prop · FX03168 · 1974-12-31 00:00:00 — detrimligt att vid fastställande av kvottal för sparbankerna tar hänsyntUl orafattnragen av dessa egna direkta krediter. pekar också på riskema förnegativa bieffekter vid tUlärapning av totalkvoter. Med hänsyn tillbankinstitulens varierande utgångslägen kan en totalkvot drabba raycketojämnt. Totalkvoten kan t. ex. i vissa lägen för vissa institut korama attraotsvara en raarginell kvot överstigande , vUket för dessa instituttorde innebära svåra skadeverkningar i form av uppsägningar av lån etc. Förslaget om aUraän placeringsplikt avser attsäkerställa bostadsbyggandets långfristiga finansiering raot bakgrand avbostadsbyggandets prioriterade ställning och de speciella räntevillkor soradärraed har utvecklats. De av uttedningen påpekade svårigheterna atttillgodose upplåningsbehovet är enligt sparbanksföreningen tUl stor del enföljd av den räntepolitik sora förs i fråga ora bostadsobligationer särat ettresultat av ett i förhåUande tiU tUlgängUga reala resurser alltför arabitiöstbostadsbyggnadsprogram, vars konsekvenser nu börjar visa sig. Det finns anledningatt förmoda att bostadsbyggandet inte får den centrala plats isamhällsekonomin, som det haft . Föreningen ifrågasätterdärför riktigheten av att i ett förslag till permanent lagstiftning så hårtmarkera bostadsbyggandets prioriterade ställning. Föreningen framhåller vidareatt en annan räntepolitik sannolikt skulle innebära att de påpekadebristfenoraenen bortföll och att den långfristiga kreditmarknaden kundefungera mera friktionsfritt och utan detaljreglering. Även ora föreningen ioch för sig accepterar bostadsbyggandets prioriterade ställning, påpekarföreningen de negativa räntabUitets-mässiga konsekvenser som den aUt störrebindningen till räntebundna placeringar i bostadsobligationer får. Föreningenskulle därför raed tillfredsställelse se en mera flexibel räntepolitik, ivilken man t. ex. prövade möjUgheten av en rörlig obligationsränta. understryker i sitt yttrande vadsparbanksföreningen anfört angående utredningens förslag om allmänplaceringsplikt. Banken finner det därför angeläget påpeka att i en eventuellny lagstiftning det uttryckligen slås fast att direkta krediter tiUbostadsändaraål jämställs med bostadsobligationer i placeringspliktshänseende. Hypoteksbanken framhåller i sitt yttrande attutredningens förslag innehåUer den från bankens synpunkt betydelsefuUaändringen att hypoteksbankens obligationer inte kan räknas som prioriteradplacering enligt den föreslagna nya lagen, eftersom föreskrift oraplaceringsplikt enligt 12 § i förslaget endast får länraas "för attunderlätta bostadsförsörjningens finansiering eUer den långfristigastatsupplånragen". Någon raotivering för ändringen har utrednmgen interedovisat. , sora fick i tUläggsuppdrag att järavälbeakta jordbrukets försörjnmg med långfristiga krediter, utttalade i sittbetänkande (SOU 1960: 16) Banklikviditet och kreditprioritermg bl, a, attutred- ningenförutsatte att jordbrukets speciella kreditbehov så långt det kan ske beaktasdels vid meddelande av tiUstånd för jordbmkets hypoteks-institution attemittera obligationer, dels vid fastställandet av eventuella lUcviditets- ochplaceringskvoter för de grupper av kreditinstitut sora är av särskild betydelseför jordbmkets kreditförsörjning, I raotiven för införande av 1962 årsplaceringskvotslag (prop, 1962: 52) anförde chefen för finansdeparteraentet bl,a. att kassatUlgodohavanden och hypoteksbanksobligationer utgör det endaundantaget från principen att de prioriterade placeringarna skall avse kreditertUl staten eller nyproducerade bostäder. Detta avsteg ansågs av departementschefen såvitt angick hypoteksbankens obligationer kunna accepteras på grund avden nära likheten mellan hypoteksbankens obligationer och av staten ellerstadshypolekskassan emitterade obligationer. Den nära likheten meUan de tre nämnda kategoriernaobligationer torde enligt hypoteksbanken inte ha blivit mindre, sedan 1962 årsplaceringskvotslag antogs av . Något motiv för ändring synes därmedinte finnas. Ifrågavarande tre slag av obligationer brukar betecknas sora"guldkantade", vUket innebär att säkerheten för obligationema är denbästa sora kan erbjudas. Särställningen för dessa obUgationer har kommit tUluttryck bl, a, i reglerna i 15 kap, 8 § . Av betänkandet syneseraellertid framgå att utredningen inte fäst något avseende vidsäkerhetsaspektema utan uteslutande anlagt bostadspolitiska synpunkter när detgällt prioriteringen av icke statUga obUgationer. Utredningen har inte beaktatatt även jordbmkets kreditbehov tUl väsentlig del är bestärat genora beslut av statsraakterna.Riksdagen fastställer årUgen ramar för statlig kreditgaranti för lån tUljordbmkets yttre och inre rationalisering, förvärv och drift av jordbmk,raaskinhåUning inora jordbraket m. ra. Den saramanlagda raraen för dessakreditändamål uppgår under innevarande budgetår tUl 303 mUj. kr,, och deenskUda kredUinstitutén förutsätts inte bara bevUja lån raot statiigkreditgaranti inom dessa ramar utan dessutora svara för underliggandebottenlån, sora inte omfattas av garantin. Hypoteksbanken anför vidare att lantbmkskrediternahittUls genom hypoteksbanken delvis kunnat tUlgodoses inom raihen för desärskUda överenskommelser som träffats mellan och vissa institut angåendeprioriteringens omfattnrag, liksora varit fallet i fråga ora bostadsfinansieringen.Kreditbehovet för jordbmksändamål ter sig visserligen volyraraässigt täraligenobetydligt i förhåUande tiU kreditbehovet för bostadsändaraål. Det torde dockur jordbrukspolitisk synpunkt vara viktigt och nödvändigt att verksamheten kanfortgå utan aUtför stora svårigheter när det gäller utlåningskapaciteten. förslag leder tiU ökat ianspråktagande av vissa institutsresurser för bostadsfinansieringen, kan det befaras att ökade svårigheter kanuppstå för dessa in- stitutatt bidra till förverkligandet av statsmakternas intentioner när det gällerkreditgivningen för jordbmksändamål. Det kan också framhåUas att ökade krav påjordbrakskasseorganisationen såväl i fråga ora raedverkan vidbostadsfinansieringen sora i fråga ora kassareservbestäinrael-serna kan befarasmedföra ökade svårigheter för jordbrakets finansiering. Även raed hänsynhärtUl är det av vikt att hypoteksbankens raöjligheter att emittera obligationervidgas och prioriteringen bibehålls. Delvis samraa synpunkter redovisas avjordbrukskasseförbundet, sora beträffande förslaget att undanta hypoteksbankensobligationer från de s, k, prioriterade placeringarna ansluter sig till vadhypoteksbanken anfört, Folksamhar inget att erinra raot att placeringspliktens konstmktion baseras påraarginella kvoter. Däreraot uttrycker Folksara en stark oro över att taket av nettokapitalökningen slopas. Med tiUärapning av korabinationenräntereglering, eraissionskonttoU och placerragsplikt blir det i fraratiden iprincip raöjligt att till koramendera fram allt disponibelt kapital hosberörda kreditinstitut tUl vilken godtycklig ränta som helst. Faran är uppenbarför att de möjligheter som erfordras för att tillfredsställa de ambitioner somförsäkringslagen anger rörande kapitalförvaltning helt elimineras. Utredningen har avstått från ätt mera i detalj ange vilka kreditslag(kreditobjekt) sora skall accepteras. Avsaknaden av en specificering av godkändakreditslag innebär att raan raed lagens hjälp kan bestäraraa sig för attacceptera endast vissa slag av kreditobjekt. Vid flera tUlfäUen har riksbankentagit upp frågan ora att endast bostadsobligationer järate statsobligationerskulle ingå i de prioriterade placeringama. Direkta lån via inteckningslån tillbostadsproduktionen skulle genora ett sådant arrangeraang inte accepteras.Folksara har intagit en klart negativ hållning till en sådan förändring.Folksara är traditionellt relativt stor placerare i inteckningslån. Det berorfrärast på företagets närstående tUl HSB, särat koraraunalabostadsföretag. Av det till prioriterade oraråden utlånade kapitalet harinteckningslånen uppgått till i Folksara sak och tiU39 % i Folksara liv. Med en begränsning i prioriteringen tUl endastbostadsobligationer skulle Folksaras utlåning tUI bostadsproduce-rande företagvia inteckningslån inte få inräknas bland prioriterade placeringar. Folksarakan därför inte finna placeringspliktens konstruktion acceptabel. En växlandeorafattning av prioriterade placeringar, sora ger möjligheter tUl att enbarträkna bostadsobligationer som prioriterade placeringar, anser vara enhelt otUlfredsställande anordning. Det kan inte heller vara av något intresseför de bostadspolitiskt ansvariga att ett sådant arrangeraang kommer tUlstånd, såvida raan inte raed detta avser att subventionera bostadsproduktionenpå försäkringsspa-ramas bekostnad, Foksam anser att man i lagen klart skaU angeatt såväl obUgationer 1 saml Nr 168 sominteckningslån skall accepteras som prioriterade kreditslag vid en utlåning avlångfristigt kapital tiU bostadsproduktionen. Beträffande inteckningslån i nyabostadsfastigheter kan gränsen raotsvara gränsen för enhetslån. Äveninvesteringar i egna nya bostadsfastigheter bör intill enhetslånens gränsaccepteras sora prioriterade placeringar. Vidare föreslår att taketför prioritering bibehåUs tUl nu gällande av nettokapitalökningen. Detborde också klart utsägas att lån via dessa kreditobjekt tUl de ifrågavarandetvå prioriteringsområdena ej får ske tiU räntesatser som har karaktären avsubventionering. I nu gällande placeringskvotslag accepteras kassa ochbanktiUgodohavande som prioriterade placeringar. Det nya lagförslaget innebäratt man vid beräkningen av placeringskvoten kan iradanta kassa ochbanktUlgodohavanden, dvs. dessa poster blir därigenora inte längre prioriterade.Utredningen har låtit förstå att så kan koraraa att ske. Försäkringsbolagenbedriver priraärt en verksamhet som försäkringsgivare och behovet av likvidamedel växlar för denna verksamhet från tid tUl annan. Ett kvottal förprioriterade placeringar fixerat i en överenskommelse med bör enligtFolksam principieUt anpassas till ett sådant växlande behov av likvida raedel.Så länge kassa och banktUlgodohavanden ingår i placeringskvoten innebär inteförsäkringsbolagens likviditetsbehov några problera, förordar i förstahand att kassa och banktUlgodohavanden får som räknas in i de prioriteradeplaceringarna, kassa och banktiUgodohavanden skall imdantas från de treprioriterade kreditobjekten, bör det enligt i lagtexten klart framgåatt raan vid beräkningen av kvottalen skall rainska såväl näranare som täljareraed ett belopp motsvarande suraman av ifrågavaremde poster, HSB framför också krav på att inte baraobligationer utan också inteckningslån skall inräknas bland de prioriteradeplaceringama. Enligt är sådan direktutlåning vid den slutligafuiansieringen av bostadsbyggandet betydelsefuU och administrativt enkel. Denger väsentUga tidsvinster och fungerar i övrigt bra. Att utesluta nämnda utlåningfrån de prioriterade placeringarna skulle därför snarare vara till nackdel änfördel för bostadsförsörjningen. HSB ser det därför angeläget attstatsmakterna uttalar att bland de prioriterade placeringama skaU imäknas ejbara obligationer utan också inteckningslån. HSB delar de av utredningen anförda motiven förplaceringsplikt för bank- och försäkringsinstituten raed syftet att underlättabostadsförsörjningens finansiering. Mot bakgrand av erfarenheterna från1960-falet och även om de årUgen träffade överenskomraelsema medbankerna fungerat tUlfredsställande beträffande byggnadskreditiv tiUbostadsbyggandet, anser HSB förslaget att i lag säkerställa kreditgivningengenom placeringsplikt för de angivna kreditinstituten motiverat. I fråga orakrediter tUl slutbelånrag har eraellertid förhållandet inte varittillfredsstäUande. HSB vUl därför betona vikten av att åtgärderna skall gällasåväl byggnadskreditiv sora slutlig belåning upp tUl av lånemyndighet godtagenproduktionskostnad. Enligt HSB:s mening är bostadsför-sörjmngens fmansiering enfråga av utpräglad politisk betydelse raed stora sociala effekter sora följd,Finansierragsprobleraen har också allt raer koramit att orafatta ävenbostadskorapleraenten dvs, anordnmgar, anläggningar och byggnader sora förolUca ändaraål geraensarat betjänar de boende i en eller flera fastigheter,HSB fmner det angeläget att genom ändring i lagtexten eller på annat sättsäkerställs att å ena sidan rUcsdagens och regeringens och å andra sidanrUcsbankens StäUningstaganden bettäffande prioriterråg förbostadsfinansierragsända-mål sker i samstämmighet. Uttedningens förslag ora en särskUdplacerragsplikt, dvs, skyldighet för bankrastitut att lämna kredit underbyggnadstiden för särskUt angivna byggnadsföretag, tUlstyrks av imgefärhälften av remissmstanserna. Ett tiotal remissinstanser avstyrker förslagethelt, bl. a. med motiveringen atf det strider raot nuvarande banklagstiftning.Några instanser yrkar i första hand att frågan om placeringsplikt uppskjuts iawaktan på kapitalmarknadsutredningens betänkande. Förslaget om särskUd placeringsplikt tiUstyrks avbl. a. statskontoret, , ,bostadsfinansieringsulredningen, delegationen för bostadsfinansiering,riksbanksfullmäktige (majoriteten), riksgäldsfullmäktige (raajoriteten), LO,TCO, HSB, och . Delegationen för bostadsfinansiering anför bl. a.att den särskUda placeringsplikten enligt uttednmgsförslaget skaU kimnainnebära skyldighet för bankinstitut att länraa kredit försärskUt angivna byggnadsföretag. Sora utredningen framhållit bör bostadsbyggandetskreditbehov bettaktas sora givet. Ansvaret för placeringen av bostadsbyggandetsärat dess säsongraässiga och geografiska fördelning tillkoraraer aUtsåkoraraunala och statUga myndigheter. Placeringsplikten innebär därför attbankema skall vara skyldiga att förse det av statsraaktema beslutade, statUgtbelånade bostadsbyggandet raed erforderUga krediter. I det enskUda fallet kandet eraeUertid vara svårt att ange ett särskUt bankinstitut sora kreditgivare.Delegationen föreslår därför att vid tiUärapningen av den föreslagna regelnsararaa förfarande brukas som vid tUlärapnragen av delegationensöverenskommelser med bankinstituten, näraligen att dessa genora kontaktersinsemellan fördelar kreditgivningen raeUan instituten. Vidare kan det trotskommunala beslut ora byggnadsföretagets genoraförande frarakoraraa oUka hmder,t.ex. av forraell art, för kreditgivning. Delegationen anser det därför vara av värdeatt överläggningar meUan berörda parter skall kunna äga rum även vid tUlämpningav den särskUda placeringspUkten. Riksbanksfullmäktige (majoriteten) frarahåUer attden mycket detaljerade planering sora karakteriserar bostadsbyggandet iSverige fömtsätter att bostadsproduktionens löpande finansiering flyter heltstömingsfritt och att varje enskUt projekt i bostadsbyggnadsprograraraen fårsina krediter . Stömingar i kreditgivningen skulle ledatill förseningar i bostadsbyggandet raed allvarliga konsekvenser för sysselsättningoch produktionskostnader, på sätt som skedde . Fullraäktigeunderstryker därför behovet av den av utredningen föreslagna särskildaplaceringsplikten. Bostadsbyggandets finansiering raed byggnadskrediter harvisserligen lösts genora överenskoraraelser mellan delegationenför bostadsfinansiering och bankinstituten. Med hänsyn till att det urproduktionssynpunkt är av största vikt att bostadsbyggandet löper stömingsfrittvore det emellertid inte försvarligt att lita på att tUlfredsställande överenskommelseralltid kan nås. finner det angeläget med en särskUdplaceringsplikt för saratUga bankinstitut i fråga ora kortfristiga kreditertiU statiigt belånade bostadsprojekt och instäraraer därför i uttedningensförslag. delar också utredningens uppfattning att det är naturligt att densärskilda placeringsplikten skall kunna orafatta de projekt som ryms inora denstatUga bostadslånegivningen och att den särskUda placeringsplUcten skall avseprojekt för vUka statiiga bostadslån utgår eller komraer att utgå. Förslaget ora särskUd placeringsplikt avstyrks avbl. a. bankinspektionen. , , bankföreningen,sparbanksföreningen och . Enligt dessa instanser är den föreslagnasärskUda placeringspUkten inte förenUg med gällande banklagstiftnrag och desskrav på prövning av kreditvärdighet för varje utlåning. Liknande synpunkterfraraförs av postbanken, sora dock godtar förslaget, ora bestäraraelsemaförses raed ett förbehåll sora anger att kredittagaren skall vara kreditvärdig. Bankinspektionen anför bl. a. att den föreslagnasärskUda placeringsplikten innebär ett nytt inslag i lagstiftningen genora attden avser enskUda kreditobjekt. Bestämmelsen härom betyder att ettbankinstitut kan åläggas lämna kredit till ett byggnadsföretag utan möjlighetför institutets styrelse att på grundval av en kreditprövning i vanlig ordningavgöra ora kredit skaU läranas eller ej och utan att tUlförsäkras borgen ellerannan garanti från det aUraänna för att den ifrågavarande krediten koraraer attinfrias. Någon garanti för att krediten koraraer att avlyftas föreligger inteheUer. Enligt inspektionens uppfattning står detta förslag i sttid raot gmndemaför banklagstiftningen, sora föratsätter en kredit-prövning av styrelsen medbeaktande av aUa omständigheter, som har betydelseför institutets säkerhet. Ett moment i denna prövmng är att undersöka kredittagarensställning och bedöraa ora en utökning av krediterna bör ske med hänsyn tUIkredittagarens totala engagemang, överskrids den kreditvolym sora svarar raotkredittagarens kapacitet, kan engageraanget i sin helhet utsättas för risk.Befarad svårighet att uthyra lägenheter och lokaler i färdigstäUt objektinnebär en särskild risk, sora raåste kunna korapenseras raed krav påkreditvärdighet och soliditet hos det kredittagande företaget. Det åliggerbankinspektionen att övervaka, att sådan kreditprövning äger mra, och attinskrida, ora banken tagit för stora risker. Att hithörande frågor kunnatlösas inom raraen för de överenskoraraelser ora bostadskreditgivning soraträffats enligt nuvarande praxis utgör inte något bärande skäl för attlagfästa en särskUd placeringsplikt. Vederbörande banks åtagande har hittillsvarit friviUigt och kunnat göras efter vanlig prövning av låntagarens kreditvärdighet.Även ora man kan räkna raed att tar hänsyn till invändningar orabristande förraåga att förränta och araortera ett lån, raåste en lagligbefogenhet för rayndighet att ålägga bank att ge kredit för särskUt angivnabyggnadsföretag avvisas. Inspektionen, sora ställer sig positiv tiUplaceringsplikten i dess generella förra, avstyrker därför förslaget ora enlagfäst särskUd placeringsplikt. I stort sett sararaa synpunkter anförs avSparbankernas Bank, sparbanksföreningen, jordbrukskasseförbundel, i varsyttrande instäraraer, och . Dessa instanser frarahåUerbl. a. att en banks styrelse inte kan fråntas ansvaret för bevUjande avkrediter och att en placeringsplikt avseende enskUda byggnadsobjekt därförstrider raot banklagen. En placeringspUkt av den föreslagna innebörden raåsteenligt de båda förstnämnda instansema oviUkorUgen förenas raed en skyldighetför det offentliga att ta ansvaret inte enbart för det aktueUa projektet utanäven för låntagarens tidigare engageraang. Det torde näraligen knappast varamöjligt att t. ex. i ett konkursfall utesluta att just det senaste, aktueUaprojektet förorsakat konkursen. Bankema har att i sin kreditprövning av enskUdaprojekt ta hänsyn tUl kreditsökandens totala engageraang och raot denbakgmnden bedöraa säkerhetsfrå-goma och förlustriskema. förefaller det naturUgt, att ora en bank raot sin vUjatvingas engagera sig i ett enligt bankens mening tveksarat projekt, ansvaretför såväl det aktueUa projektet sora låntagarens totala engageraang övertas avstaten. frarahåller att erfarenhetemahittiUs ger vid handen att den kortfristiga kreditgivningen tUl sektorer sorarayndighetema vUl prioritera frärast staten och bostadssektom fungerartillfredsställande utan regleringsinstmraent. Föreningen föreslår därför attden föreslagna bestäraraelsen ora särskUd placerragsplikt utgår. Under allaförhåUanden bör det klarläggas att en föreskrift ora särskUd placeringspliktaldrig kan innebära att en bank tvingas bevUja en kredit till ett företag, somicke är kreditvärdigt i banklagens mening. Sistnämnda synpunkt fraraförs också av postbanken.Även ora koraraunal borgen i aUraänhet lämnas för byggnadsföretag, för vilketstatligt bostadslån kommer att utgå, fmns det enligt postbanken alltid en riskför att denna borgen upphör att gäUa, om den statliga belåningen av något skälinte komraer tiU stånd. Detta kan bU faUet ora produktionskostnaderna slutUgtanses för höga och således när risken för projektet är sora störst. EttförbehåU sora anger att kredittagaren skall vara kreditvärdig bör därförinföras i 14 § i den föreslagna lagen. De flesta reraissinstansema tUlstyrker eller haringet att erinra raot utredningens förslag ora räntereglering. Negativa tiUförslaget är i stort sett endast de reraissinstanser som avstyrker denföreslagna lagstiftningen i dess helhet. Bankinspektionen tUlstyrker förslaget omräntereglering och konstaterar att förordnande ora räntereglering liksom omutlåningsreglering skall begränsas tiU , högst . Här föreUggerenligt inspektionen särskUda skäl för begränsning av förordnandes varaktighet,eftersom en längre tids användning av dessa medel kan få ogynnsammaverkningar, bl. a. raed hänsyn tiU att penningsttömmar då i ökad omfattningbmkar söka sig vägar utanför den organiserade raarknaden. noterar raedtillfredsställelse, raot bakgmnden av önskeraålen ora bästa möjligaförräntning av försäkringstagamas medel, att förordnande om ränteregleringUksora ora placeringsplikt får utfärdas endast om synnerUga skäl föreliggersamt att förordnande ora räntereglering skall begränsas tUl , högst ettår. Inspektionen förutsätter att ränteregleringen avser försäkringsbolagensutlåningssida järate på inlåningssidan förräntningen hos livförsäkringsbolag avförfallna försäkringsbelopp (förräntningsrörelsen). Riksbanksfullmäktige (majoriteten) tiUstyrker ocksåförslaget och noterar att de av utredningen föreslagna bestäraraelsema oraräntereglering endast på några sraärre punkter avviker från de f. n. gällande.Fullmäktige UppehåUer sig därför raer aUraänt vid behovet av att raöjlighetertUl räntereglering finns. FuUmäktige pekar bl. a. på de räntehöjningar, sombankema vidtog utan någon motsvarande diskontohöjning och utansamråd med . bedöraning var att den då rådandekreditåtstraraningen inte borde leda till en okontrolleradräntestegringsprocess, sota gick längre än vad som motsvarade diskontohöjningama.Med ränteregleringslagen sora bakgrand var det också raöjligt för riksbankenatt i stor utsträckning återställa den tidigare rådande relationen mellandiskontot och bankernas räntesatser. över huvud taget kan en kreditåtstramningraedföra en tendens till höjda räntor som från allraänna synpunkter frarastårsora oacceptabel. Enligt riksbanksfullraäktige har bankerna själva ivissa lägen gett uttryck åt sitt behov av stöd för att koraraa tUlrätta raed rän-tesättnuigsproblera sora uppstått genora konkurrensåtgärderraellan det fåtal enheter (banker och banksararaanslutningar) sora agerar påkreditraarknaden. På inlåningssidan kan en sådan raarknadssituation leda tillatt samtiiga banker följer raed en räntehöjning raedan ingen vågar ta initiativettiU en räntesänkning. Räntebildningen på lönecheckräkningar har varit etttypiskt exerapel härpå. Stadshypolekskassan, sora inte har någon erinranraot förslaget, erinrar ora att den erforderliga ränteraarginalen inorastadshypoteksinstitutionen inte tas ut av låntagama i förra av ett räntepåslagutan i form av ett särskilt förvaltnings- och fondbidrag, som således harräntekaraktär. Bidragen faststäUs årUgen av stadshypoteksförenragamasföreningsstära-raor. Dessa förhållanden torde böra beaktas vid en eventuelltillärapning av de föreslagna bestäraraelsema ora räntereglering. Samraa problem uppmärksararaas också avhypoteksbanken, sora konstaterar att de föreslagna bestäraraelsema oraräntereglering innebär att även hypoteksinstituts och kreditaktiebolagsräntesättning skall omfattas av ränteregleringen.