prop · FX0328 · 1974-12-31 00:00:00 — Statskontoret tillstyrker förslagen utan närmarekommentarer. och statens historiska museum anser attutredningen i positiv anda observerat de behov av utökade resurser som finnsvid de till vissa universitetsinstitutioner knutna museerna. Ämbetet betonarbetydelsen av att ett samspel kan växa fram meUan universitet och centrala ochregionala museer såväl beträffande insamlingsarbete som forskning ochutåtriktad verksamhet. UKÄunderstryker att universitetsmuseerna har en betydelsefull funktion att fyllasom hjälpmedel i strävandena att öka mångsidigheten i universitetensutbildningsutbud och vidga deras öppenhet gentemot samhället, inte minst isyfte att göra forskningsresultat tillgängliga också för andra än dem som ärverksamma eller studerar inom universiteten. Prövningen avuniversitetsmuseemas behov av resurser bör enligt UKÄ därför bl.a. gmndas påden förutsättningen att de i ännu högre grad än f. n. skall kunna vara allmänttUlgängliga och verkligen utnyttjas som en aktiv resurs för utbildning ochforskning. Prop.1974: 28 169 anser det ofrånkomligt att såväluruversitetens som akademins egna lärdomshistoriska samlingar görs tillgängligaför forskning, utställningar och undervisning. Beträffande de universitetsmuseernassamlingar instämmer i att det i princip måste ansesändamålsenligt att sådant material som insamlats vid fältarbeten inom den viduniversiteten bedrivna forskningen inte bör stanna vid institutionema sedan deutnyttjats för sitt primära forskningsändamål utan i stället bör tillförasnaturhistoriska . I likhet härmed anser det i och för sig lämpligt att blir central förlångsiktig dokumentation av naturatveckhngen och därmed sammanhängandeundersökningar. anser att frågan om denaturhistoriska samlingarna i grundligt bör utredas. En negativhållning gentemot tanken på en överföring av de botaniska och zoologiskasamlingarna i till intas av UKÄ under hänvisning till universitetensremissyttranden. UKÄ anser att en fortsatt och vidgad samordning mellan denaturhistoriska museema eventuellt i form av ett samarbetsorgan i enlighetmed de sakkunnigas förslag är välmotiverad med hänsyn till riksmuseetsnyckelroll på det området. Att den föreslagna samarbetsnämndentUlskapas tillstyrker också de biologiskgeografiska sektionerna i ,och , varvid Göteborgssektionen dock förutsätter att nämndenendast får karaktär av rådgivnings- och samarbetsorgan utan beslutsfunktioner.Statens naturvetenskapliga forskningsråd anser att det föreslagna samarbetsorganetmellan , universitetsmuseerna och Göteborgsnaturhistoriska museum kan bli ett lämpligt fomm för att standardisera metodik,fördela material och stimulera tiU bearbetning av samlingarna förutom atttjänstgöra som utredningsorgan. anser att särskildaresurser bör Ställas till samarbetsnämndens förfogande för en intensivverksamhet. Vikten av att samarbetsorganet får tillräckliga resurser betonassärskilt av statens naturvetenskapliga forskningsråd och humanistiskafakulteten vid i . Beträffande de kulturhistoriska universitetsmuseernauppehåller sig flera instanser vid de särskilda förslagen rörande och museet för nordiska fornsaker viduniversitetet i . Remissopinionen är splittrad. Förslaget att i och bör bUda en gemensam organisatorisk enhetbiträds av bl.a. och statens historiska museum samtLandskrona och kommuner. UKÄ avvisar tanken på en organisatorisksamordning av de båda kulturhistoriska museerna i och Prop.1974: 28 170 uttrycker främst farhågor för att utbildningen ochforskningen negativt kan drabbas av en sådan samordning. hälsar med tiUfredsstäUelse att en separat utredning om deskånska museerna skall komma till stånd. Förslaget att man bör överföra universitetsnordiska fom-sakssamlingar till så snart de lokalmässigaförutsättningarna härför föreligger avstyrks av ochstatens historiska museum som anser den föreslagna kopplingen olämplig ochhämmande för de båda institutionerna. Också UKÄ jämte underremissinstanseravvisar förslaget. StiftelsenUpplandsmuseet delar de sakkunnigas uppfattning att i sinutåtriktade verksamhet också bör visa upp förhistoriskt material. Museetavvisar dock bestämt tanken på att föra över hela fornsakssamlingen tillUpplandsmuseet, eftersom det i museet inte finns någon möjlighet att exponeraett förhistoriskt material från hela landet. 12.5.6 Region- oeh lokalmuseer En enig remissopinion delar utredningens uppfattning attdet är de regionala och lokala museerna som i första hand måste svara för atttiUgodose allmänhetens behov av museiservice, såsom utställningar ochmuseiundervisning m.m. För detta krävs en grundlig upprustning av museema. MUS65:s förslag till medelsförstärkningar för region- och lokalmuseerna betraktasdock som helt otUlräckliga. vill se länsmuseerna som samma slagssjälvständiga kulturinstitutioner som teatrar och orkestrar. Nordiska museetser starka länsmuseer med bred kompetens som en förutsättning för bl.a. endecentrahsering av de statliga central- och specialmuseernas verksamhet. SamhäUet måste enligt ta ettstörre ansvar än nu för lokala museer, såväl kommunala som enskilda. Dettagäller både när länsmuseum saknas i länet och verksamheten måste bygga pålokala museer, och när det vid sidan av finns ett eUer flera lokalamuseer som kompletterar regionala verksamhet. Utredningens konstaterande att det primära ansvaret ifrågor rörande verksamhetsinriktning och ambitionsnivå för lokal och regionalmuseiverksamhet måste åvila kommun och landsting samt att det statliga ansvaretmåste gälla olika former av stöd biträds uttryckligen av bl.a. RRV,i , ,sammanläggningsdelegerade i kommunblock och . Bl.a. RRV delar också utredningens uppfattning att det inte är 1974: 28 171 möjligt att ange någon för hela landet giltig norm förmuseiverksamhetens omfattning. Utredningens uppfattning om angelägenheten av en förnyelseoch förstärkning av de lokala och regionala museernas utställnings- ochundervisningsverksamhet delas av så gott som samtliga av det femtontalinstanser som uttalat sig i frågan, däribland och statenshistoriska museum, i . länslandsting, sammanläggningsdelegerade i kommun-block. delar de sakkunnigas syn på de regionalamuseernas strategiska betydelse för att nå en bättre spridning i landet avutställningsverksamheten. Vid sin behandling av teater- och musiksektorernafann att den mest effektiva metoden att genomföra en verkligdecentralisering i fråga om kulturinstitutionerna bör vara att förstärka detstatliga stödet till befintiiga institutioner. finner det synnerligenangeläget att länsmuseernas utåtriktade verksamhet även kommer att omfatta denaturhistoriska aspekterna. En förstärkning av länsmuseerna med naturvetenskapligtutbildad personal hälsas också med tillfredsställelse av statensnaturvetenskaphga forskningsråd, landstingen i och län,och kommuner, sammanläggningsdelegerade i Nyköpingskommunblock och Föreningen . Föreningen understryker behovet avkvalificerad konserveringsverksamhet, både för vård av museernas egnasamlingar och för konservering av inredningar och inventarier i kyrklig,och enskild ägo. Kravet på en konservator med biträde vid varjelänsmuseum är enligt föreningen väl underbyggt. ochstatens historiska museum finner det vara väsentligt att ställa frågan om hurkonserveringsresurserna skall förstärkas. Det vore enligt riksantikvarieämbetetrimligt att staten, som endast i obetydlig utsträckning medverkat vidinsamlandet av länsmuseemas omistliga tillgångar, ikläder sig ett ansvar förderas bevarande. och Föreningen också att utredningen inte redovisat något förslag till finansiering avkonserveringsverksamheten. Stiftelsen framhåller attvård- och konserveringsfrågorna är de mest bekymmersamma för museerna och attbefintliga anläggningar är helt underdimensionerade. Ett femtiotal remissinstanser har uppehållit sig vidutredningens förslag till organisationsmodell för länsmuseerna, enligt vilkendessa skulle bestå av en undervisningsenhet och en allmän enhet. På flera hållunderstryker man dock att den föreslagna modellen bör kunnamodifieras utifrån lokala förutsättningar i varje Några instanser är allmänt tveksamma tiU möjligheterna att använda sig avden föreslagna organisationsmodellen med hänsyn till de regionala museernasskiftande karaktär. Irunt tal hundra remissinstanser berör i sina yttranden frågan omhuvudmannaskapet för länsmuseerna. Utredningens uppfattning att det ärändamålsenligt att ombilda de regionalt verksamma museerna till stiftelservinner flertalets bifall. Några instanser framhåller att stiftelseformen intealltid är lämplig med hänsyn till de lokala förhåUandena. Några få tar direktavstånd från stiftelsekon-stmktionen. Beträffandefrågan om stiftelsestyrelsens sammansättning är flertalet instanser positivtinstäUda till att framför allt de som bär huvudansvaret för verksamhetensfinansiering blir väl företrädda i styrelsen. Ett tjugofemtal instanserinstämmer i det altemativ som innebär att man dessutom låter dekulturhistoriska föreningar, som är huvudmän för de regionalt verksammamuseerna, ingå i styrelsen. Flera instanser tar i sammanhanget också upp fråganom personalens inflytande och om en eventuell statlig representation istiftelsestyrelsen. Några instanser ställer sig helt negativa till attstyrelsen skaU ha annan förankring än en parlamentarisk sådan. förslag om statsbidrag till region-och lokalmuseer uppehåller sigmer än hundra remissinstanser. Flertalet av dem anser förslagetotiUfredsstäUande. Ett genomgående drag är att man finner de föreslagnabidragen alltför lågt tUltagna. Flera av remissinstanserna finner att medleninte kommer att räcka till for den önskade vidgningen av länsmuseemasverksamhet. Att en inte oväsentlig del av anslagen kommer att användas för vissservice åt staten uppmärksammas av flera instanser. Konsekvenserna av attlandsantikvarierna inordnas i länsstyrelseorganisationen tar åtskilligainstanser också med i beräkningen. Kritikriktas emellertid inte enbart mot bidragsbeloppens storlek utan även motbidragens utformning. Bl.a. förordas i många fall indexreglering i stället förfasta bidrag eller också ställer man krav på att bidraget skall utgöra en vissandel av museets personalkos:tnader. En förebild i detta sammanhang ärkulturrådets förslag om statsbidrag till regionala och lokala teater-, dans-och musikinstitutioner. Utredningensförslag till bidragskonstruktion, innebärande ett årligt bidrag till varje länför dels kulturhistorisk dokumentation, dels regional utåtriktadmuseiverksamhet, tillstyrks eUer får ett i stort sett positivt bemötande avlänsstyrelserna i och , ett antal kommuner samt Skaraborgsläns landsting. Ettväsenthgt inslag i utformningen av den statliga bidragsgivningen bedömeråtskilliga instanser vara att bidragen görs värdebeständiga. Denna uppfattningförs fram inte enbart av instanser som intar en 1974: 28 173 negativ hållning tiU utredningens förslag. Bland dem som istort godtar utredningsförslaget, men ändå påtalar behovet av någon form avindexreglering, är länsstyrelserna i . , ochKopparbergs län, några kommuner och . Bland dem som finner utredningsförslagetotillfredsställande finns ett betydande antal instanser som förordar någon formav indexreglering. Dit räknas inte bara de som direkt förordar en sådan utanockså de instanser som föreslår att bidragsgivningen utformas på det sättkulturrådet föreslagit beträffande regionala teater- och musikinstitutioner.Till dem som förordar en indexreglering utan att för den skull knyta an tillkulturrådets förslag hör länsstyrelserna i och ,landstingen i , , och samt etttiotal kommuner. Till förslag om statsbidrag till regionalateater- och musikinstitutioner anknyter omkring tjugo remissinstanser,däribland och statens historiska museum och teater- ochmusikrådet, när de framför sin kritik mot de sakkunnigas förslag om Statsbidragtill länsmuseerna. Kidturrådetunderstryker att staten har en viktig uppgift i fråga om länsmuseerna liksom ifråga om regionala teatrar och orkestrar, nämligen att genom statsbidrag eftersamma generella principer kraftfullt understödja deras verksamhet. Kulturrådetkan inte ansluta sig tiU MUS 65:s förslag, som inte skulle ge de möjlighetertUl förbättring av museernas ekonomi som finner önskvärt. Det ärangeläget att överförandet av vissa arbetsuppgifter till intefår medföra en försvagning av museernas ekonomi. Den väsentliga förbättringenjämfört med nuläget blir att hela personalen och inte endast två befattningarvid varje museum blir berättigade till statsbidrag. Att bidragsnivån för länsmuseerna är väsentligt lägre änden som föreslås för stadsteatrar och yrkesorkestrar understryks också av . att MUS 65:s förslag innebär att museerna iallmänhet kompenseras för bortfallet av lönebidraget till landsantikvarien ochhans närmaste man. Förbundet framhåller angelägenheten av att statsbidragenindexregleras. Den väsentligaste frågan för genomförandet av dennaturhistoriska verksamheten vid länsmuseerna är enligt naturhistoriskariksmuseet de ekonomiska konsekvenserna. Med det av utredningen föreslagnastatsbidraget kommer det att helt ankomma på det lokala initiativet om någraresurser avsätts till uppbyggande av en naturhistorisk verksamhet. Ett annat motiv för att anse förslaget om statsbidragotUlfredsstäl-lande är att landstingen och primärkommunerna enligt flerainstanser inte kan tänkas orka med att bära en ökande andel av kostnaderna, ivarje faU inte i den utsträckning utredningen förutsätter. Prop.1974: 28 174 instanser som har denna uppfattning är länsstyrelserna iJämtlands och samt läns landsting. och finner att någon snabb ökning av kommunala ochlandstingskommunala anslag enligt aUa tUlgängliga uppgifter i nuvarandeekonomiska läge inte är att förvänta. Andra instanser som anser det föreslagna bidragsbeloppetotiUräck-ligt är museichefskollegiet i , länsstyrelserna i ochGävleborgs län och ett tjugotal kommuner. Till denna grupp hör också över 15huvudmannaorganisationer för länsmuseer eller andra regionala museer. En annan sida av utredningens förslag som föranlederkritiska kommentarer är principen om lika stora bidrag tUl varje län ochmöjligheten till uppdelning av bidraget inom ett län. Betydelsen av att ävenannat museum än länsmuseum skall kunna erhålla driftbidrag av statenunderstryker TCO. uttalar att bidrag bör kunna utgåtill flera museer i ett län i förhållande till de insatser som dessa museer görutan att begränsas tiU det belopp som avses för normallänet. Denna uppfattningdelas av Moderata samlingspartiets kvinnoförbund. En annan uppfattning har Föreningen , som anser det vara väsenthgt att statsbidragen knyts tilllänsmuseerna och inte splittras på flera olika museer i varje län. Ensplittring på flera skulle göra det omöjUgt för att hävda denövergripande ställning som krävs för samarbetet med andra länsinstitutioner ochresursmässigt skulle inget museum kunna växa sig tillräckligt stort för effektivainsatser utanför den egna kommunen. Enligt bör stödet i första hand avselänsmuseer. Där sådana saknas bör det enhgt vara möjligt att gebidrag också till vissa lokala museer enligt samma statsbidragsprinciper somtill de regionala. Stiftelsen och Nordiska museetförutsätter att statsmedel skah kunna utgå för sådan insamlingsverksamhet vidregionmuseer, vUken sträcker sig utanför länets gränser. finner det önskvärt att helafrågan om bidragens utformning, storlek och fördelning när det gällerlänskulturinstitutionerna behandlas som ett paket vid de överläggningar mellanstaten och kommunförbunden som fömtsatts äga rum i anslutning till beredningenav utredningsförslaget. anser att frågan ommuseisektorns finansiering måste övervägas på samma sätt som finansieringen avövrig kulturverksamhet och bli föremål för överläggningar mellan staten ochföreträdare för landsting och primärkommuner. Samtliga remissinstanser som yttrat sig över förslaget omstatsbidrag till lokalt och regionalt verksamma museer för genom- förande av projekt är positiva till att en sådanbidragsform kommer till. Förslaget stöds helt av bl.a. riksantikvarieämbetetoch statens historiska museum. Teater-och musikrådet tror att projektbidragen för lokal och regionalutställningsverksamhet kan bli mycket värdefulla. Rådet anser det väsentligtatt när det gäller dessa bidrag skapa så stor parallellitet som möjligt mellanolika kulturområden, varigenom möjligheterna ökar att göra samladeprioriteringar, åstadkomma projekt över områdesgränserna etc. bedömer att projektbidragen utgör ettdynamiskt inslag som rådet i och för sig är positivt inställt till. Enhgt rådetkan sådana bidrag dock aldrig bli tillräckliga för att åstadkomma enförstärkning av länsmuseemas ekonomi. För att uppnå en sådan är det enligtrådet nödvändigt att huvudmännen kan räkna med att staten satsar en viss del avkostnaderna för en planerad utbyggnad. Endast ett mindre antal remissinstanser uppehåller sig vidde sakkunnigas förslag rörande . finnerdet angeläget att man skapar en gemensam styrelse för länets båda museer,och . Med en stiftelse som gemensam huvudman förde två museerna i skulle man enligt i länunderlätta en önskvärd samordning av museernas verksamhet. anser att museets ställning somsjälvständigt organ med egen styrelse och egen chef ovillkorligen måstebibehållas. Museet intar i likhet med några andra remissinstanser en negativhåUning tUl förslaget att samordna statsbidragsgivningen till ochVarbergs museer. Utredningsförslaget angående museer kommenterasav ett tiotal instanser, däribland och statens historiskamuseum, , museet och ,vilka samtliga instämmer i behovet av statliga stödåtgärder. Flera avinstanserna anser att bidrag bör utgå med betydligt högre belopp än somföreslagits. anser att betänkandet i flera avseendenpräglas av bristande förtrogenhet med de göteborgska museiförhållandena ochbristande förståelse för den situation som museiverksamheten i Göteborgbefinner sig i. Bl.a. får de problem som den starkt expanderandeuniversitetsorganisationen aktualiserat i förhållande till de med kommunalamedel helt finansierade museerna en styvmoderlig behandling. iGöteborgs och län understryker, liksom , att Göteborgsmuseer till stor del måste betraktas som en angelägenhet av rikskaraktär,särskilt i fråga om den på forskning och dokumentation inriktade verksamheten.Möjligheten att i fortsättningen upprätthålla och utveckla de delar avmuseernas verksamhet somhänför sig till forskning, dokumentation och service till undervisningsområdetförutsätter enligt statligt stöd av betydligt större omfattningän vad som föreslagits. förutsätter att förhandhngar meUan statenoch kommer till stånd. Kulturrådetanser att det borde vara möjligt att för museer utnyttja sammastatsbidragskonstruktion som för regionala och lokala museer i övrigt.Bidragsprocenten bör bedömas med hänsyn till museernas regionala insatser.Tidpunkten då statsstöd kan införas beror på vUken total medelsram som det kanbli fråga om för statens kulturinsatser . Frågan om stödettill Göteborgsmuseerna bör i första hand tas upp vid de föreslagnaöverläggningarna mellan staten och kommunförbunden. FöreningenSveriges landsantikvarier stödjer tanken på att museer ifortsättningen erhåUer statsbidrag. Föreningen kan dock inte accepterautredningens motivering för stödet, att museer skall fungera som ettslags länsmuseum för . I stället borde stödet motiveras med devetenskapliga insatser som utförs. Utredningenssynpunkter och förslag angående kommenteras endast avnaturhistoriska , i och StiftelsenSilvanum. Samtliga tillstyrker ett statligt stöd. Stiftelsen kan inteinstämma i att museet enbart är ett regionalt museum. Riksantikvarieämbetetär central förvaltningsmyndighet för ärenden om forn- och byggnadsminnesvårdeni den mån ärendena inte ankommer på annan myndighet. Ämbetet ärtillsynsmyndighet för landsantikvarieorganisationen och beslutande myndighetenligt kulturminnesvårdens speciaUagstiftning. för kulturminnesvården utarbetar ämbetet normer ochanvisningar och bedriver en upplysande och rådgivande verksamhet. Ämbetetutför också inventering och registrering av kulturminnen, bedriverundersöknings- och dokumentationsverksamhet samt utför vårdarbeten. Riksantikvarieämbetetoch statens historiska museum utgör ett ämbetsverk knutet till Vitterhets-,historie- och antikvitetsakademien, vars förvaltningsutskott fungerar somstyrelse för verket. Ämbetetsamarbetar med andra centralorgan, dels genom formeUa remisser, dels genomfortlöpande samråd och genom underhandskontakter. Särskilt bör uppmärksammasdet fasta samarbete som etablerats med statens planverk och naturvårdsverketsom en följd av att kulturminnesvården numera har viktiga uppgifter inommiljövården. ingår f. n. 24 landsantikvarier, en i varje län.Landsantikvariesysslan är i alla län utom tre förenad med chefskapet förmuseum. Amanuensbefattningar med statsbidrag finns i samtliga 24landsantikvariedistrikt. Landsantikvarieorganisationenhar en i förhållande tUl centralmyndigheten fristående ställning genom atthuvudmannaskapet utövas av enskilda organisationer med kulturminnesvårdandeuppgifter. Trots detta föreligger en stark statlig bindning genom att de bidragtill avlöningar inom landsantikvarieorganisationen som utgår enligt kungörelsen(1955: 317) angående statsbidrag till avlöningar inom landsantikvarieorganisationen(ändrad : 167) administreras av . Bidragetuppgår till av de kontanta avlöningsförmåner som tillkommer statiigtjänsteman i löneklass 30, för amanuenserna löneklass 22. Lönen för landsantikvariernaoch deras biträden ligger emellertid väsentligt högre änstatsbidragskungörelsen förutsätter och mellan-skUlnaden tillskjuts avhuvudmannen. Destatliga bidragen är förenade med vissa villkor som anges i nyssnämndakungörelse. Enligt denna är huvudmannaorganisationerna underkastaderiksantikvarieämbetets inspektion. Ämbetet fastställer stadgar förhuvudmannaorganisationerna. 1974: 28 178 Landsantikvarienskall enligt kungörelsen vara företrädare inom sittverksamhetsområde och inför ämbetet ansvara för kulturminnesvården inom länet.Han skall rätta sig efter de föreskrifter för verksamheten somriksantikvarieämbetet utfärdar och utföra de uppdrag som ämbetet ålägger honom.Landsantikvarien har inga beslutsfunktioner inom den statligakulturminnesvården. Landsantikvarienutövar inom sitt område ledningen av den kulturminnesvårdande verksamheten ochtar initiativ till och sörjer för kulturminnenas skyddande och bevarande.Vidare bedriver han publikations-ocli föreläsningsverksamhet ikulturminnesvårdsfrågor och går kommuner och enskilda tillhanda med stöd ochanvisningar. Landsantikvarienär remissorgan för , för vars räkning han också fullgör enrad olika uppdrag, bl.a. arkeologiska och byggnadshistoriska undersökningar. Vidsidan av är och kommunerna de viktigasteuppdragsgivarna, åt vUka landsantikvarien lämnar sakkunnigutlåtanden i frågorsom berör kulturminnesvården. Som en av sina viktigare uppgifter harlandsantikvarien att se till att kulturminnesvårdens intressen tillgodoses vidupprättande och faststäUelse av planer. Landstingoch primärkommuner bidrar till kulturminnesvårdande verksamhet genom anslagtill länsmuseerna. Landstingens insatser därutöver inskränker sig till att isärskUda fall lämna bidrag till vård och underhåll av kulturminnesmärken. DeenskUda kommunerna har stora möjligheter att spela en mycket viktig roll inomkulturminnesvården eftersom den fysiska planeringen primärt är en kommunalangelägenhet. En rad kommuner har sålunda låtit genomföra inventeringar ochklassificeringar av kulturhistoriskt värdefulla byggnader och bebyggelsemUjöer.I en del fall har bevarandeplaner upprättats att läggas till grund förplanarbetet. Primärkommunernasinsatser på kulturminnesvårdsområdet sker i vissa fall via deraskulturnämnder. Nämnderna fömtsatts enligt Svenska kommunförbundetsnormalinstruktion för kulturnämnd ha ansvar också för den kulturminnesvårdandeverksamheten. Insatserpå kulturminnesvårdens område görs även av ohka kommunala museer, som i störreeller mindre omfattning utför arbetsuppgifter för riksantikvarieämbetetsräkning.