prop · FX0335 · 1974-12-31 00:00:00 — Det bör därför i dessa lagmm, som har skett i motsvarandeföreskrifter i TF - 7 kap. 4 § I och 3 bytas ut mot orden"statschefen" och "regeringen" (jfr prop. 1973:90 s. 487).I 18 kap. 2 § bör ordet "Konungen" däremot stå kvar, eftersom deluteslutande avser konungens person. Detsamma gäUer i fråga om det första"Konungen" i 18 kap. 8 §. 1 överensstämmelse med ändringen i 7 kap. 4§ 6 TF bör bestämmelsen i 18 kap. 2 § om regent som är satt i Konungens ställei fortsättningen avse den som i egenskap av riksföreståndare fullgörstatschefens uppgifter (jfr prop. 1973:90 s. 487). Av 8 kap. 13 § första stycket i den nya RF framgår attregeringen direkt pä grund av RF är behörig att besluta föreskrifter omverkställighet av lag. Bestämmelsen i 38 kap. 13 § kan därförutgå såsom överflödig. 4.11 Förslag tUl lag om upphävande av lagen (1973:973) omantalet statsdepartement och statsråd utan departement 1 motsats tUl RF uppställer den nya RF inte någotkrav på att antalet departement och statsråd utan departement skall varaangivet i lag. 1 samband med framläggandet av förslaget till den nya RFframhöll jag (prop. 1973:90 s. 181) att ändå - genom reglerna omriksdagens anslagsmakt på ett tUlfredsställande sätt tiUförsäkras inflytandeöver dessa frågor. Jag föreslår därför nu att lagen (1973:973) om antaletslalsdepartement och statsråd utan departement skall upphöra alt gälla vidutgången av . 4.12 Förslag till lag om ändring i lagen (1937:249) ominskränkningar i rätten att utbekomma aUmänna handlingar Paragrafen upptar f. n. sekretessbestämmelser angåendeprotokoll, som har förts i statsrådet, och protokoll i kommandomål. Beredningenhar inte föreslagit andra ändringar i paragrafen än sådana som är en nödvändig föhdav reglerna i den nya RF om regeringsorganet. har i sitt remissyttrande förklarat alt delsynes kommittén lämpligast att sekretessfrågorna i sak prövas först i sambandmed att kommitténs huvudbetänkande behandlas. Jag delar denna uppfattning. Jagföreslär därför i detta sammanhang endast - förutom alt ordet"Konungen" ersätts med ordet "regeringen" att reglerna iparagrafen förklaras gälla protokoll i regeringsärenden resp. protokoll iregeringsärenden vUka gäller försvarsmakten och avgörs av departementschefenGfr 7 kap. 3 och 6 §§ i den nya RF). Med stöd av 56 § RO kan Konungen bestämma attsammanträde med kammare skall hållas inom stängda dörrar närstatsrådsledamot enligl Konungens förordnande skaU lämna muntligtmeddelande vid sammanträdet. Enligl 2 § riksdagsstadgan gäUer att kammarensplena är offentliga om inte kammaren för särskilt faU beslutar annat ellerKonungen enligt 56 § RO bestämmer att plenum skaU hållas inom stängda dörrar. 1 anslutning tUl nu nämnda bestämmelser föreskrivs f. n. i2 § sekretesslagen dels, i första stycket, att kamrars protokoll vidsammanträde inom lyckta dörrar enligt 56 § RO inte utan Konungens och kammarenstillstånd får utlämnas tidigare än efter protolollets datum, dels, iandra stycket, att kammaren äger besluta att protokoll från annatkamniarsammanträde inom lyckta dörrar inte utan kammarens tillstånd fårutlämnas förrän , högst , har förflutit från protolollets datum. I 2 kap. 4 § i den nya RO föreskrivs i första stycket attsammanträde med kammaren är offentligt. Dock kan sammanträde hållas inomstängda dörrar, om det påkallas av hänsyn till rikets säkerhet eller i övrigttill förhållandet till annan stat eller mellanfolklig organisation. Riksdagenbeslutar om stängda dörrar. Skall regeringen vid sammanträde lämna riksdagenmeddelande, kan dock även regeringen förordna om stängda dörrar. Enligt andrastycket får ledamot eller tjänsteman inte obehörigen yppa vad som harförekommit vid sammanträde inom stängda dörrar. kan dock besluta attför särskilt fall helt eller delvis upphäva tystnadsplikten. 1 motiven till 2 kap. 4 § RO uttalar beredningen attbestämmelserna i sekretesslagen om när kammarens protokoll skall hållas hemliga får anpassas till den nya regleringen i paragrafen. Avgörandebör vara om protokollet innehåller sådant som omfattas av tystnadsplikten. Medanknytning till detta uttalande har beredningen i betänkandet omföljdförfattningar föreslagit att nuvarande första och andra styckena i 2 §sekretesslagen ersätts av elt stycke, i vUket föreskrivs att, om tystnad enhgt2 kap. 4 § RO skaU iakttas i fråga om vad som har förekommit vid sammanträde inomstängda dörrar med kammare, protokoll häröver inte utan riksdagenstillstånd får utlämnas tidigare än efter protokoUels datum.Offentlighets- och sekretesslagstiftningskommittén har inte haft något atterinra mot den föreslagna sekretessbestämmelsen. Också för egen del biträderjag beredningens förslag. Den nya RO innehåller inte någon särskUd bestämmelse omatt hemhgt kammarprotokoll skall justeras inom stängda dörrar. Men riksdagenkan besluta härom med stöd av 2 kap. 4 § första stycket RO. Om riksdagenunderlåteratt fatta sådant beslut, får det, som beredningen uttalar, anses atttystnadsplikten beträffande vad som är upptaget i protokollet därmed har hävtsoch protokoUet har blivit offentligt. Beträffandeändringen i sista stycket av förevarande paragraf hänvisar jag tUl vad jag haranfört i anslutning tUl 1 §. 1 11 kap. 8 § i den nya RF föreskrivs att rättskipnings-eller förvaltningsuppgift inte får fullgöras av i vidare mån än somföher av grundlag eller riksdagsordningen. Med hänsyn tUl innehåUet i 2 kap.tryckfrihetsförordningen kan denna föreskrift inte anses lägga hinder i vägenför och beslutsbefogenheter enligt 2 §sekretesslagen. De sekretessbestämmelser som enligt 1 § och 2 § tredjestycket har gällt för tiden från sekretesslagens ikraftträdande beträffandestatsrådsprotokollen och protokollen i kommandomål samt rörande handlingar omgranskning av sådana protokoll bör gälla även efter den dag, den ,då bestämmelserna får sin nya lydelse, när fråga är om protokoll som harupprättats . På motsvarande sätt bör alltjämt de äldre reglerna i 2 §gälla i fråga om kammarprotokoll som har upprättats före . 1enlighet med vad som föreskrivs i paragrafen i den nya lydelsen bör detemellertid aUtid ankomma på ensam att avgöra om hemligt protokollskall lämnas ut. 4.13 Förslag till lag om 1 66 § RF föreskrivs att riksgäldskontoretförblir under styrelse, inseende och förvaltning samt att riksdagenansvarar för den rikets gäld som kontoret ombesörjer. Enligt 70 § i1866 års RO skall välja fullmäktige att enligt särskilt reglementeförvalta medel och tUIhörigheter. Dessa fullmäktige skallvara sju. De väljs för tiden från valet tUl dess val äger rum under tredje åretdärefter. utser en av fullmäktige till ordförande. Äv de övriga sexskall två ärligen avgå. Har fullmäktig avgått före den bestämdatjänstgöringstiden eller har ansvarsfrihet vägrats honom, anställs val föråterstående mandatperiod. Då val av ordförande äger rum, utses denne föreövriga fullmäktige. Varje fuUmäktig utses för sig. FuUmäktige väljer självabland sig vice ordförande. Efter samma regler som i fråga om fullmäktige utsesför varje fullmäktig en personlig suppleant. För gäller ett av den 15december 1966 faststäUt reglemente (författningssamling 1970:8).Enligt 7 § i reglementet skall fullmäktig i genast frånträdafullmäk-tigbefattningen och suppleant inträda i hans ställe om han blir ledamoti statsrådet eller kommer i den författning att han enligt 26 § ROinte får godkännas som riksdagsledamot. 1 ansvarighetslagen (1936:324) för fullmäktige iriksbanken och fullmäktige i m. fl. är fastslaget attriksgäldsfullmäktige samt riksgäldsdirektören och chefen för riksgäldskontorethar fullt ämbetsansvar. Enligt lagen gäller emellertid särskilda åtalsreglerför dessa funktionärer. Åtal mot fullmäktig kan beslutas av , finansutskotteteller revisorer. Härmed är att jämföra en bestämmelse i 111 § andrastycket RF enligt vUken bl.a. fullmäktige i inlekan åtalas i och för sina befattningar annat än efter beslut. Enligt 5 § i bestämmelser om revision avriksdagsförvaltningen, vUka har antagit (förfaltningssamhng 1968:8), skaU revisorer för varjeavslutat räkenskapsår granska tillstånd, styrelse ochförvaltning. Beträffande innehållet i lagen (1957:685) angåendeutövande av fuUmäktige i och fullmäktige i riksgäldskontorettUlkommande befogenheter under krigsförhåUanden hänvisas tUl redogörelsen idet följande i anslutning till 28 § i förslaget tUl lag om ändring i lagen(1934:437) för riksbank (4.14). 1 9 kap. 10 § andra stycket nya RF föreskrivs att detunder skall finnas myndighet med uppgift att i enlighet medriksdagens bemyndigande taga upp och förvalta lån till staten samt att närmarebestämmelser härom meddelas i lag. 1 anslutning till nämnda bestämmelse uttalades i prop.1973:90 (s. 350) att RF inte borde binda de organisatoriska formerna för denupplåning och låneförvaltning som skall ombesörjas av ett organ. DettUlades emellertid att avsikten inte var att föreslå att uppgiften att taga uppoch förvalta lån tUl staten nu skulle föras över från tiU annan riksdagsmyndighet. Vad sålundauttalades föranledde inte någon erinran från sida (jfr KU 1973:26,s. 56 och 65). Beredningen har lagt fram förslag tUl särskild lag omriksgäldskontoret, avsedd att ersätta i första hand de bestämmelser omriksgäldskontoret som f n. ingår RO. I 1 § i den föreslagna lagen(SOU 1972:16 s. 25) föreskrivs att de uppgifter som avses i 8 kap. 15 § RF (9kap. 10 § andra stycket nya RF) under ombesörjs av riksgäldskontoret.1 2 § finns föreskrifter om . Denna handhas avsju fullmäktige som vähs av för valperiod. Riksdagenväljer en av de fullmäktige tiU ordförande. Fullmäktige får inte utöva sinabefogenheter på område som är ockuperat av främmande makt. Vid sammanträde somhålls när riket eller någon del av det är ockuperat skaU minst tre fuUmäktigevara närvarande. Bestämmelserna i 3 § rör fullmäktiges ansvar. FuUmäktig somriksdagen har vägrat ansvarsfrihet är skild från sin befattning. Ätal motfullmäktig för brott, begånget genom beslut eller annan åtgärd som tUlhörutövningen av hans uppdrag, får beslutas endast av finansutskottet. 1paragrafen erinras om att särskilda föreskrifter finns om revision avriksgäldskontoret. 1 den avslutande 4 § sägs att det om riksgäldsdirektör ochvice riksgäldsdirektör, om organisation i övrigt och om dessverksamhet ges bestämmelser i lag med reglemente för kontoret. Enligt den nya RF skall liksom f. n. under riksdagenfinnas en myndighet med uppgift att taga upp och förvalta lån till staten.Vilken denna myndighet är framgår däremot inte av vare sig den nya RF eller dennya RO. Bestämmelser härom skaU i stället ges i vanlig lag. Som jag framhöll imotiven till den nya RF bör nu inte komma i fråga att överflytta den statligaupplåningen och låneförvaltningen från till annatriksdagsorgan (prop. 1973:90 s. 351). Grundlagberedningen har, som framgår av vad jag nyssanförde, utarbetat förslag tUl en lag om . Den föreslagnalagen har lämnats utan erinran under remissbehandhngen. För egen del föreslårjag endast vissa jämkningar av förslaget. Bestämmelserna i den föreslagna lagen ersätter i förstahand de föreskrifter om som är intagna RO, iansvarighetslagen (1936:324) för fullmäktige i och fullmäktige iriksgäldskontoret m. fl. och i lagen (1957:685) angående utövande av fullmäktigei och fullmäktige i tillkommande befogenheterunder krigsförhåUanden. Lagförslaget ansluter nära tUl gällande rätt. Denviktigaste nyheten gäller tid och sätt för val av fuUmäktige iriksgäldskontoret. 1 överensstämmelse med vad som enligt den nya RO gäller för bl. a. fuUmäktige i riksbankenföreslås att samtliga riksgäldsfullmäktige skall väljas förriksdagens valperiod genom proportionellt val. Paragrafenupptar den grundläggande bestämmelsen att de uppgifter som avses i 9 kap. 10 §andra stycket RF under ombesörjs av . 1 första stycket sägs i enlighet med beredningens förslagatt förvaltas av sju fuUmäktige och att dessa väljs avriksdagen för valperiod. Liksom f. n. bör inte ställas upp krav påatt fullmäktig skall tUlhöra . Däremot bör, i enlighet med dennuvarande kompetensbestämmelsen i 7 § reglementet för , gällaatt fullmäktig skall vara svensk medborgare och myndig och att den som tillhörregeringen inte får vara fullmäktig. Kravet på svenskt medborgarskap framgårredan av bestämmelserna i 11 kap. 9 § tredje stycket nya RF och behöver inteupprepas i förevarande lag. 1 denna bör emellertid anges att endast den som ärmyndig kan vara fullmäktig och att statsråd inte får vara fullmäktig.Bestämmelser härom har förts in i 2 § första stycket. 1 andra stycket föreskrivs att väljer en avfuUmäktige att vara ordförande. Bestämmelserna i första och andra styckena fylls ut av deallmänna föreskrifter om val inom som ges i 7 kap. i nya RO. Avbestämmelserna i detta kapitel följer bl. a. att valet i princip ärproportionellt (4 § första stycket), att valet skall förrättas efterbörjan av valperiod och gälla tiU dess förrättar nytt valunder nästa valperiod (6 §), att suppleanter skall utses för fullmäktige tillminst samma antal som dessa och att suppleanterna skall uppfylla sammakvalifikationer som fullmäktige (8 §), att suppleanterna inte är personliga (9§), att fyllnadsval skall äga rum om fullmäktig eller suppleant avgår (12 §) och att fullmäktige inom sig skall utse en eller flera vice ordförande(13 §). 1 fråga ombestämmelserna i tredje stycket angående utövningen av riksgäldsfullmäktigesbefogenheter under krigsförhållanden vill jag hänvisa till vad som i detföljande anförs i anslutning till motsvarande bestämmelser i 28 § andra stycketlagen för riksbank (4.14). Paragrafen överensstämmer med endast språkliga jämkningarmed beredningens förslag. 1 fråga om riksgäldsfullmäktiges juridiska ansvar innebärföreskrifterna i andra stycket att fullmäktige i fråga om gärningar iutövningen av uppdraget skall omfattas av samma straffbestämmelser somoffentliga funktionärer i allmänhet men att rätten att besluta om åtal ärförbehållen Lösningen är densamma som densom har föreslagits i fråga om ledamöterna i vissa andra riksdagsorgan (jfr 9kap. 8 § i den nya RO). Jag får här hänvisa tUl grundlagberedningens motiv tUlnämnda lagrum, vUka återfinns i prop. 1973:90 s. 588. Paragrafen upptar en hänvisning tUl lag med reglemente förriksgäldskontoret. Nuvarande reglemente bör ses över så att det kommer iöverensstämmelse med den nya RF och RO och med denna lag. Därvid får ocksåövervägas om särskilda regler skaU gälla för beslut om åtal motriksgäldsdirektören för brott i utövningen av hans tjänst, motsvarande dem somnu är intagna i ansvarighetslagen för fuUmäktige i och fuUmäktige iriksgäldskontoret m. fl. Det torde få ankomma på att låta utarbetaförslag tiU behövliga ändringar i och tUlägg tUl reglementet förriksgäldskontoret. Lagen bör träda i kraft . Omläggningenav sättet för val av fullmäktige påkaUar särskUd övergångsreglering.Föreskrifterna i punkt 4 första stycket i övergångsbestämmelserna till den nyaRO är så avfattade att de bhr tillämpliga också på riksgäldsfullmäktige. Enerinran härom har gjorts vid ikraftträdandebestämmelsen tUl förevarande lag.Regleringen innebär att samtiiga fullmäktigeplatser besätts genom nytt val ijanuari 1975 för den tid som återstår av då löpande valperiod. Denmandatperiod för fullmäktig som enligt äldre bestämmelser löper vid tiden förvalet av nya fullmäktige upphör därmed att gälla. Ansvarighetslagen för fullmäktige i ochfullmäktige i m. fl. bör upphävas genom särskild lag medverkan fr. o. m. den (jfr 4.16). 1 vissa fall kan deåtalsregler, som f n. återfinns i ansvarighetslagen, vara gynnsammare förfullmäktig än motsvarande regler i den nu föreslagna lagen. När det gällerbrott som har begåtts under de äldre bestämmelsernas giltighetstid bör därför,i de ifrågavarande fallen, dessa bestämmelser tillämpas (jfr 7 § lagen(1964:163) om införande av ). En föreskrift härom har tagits in somett andra stycke i övergångsbestämmelserna till förevarande lag. Föreskriften ansluternära till motsvarande regel i punkt 6 i övergångsbestämmelserna tUl den nyaRO. 4.14 Förslag tiU lag om ändring i lagen (1934:437) förSveriges riksbank Införandet av ny RF och ny RO föranleder åtskilligaföljdändringar i riksbankslagen. De ändringar som har gjorts idepartementsförslaget grundar sig i flertalet fall på förslag frångrundlagberedningen eller påpekanden från fullmäktige i underremissbehandlingen av beredningens förslag till följdförfattningar. Beträffandefyra paragrafer, 17, 25, 27 och 31 §§, föreslås härjämte ändringar som saknarsamband med förfaltningsreformen men som lämpligen bör genomförasi detta sammanhang. Ändringen innebär att nuvarande hänvisning till dengrundläggande bestämmelsen om RF ersätts med enhänvisning tUl motsvarande stadgande i den nya RF. Ändringen föranlederommbrice-ring av 1 kap. i lagen. F. n.hänvisas i paragrafen i fråga om ensamrätt att utge sedlar till vaddärom är särskUt stadgat. Härmed avses 1 § lagen (1897:28 s. 1) med vissabestämmelser om sedelutgivningsrätt, så ock angående forum förriksbanken. 1 den nya RF har emellertid sedelmonopol blivitgrundlagsfäst. Bestämmelsen härom återfinns i 9 kap. 13 §. Hänvisningen iförevarande paragraf bör därför i fortsättningen gälla dettagrundlagsstadgande. Den särskilda lagen om sedelutgivningsrätt m.m. bör, enligt vad som föreslås i det följande (4.17), upphävas. 6,9-11, 13,23 och27 §§ i Den nya RF innebär att den f. n. grundlagsstadgadeskyldigheten för att inlösa sina sedlar med guld avskaffas.Ändringen har konsekvenser för flera bestämmelser i riksbankslagen. 1 6 § finns föreskrifter som direkt gäller riksbankensskyldighet att inlösa sedlar med guld. Dessa bestämmelser bör utgå. Paragrafenkommer därefter endast att föreskriva att av utgivna sedlar skallutgöra lagligt betalningsmedel. \ 11 § åläggs att hålla en metallisk kassa avguldmynt och omyntat guld. 1 9 § har sedelutgivningen gjorts beroende av denmetalliska kassans storlek. Som riksbanksfullmäktige framhåller i sittremissyttrande saknas anledning att, när grundlagsföreskriften om sedlarnasutbytbarhet mot guld slopas, behålla särskilda regler om den metalliska kassanoch om dennas relation till sedelomloppet. Bestämmelserna härom bör alltsåutgå. Omfattningen av sedelutgivningen begränsas f. n. också genombestämmelserna i 10 § om den s. k. supplementära sedeltäckningen. Dessa innebäratt sedelutgivning inte får överstiga summan av de i paragrafenangivna tUlgångarna. Anledning saknas att i detta sammanhang ifrågasätta denbegränsning av sedelutgivningsrätten som följer av 10 §. Ätt 9 § upphävsmedför alltså inte att sedelutgivningsrätten blir oinskränkt. För att 10 §skall behålla nuvarande sakliga innehåll bör - som en följd av att 9 § upphävs viss redaktionell ändring göras i paragrafen. Ändringen innebär att hänvisningentill den metaUiska kassan utgår och att guld medtages bland de i paragrafenuppräknade tillgångarna. Inte heller i 27§ bör längre den metalliska kassanomnämnas särskUt. Uppgiftsskyldigheten kan begränsas tUl att avse dels de i 10§ omförmälda tillgångarna dels utelöpande sedlar 1973:90 s. 355). 1 13 § andra stycket ges bestämmelser om riksbankensinlösen av guld i plants, som för räkning avlämnas tiU myntverket.Bestämmelserna bygger på en ordning med en fungerande guldmyntfot och bördärför utgå ur lagen. 1 23 § hänvisas till vad som särskilt är föreskrivetangående skyldighet i fråga om växling och inlösen av mynt.Hänvisningen gäller dels bestämmelser i lagen (1873:31) om rikets mynt, delsbestämmelser i de därtUl anknytande kungörelserna (1908:171) angående myntväxlingoch (1914:136) angående utväxling i av skiljemynt av sUver ellerbrons. Bestämmelserna bygger på principen om guldmyntfot. Lagen (1873:31) omrikets mynt är upphävd (jfr SFS 1970:1028) och några bestämmelser omriksbankens skyldighet att inlösa och växla mynt finns inte intagna i lagen(1970:1028) om rikets mynt. Också kungörelserna (1908:171 och 1914:136) harblivit upphävda (jfr SFS 1973:76). Bestämmelserna i 23 § i förevarande lag bördärför nu upphävas. 127 kan lämphgen i detta sammanhang göras ytterligare enändring förutom den tidigare berörda. Den i andra stycket regleradeuppgiftsskyldigheten bör vara anknuten tUl arbetsdag i banken. Därmed blir deti fortsättningen klart att uppgift som t. ex. annars skulle ha upprättats förlördag i stället skall avse . Enligt kungörelsen (1830:16 s. 178) angående åtskilligaföreskrifter i avseende på järn- och vågeffekter, som i banken (= )belånas, gällde att hade förmånsrätt enligt 17 kap. 3 §handelsbalken för belånade järn- och vägeffekter. Samband härmed harföreskriften under c) i förevarande paragraf att får låna ut medelbl. a. mot pant i varor "liggande å allmän våg". 1 samband medtillkomsten av förmånsrältslagen (1970:979) upphävdes kungörelse ochtre därtUl anslutande äldre författningar. Det förutsattes därvid (prop.1970:142 s. 143) att en följdändring i 17 § riksbankslagen skulle genomföras isenare sammanhang. Ändringen bör göras . Den innebär att de citeradeorden under c) utgår ur paragrafen. 1 paragrafen regleras rätt att förvärvaegendom. Bestämmelserna medger förvärv av egendom som behövs för att bedrivariksbankens verksamhet och av egendom för att skydda fordran. 1 sistnämnda hänseendeföreskrivs i andra stycket bl. a. att på offentlig auktion ellerfondbörs får inköpa egendom, som är utmätt eller pantsatt för fordringen. Enliknande bestämmelse gäller för övriga bankinstitut. För affärsbankernas,sparbankernas och jordbrukets kreditkassors del återfinns denna bestämmelse iresp. 56 § lagen (1955:183) om bankrörelse, 25 § lagen (1955:416) om sparbankeroch 33 § lagen (1956:216) om jordbrukskasserörelsen. Efter ändringar i dessaparagrafer (gällande lydelse 1972:656-658) gäller emellertid numeraatt ifrågavarande skydda fordran får köpa egendom som ärutmätt eller pantsatt för fordringen, inte bara på offentlig auktion ellerfondbörs, utan också vid exekutiv försäljning. Härigenom blir det möjligt attförvärva utmätt egendom, fast eller lös, som försäljs under hand (se prop.1972:118 s. 31). Jag föreslår nu att möjligheten för att förvärvaegendom till skydd för fordran utvidgas på motsvarande sätt genom en ändring i förevarandeparagraf. Ändringen bör träda i kraft . Förslaget innebär att hänvisningen i fråga omriksbanksfullmäktige tUl bestämmelser RF och RO ersätts aven hänvisning tUl 9 kap. 12 § i den nya RF. F. n. gäller en särskUd lag (1957:685) angående utövandeav fullmäktige i och fuUmäktige i tUlkommandebefogenheter under krigsförhållanden. Om riket eUer del därav har besatts avfientlig makt, får enligt lagen fullmäktige i tUlkommandebefogenheter utövas endast vid sammanträde inom av fienden obesatt område inomeller utom riket på ort där fullmäktige kan överlägga med av Kungl. Vid sådant sammanträde skaU minst tre fullmäktige vara tillslädes. Kan inte detta antal fuUmäktige komma tiU slädes, förordnar Kungl.Maj:t erforderligt antal personer att, intUl dess nämnda hinder upphör, medfuUmäktigs rätt och ansvar träda i fuUmäktigs ställe. Vad sålunda harföreskrivits skall enligt lagen äga motsvarande tillämpning beträffandefullmäktige i och utövandet av dem tUlkommande befogenheter. Av förarbetena tiU den nämnda lagen (prop. 1957:176 s. 16)framgår att den har sin grund i att den centrala finansförvaltningen tillväsentliga delar utövas av och . Syftet med lagenär att trygga fullmäktigeinstitutionernas funktionsduglighet i krig. För funktionsduglighethar fömtsatts inte bara att fullmäktige kan sammanträda i erforderligt antalutan också att sammanträdet kan äga rum pä obesatt område. De motiv som sålunda bär upp lagen anser jag alltjämtgiltiga. Det kan visserligen tänkas ockupationsfall där det vore tiU fördel förskötseln av rikets angelägenheter genom inhemska organ att fuUmäktige fick verkainom ockuperat område. Bestämmelserna i 13 kap. nya RF om krig och krigsfarahindrar emellertid inte eUer annat enligt kapitlet behörigt organ attunder pågående ockupation besluta om lagändring på denna punkt. Anledningsaknas att nu i sak frångå den reglering som innefattas i gäUande lag.