prop · FX0332 · 1974-12-31 00:00:00 — Medanexempelvis en utmålsförrättning i kan hållas praktiskt taget utan attnågra resekostnader uppkommer för förrätlningsmannen, förekommer det ifjälltrakterna inle sällan alt för-rällningsslällel är beläget på en plats tillvilken transport med helikopter måste användas. I sådana och liknande fall ärdel nuvarande systemet enligt utredningens uppfattning ulan tvivel ägnal allunderlätta anordnandet av gemensamma transporter och därmed att nedbringa delo-tala kostnaderna för förrättningen. Uttedningen finner del svårt all konstraeraenhethga taxor som inle leder lUl obilliga resultat. Utredningen har med hänsyntill det anförda inte ansett sig böra föreslå någon ändring av nuvarandeordning i ifrågavarande hänseende. Remissyttrandena.En bergmästare påpekar bl. a. alt föreskrift saknas om att sökanden skallbetala kostnaderna för upprättande av den till förrältningsprolokollet hörandekartan. I praxis har dock sökanden ålagts skyldighet alt betala denna kostnad.Bergmästaren föreslår all lagtexten ändras så, all därav framgår all sökandenskall betala samtiiga förrältningskoslnader. Departementschefen.Även jag anser all sökanden skall bidra till kostnaderna för förrättningen.Det kan emellertid sällas i fråga om detta bör ske på det sättet alt sökandensbidrag bestäms efter en kostnadsberäkning i varje särskUt fall. Man kan ocksålänka sig alt staten primärt svarar för förrättnings- liksom andraadministrativa kostnader och alt staten bereder sig täckning för dessakostnader genom ansöknings-, undersöknings- och försvarsavgiflema. En annanlänkbar utväg är all låta sökanden betala förrätlningskostnad enligl ensärskild taxa. Bortsett från gruvlagentorde f. n. allmänt sett gälla all kostnaderna för de förvallande myndighelemasliksom domstolarnas verksamhet i princip läcks av statsverket. I vissutsträckning övervältras dock kostnaderna på de enskilda genomexpeditionsavgifter och andra avgifter. Från nämnda huvudprincip finns dockflera undantag. Jag kan nämna att kostnaderna för gode männen enligt FBLbetalas av del allmänna. För förrättning enligl denna lag utgår dockersättning till statsverket enligl lantmäteritaxan (1970: 1101). Taxeavgifleninräknas i förrättningskoslnaderna. Till dessa hänförs även bl. a. ersättningtill sakkunnig. Förrättningskoslnaderna fördelas meUan sakägarna enliglsärskUda regler. Enligl miljöskyddslagen åligger del den som utövar eller ämnarutöva mUjöfarlig verksamhet att betala kostnad för kungörelse och försakkunnigutredning. I vallenlagsuttedningens förslag (SOU 1972:14) tillrevision av vattenlagen Del 2 Ersättningar, avgifter m.m. föreslås att den s. k. domstolsavgiften slopas. I motiveringen anförs bl.a. all parterna i valtenmål på samma sätt som rättssökande i andra mål har attbidra till statsverkets kostnader genom all betala stämpel och lösen. I detta sammanhang böräven beaktas att kommerskollegium i skrivelse tUl mig motbakgrand av alt utredningen inte föreslagit någon ändring beträffande sökandensskyldighet all betala förrättningskoslnaderna aktualiserat frågan om ett taxesystem.I skrivelsen anför kollegiet alt sökanden f. n. inte är skyldig att ersätta dekostnader som uppkommer för tUldelande eller förändring av utmål. Enligl kollegietsmening bör sökanden betala även kostnadema för det arbete som utförs avbergsslalsljänslemännen vid dessa förrättningar och detta bör ske enligt ensärskild taxa. Kollegiet föreslår därför att frågan om utarbetande av en sådantaxa tas upp till övervägande. Med hänsyn till vad jag nuanfört bör frågan om på vilkel sätt kostnaderna vid utmålsförrättninglämpligen bör täckas ytterligare övervägas. F. n. är jag därför inte bereddalt föreslå annan ändring i den nuvarande ordningen än den all kostnaderna förkungörande av förrättningen skall betalas av del allmänna. Paragrafen,som motsvarar 4 kap. 31 § i utredningens förslag, innehåller bestämmelser omrätt för sakägare till ersättning för kostnader i anledning avutmålsförrättning. Bestämmelserna i 21 § 4 mom. och 26 § sista stycketgruvlagen innefattar inte ersättning för sakägares inställelser ochbiträdeskostnader. Även i övrigt saknar g'ällande lag motsvarighet till dennaparagraf. Jfr regeringsrättens årsbok 1941 not H 50. Enligtgravlagen kan innehavare av gruvrätt tvångsvis mot ersättning ta i anspråk markovan jord som erfordras för undersökning och bearbetning. Alt jordägaren ochandra sakägare hittUls inle haft räll all få ersättning för kostnader förbevakande av sin rätt vid utmålsförrättning torde ha samband bl. a. med altjordägaren tidigare haft möjlighet all själv la del i gravförelaget. Även denomständigheten all skadorna i allmänhet varit obetydliga torde ha spelat in.Alltjämt har jordägaren genom rätten till avgäld och del av försvarsavgiftenvisst intresse i saken. Vidare bör nämnas att lösen och ersättning i principutgår förhöjning. Slutiigen har ulmålsförtättningen delvis karaktärenav ett förvaltningsärende. Bettäffande dylika ärenden är parts räll lUl kostnadsersättningsom förat framgått starkt begränsad. De speciella förmåner somenligt gravlagsliflningen tillförsäkrats jordägaren kan enligt utredningensmening numera knappast anses så betydande att denne på grand därav ej bör ägarätt till gottgörelse för kostnader i samband med utmålsförrättning. Innehavareav nyttjanderätt eller annan särskild rätt till marken, t. ex. samerna,åtnjuter ej jord- ägaravgäld.Räll till 50-procentig förhöjning av skadeersättning föreligger även enligtvallenlagen utan att detta påverkar rätten till kostnadsersättning. Även omuppkommande markinlrång i allmänhet är obetydligt kan dock i en del fallganska omfattande anspråk aktualiseras. Prövningen av ersättningsfrågor synesprincipiellt ha samma judiciella karaktär som motsvarande avgöranden enliglannan expropriativ lagstiftning. Utredningen anser övervägande skäl tala föratt en sakägare i princip bör vara berättigad till gottgörelse för kostnad somhan fåll vidkännas för att tillvarataga sin räll vid förrättningen. Frågan haremellertid flera aspekter. Markägareoch andra rättsägare beträffande mark som berörs av ulmålsansökan har iallmänhet mycket små möjligheter att påverka själva utmålsläggningen. Även omianspråktagande av mark inom eller utom ulmålet inle begärs, har han givelvisgiltig anledning all personligen eller genom ombud på platsen inställa sig vidförrättningen, men i allmänhet är del då opåkallal alt anlita tekniskt ellerjuridiskt biträde. Begär sökanden att få ta i anspråk mark ovan jord, kan delnaturligtvis i en del fall bli fråga om besvärliga värderingsspörsmål. Stundomkan markägaren ha anledning motsätta sig alt viss mark inom eller utom utmåletlöses. Del kan emellertid antagas att marklösenfrågorna i del stora flertaletfall alltjämt kommer att vara av enkel beskaffenhet. mening finns viss risk för att en generell rätt tillkostnadsersättning vid förrättning i en del fall skulle föranleda med hänsyntill omständigheterna obefogade eller onödigt vidlyftiga utredningar m. m. Deskäl som ovan antagils ligga bakom den nuvarande ordningen i fråga om sakägareskostnader vid utmålsförrättning har inte helt förlorat sin betydelse. Vidövervägande av del anförda har utredningen föreslagit att sökanden skall varaskyldig alt gottgöra annan sakägare kostnader som denne fåll vidkännas förbevakande av sin rätt vid förrättningen med den modifikationen attförrättningsmännen skall kunna förordna annorlunda om det finnes skäligt medhänsyn till omständigheterna. Sistnämnda förbehåll har utformats i analogi medliknande bestämmelser i väglagen, lagen om enskilda vägar och naturvårdslagen. Remissyttrandena.Svea hovrätt och hovrätten för tillstyrker utredningens förslagom rätt för sakägare till kostnadsersättning. förordarall ersättningsregeln ges en formulering motsvarande den som finns iexpropriationslagen. Bergmästarna i södra, västra och östra distrikten finnerden av utredningen föreslagna regeln skälig men anser att den ställerförrättningsmännen inför svårlösta avgöranden. anför altsamma regler som i vallenmål eller expropriationsmål bör gälla. godtar förslaget men anser att ersättning för biträdeskostnad iregel bör förekomma endast i samband med marklösen. Departementschefen.Utredningens förslag innebär all sakägare i motsats till vad som f. n. gällerskall få ersättning för de kostnader han fått vidkännas för att bevaka sin rättvid utmålsförrättningen. De remissinstanser som yttrat sig över förslaget idenna del har godtagit eller i var- jefall inte riktat någon erinran mot principen om sakägares rätt tillkostnadsersättning. Även enligt min mening talar övervägande skäl för altsakägare bör ha rätt tUl gottgörelse för de kostnader som han måst nedlägga föratt bevaka sin rätt vid utmålsförrättningen. Gruvlagens regler om förvärv avutmål m. m. innefattar elt expropriationsliknande förfarande varigenomgravrältsinnehavaren tvångsvis mot ersättning får ta annans mark i anspråk. Vadgäller frågan om ersättning för markintrång skiljer sig förfarandet vidutmålsläggning från förvaltningsärenden i allmänhet därigenom att detföreligger en tvist mellan två enskilda parter. Prövningen aversättningsfrågor torde som utredningen framhåller ha samma judiciella karaktärsom motsvarande avgöranden enligl ExL eller annan expropriativ lagstiftning.Enligl bestämmelserna i skall den exproprierande i princip svara församtliga kostnader inle bara i målet vid fastighetsdomstolen utan även iärendet om tiUstånd till expropriation. Anledningen till alt sakägare vidutmålsförrättning inte tillerkänts rätt till kostnadsersättning torde,som påpekat, i viss utsträckning ha hängt samman med denspeciella förmånsställning som markägaren intagit i ohka avseenden. Frågan omen översyn av gällande bestämmelser har vidare ansetts böra anslå i avvaktan påresultatet av gruvrällsutredningens arbete. I motioner (1963 I: 378 och II: 452) vid riksdag yrkades sålunda att måtte hemställahos Kungl. Maj:t om en översyn av gällande regler om rättegångskostnader ochderas fördelning vid ingrepp enligl gruvlagen. Kritik rik-lades i motionernabl. a. mol alt vid utmålsförrättning enligt gruvlagen ersättning inte utgårtill sakägare för erforderlig juridisk och teknisk utredning. I utlåtande övermotionerna hemställde tredje lagutskottet (1963: 36) under hänvisning tUl altfrågan omfattades av gruvrällsutredningens uppdrag att motionerna inte måtteföranleda någon åtgärd. beslöt i enlighet härmed. avslutat sitt arbete torde hinder i form av pågåendeutredningsarbete inte längre föreligga mot alt reformera gruvlagensersättningsbestämmelser. Jag vill i detta sammanhang peka på att utredningen omrättshjälp i förvaltningsärenden i sitt belänkande (SOU 1971: 76 s. 75)Offentligt biträde och kostnadsersättning i förvaltningsärenden uttryckligenundantagit gravlagen från sitt arbete under hänvisning tillgruvrällsutredningens förslag. De speciella förmåner som enligt gruvlagentillförsäkrats fastighetsägaren kan numera knappast anses så betydande attdenne på grund därav inle bör kunna få rätt till koslnads-gottgörelse i sambandmed utmålsförrättning. Den nya gruvlagen kommer dessutom alt innebära altfastighetsägarens ställning i ersättningshänseende anpassas tiU vad som gällerför den mot vUken expropria-tionsanspråk riktas. Motbakgrund av vad jag nu anfört finner jag sålunda all fastighetsägare och andrasakägare vid förrättning för erhållande av utmål m. m. 1974: 32 I85 börkunna få ersättning för kostnad som de fåll vidkännas för att bevaka sin räll.Föreskrift om detta har upptagils i första stycket av denna paragraf.Ersättningsbestämmelserna har i viss utsträckning utformats efter mönster imotsvarande bestämmelser i . Sökanden skall sålunda i princip vara skyldigall ersätta annan sakägare kostnader som denne fått vidkännas för att bevakasin rätt vid förrättningen. Undanlag görs liksom enligl ExL för det fall allannat följer av 18 kap. 6 eller 8 § (RB). Eftersom dessabestämmelser formellt endast avser kostnader vid domstol, har i paragrafengjorts undantag från huvudprincipen för det fall all annat följer vid enmotsvarande tillämpning av nämnda bestämmelser i . Enligt 18 kap. 6 § RB ärpart alltid skyldig all betala kostnad som han genom vårdslöshet ellerförsummelse vållat motparten. Detta gäller oberoende av hur kostnaderna iövrigt skall fördelas. Som exempel på vårdslöshet nämns i paragrafen att partenuteblir från rätlen eller att han inle iakttar föreläggande som rätlen meddelateller att han påslår eller invänder någol som han insett eller bort inse saknarfog. Enligt 18 kap. 8 § RB utgår ersättning för rättegångskostnad endast omkostnaden skäligen varit påkallad för tillvaratagande av partens rätt. Det ärviktigt att dessa bestämmelser i tUl-lämpas utan alltför storrestriklivilel. Härigenom kan tillses att sökanden inle belastas medkostnaderna för onödig utredning. Vidbedömningen av fråga om viss kostnad skäligen varit påkallad förtillvaratagande av sakägares räll är del av betydelse huruvida sökanden vidutmålsläggningen skall la i anspråk mark. I allmänhet torde sakägare somutredningen framhåUit sakna skäl att anlita tekniskt eller juridiskt biträde isådana fall då sökanden inte begär alt få la mark i anspråk. Med hänsyn härtillskall såväl i utmålsansökningen som i kungörelsen om förrättningen anges ivilken utsträckning sökanden ämnar la i anspråk mark. Statenskall givetvis inte i detta sammanhang betraktas som sakägare enbart på grandav rätten till kronoandel. Imål enligt 39 § gruvlagen om ersättning för sådan efter utmålsförrättninguppkommen skada, som inte förutsetts vid förrättningen, till-lämpas nurättegångsbalkens regler om rättegångskostnad. Motsvarande kommer all gälla vidtiUämpning av tidigare omnämnda bestämmelser i 33 §. Talanmol beslut vid utmålsförrättning förs f. n. hos kommerskollegium om beslutetavser fråga om förulsällningarna för erhållande av utmål, utmålets storlek ochform eller anvisande av mark. I andra frågor fullföljs lalan vid allmändomstol. Vid fullföljd av lalan utgår f. n. ersättning för rättegångskostnaderendast när lalan förs vid allmän domstol, varvid de allmänna reglerna därom i18 kap. RB gäUer. Enligtvad jag förordar i del följande skall talan mot beslut vid utmålsförrättning ifråga som avser ersättning till sakägare föras vid fas- 1974: 32 186 tighetsdomstol.I övriga frågor skall talan fullföljas hos statens industriverk. Vidfullföljd av lalan i de ersättningsfrågor som i fortsätiningen skall överprövasav fastighetsdomstol bör sakägare i fråga om rätten till ersättning förrättegångskostnader inte vara sämre ställd än sakägare i expropriationsmål.Med hänsyn tUl den prövning som föratsatts ha ägt rum vid utmålsförrättningenbör reglerna härvidlag utformas i överensstämmelse med ExL:s bestämmelser omkostnadsersättning i högre rätt. Regler härom har givils i 12 kap. 8 §. Frågaom rätt till kostnadsersättning i sådana ärenden som fullföljs hos industriverkettorde få avgöras efter samma grunder som gäller beträffandeförvaltningsärenden i allmänhet. Återkallasen ulmålsansökan sedan kaUelse till förrättningen utfärdats, bör del varamöjligt all inställa förrättningen. Om detta sker, bör sakägare som i anledningav kungörelsen gjort utredning t. ex. om markskador ha möjlighet att fågottgörelse för sina kostnader av sökanden. I andra stycket av denna paragrafhar därför förts in bestämmelse om rätt för sakägare all i sådant fall föratalan om kostnadsersättning vid fastighetsdomstol. Återkallelse avulmålsansökan har hittiUs förekommit myckel sällan. Paragrafenhar motsvarighet i 40 § gruvlagen. Eftersomförrättningen normall förutsätts bli genomförd i ett sammanhang, synesmeddelande av fullföljdshänvisning beträffande de beslut som meddelas underförrättningen liksom kunna anstå till förrättningens avslutande.Enligt förevarande paragraf knyts fullföljds-hänvisningen liU elt särskiltavslutningsbeslul. Föreskriften härom har delvis utformats efter förebild i 4kap. 29 § FBL. Att avslulningsbeslutet skall uppläsas för de närvarande följerav 25 § tredje stycket. Har vissa beslut meddelats under en förrättning ochuppskjuts denna tiU en senare dag, kommer således fullföljdshänvisningbeträffande dessa beslut att meddelas först på den senare dag dåavslulningsbeslutet ges. Några ölägenheter av denna ordning, varigenom bl. a.erhålls en gemensam utgångspunkt för klagoliden bettäffande samtliga beslutunder förrättningen, torde inle uppkomma i del fåtal fall där anledning attuppskjuta förrättning kan antas komma all föreligga. Somjag förut anfört är det med hänsyn till gruvomas betydelse vidsamhällsplaneringen angelägel alt planeringsmyndigheterna så tidigt som möjligtfår underrättelse om förberedelser för gruvdrift. Bergmästaren bör därförunderrätta vissa sådana myndigheter om utmålsläggningen. Det torde få ankommapå Kungl. Maj:l alt meddela bestämmelser om detta. 1974: 32 187 Paragrafen överensstämmeri sak med 42 § första stycket första punkten gällande lag. Första stycket iparagrafen motsvarar 42 § första stycket andra punkten gällande lag. Deändringar som skett är väsentligen en följd av de nya ersättningsbestämmelsernai 30 §. Genom utformningen av första stycket markeras att s. k. personligskadeersättning kan utgå även till innehavare av särskild rätt. Andra stycket i paragrafeninnehåller bestämmelser till skydd för innehavare av sådan fordran som skallföranleda nedsättning. Bestämmelserna har avfallals efter mönster av 35 §fjärde stycket miljöskyddslagen. Dennaparagraf, som i sak överensstämmer med 42 § andra stycket första punktengällande lag, har utformats delvis efter förebild i 6 kap. 6 § ExL. Denna paragraf, varsförsta stycke i stort sett överensstämmer med 42 § tredje stycket g'äUande lag,har utformats efter mönster i 6 kap. 13 och 14 §§ ExL. Paragrafen, som i saköverensstämmer med 42 § sista stycket gällande lag, har formulerats i enlighetmed 6 kap. 17 § ExL. Denna paragraf, sommotsvarar 43 § gällande lag, innehåller bestämmelser om utbetalning avnedsatta eller uttagna medel. Paragrafen innebär att motsvarande bestämmelseri 6 kap. 18 § andra och Iredje styckena samt 19 § ExL skah tiUämpas. 7 kap. 1 § samma lagföreskrivs vidare att sökanden skall svara för kostnaderna vid fördelningen av nedsatta medel, i den mån ej annat följer vid en motsvarande tillämpning av 18 kap. 6 eller 8 § RB. Förändringi fråga om utmål Bestämmelserna iparagrafen har överförts från 45 § gällande lag med vissa jämkningar och medtillägg av en ny regel som gör del möjligt att Prop, 1974: 32 188 avståfrån anvisad mark. Paragrafen motsvarar 4 kap. 36 § i utredningens förslag. Nuvarandebestämmelser om utvidgning och minskning av utmål torde som utredningen anför istort sett kunna tillämpas också på utmål som läggs ut enligl de nya reglerna.Som förut nämnts skall utvidgning och minskning av utmål kunna ske oberoende avom detta slutligen leder till alt ulmålet kommer all ligga utanför delinmulningsområde som låg till grund för utmålsläggningen. För all utvidgningskall få ske krävs utredning om alt utvidgningen är befogad med hänsyn tUlfyndighetens sträckning och gruvdriftens behov m. m. på samma sätt som om detgällt att redan vid utmålsläggningen la in området i fråga i utmålet. Gällandelag innehåUer inte några bestämmelser som gör del möjligt för en gruvinnehavareatt avslå från anvisad mark på annat sätt än genom alt sona ulmålet. har detta från myndigheters och gruvföretags sida påtalats som enolägenhet. Det har sålunda varit svårt alt till ett annat rättssubjekt överföramark som inle längre behövs för gruvarbete men som lämpar sig för annananvändning. Sådan överföring möjliggörs nu genom bestämmelsen i första stycket3. Ocksåden som vill avstå från anvisad mark har att göra ansökan därom hosbergmästaren. Ärendet handläggs vid förrättning. Avstås endast en del av etttidigare inlöst markområde, skall, om bergmästaren inte bestämmer annat, dennya gränsen utstakas och inläggas på karta, vilken bifogas beslutet i ärendet.Mark som avslås tillfaller markägaren. Frågan om ersättning tillgruvinnehavaren avses i enlighet med vad utredningen anfört helt få bero påöverenskommelse mellan parterna. Detsamma gäller frågor rörande anläggningaroch annan gruvegendom som eventuellt kan finnas kvar på marken vid avståendet. De iandra stycket inskjutna orden "sedan undersökningstiden utgått"markerar all den s. k. inmutningsresten skall kvarstå till dess undersökningstidenutgått. Jag har behandlat denna fråga under 1 §. Vidtillämpning av reglerna om begränsning av utmals giltighetstid avses identitetföreligga med det ursprungliga utmålet såtillvida, att gUtighetstiden alltidräknas från utmålsläggningen oberoende av när utvidgning skett. Deökade möjligheterna att utvidga och minska utmål bör som utredningen föreslårtillämpas även på utmål som finns vid lagens ikraftträdande. Härigenom vinnsframför allt förbättrade möjligheter all skydda med äldre utmål belagdafyndigheters donlägiga fortsättning utanför nuvarande gränser. EttsärskUt problem i detta sammanhang utgör som utredningen framhåller fråganhuravida rätt till kronoandel och jordägaravgäld skall inträda vid utvidgningav utmål som tillkommit eller av därmed rättsligt likställdautmål. Utredningen anför bl. a. följande. Prop, 1974: 32 189 Förnärvarande gäller alt sådana äldre utmål får utvidgas till den i gruvlagenstadgade maximiarealen och att det utvidgade området därvid behållersin ursprungliga karaktär såtillvida att reglema om jordägarandel gäller i dendel, varmed utmålet utvidgats enligl gruvlagens regler. Åtskilligaomständigheter kan anföras till förmån för en fortsatt tillämpning av dennaprincip även beträffande de utvidgningar av äldre utmål som möjliggörs genom deav utredningen förordade reglerna. Medelarealen för samtliga utmål, somtillkommit före eUer på grund av skeddinmutning, utgjorde den . av dessa utmålingår emellertid i sammanhängande utmålsfält med betydligt större yla. Demöjligheter som kan ha funnits alt genom utvidgning av äldre utmål eller läggandeav nya utmål fånga in malmkropparnas mera flacka fortsättning utanför deursprungliga ulmålsområdena torde i allmänhet redan vara utnyttjade. EntUlämpning av dessa regler på äldre utmål kommer därför knappast altaktualisera andra utvidgningar av dessa än sådana som syftar tUl alt skyddamalmemas donlägiga fortsättning på djupet. De malmtillgångar del härvid kan blifråga om ligger på stort djup. Brytning kan knappast bli aktuell inomöverskådlig tid. En räll till kronoandel skulle inle gäma kunna utövas förränbrytningen nått ned till ifrågavarande del av malmen. För all få deltaga ibrytningen av denna skuUe staten bli nödsakad att ersätta gruvinnehavaren andeli ovanjordsanläggningarna och schakt tUl många . De ekonomiskaförutsättningarna för elt dylikt engagemang från statens sida torde sällan varagynnsamma. Motdet nu förda resonemanget kan främst anföras synpunkter av principiell natur.Med hänsyn till den fortgående avvecklingen av jordägarandelsinstitutel och deöverväganden som ligger bakom kronoandelsinstilutets införande ter det sigföga tillfredsslällande alt tillåta den äldre ordningen på ifrågavarande områdeall breda ul sig i takt med utvidgningen av äldre utmål. All med säkerhetföratse den omfattning som dylika utvidgningar kommer att la är inle möjligt.Utgår man från de gjorda antagandena rörande den lid när brytning avifrågavarande djupmalmer kan bli aktuell samt beträffande kostnaderna för utövandetav kronoandel till dessa, blir det av ringa betydelse från gruvinnehavarenssynpunkt om rätt till kronoandel införs beträffande utvidgad del av äldreutmål. Skulle olägenheterna med en uppdelning av gruvrätligheten i någol fallbli påtagliga, bör från statens sida kunna övervägas att avgiftsfritt upplåtakronoandelen tUl utmålshavaren. I sammanhanget bör för övrigt påpekas att enutvidgning av äldre utmål även enligl nuvarande ordning kan medföra enuppdelning av gruvrälten till följd av rätlen för jordägare, på vars ägoväldegruvarbete inkommer först efter utmålsläggningen, alt anmäla sigtiU begagnande av jordägarandel.