prop · FX0332 · 1974-12-31 00:00:00 — Detta utesluter inle att del iblandkan vara lämpligt att lägga ut flera inmulningsområden, så all del bhr enklareatt släppa sådana områden som kan visa sig mindre intressanta. Någol hindermöter inle heller mol alt innanför det inmutade områdets yttergränser undantasmärre områden. Har sådana områden, med noggrann uppgift om läge och gränser,uttryckligen undanlagils i ansökningen bör de inle omfattas av inmutningenoch sålunda inte inräknas i del inmutade områdets areal. Sådana undantag kanavse t. ex. områden där inmutningshinder föreligger. Närden obligatoriska cirkelformen avskaffas är det viktigt att inmul-ningsområdetsgränser beskrivs på elt sådant sätt att området lätt och säkert kanidentifieras på marken. För små inmulningsområden torde cirkelformen alltjämt varalämplig i många fall. Tänkbara former vid större områden är en kvadrat eller enrektangel, som kan hänföras till lämpligt koordinatsystem. I en del fall vara lämpligt med en mer obunden form i anslutning liU fastighetsgränser,vägar, vallendrag eller liknande. Bestämmelseni paragrafens andra slycke om del inmutade området! gränser på djupetÖverensstämmer med gällande rätt. Paragrafen,som motsvarar 5 § gruvlagen, innehåller bestämmelser om hinder mot inmutning.Hindren har den innebörden att del inmutade området inle får omfatta vissa iparagrafens första stycke angivna områden. I flertalet fall kan enligt andrastycket hindret undanröjas genom dispens eller medgivande. Vissaav inmutnhigshindren har behandlats i avsnittet 14.3 i den allmännamotiveringen. Därutöver vill jag anföra följande. Denna punkt motsvaras av 5 § första stycket punkt 1 gruvlagen. Som jagnärmare utvecklat i den allmänna motiveringen skall statsgruvefältinstitutet iforlsällnmgen kunna användas i fråga om både statiig och enskUd mark samtdärvid företrädesvis ha karaktären av ett beredskapsuislrumenl avsett förfyndigheler av extraordmär betydelse för samhället. F. n. krävs beslut avKungl. Maj:t och rUödagen för utläggande av stalsgravefält. Också i fortsättningenbör fråga om utiäg- 1974: 32 136 gandeav statsgruvefält underställas . tUl förslaget (prop.1973: 90) tUl ny regeringsform föreskrivs därför i denna punkt att beslut omutiäggande av stalsgravefält skall ha formen av lag. Hinder mol inmutninguppkommer i likhet med vad som gäller redan då statiig myndighet hos Kungl.Maj:t gör framställning om all visst område skall förklaras utgörastatsgruvefält. Kungl.Maj:t bör vid prövning av fråga om dispens från inmutningsförbudet inle varabunden av särskilda föreskrifter. Kravet på synnerliga skäl för beviljande avdispens har därför fåll utgå. Som utredningen anfört torde behov finnas altkunna förknippa en dispens med villkor t. ex. att inmutning får avse endast fyndighetav visst slag. Utredningen har därför förordat en uttrycklig bestämmelse attKungl. Maj:l får begränsa dispensen tUl visst slag av fyndigheter. För egendel anser jag att Kungl. Maj:t även ulan särskild föreskrift härom harmöjlighet att vid dispensen knyta sådana villkor som kan anses nödvändiga föralt tUlgodose de intressen hindersbestämmelsema avser all skydda. Enligt denna punkt, som överensstämmer med 5 § första stycket punkt 2gravlagen, utgör nationalpark och område om vars förklarande för nationalparkstatlig myndighet gjort framställning hos Kungl. Vidremissbehandlingen har flera remissinstanser ullalat sig för alt ävennaturreservat skall vara inmutningshinder. Som utredningen anfört torde skälettill att naturreservat inte f. n. utgör hinder mot inmutning sammanhänga medatt olika begränsningar i fråga om markanvändnmgen inom ett reservat redangäller på grand av de föreskrifter som meddelats i det enskilda fallet. Dessakan variera kraftigt från långtgående restriktioner till sådana obetydliga inskränkningari ägarens rådighet som förbud mol jakt eller mol användande avbekämpningsmedel. En aktivitet av det slag som undersökningsarbete innebärtorde i stor utsträckning kunna bedrivas ulan att komma i konflikt medreservatföreskrifler. Går undersöknings- eller gravarbete inte att förena meddessa, kan en inmutare söka utverka upphävande av eller undantag frånföreskrifterna enligl bestämmelser i naturvårdslagen. Med hänsyn till den meraflexibla reglering som sålunda redan gäller i fråga om naturreservat har jagsom framgått av den allmänna motiveringen inte funnit anledning föreslå attinmutningsförbud införs även i fråga om naturreservat. Skulle i något fallbehov av inmulningsförbud likväl föreligga beträffande sådant område, kan somutredningen påpekat reservregeln i 3 § tillämpas. Punkt3.1 överensstämmelse med 5 § första stycket punkt 3 gruvlagen upptas i dennapunkt som inmulningshinder befäslningsområde och, i den utsträckning Kimgl.Maj:t bestämmer, område utanför detta. Behövs skydd för mihtära skjutfälteller andra mUitära områden som inte utgör befästningsområden, kan dettaerhållas med stöd av den generella bestämmelsen i 3 §. 1974: 32 137 Ikungörelsen (1947: 537) angående förbud mot inmutning inom vissa områden harförordnals om inmulningsförbud inom vissa angivna skyddsområden. Genomkungörelsen (1967: 10) om skyddsområden m. m. har fastställts nya skyddsområdensamt s. k. kontrollområden. De skyddsområden som avses kungörelseöverensstämmer inle med nu gällande skydds- och konlroUområden. Frågan omutfärdande av ny kungörelse i ämnet torde få anmälas i annat sammanhang. Denna punkt överenslämmer med 5 § första stycket punkt 4 gravlagen. Genom det föreslagna tUlägget till motsvarande hindersbestämmelse i 5 §första stycket punkt 5 gravlagen likställs allmän väg och sådan vägs sträckningenligt fastställd arbetsplan saml allmän flygplats i fråga om skydd motinmutning med sådan järnväg eller kanal som är upplåten för allmän trafik.Denna punkt motsvarar 2 kap. 2 § första stycket punkt 5 i utredningens förslag.I avsnittet 14.3 i den allmänna motiveringen har jag utvecklat varförförevarande hindersbeslämmelse bör utvidgas på delta sätt. Anläggningskostnadernaför allmän väg är regelmässigt betydligt högre per meter räknat än fören järnväg. Med hänsyn till del grundliga och dyrbara planeringsarbete som nuföregår byggandet av allmän väg bör skyddet mot inmutning inträda redan närarbetsplanen för vägen fastställs. Enligt47 § väglagen, som gäller allmän väg, får inle utan tillstånduppföras byggnad m. m. på mindre avstånd än från vägområde. Om detär nödvändigt av hänsyn till trafiksäkerheten, kan föreskrivaökning av detta avstånd till högst . En avpassning avhindersbestämmelsema härefter kunde övervägas. Det vore också tänkbart att göraen differentiering av skyddsbestämmelserna beträffande allmän väg t. ex. pågrandval av den i vägkungörelsen (1971:954, ändrad senast 1972:787)förekommande indelningen av dessa vägar i riksvägar och länsvägar. Dennaklassificering avspeglar emellertid inte den starkt skiftande standarden hosolika vägar. Åtskilliga länsvägar överträffar standarden hos stora delar avriksvägnätet, medan andra är av enkel beskaffenhet. Med hänsyn tUl del anfördahar jag i likhet med utredningen stannat för all låta samma bestämmelser gällaför samtliga vägar som är allmänna. Praktiska skäl talar vidare för altbestämma skyddsavståndet från allmän väg i överensstämmelse med vad som gälleri fråga om järnväg och kanal. I sammanhanget kan erinras om all även den finskagravlagsliflningen upptar ett motsvarande genereUt skyddsavstånd av 30 meterfrån väg. Jag förutsätter liksom utredningen att kommer attmeddela dispens från inmulningsförbudet i de fall där förhåUandena medger del.Hinder bör heUer inle möta mot att meddelar generellt tUlståndtill inmutning t. ex. inom visst kortare avstånd från vissa angivna länsvägar. Isamband med dispens kan i förekommande fall uppställas vUlkor om t. ex. visshögsta nivå för gravarbete under väg. Om kommun är väghållare, upphör väg attvara allmän när vägen enligt byggnadslagen upplåts eller skall vara upplåtentill allmänt begagnande som gata. I sådana fall torde gatan regelmässigt varaskyddad mot inmutning enligt punkt 6 eller 9. Medalhnän flygplats förstås enligt luftfartslagen (1957: 297) flygplats tiUallmänt brak. För inrättande och drift av allmän flygplats fordras i prmciptUlstånd av Kungl. Sträckningen av det område som räknas tUlflygplatsen torde framgå av det beslut varigenom flygplatsen inrättats. Punkt6.1 huvudsaklig överensstämmelse med 5 § första stycket punkt 6 gravlagenupptas här en bestämmelse till skydd för bl. a. bostadsbyggnader. Denna punkt, som saknar motsvarighet i gällande rätt och i utredningensförslag, innehåUer en hindersbestämmelse till skydd för kyrka och annansamlingslokal, undervisningsanstalt, hotell och pensionat, saml förvårdanstalt, elevhem och därmed jämförlig inrättning. Jag har behandlat fråganom införande av delta inmulningshinder i avsnittet 14.3 i den allmännamotiveringen. Uppräkningenav byggnader har motsvarighet i 44 § 3 mom. byggnadsstadgan (1959: 612;omtryckt 1972: 776). Enligt denna punkt, som i sak överenslämmer med 5 § första stycket punkt 7gruvlagen, får inmutat område inte omfatta område som upptas av elektriskkraftstation eller industriell anläggning. Det här upptagna förbudet mot inmutning på område med stadsplan ellerbyggnadsplan är en nyhet i förhållande tUl gällande rätt. Bestämmelserna idenna punkt har utformats i saklig överensstämmelse med 2 kap. 2 § förstastycket punkt 8 i utredningens förslag. Med stadsplan resp. byggnadsplanförstås här stadsplan som blivit faststäUd enligt bestämmelserna i 26 §byggnadslagen samt byggnadsplan som fastställts enligt 108 § samma lag. Genomförevarande inmutningshinder uppnås all gruvrätt inte grandläggs inomdetaljplaneområde utan prövning från planmyndighelemas sida. Dispenssökandetorde ha möjlighet att med markägarens medgivande utföra förberedande undersökningartUl belysnmg av områdets geologi m. m. Enligt denna punkt, som har motsvarighet i 5 § första stycket punkt 8 igällande lag och i 2 kap. 2 § första stycket pimkt 9 utredningsförslaget, fårinmutning inle ske inom område som redan är inmutat eller ulmålslagt eller somomfattas av företrädesrätt enligt 1 kap. 5 §. Nuvarande regel synes innebäraatt redan äldre ansökan om inmutning utgör inmutningshinder. Enligt min meningbör så vara fallet endast i den mån den äldre ansökningen verkligen leder tillin- mulning.I avbidan på besked härom bör en ansökan vila. Bestämmelse härom har lagils ini 8 §. Enligt 5 § första stycket punkt 8 gruvlagen är område som avses med ansökanom utvidgning av utmål i hmdershänseende likställt med inmutat område. Dennapunkt har utformats i saklig överensstämmelse med 2 kap. 2 § första stycketpunkt 10 i utredningsförslaget. I likhet med utredningen anser jag att ävenområde som omfattas av ansökan om utmål bör skyddas så att området inte efterutmålsansökningen spärras genom främmande inmutningar. Ansökan om utmål ellerom utvidgning av utmål bör utgöra hinder inte bara mot senare utan även mot ensamma dag inkommen ansökan om inmulningsrätt. En förutsättning härför är dockatt ansökningen verkligen föranleder utmålsläggning på det för ansökningarnagemensamma området. Inmulningsansökningen bör därför vila till dess ansökningenom anvisande eller utvidgning av utmål slutiigt prövats. En bestämmelse omdetta finns i 8 §. Denna punkt motsvarar 2 kap. 2 § första stycket punkt 12 i utredningensförslag. Införandeav förbud mol ommulning föreslogs på sin lid av gruvlag-stiflningskommitlén ochhar diskuterats även av malmutredningen för . Densenare utredningen fäste uppmärksamheten på en speciell metod att utnyttjamöjligheterna till ommutning (SOU 1963: 36 s. 65): Delenda som kan avhålla en inmutare från all välja denna väg är risken för allnågon annan kan komma att inge inmulningsansökning som ommularen, enrisk som i praktiken lärer vara ganska ringa. Därtill kommer att det är möjligtatt så gott som helt ehminera denna risk genom utnyttjande av ett stadgande i19 § fjärde stycket (gruvlagen), enligl vilket undersökningsarbetet, omansökning om utmål eller förlängning av undersökningstiden vid dennas utgång ärberoende på prövning, får fortgå intill dess ansökningen slutligen prövats.Innehavaren av en inmulningsrätt kan nämligen, genom all exempelvis på eltsent stadium inge en ansökning om utmål och efter den normala undersökningstidensutgång återkaUa ansökningen, själv bestämma tidpunkten för inmutningsrättensupphörande och , innan återkaUelsen hunnit bli känd för annan änansökningsmyndighelen, begära ny inmutning. Syftetmed det i punkt 12 upptagna ommutningsförbudel är såsom framhållits i avsnittet14.2 i den allmänna motiveringen främst alt komma till rätta med det nuutbredda bruket alt utnyttja ommulnings-möjligheten för alt på ett bekvämt sättfå undersökningstiden förlängd i önskad omfattning utan någon prövning avbehovet. ResttUctioner beträffande möjlighetema tiU ommutning utgör också ettnödvändigt komplement till de föreslagna reglema om begränsning av utmalsgiltighetstid, eftersom dessa i annat faU aUtför lätt skulle kunna krmggås. 1974: 32 140 Harundersökningsarbetet fått fortgå efter undersökningstidens slut på grund av dåanhängig ansökan om utmål eller om förlängning av undersökningstiden och haransökningen sedermera avslagits eller återkallats, bör naturligen somutgångspunkt för den tid varunder ommutningsför-bud skall gälla räknas den liddå rätten lUl fortsalt undersökningsarbete upphörde. Annars skulle öppnasmöjligheter att kringgå ommutningsförbudel. Föralt hindra att den tidigare gruvrättshavaren verkställer ommutning genombulvan föreslås förbudet gälla generellt, sålunda även mot annaninmulningssökande. Jag har övervägt all undanta staten från ommutningsförbudelmen inte funnit tillräckliga skäl för elt sådant undantag. Enförbudstid av har ansetts nödvändig för att det i händelse avdispensansökan skall finnas tillräcklig tid för en omsorgsfull prövning. Allliden inte bestäms alltför snävt är också motiverat av alt de vidgademöjlighelet för inmulare alt bestämma över undersökningstidens längd somförordas i viss mån försvårar prospektörernas bevakning av tiderna förinmutningars upphörande. Del förhållandet all elt tidigare inmutnings- ellerulmålsområde på delta sätt undantas från möjlighet till inmutning under eneltårsperiod behöver enligl min mening inle föranleda några olägenheter frånallmän prospekteringssynpunkl. Dispensfrån förbudet bör beviljas endast om starkt vägande skäl kan åberopas. Enföratsättning för att dispens skall beviljas gruvrättshavaren bör vara att allamöjligheter att erhålla förlängning av undersökningstiden enligt bestämmelsernai 3 kap. 7 § redan utnyttjats. Så kan vara fallet vid force majeure eller vidtvist angående inmutningsrätlen, vars avgörande dragit ul . Har vägranatt förlänga giltighetstiden för gruvrättshavares utmål haft samband med att enannan intressent förklarat sig beredd att la upp undersökningsarbete inomområdet i fråga, kan det visa sig lämpligt att utnyttja dispensmöjligheten tillalt trygga dennes förvärv av gravrätt till området. Närettårsfrislen löpt ut, är den förutvarande gravrältsinnehavaren jämställd medandra intressenter i fråga om möjligheten all få ny inmutning. Utredningen harvarit inne på tanken all öka effekten av ommutningsförbudel genom alt ge andraintressenter företräde till ny inmutning framför den gamle gruvrättshavarenförsta dagen efter tidens utgång. Jag har i likhet med utredningen förkastatdenna tanke. Verkan därav skulle som utredningen framhållit bli ökademöjligheter för utomstående att ulan allvarliga undersökningsavsiklerspekulera i fyndigheten. Det skulle dessutom vara klart olämpligt attmissgynna en tidigare inmutare som med stöd av föregående erfarenheter önskaråteruppta undersökningarna av fyndigheten med användande av nya metoder. Prop,1974: 32 141 Görsansökan om inmulningsrätt när ommutningsförbud råder, skall ansökningen avslås,om dispens inle erhålls från förbudet. Avslag bör i sådant fall meddelas ävenom ellårstiden gått ut innan inmutningsansökningen hinner behandlas. Medgesdispens, har inmutningsansökningen givetvis företrädesrätt enligt 1 kap. 5 §från den dag då den kom in till bergmästaren. I denna punkt,som har motsvarighet i 5 § första stycket punkt 9 gruvlagen, reglerasförhållandet mellan den som beträffande visst område sökt eller fått tUlståndenligl stenkolslagen eller uranlagen och den som därefter vill inmuta sammaområde. I fråga om detta inmulningshinder har eftersträvats en förenkling av desvårlästa konkurrensreglerna i gruvlagen. I förhållande till gällande rättinnebär de nya reglerna alt område varpå tillstånd enligl lagen om konlinentalsockelnsökts eller meddelats inle längre skall utgöra inmulningshinder. Ändringen ären konsekvens av vad jag förordar i det följande, nämligen att rätten tillinmutningsbart inom allmänt vallenområde i havet skall regleras avlagen om kontinenlalsockeln och inle av gravlagen. I övrigt innefattar deföreslagna reglerna inte någon saklig ändring av större praktisk betydelse.Reglema i fråga måste uppmärksammas på nytt i samband med den kommandeöversynen av koncessionslagstiftningen. Iandra stycket av denna paragraf anges i vilka fall undantag från de i förstastycket uppräknade inmulningshindren medges. Dispens kan inte erhållas fråninmutningsförbud enligt någon av punkterna 4 (kyrkogård eller begravnuigsplals),10 (bl. a. inmutat eller ulmålslagt område) eller 11 (område varpå begärtsutmål eller utvidgning av utmål). Från alla andra inmulningshinder kan däremotundantag medges. Dispensprövningen skaU hksom f. n. ankomma på Kungl. Maj:l,länsstyrelse eller vederbörande förvaltningsmyndighet med möjlighet också ivissa fall för rättsägare alt lämna tUlstånd till inmutning. Uppgiften attpröva dispens från förbud mot ommulning bör anförtros statens industriverk.Undantag beträffande område som upptas av bostadshus m. m. (punkt 6), elektriskkraftstation eller industriell anläggning (punkt 8) saml område som omfattas avvissa koncessioner (punkt 13) medges f.n. av Kungl. Jag föreslår här denändringen att dispens skall beviljas av . Jag förordar vidare alllänsstyrelsen får medge undantag beträffande område på vUkel det finnssamlingslokal m. m. (punkt 7) samt område med stadsplan eUer byggnadsplan(punkt 9). I egenskap av planmyndighet bör ha goda förutsättningaratt göra de bedömnmgar som behövs i ärenden av nämnda slag. Med rättsägareavses i fall 68 ägare och nylljanderätlshavare till ifrågavarande byggnad,tomt eller anläggning och i fall 13 den som sökt eller innehar den rättighetsom skulle lida förfång genom den sökta 1974: 32 142 inmutningen.Till skUlnad från vad som gäller har inte uppställts krav på synnerliga skälför medgivande av undanlag i fall 6. Avgörande bör här hksom i övriga fall varade olika intressenas tyngd. 1fråga om denna paragraf, som gör det möjligt för Kungl. Maj:t att under vissaförutsättningar förordna om inmulningsförbud i andra fall än som avses i 2 §,får jag hänvisa tUl avsnittet 14.3 i den allmänna motiveringen. Paragrafenmotsvarar 2 kap. 3 § i utredningens förslag. Dessaparagrafer har motsvarighet i 6 § gruvlagen och i 2 kap. 4 §utredningsförslaget. F.n. gäUer alt ansökan om inmulningsrätt skall göras hos bergmästaren i deldistrikt där inmutningspunkten, dvs. medelpunkten i inmutningscirkeln, ärbelägen. Som en konsekvens av alt det inmutade området inte längre behöver haviss form har i 4 § föreskrivits all fråga om bevUjande av uimulningsrättprövas av bergmästaren i det distrikt där det med ansökningen avsedda områdeteller större delen därav ligger. I 5§ finns bestämmelser om vad ansökan skall innehålla. I motsats till 6 § gäUandelag anger denna paragraf inte i detalj vad som skall tas upp i ansökan.Detaljbestämmelser rörande innehåUet i ansökan om inmutningsrätt bör enligtmin mening tas in i en tillämpningskungörelse till gruvlagen. Ifråga om innehåUet i ansökan om inmutningsrätt innebär utredningens förslagalt sökanden skall lämna en beskrivning av det med ansökningen avsedda områdetoch uppge mineralfyndighetens art. De nuvarande bestämmelserna om all sökandenskall redovisa faslighets-och ägarförhåUanden inom inmutningsområdet har enligtutredningen i många fall tvingat sökanden att företa tidsödande och dyrbaraäganderättsutredningar. Bestämmelserna sägs ha varit betungande också förbergmästarna. Utredningen föreslår därför att sökanden inte längre skall varatvungen att redovisa faslighets- och ägarförhållandena. förordarutredningen en ordning för tiUkännagivande av inmutningar, som innebär attmarkägare inte längre skall ha individuell underrättelse. Uttedningensståndpunkt har kritiserats av flera remissinstanser. I likhet medkommerskollegium och de tre bergmästare som yttrat sig i saken finner jagutrednuigens farhågor betydligt överdrivna. Som dessa remissinstanser anför ärdel av väsentlig betydelse för markägaren all han på betryggande sätt fårvetskap om inmutningar inom det egna markområdet. Delta medför, som jag skaUåterkomma till, att jag förordar en an- Prop, 1974: 32 143 nanlösning än utredningen i fråga om sättet att underrätta markägare om inmutning.En konsekvens härav blu- alt inmutaren i ansökningen bör redovisa vUkafastigheter som berörs och uppge vilka som äger dessa fastigheter. Därutöverbör han uppge åtminstone de sakägare han känner till. I fråga om begreppetsakägare får jag hänvisa tUl vad jag anför under 13 kap. 2 §. Pågrand av att bestämmelserna om inmulningspunkl slopas är del som utredningenframhåller också viktigt att inmutningsansökningen innehåller en så noggrannbeskrivning av det tUllänkla inmulningsområ-dets storlek och gränser, alt någonosäkerhet om dess sträckning på marken inle kan uppslå. Beskrivningen kanexempelvis hänföra sig till faslig-hetsbeleckningama, på officiella kartorförekommande geografiska punkter och linjer saml ägogränser. Iövrigt bör det ankomma på sökanden alt prestera den utredning som behövs föratt ett lämpligt inmutningsområde skall kunna fastställas. Sökanden börsålunda uppge de hinder mol inmutnmg som han känner till och i förekommandefall ge in handlmg som ulvisar alt han sökt eller fått dispens resp. att hanfått rällsägarmedgivande. I 2 kap. 1 § föreskrivs bl. a. alt inmutat områdeinte får vara större än alt del kan antas all sökanden har möjlighet attundersöka det i sin helhet på ett ändamålsenligt sätt. Denna regel syftar somnämnts till att förhindra alt inmulningsrätten missbrukas. Sökanden bör kunnapåräkna bifall till sin ansökan så länge han inte begär all få ett störreområde än han uppenbarligen har föratsättningar all aktivi utnyttja. Finns delå andra sidan påtaglig anledning att ifrågasätta om sökanden kan aktivtutnyttja det område han vill ha inmutat, bör det finnas möjlighet all avkrävasökanden utredning rörande hans resurser och planer för undersökningsarbetetsbedrivande. Detta torde främst kunna konlma i fråga om ansökan avser ettosedvanligt vidsträckt område. Frågan om vilken utredning som skall krävas fåravgöras med hänsyn till vad som är känt om fyndigheten saml sökandenskvalifikationer och resurser. Uppgift om mineralfyndighetens art skall alltidlämnas. Sökande som uppenbarligen har behövliga resurser och kvalifikationerbör i allmänhet ulan närmare redovisning av sina planer förundersökningsarbetet kunna få det område som begärs. Enligl andra stycket i 5 §skall sökanden erlägga föreskriven ansökningsavgifl och förskott tillundersökningsavgift enligt 3 kap. 2 §. Ansökningsavgiften avses få en vissfunktion när del gäller att avhålla från rena okynnesinmulningar. Främst utgörden emellertid ett bidrag till kostnaderna för det administrativa förfarandet.Som utredningen föreslagit bör avgiften höjas. Utredningens förslag all den börbestämmas till . synes f. n. vara lämpligt avvägt. Det bör emellertidankomma på Kungl. Maj:l att bestämma avgiftens storiek. Erläggandeav undersökningsavgifl utgör en föratsättning för all in- Prop, 1974: 32 144 mulningsrällskall kunna beviljas.