prop · FX0377 · 1974-12-31 00:00:00 — Enligt1947 års lag kan en arbetstagare, oavsett om hans anställningsförhållanderegleras av kollektivavtal eller ej, alltid göra ansökan vid allmän domstol ombetalningsföreläggande för fordran på arbetslön eller på semesterlön ellersemesterersältning enligt lag. Bestrids ansökningen och målet med anledninghärav hänskjuts till rättegång, skall målet enligt lag överiämnas tillAD, om tvisten visar sig vara av sådan beskaffenhet att den hör under denna domstol. Skulle arbetsgivaren i ettsådant fall inte bestrida an,sökningen men, sedan rätten tecknat bevis attutmätning får ske, vilja söka återvinning, skall han i stället ingestämningsansökan till AD inom den tid som föreskrivs i lagsökningslagen föransökan om återvinning, lag är endast tillämplig påkollektivavtalstvister och tvister om tillämpningen av semesterlagen.Motsvarande bestämmelser finns däremot inte för tvister om tillämpningen avandra lagar vilka i likhet med semesterlagen innehåller den forumregeln atttvisten skall tas upp och avgöras av AD, om anställningsförhållandet reglerasav kollektivavtal. Lagen är inte heller tillämplig när det är arbetsgivaren iett kollektivavtalsreglerat anställningsförhållande som vill framställa vissakrav mot arbetstagaren, 1 dessa fall kan AD alltså behöva ta upp även ostridigakrav och därigenom tjänstgöra som inkassodomstol. Någon möjlighet att i sådanafall göra ansökan om betalningsföreläggande vid AD finns inte, 2,4.3 Pågående lagstiftningsarbete Ar 1963 lade lagberedningen fram förslag till vissaändringar i lagsökningslagen (SOU 1963:28), Sedan förslaget remissbehandlatshar frågan om en revision av nuvarande bestämmelser om summariskt förfarande iskuldfordringsmål tagits upp i en 1972 utarbetadpromemoria angående summarisk betalningsprocess (Ds Ju 1972:20). Sedaninnehållet i promemorian diskuterats med företrädare för olika myndigheter ochorganisationer, förbereds f n. inom en ny promemoriaangående summarisk betalningsprocess, 1 den år1972 utarbetade promemorian diskuteras bland annat all slå samman de nuvarandeprocessformerna lagsökning och betalningsföreläggande till ett enhetligtförfarande, benämnt lagsökning. Förfarandet skall enligt detta förslag blitillämpligt på fordran som avser pengar och som är förfiillen till betalning, 1promemorian förordas att handläggningen av den summariska processen flyttasfrån tingsrätt till kronofogdemyndighet. Handläggningen skall i princip baraavse fall där egentlig tvist inte föreligger. Bestrids inte kravet utfärdasexekutionstitel. Om gäldenären kommer med motiverade invilndningar skallansökningen förklaras förfallen. Borgenären fär då i stället framställa sittkrav vid domstol i ordinär rättegång. Det ovan beskrivna förfarandet föreslås bli tillämpligtäven på fordringar som annars skulle höra under specialdomstol. Skulle enansökan om lagsökning lör fordran som - om den är tvistig - hör under ADförklaras förfallen, har borgenären alltså att i stället väcka talan vid AD omdenna fordran. Genomförs förslaget i denna del kommer lag om betalningsföreläggandeför vissa fordringar på arbetslön m, m, således inte längre att behövas. 2,5.1Skilje/Örfarandc inför skiljemän Avtalom skiljeförfarande enligt lagen om skiljemän förekommer i två olika former.Fördel första kan parterna i anledning av en redan uppkommen tvist kommaöverens om att tvisten skall avgöras av skiljemän. Det är emellertid vanligareatt parterna i ett mellan dem ingånget avtal tagit in en bestämmelse om att detvister som kan uppkomma med anledning av avtalet skall hänskjutastill avgörande av skiljemän. Ett skiljeavtal kan vidare innehålla bestämmelserom skiljemännen och hur de skall utses, hur förfarandet skall gå till och andrafrågor av liknande beskaffenhet. Avtalom skiljeförfarande utgör rättegångshinder. Om ena parten har väckt talan viddomstol i en fråga som enligt skiljeavtal skall avgöras av skiljemän, skallkäromålet vid domstolen avvisas, om den andre parten yrkar det. Parternaavgör själva hur skiljemännen skall utses och hur många de skall vara. Inomvissa branscher är det vanligt att skiljemän skall utses av branschorganisationeller att tvisten skall hänskjulas till en fast skiljenämnd. Om ingenöverenskommelse har träffats om skiljemännen, skall dessa vara tre och utsesså, att vardera parlen väljer en medan de sålunda valda skiljemännen utser dentredje. Denne blir i regel ordförande i skiljenämnden. Skiljeförfarandetinleds med att någon av parterna påkallar skiljedom. Detta sker vanligen i enskrift till motparten. Den som påkallar skiljedom brukar med dettauppge vem han har utsett till skiljeman. Detta får till följd att motpartenblir skyldig att lämna uppgift om sitt val av skiljeman, I denskrift varigenom förfarandet inleds brukar uppgift lämnas om vad saken gälleroch vilket yrkande som framställs. Yrkanden och grunder kan emellertidframställas även i ett senare skede. Vidhandläggningen av målet hos skiljenämnden fungerar en av skiljemännen somordförande. Denne bestämmer tid och plats för skiljenämndens sammanträden samtutfärdar erforderliga förelägganden för parterna. Vid sammanträdena leder hanförhandlingen och svarar för att protokoll förs i den utsträckning som det ärlämpligt. Skiljemännenskall i princip tillämpa vad parterna kan ha föreskrivit om förfarandet och iövrigt handlägga saken opartiskt, ändamålsenligt och skyndsamt. Parterna ochskiljemännen har alltså fria händer att anpassa förfarandet till vad tvistenkräver i det särskilda fallet. Skiljemännen avgör efter omständigheterna omförfarandet skall vara skriftligt eller muntligt. Skiljemännen är skyldiga attbereda parterna tillfälle att skriftligen eller muntligen utföra sin talan. Omnågon part utan giltigt skäl underlåter att begagna sig av denna möjlighet, fårskiljemännen avgöra målet på den föreliggande utredningen. Om parterna inte harbestämt annat, får skiljemännen vidta olika åtgärder för att målet skall bli tillräckligtutrett. De kan exempelvis anmoda part, sakkunnig eller annan att infinna sigför att höras i saken. Vidare kan de uppmana någon som innehar skriftlighandling eller föremål, somkan antas vara av betydelse som bevis, att hålla handlingen eller föremålettillhanda. Skiljemännen kan även förordna om syn. De har emellertid inte rättatt använda tvångsmedel. Inte heller får ed eller sanningsförsäkran avläggas.För bevisupptagning enligt är skiljemännen hänvisade attvända sig till domstol och begära dess medverkan. Samtligaskiljemän skall delta i avgörandet av tvisten. Skiljedomen skall avfattasskriftligen och undertecknas av skiljemännen. Om parterna inte har bestämt visstid för skiljedomens meddelande, skall den meddelas från dentidpunkt då parterna avtalade om att tvisten skulle avgöras av skiljemän eller,om skiljeavtalet avsåg framtida tvist, från det att skiljedom påkallades.Skiljedomen är bindande för parterna, om de inte i skiljeavtalet förbehållitsig rätt att klandra domen. Har sådant förbehåll gjorts är lagen å andra sidanöver huvud taget inte tillämplig på skiljeavtalet. Enligt lagen kan parternaalltså inte angripa skiljedomen på materiella grunder. Skiljedom kan inteheller bli föremål för resning eller domvillobesvär. Däremot kan vissa formellafelaktigheter inverka på skiljedomens giltighet, I vissa fall kan bristernamedföra att skiljedomen betraktas som utan vidare ogiltig. I andra fall lederbristerna till att skiljedomen kan hävas, om part klandrar domen . Parternaär skyldiga att betala skiljemännen för deras arbete och omkostnader. De ärsolidariskt ansvariga för denna ersättning. Förutom skiljeman-nakostnadernauppkommer givetvis också vanliga processkostnader, t, ex, ombudsarvode,inställelsekostnad och ersättning till sakkunnig. Om parterna inte har kommitöverens om hur skiljemannakostnaderna och processkostnaderna skall fördelasmellan dem, kan skiljemännen pä yrkande av part pröva om och i vad män motpartenskall ersätta parten dennes kostnader. 2,5.2Pågående lagstiftningsarbete om skilje/örfarande inför skiljedomstol Gentemotdet beskrivna skiljeförfarandet har ibland invänts att det inte alltidinnefattar lika goda garantier för ett materiellt riktigt avgörande somdomstolsförfarandet. Vidare kan detta skiljeförfarande ofta bli ganska dyrbartmed hänsyn till att parterna utöver sedvanliga rättegångskostnader har attsvara även för skiljemännens arvoden. Mot bakgrund härav har domstols-kommitténI betänkandet (SOU 1972:22) Skiljedomstol utarbetat ett alternativ till detnuvarande skiljeförfarandet som är avsett att ta till vara fördelarna meddetta förfarande som dess nackdelar undanröjs. Detta förslag är f n,föremål för depariementsbehandling, Domstolskommitténsförslag innebär att avtalstvister - såväl redan uppkomna som framtida tvister- skall genom skriftlig överenskommelse kunna hänskjulas till avgörande avsärskilda till den allmänna domstolsorganisationen knutna skiljedomstolar varsutslag inte får överklagas. Som skiljedomstol skall tjänstgöra tingsrätt isärskild sammansättning. Skiljedomstol får inte pröva tvist för varshandläggning är föreskriven annan särskild sam- mansättningav rätten, t. ex. patentmål, vattenmål eller mål som hör underfastighetsdomstol. Frånsett denna kompetensinskränkning gäller i fråga omskiljedomstols behörighet samma forumregler som för vanlig tingsrätt. Skiljedomstolskall bestå av tre lagfarna domare saml två av parterna utsedda skiljemän.Parterna kan dock överenskomma att skiljemän inte skall ingå i domstolen.Skiljemännen behöver inte vara lagfarna. De skall emellertid inta sammaställning i skiljedomstolen som lagfaren domare och skall därför avläggadomared och vara underkastade ämbetsansvar. Skiljeman skall ha rätt till skäligersättning av allmänna medel försitt uppdrag. Denna ersättning fastställs avskiljedomstolen. Kostnaden för skiljemännen skall stanna på statsverket. 1fråga om skiljedomstol och rättegången vid skiljedomstol skall i princip gällavad som är föreskrivet om allmän domstol. Vissa modifikationer föreslås dock.Den enda större avvikelsen rör offentlighetsprincipen. Sålunda skallförhandling vid skiljedomstol hållas inom slängda dörrar, om parterna inte begäroffentlig förhandling. Har förhandlingen inte varit offentlig, skall vidare domeller beslut i målet avkunnas inom stängda dörrar, om parterna inte begär altavkunnandet skall ske offentligt. Slutligen föreslås i ett tillägg tillsekretesslagen att dom eller beslut och vad i övrigt hör till akten i mål vidskiljedomstol inte får utlämnas utan dess tillstånd under de närmaste två åren.Detta skall dock inte gälla, om förhandling i målet har varit offentlig ellerdomen eller beslutet avkunnats offentligt. Somförut nämnts skall skiljedomstols avgöranden inte kunna överklagas. Talan motsådana avgöranden skall dock få fullgöras på extraordinär väg, alltså genomansökan om resning eller besvär över domvilla. 2,5.3Skiljenämnder i vissa arbetstvister Enligt11 ii LAD får tvist som annars skulle höra under AD i stället enligt avtalhänskjutas till avgörande av skiljemän. Elt särskilt undantag har dockföreskrivits för tvister som gäller förklaring enligt 7 § kollektivavtalslagenatt kollektivavtal inte skall gälla eller att part skall vara befriad frånförpliktelse enligt sådant avtal. Enligl ADrs praxis gäller elt ytteriigareundanlag för avtal om framtida tvist om föreningsrätt. Påarbetsmarknaden har inrättats elt flertal fasta skiljenämnder för prövning avolika slags kollektivavtalstvister. Särskilt kan nämnas den verksamhet .somenligt vissa huvudavtal och trygghetsavtal skall utövas av arbetsmarknadsnämndenoch liknande nämnder för prövning av bl, a. uppsägningstvister. En utföriigredovisning för dessa nämnder lämnas i betänkandet (s. 76 fQ. F. n. pågårförhandlingar om ändringar i dessa avtal bl. a. med anledning av tillkomstenav lagen om anställningsskydd. Det är ännu inte klart om och i så fall i vilkenutsträckning dessa nämnder kommer att behållas för prövning av tvister omuppsägning enligt denna lag. 2.6Den processuella behandlingen av tvister i offentliga anställningsförhållanden Förhållandetmellan staten och dess tjänstemän regleras dels i avtal, främst kollektivavtal,dels i lag eller annan författning. Enligl 3 § första stycketstatstjänstemannalagen skall i anställningsförhållande, vara lagen är tillämplig,gälla vad som är bestämt i avtal. Från denna princip gäller emellertid vissaundantag enligt 3 ii andra stycket statstjänstemannalagen. Det förbud attförhandla och träffa avtal om anställningsförhållande som denna bestämmelseinnehåller har fr, o, m. begränsats avsevärt. gällerdetta s, k. avlalsförbud endast beträffande inrättande eller indragning avtjänst eller tjänsteorganisationens utformning i övrigt samt beträffandemyndighets verksamhet och vissa anslällnhigs- eller arbetsvillkor, 1. ex. ifråga om uppsägning eller avsättning,'För tjänstemän hos kommuner och en delicke-statliga allmänna inrättningar gäller enligt 2 ii kommunaltjänstemannalagenbestämmelser som i huvudsak svarar mot 3 ii statstjänstemannalagen. Deavtalsförbjudna frågor som anges i dessa lagar är förbehållna offentligrättsligreglering. Denna kan ha formen av lag eller annan författning men kan ocksåbestå i föreskrifter meddelade av myndighet. Även beträffande vissa avtalsbarafrågor - främst i fråga om pensioner och förmåner i samband med tjänsteresa ochförrättning tillämpas fortfarande en offentligrättslig reglering i avbidanpå att avtal träffas. Blir sådan fråga reglerad i kollektivavtal, upphör dockutfärdad administrativ bestämmelse att gälla, Ifråga om de offentliga arbetstagare som inte är tjänstemän saknas motsvarighettill bestämmelserna i statstjänstemannalagen och kommunaltjänstemannalagen. Påden statliga sidan är det numera endast arkiv- och beredskapsarbetare samtnågra speciella arbetstagargrupper som inte har tjäns-temannaställning. Däremotutgörs en betydande del av personalen hos kommuner och landstingskommuner avarbetstagare på vilka kommunaltjänstemannalagen inte är tillämplig. Förhithörande grupper regleras anställnings- och arbetsvillkoren i avtal, 1 vissafall regleras dock pensions-och traktamentsfrågor saml liknande frågor isärskilda författningar i stället för i avtal. Pådet offentliga tjänstemannaområdet skall tvister rörande fråga som får reglerasi avtal prövas av AD, om tvisten rör kollektivavtal eller en fråga som enligtsärskilda lagbestämmelser hör under AD, och i annat fall av allmän domstol.Dessutom kan offentlig tjänsteman i princip anföra besvär i administrativordning över myndighets beslut i sådan fråga. Enligt lagen (1965:276) ominskränkning i rätten att föra talan mot offentlig arbetsgivares beslut gällerdock det undantaget, att arbetstagare inte får föra talan mot arbetsgivarensbeslut rörande hans arbets- eller anställningsvillkor, om han ellerarbetstagarförening som han tillhör har rätt att väcka talan i saken vid AD,Delta innebär inte att en av kollektivavtal bunden tjänsteman är helt uteslutenfrån möjligheten att anföra besvär beträffande beslut rörande Prop.1974 r 77 51 1 den mån en sådan fråga inte regleras i kollektivavtal stårmöjligheten att anföra besvär öppen. Härvid är att märka, att de kollektivavtalsom reglerar de offentligt anställdas arbets- eller anställningsvillkorinnehåller många beslämmelser, vilkas tillämpning beror av myndigheternasdiskretionära prövning (s. k, skälighetsfrågor). En arbetstagare som ärmissnöjd med prövningen men inte gör gällande annat än att myndighetens beslutryms inom de befogenheter kollektivavtalet ger myndigheten, har ansetts inlekunna få sina anspråk prövade av AD eftersom det då inte föreligger någon tvistom kollektivavtalets innebörd (se AD 1967 nr 23), Arbetstagaren får i sådantfall i stället anlita möjligheten att föra besvär över beslutet (se RÅ 1968 ref63 och KÅ 1968 ref 5), Beträffandeavtalsförbjudna frågor kan rättelse av myndighets beslut endast sökasbesvärsvägen. Sådana frågor kan även komma under allmän domstols prövning iform av en skadeståndstalan. Allmän domstols prövning av en avtalsförbjudenfråga sträcker sig dock inte längre än till ett fastställande av visstfordringsbelopp. Domstolen kan alltså inte upphäva myndighetens beslut.Härutöver kan nämnas alt fråga om avsättning av offentlig tjänsteman på grundav brott - ämbetsbrott eller annat brott - kan prövas av allmän domstol i denordning som gäller för brottmål i allmänhet. Sammanfattningsviskan konstaleras att besvärsrätt inte föreligger beträffande frågor somregleras i kollektivavtal eller som enligt särskilda lagbestämmelser skallavgöras av AD, medan rättelse av myndighets beslut i andra frågor i princip kansökas besvärsvägen. För statstjänstemän föreligger i dessa fall besvärsrätl (s.k, förvaliningsbesvär), om inte annat har föreskrivits i lag eller av Kungl.Majrt i administrativ ordning. Enligt 39 § statstjänstemannalagen gällerdessutom all rätten att anföra besvär över myndighets beslut enligt denna lageller enligt bestämmelse som meddelats med stöd av lagen (t. ex.statstjänstemannastadgan) inte får inskränkas. Motsvarande principer angåendebesvärsrätt (förvaltningsbesvär) har genom olika författningsbestämmelserinförts även på det statligt lönereglerade kommunala området, t. ex, iförfattningar rörande lärare, församlingspräster, tjänstemän vidförsäkringskassor etc. Beträffande det kommunala området i övrigt får besvärföras endast som kommunalbesvär, Ifråga om förvaltningsbesvär gäller att talan mot beslut av t, ex. centraltämbetsverk eller länsstyrelse som regel förs direkt hos allmän förvaltningsdomstoleller hos Kungl. Majrt, medan talan mol beslut av regional verks-myndigheteller chef i allmänhet först prövas av den centrala verksmyndigheten sommeUaninstans. Gränsdragningen mellan de allmänna förvaltningsdomstolarna ochKungl. Maj:l kan med ett visst mått av förenkling beskrivas så att frågor omavlöningsförmåner, som inte skall prövas av AD, samt disciplinära åtgärder ochfrågor om uppsägning prövas av förvaltningsdomstolarna, medan exempelvisbesvär rörande tjänstetillsättning prövas i statsrådet. Rätt att anföraförvaltningsbesvär tillkommer i princip part och densom beslutet eljest rör. I ett tillsättningsärende har alltså även en förbigångenmedsökande rätt att besvära sig. Däremot kan t.ex, statlig myndighet inleöverklaga besvärsmyndighelens beslut. Utmärkande för förvaliningsbesvär är attbesvärsinstansen prövar inte bara det överklagade beslutets laglighel utan ävendess lämplighet. Om besvärsinstansen vid denna prövning finner beslutet varaoriktigt eller olämpligt, kan den sätta annat beslut i stället. Kommunalbesvär förs ilänsstyrelse och kan därifrån föras till regeringsrätten. Rätt att anförakommunalbesvär tillkommer arbetstagare som är mantalsskriven i kommunen ellereljest är kommunmedlem. Är han inte det, saknar han alltså möjlighet att anförabesvär över arbetsgivarens beslut. Besvärsrätt tillkommer även annankommunmedlem än den arbetstagare som berörs av beslutet. Likaså kan en kommunalmyndighet, vars beslut undanröjts av , överklaga länsstyrelsensbeslut till regeringsrätten. Vid kommunalbesvär kan den kommunala myndighetensbeslut angripas endast på vissa i kommunallagen angivna grunder.Besvärsprövningen avser beslutets laglighel, inte dess lämplighet.Besvärsmyndigheten kan visserligen undanröja det kommunala beslutet, om deltavisas vara olagligt, men den har inte rätt att sätta annat beslut i detundanröjda beslutets ställe. Från dessa regler gäller emellertid ett undantagför det fall att s, k, besvärsnämnd finns inrättad. Besvärsrätt i målsom faller under besvärsnämnds prövning - dvs. vid vissa beslut omtjänstetillsättning, förordnande, entledigande eller disciplinär åtgärd -tillkommer varje arbetstagare som är missnöjd med en myndighets beslutisådan fråga rörande honom, oavsett om han är kommunmedlem eller ej.Besvärsprövningen hos besvärsnämnd omfattar inte endast beslutelslaglighet utan även dess lämplighet. Vid talan mot besvärsnämndens utslaggäller dock de begränsade reglerna om kommunalbesvär. Ivissa fall är besvärsrätten inskränkt genom särskilda författningsbestämmelser.Besvär får t. ex, inte föras mol beslut av statens tjänstebostadsnämnd angåendetjänstebostadshyra m. m, eller mot beslut av statens grupplivnämnd angåendeutbetalning av försäkringsbelopp m. m. Dessa nämnder har karaktären avskiljenämnd med bl. a, representation förde statsanställdashuvudorganisationer. En ytterligare begränsning gäller beträffande skälighetsfrågor.På det statligt lönereglerade området ligger beslutanderätten i sådana frågor ivissa fall hos den berörda förvaltningsmyndigheten och i andra fall hos statensavtalsverk. En del skälighetsfrågor avgörs direkt av Kungl. Majrt (istatsrådet). avgöranden fattas efler hörande av en särskildarbetsgrupp, vari de anställdas huvudorganisationer är representerade. Talanfår inte föras mot dessa avtalsverkets beslut. 1 den mån beslutanderättenligger hos förvaltningsmyndighet kan däremot besvär anföras till Kungl. Majrt.Skälighetsfrågor på det rent kommunala området avgörs vanligen av kommunenslönemyndighet. Besvärsrällen torde här i praktiken varaavskuren med hänsyn till de begränsningar som föreligger i fråga omkommunalbesvär. 1flera europeiska länder gäller särskilda regler om rättegången i vissaarbetstvister. 1 del följande redovisas huvudinnehållet i den gällande lagstiftningeni , och . Härutöver kan nämnas, att arbetstvister iFinland prövas efter i stort sett samma regler som gäller i (förslagtill nya regler beträffande den finska arbetsdomstolen har dock lagtsfram i en proposition, som f n. är föremål för riksdagsbehandling). Enligt1973 års lov om arbejdsrelten skall vissa tvister om kollektivavtal ocholovliga stridsåtgärder tas upp av arbejdsrelten som enda behöriga domstol. Arbejdsreltenbeslår av en ordförande, tre vice ordförande samt tolv ledamöter. Dessutomskall finnas två ersättare för vice ordförandena och 28 ersättare förledamöterna. Ordföranden samt vice ordförandena och deras ersättare väljs av de andra ledamöterna. Dessa utses i sin tur avorganisationerna på arbetsmarknaden. Därvid utses på arbetsgivarsidan treledamöter och sex ersättare av Dansk arbejdsgiverforening, en ledamot och fyraersättare av vissa andra privata arbetsgivarorganisationer gemensamt samt tvåledamöter och fyra ersättare av vissa offentliga arbetsgivare gemensamt. Påarbetstagarsidan utses fyra ledamöter och sju ersättare av LO samt tväledamöter och sju ersättare av vissa tjänstemannaorganisationer gemensamt, Arbejdsreltensammanträder med ordförande och tre ledamöter från vardera arbetsgivar- ocharbetstagarsidan. 1 domstolen skall dessutom tjänstgöra två vice ordförande, omparterna före förhandlingen begär det samt ordföranden och vice ordförandenagått med på denna begäran eller om ordföranden under sammanträdet beslutar sigför detta. Arbejdsretlenär behörig att ta upp tvister om överträdelse eller tolkning av huvudavtalmellan Dansk arbejdsgiverforening och LO eller liknande huvudavtal, tvister omkollektivavtals bestånd och om brott mot kollektivavtal samt tvister omlovligheten av varslade eller vidtagna stridsåtgärder. Arbejdsrelten kan vidarela upp andra tvister mellan arbetsgivare och arbetstagare, om domstolen anserdetta lämpligt saml vederbörande arbetsgivar- och arbetstagarorganisation harträffat avtal därom. Domstolen kan avvisa tvist som skall avgöras genomskiljedom, om inte parterna är ense omatt tvisten skall avgöras av arbejdsrelten. Domstolen kan också avvisa tvistsom avser frågor av så ringa betydelse att en prövning inte står i rimligtförhållande till kostnaderna i målet. Rättatt föra talan vid arbejdsrelten tillkommer endast arbetsgivar- ellerarbetstagarföreningar. kan föra talan vid arbejdsrelten även försina medlemmars räkning. Undandrar sig en förening att föra en medlems talan,kan denne inte få saken prövad vid arbejdsrelten. Däremot kan han i detta fallväcka och utföra sin talan vid allmän domstol. Beträffandeförfarandet vid arbejdsrelten gäller i huvudsak samma processuellabestämmelser som vid allmän domstol.