prop · FX03169 · 1974-12-31 00:00:00 — Kammarrätten anför vidare att för besvär motbeslut om restavgift bör gälla samma bestämmelser som i fråga om beslut omnedsättning av eller befrielse från restavgift samt att besvär i dessa fall börföras hos länsskatterätt. Sistnämnda uppfattning delas av flertaletlänsstyrelser. Av dessa anser bl. a. länsstyrelserna i , , Kristianstadsoch att systemet med preliminärt och slutligt beslut somgäller för fastställelse av skatt och förseningsavgift bör gälla även restavgift.Det anses vara en stor praktisk fördel om beslut om förseningsavgift och beslutom restavgift förs i samma ordning, RSV uttalar att beslut om skattskyldighet ellerredovisningsskyldighet borde meddelas i den ordning som gäller för slutligtbeslut enligt 36 § första stycket MF, Härigenom skulle den praktiska fördelenkunna uppnås att i samma beslut kan förordna om t, ex,redovisningsskyldighet fr, o, m, viss redovisningsperiod men inte för tidigareeller senare perioder om verksamhet påbörjats eller avslutats, JO och i uttalar att talaumot lärisstyrd-sens beslut att inte meddela slutligt beslut därför att begäranhärom kommit in för sent f, n, torde föras hos Kungl, Maj:t, Det bör dock varalämpligare att talan i dessa fall förs hos länsskatterätt. Länsstyrelserna i och anför attskattskyldig inte med säkerhet kan få besvär som anförts i särskild ordning förviss redovisningsperiod prövade av länsskatterätt trots att förannan redovisningsperiod och på samma grund beslutat om efterbeskattning. Dessalänsstyrelser föreslår större möjligheter till besvär i särskild ordning. Länsstyrelserna i , och Skaraborgslän uttalar sig för att RSV:s besvärsprövning bör ankomma på rättsnämnden,Samma uppfattning redovisas i skiljaktig mening av ledamoten i RSV:sstyrelse. i betonar vikten av attlänsskatterätten utan dröjsmål fattar beslut i fråga om skattskyldighet ochredovisningsskyldighet med hänsyn till mervärdeskattens karaktär av övervältrings-skatt. Enligt i län bör talan fåföras även mot beslut om registrering eftersom den som inte registreras intefår deklarationsformulär eller annat som kan gruuda besvärsrätt i fråga omskattskyldighet eller redovisriirigsskyldighet. Några remissiristariser redovisar viss tveksamhet införförslaget att göra RSV till besvärsmyndighet i vissa fall som verkethar att utfärda anvisningar på samma område. Förslaget godtas dock utom avlänsstyrelsen i , som särskilt betonar att RSV också ärsista instans i dessa fall. Frågan om skattskyldighet vid uthyrniug av loka-1 e r hartagits upp i några remissyttranden. i län förordar enutredning om möjligheterna att införa s, k, teknisk skattskyldighet för statoch kommun för annat byggande än bostadsbyggande. i länföreslår ett kompensationssystem för att kumulativa skatteeffekter viduthyrning av rörelselokaler skall undanröjas. och framhåller attmöjligheterna att införa ett sådant system bör utredas. Ävenlänsstyrelsen i och LRF anser att de kumulativa effekterna börundanröjas. förordar att fastighetsägare frivillligtskall kunna bli skattskyldiga när byggnad helt eller till övervägande del uthyrsför användning i verksamhet som medför skattskyldighet, HSB framhåller, att bostadsbyggandet inte endasttillfälligt utan även i fortsättningen bör vara befriat från mervärdeskatt.Befrielsen bör omfatta också reparationsverksamheten, pekar på att skattetillägg kanutgå enligt MF bl, a. vid förseelser som uppges vara bagatdlartade och förordarändririg av bestämmdserria på detta område, I fråga om ikraftträdandet föreslår generaltullstyrelsenmed hänsyn till den nya tullproceduren från att särskildabestämmelser får meddelas av Kungl, Maj:t såvitt avser förtullning. har bratit ut och särbehandlatfrågan om mervärdeskattens tillämpning inom fastighetsområdet. Anledningen härtillär i första hand att reducerad mervärdeskatt utgår på skattepliktiga byggnadersamt byggnadsentreprenader och andra tjäuster på fast egen- dom.Förordningen (1968:430) om mervärdeskatt (MF) innehåller därför särskilda bestämmelserom vad som i mervärdeskattehänseende är att anse som fastighet. Härvidlaghänvisar MF till det skattemässiga fastighetsbegrepp som gäller för den direktabeskattningen enligt kommunalskattelagen (1928: 370, KL). Fr. o. m. år 1975knyts detta fastighetsbegrepp till det civilrättsliga fastighetsbegreppetenligt jordabalken (JB). Detta förhållande kräver en aripassriing även avmervärdeskatten till detta nya skattemässiga fastighetsbegrepp. Behovet häravär emellertid beroende av om den reducerade beskattning som utgår påfastighetsområdet skall bestå. Utredningen tar därför först upp denna fråga, De s,k, reduceringsreglerna har sin bakgrund i att övergången till mervärdebeskattninginte skulle medföra någon skärpt konsumtionsbe-skattning i förhållande till vaddess föregångare, den allmänna varuskatten, medförde, I varuskattehänseendebetraktades byggmästare och andra iriom fastighetsområdet verksamma företagaresom konsumenter. Skattebelastningen begränsades därför till skatten på inköp avskattepliktiga varor och tjänster för sådan verksamhet, I mervärdeskattesystemetvar det emellertid nödvändigt att inrymma även byggmästare, byggnadshantverkarem, fl. under skattskyldighet för att undvika kumulativa skatteeffekter. För attföljden därav inte skulle bh en skärpt beskattning av boendekostnadernainfördes reduceringsreglema i MF. Geuom dessa regler blir beskattningseffektenungefär densamma som om oreducerad skatt togs ut på den del av det totalavederlaget för prestationen i fråga som avser varor. Beskattningseffekten äralltså i princip densamma som följde av den allmänna varuskatten. MFinnehåller två reduceringsregler. Huvudregeln, som gäller för skattepliktigabyggnader, monteringsfärdiga hus samt byggnadsarbeten i allmänhet, innebär attskatt beräknas på av vederlaget inklusive skatt (60-procentsregeln),Den andra regeln, som gäller för arbeten med yttre vatten- och avloppsledning,vägar, gator, broar, m, m, samt för arkitekttjänster o, likn,, iuriebär attskatt beräknas på av vederlaget inklusive skatt (20-procentsregeln),Ett väsentligt motiv för båda reduceringsreglerna men särskilt för 20-procentsregelnvar att uppnå konkurrensneutralitet i beskattningen. Utredningenhar övervägt frågan om reduceringsreglerna kan slopas och ersättas av andrabestämmelser inom eller utom mervärdeskattens ram. Något system som skulle geövervägande fördelar i förhållande till reduceringsreglerna har utredningeninte kunnat finna och konstaterar därför att reduceringsreglerna bör behållas.Flertalet remissinstanser instämmer i detta konstaterande medan andra förordaratt det närmare övervägsatt ersätta reduceringsreglerna med ett kompensationssystem av den typ som nutillämpas tillfälligt. Jag delar utredningcris uppfatt- . riing attreduceringsreglerna inte kan slopas utan att detta medför övervägandenackdelar. Detta gäller enligt min mening också om de skulle ersättas av ettkompensationssystem. Vidförsäljning av vara i förening med inmontering i fastighet utgår, under vissaförutsättningar, skatt enhgt 60-procentsregeln, Bestämmelserna härom hardiskuterats i olika sammanhang och därvid rönt kritik för bristandekonkurrensneutralitet. Sådan kritik har framförts av företagare som levererarvaran men inte ombesörjer inmonteringen. Genom en ändring i MF uppnåddes frånden viss förbättring av konkurrensneutraliteten. Då övergavs bestämmelsenom att 60-procentsregeln ägde tillämpning i de fall av helavederlaget för försäljning av vara och inmontering avsåg inmonteringen, Istället infördes ett krav på att prestationer skulle utgöra eller ingå i enentreprenad som avser fastighet. Utredningen har föreslagit att reduceradskatt alltid skall utgå när vara tiUhandahålls som ett led i entreprenad somavser ny-, till- eller ombyggnad. Tillhandahålls vara som led i reparationeller underhåll av fastighet eller för utbyte av vara i fastighet eller förkomplettering av fastighet skall 60-proccntsre-geln tillämpas endast omvederlaget för inmonteringen utgör en betydande del av hela vederlaget.Gentemot förslaget har vid remissbehandlingen anförts bl, a, att detförutsätter en svårbemästrad gräusdragriirig mellan å ena sidan ny-, till-eller ombyggnad och å andra sidan repara-tiori eller underhåll. Någraremissinstanser förordar i stället att reducerad skatt skall utgå på s, k,färdigställda utrustningsdetaljer till byggnad. Enligtmin mening är det uppenbart att reduceringsreglerna inte kan garantera att konkurrensneutraliletuppnås i varje enskilt fall. Detta gäller även ifrågavarande bestämmelse.Självfallet bör dock eftersträvas att neutraliteten blir så stor som möjligt.Ett sätt att åstadkomma detta vore, som utredningen diskuterat men avvisat ochnågra remissinstanser förordat, att i princip alltid belägga försäljning av s,k, färdigställda utrustningsdetaljer till byggnad med full skatt eller i vartfall göra så när de irite ingår i en entreprenad. Man bör dock beakta attnuvarande bestämmelser, korrekt tillämpade, i de flesta fall ger en godtagbarkonkurrensneutralitet. Detta bör jämföras med att bestämmelser av antytt slagskulle ge möjlighet för en skattskyldig som säljer varan och utförinmonteringen att häuföra eri förhållandevis stor del av vederlaget till inmonteringenutan att detta kan angripas av beskattningsmyndigheterna. Någon garanti föratt konkurrensläget för dem som endast säljer varor skulle förbättras genomden nu diskuterade lösningen finns inte enligt min mening. Jag anser inteheller att någon annan ändring av bestämmdsema i detta avseende skulle ledatill några väsentliga förbättringar. Jag förordar därför att nuvarandebestämmelser kvarstår oför- ändrade.Jag vill dock betona att det finns skäl att med kraft ingripa mot ev, missbrukav bestämmelserna och jag förutsätter att beskattningsmyndigheterna bevakardenna fråga. Närdet gäller monteringsfärdiga hus, som faller under 60-proceritsregeln, harutredningen föreslagit att regeln skall tillämpas endast om leveransen omfattarbyggnadsmaterial, som i betydande omfattning förarbetats och sammanfogats föreleveransen och som omfattar ett på visst sätt angivet material. Syftet medförslaget är att skärpa de krav som skall ställas för att ett monteringsfärdigthus skall anses föreligga. Flertalet remissinstariser tillstyrker förslaget meriåtskilliga påpekar att förslaget inte bör träda i kraft förrän förslagsvis den1 på grund av att det föranleder vissa produktionsomställningar,() påpekar att en meddelad dom i regeringsrättenkan antas leda till en restriktivare tolkning av begreppet monteringsfärdigthus. Utredningenhar enligt min riiening anfört bärande skäl för skärpta bestämmelser i fråga omde moriteririgsfärdiga huseu, Frågari kan emellertid numera ha kommit i ett annatläge genom den av RSV omnämnda domen i regeringsrätteri. Jag förordar att utreduingensförslag i denna del får vila i avvaktan på att verkningarna av nämnda dom kanöverblickas, I detta sammanhang bör dock deri av generaltullstyrelsen förordadeändringen i förtydligande syfte genomföras. Härigenom bör det göras klart, attdet irite är eri förutsättning för 60-procentsregelns tilllämpning, attbeklädnads- och isoleringsmaterial ingår i leveransen medan detta däremot börvara fallet i fråga om byggnadssnickerier. Utredningenhar, i syfte att skapa bättre korikurrensneutralitet, föreslagit skattskyldighetförstat och kommuner för egen anläggningsverksamhet inom 20-procentsregelnstillämpningsområde. Även om förslaget i princip tillstyrkts av flertaletremissinstanser är det dock en allmän uppfattning bland dessa att fråganbehöver utredas ytterligare. Åtskilliga remissinstanser, bland dembyggnadsstyrelsen, sta-teris vägverk och , har dockavstyrkt förslaget bl. a. med hänvisning till att det skulle medföra ettbetydande arbete med redovisning och kontroll och till att kompletterandebestämmelser behövs om t. ex. skattskyldighetens inträde, Utredriirigensförslag har, även om det innebär ett avsteg från allmänt tillämpade pririciperpå mervärdeskatteris område, stora fördelar. Det skulle leda till korikurrensricutralitetluorii 20-procentsregelns tillämpningsområde. Vissa påtalade praktiskanackdelar med förslaget skulle enligt vissa remissinstansers mening kunnaelimineras om skattskyldigheten utsträcktes till att omfatta också verksamhetsom faller under 60-procentsregeln. Jag anser dock, i likhet med åtskilligaremissinstanser, att förslaget inte bör genomföras . Vissa frågor börytterligare belysas och verkriirigarna av förslaget närmare klarläggas innariett slutligt ställ- Jag förutsätter att utredningen i sitt fortsatta arbete vidareundersöker dessa förhållanden. Utredningenhar föreslagit en utvidgning av 2 0-p r o c e n t s-regelns tillämpningsområdeså att den kommer att omfatta också parkeringsplatser och i princip alla yttrelednirigar. Jag biträder i likhet med flertalet remissiristanser dettaförslag. Flera remissinstanser har förordat att samma regel skall gälla förgårdsplaner, idrottsplatser, fotbollsplaner, lekplatser,-skolgårdar ochliknande medan andra tar upp frågan om behaudlingen av skolgårdar m, fl,anläggningar, som tillfälligt används som parkeringsplatser. Enligtmin mening talar övervägande skäl för att inte bara parkeringsplatser utanäven andra anläggningar, såsom t. ex. skolgårdar, fotbollsplaner ochlekplatser, bör falla under 20-procentsregeln. Jag förordar därför attbestämmelser härom införs i 14 § andra stycket MF. I den mån det förekommer bygguaderpå eller i arislutriirig till nu avsedda platser skall dessa självfalletbeskattas enligt 60-procentsregelri. Utredningenhar också behandlat frågan om beskattningen av målning och tapetsering. Ävenom vissa skäl talar för att sådana arbeten bör falla under 20-procentsregelnhar utredningen inte ansett sig kunna förorda en ändring med denna innebörd.Målarmästarnas riksförening, och har däremotuttalat sig för en sådan ändririg. Jaghyser i likhet med utreduingen viss förståelse för tanken att målnings- ochtapetseringsarbeten bör hänföras till 20-procentsregeln. Jag är dock inteberedd att biträda det vid remissbehandlingen framförda förslaget härom. Detär, som utredningen också påpekat, möjligt att 60-procentsregeln inte träffarrätt på varje separat dd av t, ex, en större byggnadsentreprenad. Detväsentligaste är dock att 60-proceritsregeln ger en riktig beskattning av heliientreprenaden. Jag är därför inte beredd att i detta sammanhang utvidga 20-procentsregelntill att omfatta, utöver tjänsteprestationer på vissa objekt, också tjänsteprestatioricrav visst slag. Fastighetsbegreppeti MF bygger f. n. på bestämmelserna i , som i sin tur bygger lagangående vad till fast egendom är att hänföra. Civilrättsligt reglerasfastighetsbegreppet numera i jordabalken (JB). Med verkan från den 1 januari1975 gäller att om fast egendom utgår från det civilrättsligafastighetsbegreppet. Utredningen har föreslagit att även fastighetsbegreppet iMF skall bygga'på bestämmelserna i men att sådana justeringar av detta fastighetsbegreppskall vidtas att i prmcip ingen materiell ändring-görs av nuvarandebestämmelser. Utredningensprincipiella ståndpunkt har allmänt godtagits av remissinstanserna. Även jagbiträder förslaget i denna del. När det gäller den tekniska utformningen avförslaget har bl. a, för rättsärenden föreslagit vissa avvikelserfrån utredningens förslag. Nämnden förordar att s, k, fasta maskiner och medsådana anordningar närmast jämförbar utrustning eller inredning i byggnad, böranses som vara när anskaffning därav skett för direkt nyttjande i särskildverksamhet på fastigheter. Jag delar denna uppfattning, vilket innebär att t,ex. utrustningar för storkök och särskilda sanitetsauläggriirigar i sjukhus, restau-rarigerm, m, blir att arise som vara. Däremot blir särskild utrustuirig för vatten,avlopp, sanitet, värme, elektricitet m, m. att anse som fastighet omutrustningen är av sådant slag som byggnad för bostadsändamål riormalt försesmed och om den enligt 2 kap, 2 § JB hör till byggnad. Jagkan också biträda det av några remissinstanser framförda förslaget om att fastinredning eller annat som byggnad försetts med uttryckligen anges höra tillbyggnad om så skulle ha varit fallet om det tillförts byggnaden av dess ägare, Ifråga om ledningar har utrednirigen föreslagit att dessa alltid skall arisessom fastighet om de irite utgör iridustritillbehör eller iugår i sådant tillbehöreller i annan vara. har påpekat att särskilda bestämmelser tordebehövas endast riär det gäller ledningar som utan servitutsrätt går på annansmark. Övriga ledningar är enligt JB fastighet. Jag förordar att 7 § MF utformasi enlighet med rättsnämndens uppfattning, Beslutom fastställelse av skatt kan vara preliminärt eller slutligt. För att enskattskyldig skall kunna föra talan i länsskatterätt krävs att slutligt beslutmeddelats på begäran av den skattskyldige. Sådan begäran skall göras inom enmånad från det att han får del av preliminärt beslut. Har slutligt beslut intemeddelats anses skatten ändå fastställd genom slutiigt beslut vid utgången avtredje kalenderåret efter det under vilket redovisningsperioden gått till ända.Sådant beslut kan inte överklagas. Utredningen har föreslagit attlänsstyrelsen, när särskilda skäl föreligger, skall kunna meddela slutligtbeslut utan att den skattskyldige begärt det. Förslaget har allmänt godtagitsav remissiristanserna, Äveri jag biträder förslaget. Det ligger i sakeris naturatt någon uttömmande beskrivning av vad som skall läggas i uttrycket särskildaskäl inte kan lämnas. Jag anser därför att den av utredningen lämnadeexemplifieringen är tillräcklig. Övervägande skäl talar enligt min mening föratt tiden för begäran om slutligt beslut utsträcks . Härigenomuppnås att gäller som för talan mot meddelat slutligt beslut. Vidarebör, som utredningen föreslagit, slutiigt beslut alltid kunna meddelas om denskattskyldige begärt det , således även om slutligt beslut egentligenskulle anses föreligga innari det begärda slutliga beslutet meddelas. Utreduingensförslag i fråga om besvär över vissa beslut enligt MF har i allmärihet inteföranlett några erinringar. Jag anser att förslagen, som ger en lämplig besvärsordriing,bör genomföras, I likhet med några remissinstanser anser jag vidare att vissamindre justeringar bör göras av förslagen. Talan mot länsstyrelses beslutangående befrielse från restavgift bör föras hos länsskatterätt i stället förhos kammarrätt. Vidare bör för besvär mot beslut om påföring eller nedsättningav eller befrielse från restavgift samma bestämmelser gälla som för besvär motbeslut i fråga om befrielse från eller riedsättriirig av försenirigsavgift,dvs, talari bör föras hos länsskatterätt. Vidare bör vissa praktiska fördelar kuuriavirinas om även restavgift påförs genom preliminärt och slutiigt beslut. Ävenmot länsstyrelses beslut att inte meddela slutiigt beslut därför att ansökanhärom kommit in för sent bör talan föras hos länsskatterätt. Bestämmelser av nuangiven innebörd bör föras in i 51 § MF, bör hänvisningen i 69 § MF till125 § taxeringslagen tas bort. Någraremissinstanser har anfört att den besvärsprövning som enligt vad jag tidigareförordat skall överföras på RSV bör ankomma på rättsnämnden. Jag är dock avden uppfattningen att prövningen av sådana i huvudsak administrativa ochpraktiska frågor lämpligen bör göras av RSV i dess egenskap av centralförvaltningsmyndighet, I övrigt bör vid remissbehandhngen framfördaändringsförslag enligt min meriing irite geriomföras. Fleraav remissinstanserna har tagit upp frågan om skattskyldighet vid uthyrning avlokaler och uttalat att de kumulativa skatteeffekter som anges föreligga börundanröjas. Enligt min mening talar starka skäl för att så sker. Jag är dockmedveten om att en sådan åtgärd är förenad med mycket stora praktiska och tekuiskasvårigheter. De ytterligare uridersökningar som behövs innan ställning kan tastill frågan bör lämpligeri kunna utföras av mervärdeskatteutredriirigeri. Jagbiträder gerieraltullstyrelsens förslag beträffande ikraftträdandet såvittavser förtullning, 1skrivelse till har föreslagit att deklarationerför mervärdeskatt för åren 19691971 skall bevaras. Förslaget har allmänttillstyrkts av berörda myndigheter och iustitutioner. Även jag biträderförslaget och avser att i annat sammanhang föreslå att Kungl. Maj:t enligt 25 §MF och 50 § taxeringslagcri (1956: 623) beslutarom undantag i enlighet med framställningeu. Jag avser vidare att föreslå attbestämmelser motsvararide dem i 13 § taxeringskurigö-relsen (1957: 513) tas ini en ny paragraf, 24 a §, i mervärdeskattekun-gördsen (1968: 431), Denu angivna förslagen, till vilka jag alltså återkommer, bör som riksarkivetföreslagit leda till att den i 24 § andra stycket MF föreskrivna tiden förbevarande av underlag för deklaration utsträcks från sex till sju år.Hänvisningen i 25 § MF till 50 § taxeringslagen iuriebär bl, a, atttaxeringslagens bestämmelser om förvaring och förstöring av deklarationer ochvissa handlingar blir tillämpliga även i fråga om mervärdeskatt. Med hänsyntill att de särskilda perioder för vilka mervärdeskatt redovisas irite sammarifallermed beskattnirigsår eller taxeringsår enligt taxeringslagen bör i MF tas inbestämmelser som i sak motsvarar dem som finns i 50 § 2 mom, taxeringslagen.Därvid bör förvaringstiden anges till med hänsyri till bestämmelsernaom efterbeskattning och besvär i särskild ordning. Avslutningsvisvill jag framhålla, att det författningsförslag som upprättats också avpassatstill den nya regeringsformen som träder i kraft . Underåberopande av det anförda hemställer jag, att Kungl. attanta inom upprättat förslag till lag om ändring i förordningeri(1968: 430) om mervärdeskatt. Medbifall till vad föredragarideri sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till skallavlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar.