prop · FX0332 · 1974-12-31 00:00:00 — Med hänsyn tUl vad jag under rubriken till dettakapitel anfört om gruvrältigheternas särskilda natur synes del inte lämpligtatt ovillkorligen kräva alt ersättning vid inlösen av sådan rätt skallbestämmas till ett engångsbelopp. Del kan antas att elt utmål, när inlösenskall ske, sällan är så väl undersökt all föreliggande undersökningar omfyndighetens storlek och beskaffenhet ger tillräcklig grandval för envärdering. En regel om engångsersättning skulle som utredningen framhållitdriva fram undersökningsarbeten och i en omfattning som oftaskulle vara olämplig från såväl företags- som samhällsekonomisk synpunkt. Enersältningsprövning som inle bygger på ordentliga undersökningar skulle å andrasidan lätt framstå som obillig och godtycklig. I denna paragraf har därförlagils upp den avvikelsen från ExL alt ersättning för den inlöstagruvrättigheten kan bestämmas att helt eller delvis utgå som en årlig avgäld.En föratsatt- ninghärför är dock all ulmålet inle undersökts i sådan omfattning att fyndighetensstorlek och beskaffenhet kan bedömas med tUlräcklig säkerhet. Det är framförallt svårigheterna alt få klarhet i dessa hänseenden som konstituerarskillnaden mellan värdering av gravrättigheler och värdering av fastighetereller lös egendom i allmänhet. Huravida denna föratsättnuig är uppfylld skaU iförsta hand prövas av domstolen ex officio. Då frågan kan vara vansklig altavgöra och den som drabbas av inlösen i tveksamma fall kan väntas ha intresseav att engångsersättning inte utdöms, har vidare föreskrivits att fastsläUandeav avgäld skall vara obligatoriskt på yrkande av denne, såvida det ej äruppenbart att det föreliggande ulredningsmaterialet är tillräckligt förbestämmande av en engångsersättning. Närdet gäller alt uppskatta den inlösta gravrätlens marknadsvärde kan i allmänhetledning inte hämtas från någol ortspris. Avgörande betydelse bör i ställettUlmätas den sannolika lönsamheten vid bearbetning av de ifrågavarandeniineraltiUgångarna. För alt den sannohka lönsamheten vid framtida bearbetningav en fyndighet skall kunna bedömas fordras först och främst en uppskattning avfyndighetens storlek och beskaffenhet. På grandval av en sådan uppskattningkan anlaganden göras angående tänkbar omfattning av gravdriflen,brylningskoslnaderna och värdet av den uppfordrade malmen. Vid beräkningen avdel senare värdet får beaktas prisutvecklingen förifrågavarande malmslag och, om möjligt, pristendensen för framliden. Antagandenrörande avsättningsmöjligheter och fraktkostnader får givelvis betydelse. Detsagda gäller självfallet oberoende av om löseskiUingen beslämts alt utgå på engång eller såsom en årlig avgäld. Utredningenhar föreslagit att den som genom inlösen tvingas avslå från en gravrält normaltskall vara garanterad en minimiersätlning motsvarande vissa nedlagda kostnader.I utredningsförslaget förordas dessutom alt löseskilling för gruvrättighel sominlöses skall bestämmas så, all den kan anses skälig även med hänsyn till denrationaliseringsvinst som kan uppkomma vid det avsedda utnyttjandet avfyndigheten. ExL innehåller inle några bestämmelser om viss minimiersätlningvid expropriation. ExL erbjuder vissa möjligheter att ta hänsyn till rationaliseringsvinster.Sådana vinster, t. ex. i form av förbättrad fastighetsindelning, som berorenbart på expropriationen, kommer dock den exproprierande till godo. Jag kanför min del inte finna tillräckliga skäl att i nämnda avseenden avvika från vadsom gäller enligl ExL. Idenna paragraf, som motsvarar del av 10 kap. 4 § andra stycket ul-rednhigsförslagel,ges föreskrifter om hur avgäld enligl 5 § skaU bestämmas. Iöverensstämmelse med vad som är vanligt i arrendeavtal rörande 14 1974.1 saml. 1974: 32 210 utmålföreskrivs i paragrafens första stycke alt avgälden skall utgå dels såsom enfast årlig avgift och dels i form av en produklionsavgifl beräknad iförhållande till mängden eller värdet av de som bryts inomutmålet och uppfordras. Den fasta avgiften är avsedd som en minimiavgift somskall utgå endast i den mån den överstiger pro-duktionsavgiflen för visst år.Eftersom några säki'a hållpunkter för beräkning av utmålets värde förmodligeninle föreligger när den fasta avgiften bestäms, synes del i allmänhet lämpligtalt sälta denna förhållandevis lågt. Avgiftens storlek får naturligtvis beropå vad som är skäligt med hänsyn till omständigheterna i varje särskilt fall.Är det uppenbart all gamle ägaren inle själv skulle ha kunnat utnyttja utmåletunder lång lid framåt, är delta en omständighet som talar för en särskilt lågfast avgift. I motsatt riktning bör verka en sådan omständighet som allinlösenbeslulet grundals på anlagandel all sökanden skall sälla igång enomfattande och lönsam gravdrifl inom en nära framlid. Över huvud bör ledningkunna hämtas från vad som är brukligt i arrendeavtal. Tyngdpunktenvid fastställande av avgäld avses ligga på produktions-avgiften. Eftersom dennaavgift anknyter till den faktiska brytningen är det möjligt att bestämma enskälig avgäld även utan ingående kännedom om fyndighetens storlek ochbeskaffenhet. Vid slutande av arrendeavtal beträffande utmål saknas sålundaofta sådana kunskaper. Också bettäffandegranderna för produklionsavgiflen synes ledning kunna hämtas från de principersom tillämpas vid utarrendering särskilt av kronans gruvrättigheter. I andrastycket av paragrafen föreskrivs sålunda att avgälden skall bestämmas för tjugoår i sänder med möjlighet för parterna att mol slutet av en period påkalla nyprövning av grunderna för avgälden för följande period. Om part kunde påkallaomprövning av avgälden så snart ändrade förhållanden inträder, skulle delta somutredningen framhåller kunna inverka på den lösandes kalkyler för driften påelt sätt som skulle motverka syftet med inlösningen. I avtal varigenom statenarrenderar ul gruvrättigheter förekommer tämligen allmänt att arrendeavgiftenberäknas i relation till värdet av uppfordrad malm. Utredningen har i sittbelänkande (s. 228229) lämnat en redogörelse för dessa beräkningsmetoder.Redogörelsen torde kunna ge viss vägledning vid fastställande avproduklionsavgifl när utmål löses in enligl detta kapitel. Del får emeUertidankomma på domstolen all pröva om någon av dessa metoder eller någon annanmetod bör användas vid bestämmande av avgäld i visst inlösenfall. I mål om löseskilling förutmål är båda parter självfallet skyldiga all förete de anteckningar angåendeerhållna undersökningsresultat som de kan förfoga över. Som utredningen påpekarkan enligl RB edilionsföre-läggande meddelas rörande undersökningsprotokoll ochdylikt. Särskild föreskrift om detta torde inte behövas. Prop, 1974:32 211 Denna paragraf, som istort sett överensstämmer med utredningens förslag i 10 kap. 5 § förstastycket, anger under vilka förutsättningar avgäld skall upphöra och ersättasav en engångsersättning för rättighetens återstående värde. Anledningen tiU altersättning för den inlösta gravrätligheten beslämts all helt eller delvis utgåsom en årlig avgäld är att utmålet vid inlösenlillfället ej undersökts i sådanomfattning all fyndighetens storlek och beskaffenhet kan bedömas medtillräcklig säkerhet. Det kan emellertid antas att vid de undersökningsarbetensom behövs som förberedelse för brytning eller i samband med själva driftenframkommer tillräckligt material för bedömning av fyndighetens storlek ochbeskaffenhet. När så blivit fallet, föreligger inle längre de motiv som vidinlösningen utgjorde grunden för beslutet om avgäld. Med hänsyn härtUl bör idelta läge finnas möjlighet att bringa avgälden all upphöra. I denna paragrafföreslås därför att part skall kunna få avgälden alt upphöra och rättighetensåterstående värde bestämt, om sådan kännedom om fyndigheten erhålls all dessstorlek och beskaffenhet går att bedöma med tillräcklig säkerhet. Harregelbunden gruvdrift pågått inom ulmålet under sammanlagt , skall sådankännedom anses föreligga, om del inle är uppenbart all fyndighetens storlek ochbeskaffenhet då inle kan bedömas med tillräcklig säkerhet. Detta kan varafallet om brytningen varit begränsad till en liten del av utmålet eller omarbetet av särskild anledning inle resulterat i erforderlig kännedom omåterstoden av fyndigheten. Denprövning som avses i paragrafen kan givelvis leda antingen till utdömande avelt engångsbelopp eller till beslut om att någon ytterligare ersättning inteskall utgå på grund av att fyndigheten visar sig sakna värde utöver det redanerlagda beloppet. Fråga av avlösen av avgäldprövas enligl 10 § av fastighetsdomstol. Avgälden kan naturligtvis ocksåavlösas genom överenskommelse mellan partema. Iförevarande paragraf, som motsvarar 10 kap. 5 § andra stycket utredningsförslaget,tas upp bestämmelser om erläggande av ersättning som beslämts enligl 7 §. Sådanersättning kan komma att uppgå tUl betydande belopp. Har avlösningen påkallatsav den som avstått rättigheten, kan den lösande genom skyldigheten att utbetalabeloppet som han inle kunnat förutse liUfogas avbräck till menför den fortsalla driften. Med hänsyn härtill har utrednmgen ansett del rimligtatt den lösande, om avlösningen påkallats av motparten, bereds möjlighet allerlägga en väsentlig del av ersättningsbeloppet medelst årliga annuiteter . 1974: 32 212 Ävenjag anser all den lösande parlen av angivna skäl bör kunna medges räll allerlägga del belopp som kan kvarstå då avgälden avlöses genom avbetalning underviss lid. Del är enligt min mening önskvärt att avlösning kommer tUl stånd såsnart förutsättningar härför föreligger. Den som först och bäst kan bedöma dettaär den som löst in gruvan. För att denne skall stimuleras all ta upp frågan omavlösen, bör möjligheten att erlägga lösenbeloppel genom avbetalning stå öppenäven om det är den lösande som tar initiativet till avlösning. Å andra sidanbör detta belopp betalas kontant, om delta inle medför men för den fortsattadriften. Del bör därför ankomma på domstolen att bestämma om och i vad månlösenbeloppel kan erläggas genom avbetalning. I enlighet med vad jag nu anförthar i förevarande paragraf föreskrivits alt domstolen kan förordna attlösenbeloppel skall erläggas genom årliga avbetalningar under tid som domstolenbestämmer, högst . Säkerhetsom släUls enligl 12 § skall naturligtvis kvarstå till dess lösenbeloppelblivit till fullo erlagt. I denna paragraf, sommotsvarar 6 § utredningens förslag, ges bestämmelser för del fall all gruvrättför vilken innehavaren har alt betala avgäld överlåts eller upphör. Om en inlöst gruvrättighelöverlåts tiU annan medan rätt till avgäld föreligger, skaU enligt paragrafensförsta slycke den lösandes rättigheter och skyldigheter eahgt 68 §§ övergå påden nye innehavaren. I likhet med utredningen anser jag att den lösande isådant fall inte skall behöva ha fortsatt ansvar för fullgörandet avförpliktelserna enligl dessa bestämmelser. Av hänsyn till den avslåendessäkerhet föreskrivs dock att överlåtelsen inte skall medföra befrielse fråndessa förpliktelser förrän den nye innehavaren ställt säkerhet för fullgörandetav dem. Härvid gäller de föreskrifter som meddelats i 13 kap. 4 §. Paragrafens första slyckeanger således endast rättsverkningarna av överlåtelse av gravrätt i visst fall.Vad gäller förulsällningarna för överlåtelse av inlöst gruvrättighel viU jagerinra om att sådan överlåtelse enligt 4 § jämförd med 3 kap. 7 § ExL får skeendast efter medgivande av Kungl. Om elt utmål, beträffandevilket rätt till avgäld föreligger, förverkas eller upphör på grund av alt denlösande eller annan innehavare av gruvrättigheten underlåtit att betalaförsvarsavgift eller alt begära förlängning av dess giltighetstid, förlorarden som avstått rättigheten möjlighet till ytterligare ersättning i varje falli form av produklionsavgifl. Finns mineraltillgångar av värde kvar inomulmålet, synes del som utredningen anför inte rimligt att denne skall gå misteom fuU 1974: 32 213 ersättningför den avstådda rättigheten på grand av försumlighet från den lösandes ellerdennes rättsinnehavares sida. I enlighet med utredningens förslag har därför iandra stycket av förevarande paragraf föreskrivits alt den som avståtträttigheten skaU, om denna upphör på grand av försummelse av den lösande ellerannan innehavare av rättigheten, vara berättigad liU ersättning av denförsumlige för den förlust som härigenom tillskyndas honom. Han måste dockväcka talan om ersättning från del gruvrälten upphörde. Har utmålupphört på grund av försummelse av den inlösande synes detta som utredningenanför även vara en omständighet som bör beaktas, om den ursprunglige innehavarenav utmålet söker dispens från ommutningsförbudel i syfte att genom ny inmutningåterfå fyndigheten. Omen gruvinnehavare enligl de nya bestämmelserna i 6 kap. 8 § vill avstå från ettinlöst utmål, t. ex. därför alt han funnit fyndigheten inle vara brytvärd,torde han kunna skaffa sig trygghet mol ersättningsanspråk enligt andrastycket genom att först erbjuda den som avstått utmålet att få överta detsammautan vederlag. Dennaparagraf, som motsvarar 10 kap. 8 § i utredningens förslag, tar upp bestämmelserom behörig domstol i mål om lösen eller ersättning enligt förevarande kapitel. Demål som här avses är mål om bestämmande av ersättning vid inlösen avgruvrättighel enligt 1 eller 2 §, mål om beloppet av avgäld som skall utgåenhgt fastställda grunder, mål om ny prövning av grunderna för avgäld enhgt 6 §andra stycket, mål om avlösning av avgäld enligt 78 §§ och mål om ersättningför att inlöst gruvrättighel upphör i fall som avses i 9 § andra stycket. Här uppräknade mål skallenligt denna paragraf prövas av den fastighetsdomstol inom vars område utmåleteller större delen därav ligger. Denna regel, som ger en direkt anvisning ombehörig fastighetsdomstol, torde vara tUlämplig i flertalet fall. När detgäller utmål som är belägna inom olika fastighetsdomstolars områden och somlämpligen bör behandlas som en enhet vid bestämmandet av inlösenersätlningenskall forumfrågan avgöras av Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Med hänsyn tUl denspeciella och komplicerade naturen hos de värde-rmgsfrågor som aktualiseras vidinlösen av gruvrättighel har utredningen föreslagit att fastighetsdomstolenvid prövning av dessa frågor skall ha en specieU sammansättning. Jag kan förmin del inle bUräda detta förslag. Som jag tidigare framhålht kan gravrältgöras lUl föremål för expropriation, varvid liknande värderingsfrågor som vidinlösen torde uppkomma. Någon särskild ordning är dock inle föreskriven förfastighetsdomstolens sammansättning i mål om expropriation" av gruv- 1974: 32 214 rätt.Jag viU i delta sammanhang erinra om vad Iredje lagutskottet (3 LU 1969: 10 s.6) anfört i anledning av motioner att vattendomstolarna skulle kompletteras medpersoner som hade viss fackkunskap. Sedangammalt är del en huvudregel i svensk processrätt all den fack-kimskap somerfordras för alt belysa skUda frågor i rättegång inte skall tillförasrättegången genom att en eller flera sakkunniga inträder som ledamöter idomstolen utan i stället genom att de sakkunniga hörs inför domstolen enligt deallmänna reglema om bevisning. På detta sätt vhi-nes den fördelen, alt desakkunnigas utsagor kan släUas vmder diskussion underrättegångsförhandlingarna i partemas närvaro, varvid partema även får tiUfälleatt förebringa den motbevisning de kan önska åberopa. En sådan ordning ansesaUmänt ägnad att i regel åstadkomma ett säkrare bedömande än systemet medsärskUda sakkunniga som ledamöter i domstol. Vattendomstolarnas organisationutgör elt avsteg från denna ordning genom alt däri ingår tekniskt sakkunnigaledamöter. Enligt utskottels mening krävs starka skäl för ytterligare avsteg. Ienlighet med vad jag nu anfört har jag inte tagit upp någon regel om altfastighetsdomstol skall ha särskild sammansättning i mål som avses i dennaparagraf. Idenna paragraf, som motsvarar 10 kap. 7 § i utredningens förslag, gesföreskrifter om rättegångskostnaderna i vissa mål. Ifråga om rällegångskoslnadema avses i princip att ExL:s regler skall tillämpasvid inlösen av gruvrättighel. Detta följer av hänvisningen i 4 §. Den lösandeblir sålunda som regel skyldig all ersätta motpartens kostnader videxpropriationsdomstolen. I likhet med utredningen anser jag att vissamodifikationer bör göras i deima regel. Utredningen har till en börjanföreslagit att den lösande inte skaU vara skyldig att svara för kostnad sommotparten i mål om inlösen nedlagt på undersökning av den ifrågavarandefyndigheten i vidare mån än arbetet uppenbarligen är till nytta för denlösande. Med anledning härav vUl jag anföra följande. I mål om inlösen harfastighetsdomstolen att med tillämpnmg av 5 kap. 12 §första stycket ExL bl. a. såvitt möjligt se tUl all onödig utredning inte förebringas i målet. Enligl andra stycket i nämnda paragraf skall fastighetsdomstolen, om det ej är uppenbart obehövligt så snart det kan ske genom särskUt beslut meddela parterna vUken utredning som enligl domstolens mening bör förebringas i målet (ulredningsbeslut). I 7 kap. 1 § andra stycket ExL föreskrivs vidare alt kostnad för ut redning som sakägare vid fastighetsdomstolen förebringat i strid med ulredningsbeslut ersätts endast i den mån utredningen haft betydelse för utgången i målet. När del gäller rätten till ersättning för undersök ningsarbete som avslående part utför tUl utredning om fyndighetens Prop.1974: 32 215 värdesynes emellertid huvudregeln om den lösandes skyldighet att betalarättegångskostnaderna böra modifieras ytterligare. Arbete för undersökning avutmål utgör ett normalt led i rättighetens utnyttjande och kan vara myckeldyrbart. Sådana undersökningar kan i och för sig drivas mycket långt ochinbegripa exempelvis gruvundersökning. Alt i elt inlösningsmål bedöma i vilkenutsträckning kostnader för undersökning av den ifrågavarande fyndigheten kan ansesskäliga för tillvaratagande av den tidigare ägarens räll skulle vara ensynnerligen vansklig uppgift. Från såväl förelagsekonomisk somnationalekonomisk synpunkt kan del vara förkastiigl att redan i samband medinlösningen verkställa myckel omfattande undersökningar eller all nyaundersökningar över huvud utförs innan brytning börjat ske i områdets närhet.Om möjlighet införs att låta ersättningen för gruvrättigheten helt eller delvisutgå såsom en årlig avgäld, minskar behovet alt ha ingående kunskaper omfyndigheten vid inlösningen. Rimliga grunder för avgäld kan bestämmas redan pågrundval av en mera ytiig kännedom om en fyndighet. När en avgäld sedermerabringas all upphöra och gravrältighetens värde bestäms, förutsätts all mangenom brytningen och undersökningar i anslutning härtill på ett naturligt sättfåll tUlgång tiU så myckel material som krävs för en bedömning av fyndighetensvärde. Medhänsyn till del anförda anser jag i likhet med uttedningen att den lösande inlebör vara skyldig alt svara för kostnad som motparten i målet lagl ned påundersöknmg av den ifrågavarande fyndigheten i vidare mån än arbetetuppenbarligen är till nytta för den lösande. Bestämmelse om detta har tagilsupp i paragrafens första slycke. Denna bestämmelse avses gälla även i målenligl 6 § andra stycket och 7 §. I mål om ersättning enligl 9 § andra stycketavses däremot att huvudregeln i ExL skall gäUa. Vadgäller mål om beloppet av avgäld som enligt faststäUda grunder skall utgå förvisst år bör regler om rättegångskostnad gälla. Föreskriftom detta finns i paragrafens andra stycke. Imål om ny prövning av granderna för avgäld enligt 6 § andra stycket och målenhgt 78 §§ eller 9 § andra stycket skulle en undantagslös tillämpning avExL:s regler om fördelning av rättegångskostnader kunna medföra all partlockades alt inleda rättegång ulan sakligt underlag. TUl förekommande häravhar fastighetsdomstolen i paragrafens tredje slycke givils befogenhet alt idylika mål förordna alt den som avstått rättigheten själv skall vidkännas sinakostnader på målet vid domstolen, om särskilda omständigheter föranlederdärtill. Idenna paragraf, som motsvarar 10 kap. 11 § i utrednhigsförslaget, ges entolkningsregel för tUlämpningen av ExL:s bestämmelser om exproprialionsersältningenserläggande och expropriationens fuUbordande. 1974: 32 216 Omdet vid inlösen av gravrält bestäms att ersättning skall utgå dels med ettengångsbelopp och dels med en årlig avgäld, kan ersättningen inle ansesslutligt erlagd förrän avgälden genom senare beslut bragts att upphöra och isamband därmed eventuellt fastställd slutersättning betalats. För altinlösningen skaU vara fullbordad bör det emellertid vara tillfyllest all denlösande fullgjort sina åhgganden beträffande det bestämdaengångsbeloppet, och att den lösande, om han icke enligt 13 kap. 4 § är befriaddärifrån, ställt säkerhet för avgälden hos . Också i övrigt börengångsbeloppet vid lill-lämpning av ExL:s bestämmelser om exproprialionsersältningenserläggande och expropriationens fiUlbordande anses som slutlig ersättning.Föreskrift härom har meddelats i paragrafens första slycke. Att säkerhet skallStäUas följer av tredje stycket. förslag att viss minimiersätlning skaU betalasfrångåtts, kan del länkas alt hela ersättningen för den inlöstagravrättigheten kommer att utgå i form av en avgäld. I så fall skall enliglandra stycket i förevarande paragraf den lösande för all inlösningen vidtUlämpning av ExL:s bestämmelser skaU anses fullbordad göra anmälan tUllänsstyrelsen om alt ersättningen beslämts alt helt utgå i form av avgäld.Dessutom skaU han, om han inle är befriad därifrån enligt 13 kap. 4 §, enligtparagrafens ttedje slycke ställa säkerhet för avgälden. Iparagrafen, som motsvarar 10 kap. 13 § i utredningens förslag, ges bestämmelserom undersökning av utmål med anledning av tillämnad inlösen. Paragrafen harutformats efter förebUd i 7 kap. 6 § ExL men torde sträcka sig något längre ändenna bestämmelse. Enligtparagrafens första slycke skall sålunda den som begärt eller avser all begärainlösen kunna få tillttäde tUl det ifrågavarande utmålet för t. ex. mätningar,grävningar, borrningar eller sprängningar. Jag har ansett det lämpligt att anförtrofrågan om bevUjande av undersöknings-liUstånd åt statens industriverk. Enförulsätlnmg för undersökningstillstånd är givetvis att ett klart behov avförberedande undersökningsarbeten föreligger. Har inlösenförordnande ännu inlemeddelats, bör tiUstånd inle ges med mindre det uppgivna ändamålet är sådantsom avses i 1 eller 2 § och det kan komma i fråga alt medge sökanden rätt lUlinlösen. Som utredningen anför torde det säUan föreligga anledning alt tiUåtaundersökningsarbeten av mera omfattande slag såsom schaklsänkning ellerortdrivning. Undersökningsarbete skall kunna utföras på all mark inom utmålet,sålunda även på mark utanför område som tagils i anspråk enligt 4 kap. 2 §första stycket. Del ankommer på statens industriverk att bestämma den tidunder vilken tillträde för undersökning medges. Prop, 1974: 32 217 Iparagrafens andra stycke upptas i enlighet med motsvarande bestämmelse i ExLen generell föreskrift om alt undersökningsarbetet skall utföras så att minstaskada och intrång vållas. I berörda rättighetshava-res intresse har dessutomuppstäUls den regeln alt byggnader inle får uppföras och vägar inle byggas ividare mån än som oundgänghgen krävs för undersökningsarbetets bedrivande. Tredjestycket i paragrafen överensstämmer i allt väsentiigt med motsvarandereglering i ExL. Kapitletöverensstämmer i huvudsak med 10 kap. gruvlagen. Detalj-bestämmelser angåendegravkarta och gruvregisler m. m. bör meddelas i administrativ ordning. I paragrafen, som harmotsvarighet i 68 § första stycket gruvlagen, fastslås den allmännatUlsynsplikt beträffande gruvarbete som åvUar statens industriverk ochbergsslalsljänslemännen. Del är att märka all ordet gruvarbete i motsats tilluttrycket gruvdrUften avser även arbetet före utmålsläggningen. Tillsynen överarbetarskyddet vid arbete i gruvor och andra underjordsanläggningar ankommerf. n. på bergmästarna. 1973: 1 bU. 7 s. 225227 har föreslagits attbergmästamas arbelarskyddsverksamhet skall föras över tiUden aUmänna yrkesinspektionen. Motsvarighet tUl hänvisningen tillarbetarskyddslagen i 68 § andra stycket gravlagen har därför inle tagits upp iförslaget.