna få registreras i ett landsomfattande handels- ellerföreningsregister. Å andra sidan avstyrker åtskUhga av de särskilt förordnadehandelsregisterförar-na förslaget att de särskUda handelsregistren skallflyttas över tUl länsstyrelserna. Allmännasynpunkter i fråga om registrering av företagare framförs av statistiskacentralbyrån. Enligt centralbyrån måste vid en bedömning av frågan hurföretagsregistteringen i samhäUet skall vara anordnad hänsyn tas tiU att denskaU fyUa flera syften än dem som avser firmaskyddet. De av uttedningenbeaktade ändamålen represente- rarendast en mycket begränsad del av de behov av registrering av företag somförehgger. Vissa av dessa behov har föranlett upprättande av särskUda registeroch registteringsrutiner, såsom det av centralbyrån förda centralaföretagsregistret och den registrering av rörelseidkare och andra juridiskapersoner som förekoinmer i samband med administration av inkomstskatt,vamskatter och socialförsäkringsavgifter samt de register över företag somfinns hos postverket, överstyrelsen för ekonomisk försvarsberedskap ocharbetsmarknadsstyrelsen. Vissa av dessa registreringar bygger på aviseringarfrån andra enligt fixerade mtiner. Inte desto mindre torde det f. n. förekommaett inte obetydligt dubbelarbete som delvis skulle kunna undvikas. Centralbyrånfinner det uppenbart att det med de avgränsade utgångspunkter som utredningenhar haft inte är möjligt att få underlag för en bedömning av hur företagsregistreringeni samhället i stort bör läggas upp för att vara mest rationell. Det vore därförenligt centralbyråns uppfattning olämpligt att ta stäUning tUl sådana frågorenbart på grundval av utredningens betänkande. Fråganom en central firmaregistrering tas upp av flera remissinstanser. Statskontoretbiträder utredningens förslag att sammanföra handelsregistren tilllänsstyrelserna och låta dessa i vart fall tUls vidare föra handels- ochföreningsregistren. finner den föreslagna centraliseringenav handelsregistren till länsstyrelserna i och för sig vara fördelaktig.Centralbyrån vill inte motsätta sig denna åtgärd som en etapp i enrationalisering av firmaregistreringen men framhåller , att det inteär uteslutet att det på något kommer att visa sig mera rationelltatt centralisera större delen av arbetet, utan att för den skull de behov avtillgång till lokal information som utredningen påtalar behöver eftersättas.Industriförbundet instämmer i utredningens ståndpunkt att frågan om ettobligatoriskt centralt registreringsförfarande får ställas . Någraremissinstanser understryker att frågan om övergång till central registreringsnarast bör undersökas eUer ifrågasätter om det inte är möjligt att ta ettsådant steg . anför att en splittring avregistreringarna på ett flertal register medför brister i granskningen avansökningar om firmaregistrering. Det kan därför synas önskvärt att allfirmaregistrering centraliseras. Detta kan ske oberoende av hur stortskyddsområdet bör vara. Nämnden delar utredningens uppfattning att frågan omett centralt registreringsförfarande bör ägnas uppmärksamhet . Denbör tas upp tUl förnyad prövning så snart tekniska fömtsättningar föreliggerför en central registrering utan avkall på den service näringsidkama kanfordra. Att lokala register åtminstone inte förs för mindre enheter än läntillgodoser enligt nämnden ett allmänt önskemål från näringslivet.Kommerskollegium hänvisar till vad har anfört ochframhåller, att en central registrering torde vara en föratsättning för entillfreds- stäUandegranskning och att det synes angeläget att strävandena inriktas på att lösa detekniska problem som är förknippade med en övergång tiU ADB. Med denavancerade teknik som har utvecklats borde detta enligt kommerskollegiuminte vara någon olöslig uppgift. hänvisar också till attsplittringen på flera olika register medför vissa brister i granskningen ochunderstryker att frågan om ett centralt registreringsförfarande bör ägnasuppmärksamhet . (majoriteten)uppehåUer sig i sitt ytttande utförligt vid frågan om centtal firmaregistreringoch anför därvid bl. a. att det är angeläget att registteringen koncentrerastill ett fåtal register. Enhgt hovrätten är tiden nu möjligen mogen attsammanföra de lokalt förda handelsregistren och föreningsregistren medaktiebolagsregistret tUl ett enda centralt register. De av utredningen anfördamotiven för att bibehålla registreringen av ekonomiska föreningar i de länsvisförda för-enhigsregistren förefaller svagare än de skäl som talar för encentralisering. Dessa skäl utgörs främst av att en stöne enhetlighet i lagtillämpningenstår att vinna -t- vilket är avbetydelse särskilt därför att de ekonomiska föreningarnas rättspersonlighetkonstitueras genom registreringen samt att ett betydande antal föreningarsträcker sin verksamhet över mer än ett län. Hovrätten framhåller också attregistreringshindren enligt utredningens förslag blir mer omfattande ochpreciserade, vilket kan komma att ställa större krav på granskningen samtidigtsom själva registreringen får större betydelse. Samhällets utveckling har letttUl att länsindelningen har blivit mindre lämpad som gmndval för registrering,och en ny länsindelning kan knappast komma att tillgodose just behoven avlämpliga regioner för ekonomiska föreningars firmaregistrering och verksamhet.Hovrätten ifrågasätter om inte fördelarna med centralregistrering är så storaatt man nu bör söka sig över till ett sådant system. Därvid torde man möjligenkunna tillgodose de lokala kontaktbehoven genom att med utnyttjande av modernteknik låta smärre förmedlingsorgan för firmaregistreringssökande ochallmänheten fungera inom länsstyrelserna. Även när det gäller handelsregistrenställer sig hovrätten tveksam inför utredningens förslag. De enskilda näringsidkarnadriver visserligen mestadels lokalt betonade verksamheter, men när det gällerhandelsbolagen ter sig begränsningen tUl länet inte alltid särskUt naturlig ochså torde än mindre vara fallet med de stiftelser och ideeUa föreningar vUkaenligt förslaget såsom näringsdrivande skall kunna få firma registrerad ihandelsregister. De synpunkter hovrätten har lagt fram i fråga omföreningsregistren äger i viss utsträckning giltighet även bettäffandehandelsregistret. Hovrätten framhåller vidare att upprättandet ochhandhavandet av ett centralregister kommer att väsentiigt underlättas genom denmodema ADB-tekniken. Även om tiden nu inte skulle anses mogen för en omläggningi den antydda riktningen torde detinte dröja länge förrän aUa tekniska och admhiisttativa fömtsättningar härförföreligger. Skulle det krävas för teknisk och administrativ utredningrörande ett centralt firmaregister, synes enligt hovrätten firmarättsrevisionenutan nämnvärd olägenhet kunna anstå i avvaktan på en sådan utredning.