prop · FX03163 · 1974-12-31 00:00:00 — Kungl.Maj:ts proposition nr 1974 Prop. ]VIaj:ts proposition med förslag till lag om ändring i kommunala renhållningslagen(1970: 892); given . Maj:t vill härmed, under åberopande avbilagda utdrag av statsrådsprotokollet över jordbmksärenden, föreslå riksdagenatt bifalla det förslag om vars avlåtande till föredragande departementschefenhemställt. I propositionen föreslås att komraunalarenhåUningslagen (1970: 892) ändras i syfte att öppna möjlighet för kommunernaatt i större utsträckning än f, n, själva bestämma den närraare omfattningenav renhåll-ningsverksaraheten i glesbygd. Lagändringenföreslås träda i kraft . 1 saml Nr 163 Lagom ändring i kommunala renhållningslagen (1970: 892) Härigenom förordnas i fråga om kommunalarenhållningslagen (1970: 892) delsatt 5 § skall upphöra att gälla, dehatt i 1 § ordet "Konungen" skall bytas ut mot "regeringen", delsatt 4 § skall ha nedan angivna lydelse. 4 § Kommun är skyldig att till all- Kommun är skyldig att tUI all män avstjälpningsplats eller all- män avstjälpningsplats eller all män destruktionsanläggning forsla män destmktionsanläggning forsla orenlighet som härrör från hushåll orenlighet som härrör från hushåll samt hushållsavfall och därmed samt hushållsavfall och därmed jämförligt avfall. jämförligt avfall, om ej regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer föreskriver annat. I lokal hälsovårdsordning kan föreskrivas, att vidbebyggelse förekommande annan orenlighet och annat avfall än som avses iförsta stycket skall forslas bort genom kommunens försorg. När orenlighet och avfall skall forslas bort genomkommunens försorg, får annan person än den komraunen anlitar för detta ändamålej taga befattning därmed. När särskilda skäl föreligger, får länsstyrelsenbefria kommunen från skyldighet enligt första stycket. Dennalag träder i kraft . Utdragav protokollet över jordbruksärenden hållet inför istatsrådet . Närvarande:statsministern , ministern för utrikes ärendena , statsrådenSTRÄNG, , , , , , , ,, , , . Chefen för jordbmksdepartementet, statsrådetLundkvist, anmäler efter geraensam beredning med statsrådets övriga ledamöterfråga om ändring i kommunala renhåUningslagen (1970: 892) och anför. När 4 § komraunala renhållningslagen (1970: 892)(renhållningslagen) trädde i kraft , utvidgades koraraunsskyldighet att forsla bort hushållsavfall till att avse hela koraraunens områdefrån att tidigare ha omfattat i huvudsak endast stads- eller byggnadsplanelagdaområden. Denna skyldighet, det s. k. obligatoriska koraraunalarenhåll-ningsraonopolet, innebär bl. a. att komraunen skall orabesörjabortfors-ling av hushållsavfall från fastighet där sådant avfall uppkommer, ominte beviljar koramunen dispens. Bestämmelserna har föranlett vissa svårigheter vidtillämpningen framför allt inom glesbygdsområden. tillsatte jag en särskildarbetsgrupp för avfallsfrågor. På initiativ av arbetsgruppen har upprättats enpromemoria (Ds Jo 1974: 4) PM med förslag till renhållningskungörelse i vilkenföreslås att komraun i större utsträckning än f. n. får raöjlighet att självbestämma den närmare omfattningen av renhållningsverksamheten i glesbygd. Efter remiss har yttranden över promeraorianavgetts av , , saratiiga länsstyrelser,konsuraentombuds-raannen (KO) samt Flens, , , , Tyresöoch kommuner ävensom , och arbetsgmpp angående sanitära krav påavfallshantering (). Vid reraissvaren från vissa av länsstyrelserna harbifogats yttranden från bl. a. koramuner och länsläkare. Yttranden överproraeraorian har också inkommit från försvarets sjukvårdsstyrelse ochjustitieombudsmannen (JO). I promemorian redovisas bl. a. gällandebestämmelser, exempel på den praktiska tillärapningen av renhållningslagen ifråga om avfalls- Prop.1974: 163 4 hämtningi glesbygdsområden samt vissa riksdagsmotioner och en skrivelse från KO.Promemorian bör fogas till statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga 1.Förslag till ändring i renhåUningslagen och till renhållningskungörelse finns ibUagorna A och B till promemorian. Promemorian har fått ett positivt mottagande vidremissbehandlingen. Huvudlinjerna i promemorieförslaget tillstyrks eller lämnasutan erinran av det övervägande flertalet remissinstanser. och flera andra remissinstanseruttalar att förslagen i promemorian ger möjlighet alt smidigare genomförarenhållningsverksamheten i kommunernas glesbygdsområden. iJönköpings län finner att promemorieförslaget utgör en angelägen förbättring inuvarande ordning. Liknande uppfattning hyser länsslyrelsen i Gollands län.Länsstyrelsen i län anser att den föreslagna uppmjukningen avbestämmelserna bör kunna hälsas med tillfredsställelse av länsstyrelser,komrauner och enskilda hushåll. JO uttalar den förhoppningen att grunden förförekommande missnöje hos allmänheten till betydande del skall komma attavlägsnas sedan förslaget genomförts. Flertalet remissinstanser vitsordar att den ökaderenhållningsverksamhet som kommunerna bedrivit till följd avrenhållningslagens föreskrifter om kommunalt renhållningsmonopol gett önskadeffekt genom att nedskräpningen minskat påtagligt . I allmänhetgodtas vad som i promemorian anförts beträffande de svårigheter som förelegatatt tUlämpa föreskrifterna om renhållningsmonopol i glesbygden. Fleralänsstyrelser anser sig dock inte kunna dela uppfattningen att svårigheternafrämst orsakats av att systemet med dispens av varit förtungrott. Länsstyrelserna i och anser attsvårigheterna i huvudsak berott på att det saknats centralt utfärdadetill-lämpningsföreskrifter till renhållningslagen. Andra remissinstanser pekarpå att befolkningen i glesbygden haft svårt att acceptera att renhållningsmonopoletsträckts ut till glesbygden. Enligt i hälsovård härrör en stor del av klagomålen pårenhållningslagens tillämpning från personer sora av kostnadsskäl eller avannan anledning anser koraraunal renhållning vara onödig. Dessa remissinstanserfinner det vara angeläget att den tUlämp-ningsförfattning som kommer attutfärdas ges sådan utformning att den inte ger upphov tUl en stor mängd dispensansökningarfrån enskUda. Tillämpningsförfattningen bör inte heller föranleda att befintligrenhållningsorganisation måste göras om. Liknande synpunkter framförs av bl.a, kommun och . Möjligheten att välja skilda härat-ningssystemkan enligt näranda kommun försämra förutsättningama för attbedriva rationell renhållningsverksamhet, kommun pekar på det tryckpå kommunen som förslaget tUl renhållningskungörelse kan förväntas medföra ifråga om krav på individuell renhållningsservice. Dessa nackdelar övervägs dockenligt koramunen av förslagets fördelar i övrigt. i länunderstryker att de klagomål som förekommit Inte får undanskymma att det utvidgadekommunala renhållningsmonopolet på raånga håll i glesbygden tagits emot mycketpositivt. i uppger att det märkts enpåtagligt förändrad inställning till renhållningsfrågorna hos människorna iglesbygden. Man har kommit till insikt om att det behövs organiseradrenhållning även inom glesbygdsområden. KO framhåUer att lagstiftningen om den kommunalarenhållningen i flera hänseenden är svårtUlgänglig och att den för mångaenskilda fastighetsägare torde framstå som i det närmaste omöjlig attöverblicka. Detta beror enligt KO tUl en inte obetydlig del på bristandesamordning raellan renhållningslagstiftningen och hälsovårdslagstiftningen. Liknandesynpunkter kommer från flera andra remissinstanser bl, a. från länsstyrelsernai och län. Beträffande dispensprövning finnersistnämnda länsstyrelse att det skulle vara en enklare och mer praktiskordning, om frågor om undantag från kommunens renhållningsskyldighet för helaområden prövades av , raedan hälsovårdsnänmderna meddelade dispensenligt den föreslagna renhållningskungörelsen beträffande enskilda fastigheter.Härigenom skulle erhållas en samordning mellan hälsovårdslagstiftningen och renhållningslagstiftningen.Länsslyrelsen i för fram liknande synpunkter. Enligt länsslyrelseni kommer förslaget endast att medföra raarginella effekter pårenhållningsförhåUandena i länet. i harmotsvarande uppfattning för sitt läns vidkommande. och uttalar tvekan om det finns skäl att ändra nuvarandedispensordning. Kommunförbundel anser inte att förslagettillgodoser kommunernas krav på större inflytande över den praktiskatillämpningen av renhållningslagen. uttalar att liden nu ärmogen för ett radikalt grepp på frågan om dispensprövningen och föreslår attsamlliga avgöranden i dispensfrågor förs ner på nivå. Den nuvarandeordningen med dispensprövning av har enligt förbundet framståttsom mer och mer otillfredsställande. Prövningen har gett upphov till allt föromfattande administrativa insatser, sora i stor utsträckning kommit att avsemindre väsentliga problem. roll i systemet bör inskränkas allmän tUlsyn över att de med lagen åsyftade railjöaspekterna inte skjuts åtsidan. Utforraningen av förslaget till ändring irenhållnmgslagen har lämnats utan erinran av remissinstanserna. iGöteborgs och län framhåller dock att förslaget behöver kompletteras meden bestäm- -fl 1974. melsesom klargör vad som skall hända raed gällande länsstyrelsedispenser efterövergången tUl de nya bestämmelserna. Utöver förslag till ändring i renhåUningslageninnehåller som nänmts promemorian även förslag till den författning som Kungl.Maj:t med stöd av det föreslagna bemyndigandet i 4 § näranda lag avses skolakomma att utfärda. En sammanställning av remissinstansernas yttranden översistnämnda författning bör fogas till detta protokoll som bUaga 2. Enligt 4 § första stycket kommunalarenhållningslagen (1970: 892) (renhållningslagen) är kommun skyldig att tUlallmän avstjälpningsplats eller allmän destruktionsanläggning forsla orenlighetsom härrör från hushåll samt hushållsavfall och därmed jämförligt avfall. Ilokal hälsovårdsordning får enligt andra stycket föreskrivas att vidbebyggelse förekommande annan orenlighet och annat avfall än som avses iförsta stycket skall forslas bort genom kommunens försorg. Enligt tredje stycketi paragrafen får annan person än den kommunen anlitar för ändamålet inte tabefattning med bortforsling av orenlighet och avfaU, när detta enligt vad fömtsagts skaU forslas bort genom kommunens försorg. I fjärde stycket föreskrivsatt får befria kommunen från skyldighet enligt första stycket,när särskUda skäl föreligger. Till hushållsavfall hänförs i första hand sopor,köksavfall och pappersavfall. Dit räknas vidare dels sådant skrymmande avfallsom t. ex. utrangerade möbler, cyklar och barnvagnar, dels överblivnaläkemedel samt giftiga eller på annat sätt miljöfarliga preparat som används ihemmen eller för trädgårdsbmk. Som hushåUsavfall räknas även oljerester,färgrester, metallföremål och plastartiklar m. m, i de små kvantiteter som kanuppkomma i hushållssararaanhang. Dispens enligt paragrafens fjärde stycke kan avsebefrielse från skyldigheten att forsla avfall från viss bebyggelse, t. ex.lantgårdar. Dispens behöver inte enbart avse totalbefrielse från skyldighetenatt omhänderta hushållsavfall. Kommunerna kan också befrias från visst led iomhändertagandet. Kommunens bortforslingsskyldighet kan sålunda begränsas t.ex. till borttransport av visst slags avfall från särskUda uppsamlingsställendit de enskilda hushåUen hänvisats att själva befordra avfallet. Endastkommunen kan ansöka om dispens. Den enskilde har inte rätt att överklagalänsstyrelses beslut varigenom dispensansökan avslagits. Enligt 5 §renhåUningslagen skall talan mot komraunal myndighets beslut enligt lagenföras genom förvaltningsbesvär hos . Bestämmelsen anses intetUlämplig på kommunens avgörande av frågan huruvida dispens skaU sökas ellerinte. Sådant avgörande kan den en- skUdeendast överklaga genom kommunalbesvär enligt 76 § kommunallagen (1953: 753), Bestämmelser om den enskildes hantering av avfallfinns i hälsovårdsstadgan (1958: 663) och i lokala hälsovårdsordningar. Enligt67 § hälsovårdsstadgan skall lokal hälsovårdsordning, som antas av kommunfullmäktige,utarbetas med ledning av en normalhälsovårdsordning som fastställts av Kungl.Maj:t. I 14 § kungörelsen (1971: 761) om faststäUelse avnormalhälsovårdsordning enligt hälsovårdsstadgan (1958: 663) föreskrivs attorenlighet och avfall som det åligger kommunen att forsla bort enligtrenhåUningslagen eller enligt lokal hälsovårdsordning inte får komposteras,brännas eller på annat sätt slutligt behandlas av fastighetsägaren.Föreskriften är straffsanktionerad. Enligt 27 § normalhälso-vårdsordningen fårhälsovårdsnämnden i särskUda fall medge undantag från föreskrifterna i lokalhälsovårdsordning, om det är påkallat av lokala förhållanden eUer andraomständigheter och det kan ske utan väsentlig olägenhet från sanitär synpunkt,I fråga ora ttädgårdsavfall får hälsovårdsnämnden medge undantag från förbudeti 14 § inte bara i särskUda fall utan också generellt för visst område avkommunen. Talan mot hälsovårdsnämnds beslut enligt lokal hälsovårdsordningföres genom besvär hos (86 § hälsovårdsstadgan). Kommunens rätt alt ta ut avgifter för renhållningenregleras i lagen (1965: 54) om komraunala renhållningsavgifter (avgiftslagen).Enligt 1 § äger koramun besluta alt avgift skall utgå för bortforsling,omhändertagande och oskadliggörande av orenlighet och avfall som uppsanUatsinom kommunen enligt renhåUningslagen eller hälsovårdsstadgan, I 2 § föreskrivsatt avgiften skall bestämmas till högst det belopp som raotsvarar nödvändigakostnader för förräntning av använda medel, för förnyelse och underhåll avanläggningar och utrustning samt för driften. Utförs renhållningen aventreprenör, får avtalet med denne läggas till grund för beräkning av avgiftenom detta inte medför väsentligt högre kostnad än om koramunen själv utförtrenhållningen. Enligt 3 § skall avgiften utgå enligt taxa som faststäUs avkommunens fullmäktige. Tillämpningen av de bestämmelser som jag nuredovisat har föranlett vissa svårigheter framför allt inom glesbygdsområden.Härmed sammanhängande problem har behandlats i en promemoria (Ds Jo 1974: 4)med förslag tiU renhållningskungörelse som avlämnats av en inora jordbruksdepartementetsärskUt tiUsatt arbetsgmpp för avfallsfrågor. Enligt promemorian har kommunermed glesbygdsområden i vissa faU organiserat avfallshämtningen inom dessaområden på ett sätt som skiljer sig från det som tUlämpas inora tätort, där somregel avfallshämtning sker en gång från varje fastighet. Av främstkostnadsskäl har hämtningen av avfall från glesbebyggelse i flera kommunerordnats så att avfallet hämtas genom koraraunens försorg från enförvaringsplats som är gemensam för flera fastigheter. På vissa platser har t,ex, uppställts containersdär avfallet lämnats. Sådan häratning används enligt promemorian i fråga omsåväl permanentbebyggelse som fritidsbebyggelse. För permanentbebyggelse iglesbygd tUlämpas också ett system enligt vilket kommunen eller dessentreprenör hämtar avfall utefter en i förväg bestämd och kungjord körlinje.När det gäller bortforsling av trädgårdsavfall och skrymmande avfaU såsomutrangerade möbler eller liknande avfall har enligt promemorian många komrauneräven i tätort använt sig av containersystemet. För att få tillämpa något av dehämtningssyslem som har nämnts måste kommunen ha erhåUit dispens avlänsstyrelsen såvitt avser den del av kommunens transportskyldighet som utförsav fastighetsinnehavaren. Också i andra avseenden har enligt promemorianförekommit att kommuner fått partieU dispens. Sålimda har i en del falllänsstyrelsen dispenserat komraunen från skyldigheten att hämta latrin inombestämda oraråden av kommimen, 1 promemorian redovisas vissa riksdagsmotioner(mot. 1974:324, 512, 514 och 521) i vilka yrkas att bestämraelserna i 4 §renhållningslagen skall ses över för att ge kommunema själva rätt att i störreutsträckning bestämma omfattningen av hämtningen av avfall inom glesbygdsområden.I promemorian redovisas också en skrivelse från konsumentombudsmannen (KO) tUlKungl, i den aktuella frågan. I skrivelsen konstaterar KO att det avanmälningar som han mottagit måste anses framgå att i vissa fall rimlig hänsyninte tagits till frärast glesbygdens och fritidshusområdenas skUda behov avrenhållningstjänster. I promemorian föreslås dels att Kimgl. Maj:t i ensärskild renhållningskungörelse raeddelar bestämmelser om tiUämpningen avrenhållningslagen, dels att dispensregleringen ändras så att kommun i slörreutsträckning än f. n, får möjUghet att själv bestämma den närmare omfattningenav renhåUningsverksamheten främst i fråga om glesbygden. För genomförande avändringen i dispensregleringen föreslås i promemorian att ett bemyndigandeförs in i renhåUningslagen i form av ett tiUägg till 4 § första stycket enligtvUket Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer får föreskrivaundantag från det obligatoriska renhållnlngsmonopolet. Dispensbestämmelsen Iparagrafens fjärde stycke föreslås upphävd, TUl promemorian harfogats ett förslag till renhållnlngsktmgörelse. Enligt detta får kommunenbesluta att hämtningen av avfall från fastighet som inte ingår i tätbebyggelsemed mer än 200 invånare får ske från aimem plats än förvaringsplatsen påfastigheten, om kostnaden därigenom minskar i väsentiig mån samt tilloch förvaring på hämtningsplatsen kan ske utan olägenhet från bl, a.miljövårdssynpunkt. Sådant beslut föreslås kunna gäUa endast fastighet varsinnehavare åtagit sig att forsla på fastigheten uppkommande avfall tillhämtningsplatsen. Enligt förslaget får kommun också för tätort besluta omhämtning från annan plats än förvaringsplatsen på fasligheten, såvida fråga ärom skrymraande avfall, överblivna läkeme- deleller rester av olja, kemikalier eller liknande ämnen. Kommun får vidare enligtförslaget besluta att avfallshämtning från två eller tre närbelägnafastigheter skall ske från gemensam behållare sora är uppställd på en avfastigheterna, I andra fall än de nu nämnda skall det enligt förslaget ankommapå att pröva fråga om dispens från bortforslingsskyldigheten. LiksomhittUls skall sådan dispens meddelas endast om särskilda skäl föreligger,Koraraunen skall enligt förslaget vara skyldig att beakta att skäligarailjövårdskrav tiUgodoses och att bortforslingen anpassas till det normalabehovet vid olika slag av bebyggelse, när kommunen planlägger och beslutar hurden skall genomföra renhållningsmonopolet. Dispensansökan till länsstyrelsenskall innehålla behövliga uppgifter om hur renhållningen inom kommunen eUerberörd del därav är eller kommer att bli ordnad. Promemorian har fått ett positivt mottagande vidremissbehandlingen. Del övervägande flertalet remissinslanser anser attkommunema nu bör få ökade befogenheter att själva bestäraraa den närraareomfattningen av renhållningsverksamheten. vill gå längre än promeraorieförslaget.Förbundet föreslår att nuvarande dispensordning slopas och alt samtliga frågorom undantag från kommunens renhållnings-skyldighet skall avgöras på kommunalnivå. För egen del vill jag anföra följande. Avuttalanden från flera håll under remissbehandlingen framgår att den ökadekommunala renhållningsverksamhet som föranletls av statsmakternas beslut omobligatoriskt renhållningsmonopol för hela kommunens område verksamt bidragittill att förbättra miljön. Det är sålunda aUmänt omvittnat att nedskräpningensärskilt i glesbygdsområden minskat påtagligt . Enligt minmening finns inte anledning att frångå den lagstiftningsärendegjorda bedömningen att ett heltäckande renhållnings-monopol behövs för attmotverka föroreningar och nedskräpning i naturen. Organiserad renhållning böralltså förekoraraa inora hela kommunens område, om inte särskilda skälföranleder annat. Införandet av det obligatoriska komraunala renhållningsmonopoletinnebar en genomgripande förändring av den ordning som dittills rått på dettaområde. Det är därför helt naturligt att vissa problem uppstått vid denpraktiska tillämpningen. Problemen har främst gällt tillämpningen avrenhållningsmonopolet inom glesbygds- och fritidshusområden. Även om en hel delproblem får antas ha varit av övergående natur, anser jag att de erfarenhetersom gjorts ger anledning att överväga särskilda åtgärder för att underlättaför kommunema att tUlämpa renhållningslagen. Jag delar den i promeraorian ochav flertalet remissinstanser uttalade uppfattningen att en lämplig åtgärd föratt koraraa till rätta med problemen är att ge kommunema ökade befogenheteratt själva bestämma den närmare omfattningen av renhållningsverksamheten.Promemorians förslag i den delen innefattar enligt min mening en lämpligavvägning mel- lande olika intressen som gör sig gäUande i saraband med tillämpningen avrenhåUningsmonopolet, I likhet med remissinstanserna anser jag att ändringen avregleringen författningstekniskt bör ske på det sätt som föreslagits ipromemorian. Med stöd av berayndigande i renhållningslagen bör alltså Kungl,Maj:t i en särskUd författning medge att kommun under vissa förhållanden fåranordna renhållningsverksamheten på annat sätt än som är fömtsatt i lagen, I likhet med JO och anser jag attbesvärsbesläm-melsen i lagens 5 § är överflödig. Den bör därför upphävas. För mformation vUl jag i det följanderedogöra i korthet för huvuddragen i de bestämmelser om undantag frånrenhållningsskyldigheten som jag avser att föreslå Kungl. Jag villockså ta upp några andra frågor som aktualiserats vid remissbehandlingen avpromemorian. Den utformning regleringen erhållit i promemoriansförslag tUl renhållningskungörelse får i huvudsak anses ha godtagits av remissinstanserna, även om skUda uppfattningar förts fram på olikapunkter. Också jag anser att förslaget kan ligga tiU grund for en nyordning avregleringen. Även om ett förenklat hämtningssystem skulle innebära väsentligkostnadsminskning, bör sålunda beslut därom inte få meddelas, om olägenhetfrån mUjöskyddssynpunkt eller annan allmän synpunkt skulle uppkomma. I sammanhangetförtjänar påpekas att hälsovårdsstadgan och lokala hälsovårdsordningarinnehåller av hygieniska skäl betingade föreskrifter om uppsamling, förvaringoch transport av avfall. Självfallet får dessa föreskrifier inle åsidosättas ianledning av beslut om förenklat hämtningssystem eller om gemensamsopbehållare för två eller tre fastigheter. Beslut om förenklat hämtningssystemi fråga om sedvanligt hushållsavfall bör enligt min mening enbart avsefastighet vars innehavare åtagit sig att forsla avfallet till hämtningsplatsen.Med hänsyn till de villkor som sålunda avses gälla för beslut om förenklathämtningssystem torde det i praktiken vara uteslutet att tillämpa sådant systemi fråga om sedvanligt hushållsavfall eller latrin från permanentbebyggelsen itätort. Med beaktande härav och mot bakgrund av att remissinstanserna harskilda åsikter i fråga om utformningen av gränsdragningen mellan glesbygd ochtätort har jag för egen del kommit till den uppfattningen atttUlämpningsområdel för ifrågavarande befogenheter inte behöver fixeras medhänsyn till antalet invånare i viss bebyggelse. Som några remissinstanserförordat bör förenklat hämt-ningssystera kunna genomföras t. ex. iett fritidshusområde, även om det skulle bo fler än 200 personerinom området. Jag vill å andra sidan poängtera att avsikten med mitt förslag idetta hänseende inte är att öppna möjlighet för kommun att ändra etableradhämtningsorganisation för sedvanligt hushåUsavfall I tätorterna. Jag anser att det i princip bör ankomma på varjekommun att själv bestämma vilket koraraunalt organ sora skaU besluta i defrågor det här gäller. Med anledning av att frågan om hämtningsintervallertagits upp i flera remissyttranden vill jag upplysa att nyligenutfärdat nya anvisningar i ämnet. I flera remissvar påtalas att det råder enbristfällig samordning mellan renhållningslagstiftning ochhälsovårdslagstiftning. Från i län föreslås att ensamordning sker av den dispensprövning som kan äga rum enligt resp.lagstiftning. Jag är medveten om att det behövs en bättre samordning mellanifrågavarande lagstiftningsområden.