prop · FX03116 · 1974-12-31 00:00:00 — Del 2 innebär att ersättning vid lösen av eller intrång påfastighet skall bestämmas med utgångspunkt i fastighetens marknadsvärde.Marknadsvärderingen är helt dominerande i rättsliga värderingsfrågoroch jag anser ätt marknadsvärdet skall vara riktmärket även vid taxering avvattenfallsfastigheter. Förslaget att ävenvattenfallsfastigheternas värde skall beräknas till ett belopp motsvarande 75 %av marknadsvärdet vid ingången av året före taxeringsåret har tillstyrkts avden övervägande delen av remissinstanserna. Även jag biträder förslaget. I denprincipiella frågan om en 25-procentig säkerhetsmarginal vid vättenfallstaxeringenvill jag emellertid framhålla följande. För värderingen av byggnader ochanläggningar på vattenfallsfastigheter anges i KL två alternativa metoder,avkastningsmetoden och anläggningskostnadsmetoden. Jag har i prop. 1973: 162 (s.308) berört innebörden i dessa metoder. Av metoderna kommer i praktiken nästanuteslutande anläggningskostnadsmetoden till användning vid taxeringen. Vid1970 års taxering åsattes taxeringsvärdena på vattenfallsfastigheterna imotsats till vad som gällde övriga fastighetstyper till av det värde somframräknats enligt tillämpad värderingsmetod, dvs. anläggningskostnadsmetodeni fråga om vattenfallsfastigheterna. Med oförändrade värderingsnormer skulleen 25-procentig säkerhetsmarginal vid taxeringen av vattenfallsfastigheternamedföra en motsvarande sänkning av taxeringsvärdena på dessa fastigheter.Någon saklig grund för en sådan sänkning föreligger inte med hänsyn till bl. I promemorian föreslås en justeringsregel för ätt bl. a,motverka att en sådan sänkning inträffar. Den teknik som därvid föreslagits haremellertid föranlett viss diskussion. Jag återkommer till denna fråga omvärderingsteknik i det följande (avsnitt 4,3). Valet av metod förvärdering av kraftverksanläggningar har behandlats i några remissyttranden. F.n. kan enligt KL värderingen av en kraftverksanläggning i första hand skeenligt avkastningsmetoden. Emellertid sägs det vidare att uppgifter för sådanvärdering av kraft-verksanlägsningar vanligen inte står tUl förfogande och i stället får tillämpa en närmare beskriven anläggningskostnadsmetod vidvärderingen. Denna uppfattning framförs också i promemorieförslaget. och landstingsförbundet anser emellertid att enavkastningsvärdering vore att föredra vid vattenfallstaxeringen. Frågan om en övergång tillavkastningsvärdering av kraftverken var aktuell bl. a. vid översynen avreglerna 1950. Vid fastighetstaxeringar under 1930-Och 1940-talen hade anvisningar lämnatsför tillämpning vid vattenfallstaxeringen av en anläggningskostnadsmetod ocholika avkastningsmetoder. Avkastningsmetoderna visade sig emellertidsvårhanterliga vid den praktiska tillämpningen. Vattenfallstaxeringssakkunnigaförordade i betänkandet (SOU 1948: 50) med förslag till ändrade bestämmelserangående taxering av vattenfallsfastighet att anläggningskostnadsmetodenskulle behållas som den huvudsakliga värderingsmetoden. 1950: 71 (s.55) hade föredragande departementschefen inte något att erinra mot detförslaget. I det nu aktuella promemorieförslaget framhålls att något uppdraginte förelegat att utreda frågan om en övergång till taxering enligtavkastningsmetoden. Förslaget i promemorian är i stället inriktat på attåstadkomma en förbättring av anläggningskostnadsmetoden som i praxis tillämpatsi det närmaste hundraprocentigt vid taxeringen. Deklarationsblanketterna föregående taxeringar varit upprättade för denna värderingsmetod ochanvisningarna för taxering av vattenfallsfastigheter, som lämnats av särskilttillkallade sakkunniga, har endast behandlat taxering enligtanläggningskostnadsmetoden. Mot denna bakgrand vill jag inte nu förorda enövergång till avkastningsvärdering av vattenfallsfastigheter. Jag är emellertidberedd att inför kommande fastighetstaxeringar överväga om man bör i störreutsträckning än f. n. tillämpa en ny metodik som är mer grundad på enavkastningsvärdering än på anläggningskostnaderna. Underremissbehandlingen har framförts synpunkter på energisituationens inverkan på vattenfallsfastighetemasvärde. Vidare har framhållits en tendens till undervärdering vid taxeringen avdessa fastigheter. ifrågasätter sålunda om det i dagensläge är möjligt att med rimlig säkerhet beräkna värdet av envattenfallsfastighet, då grunden för beräkningarna, värdet av elkraften, ärutsatt för snabba och stora förändringar. Verket pekar i detta sammanhang bl.a. på inträffade prishöjningar på olja och elström. Verket anser att 1975 årsvattenfallstaxering i sin helhet bör baseras taxeringsvärden mederforderlig justering av dessa värden med hänsyn till förslitning m, m. Landstingsförbundetanser att värderingsmetodiken är så konstruerad att en eftersläpning avtaxeringsvärdena på vattenfallsfastigheter kan uppkomma. Det är enligtförbundet tveksamt om systemet har en sådan flexibilitet att exempelvisförbättrade lönsamhetsförhållanden påverkar det konstruerade marknadsvärdet.Enligt förbundet får detta värde dessutom lätt osäkerhetsmarginaler, eftersomdet utgör summan av en rad formaliserade värden, som var för sig fastställsmed marginaler för att förebygga övervärdering. Föregen del vill jag anföra följande. De föreslagna reglerna är ett uttryck försträvandena att i största utsträckning bibehålla kontinuiteten i fråga omunderlaget för beräkning av vattenfallsfastigheternas garantibelopp. Denförändrade energisituationens verkningar på dessa fastig- hetersmarknadsvärden kan inte helt överblickas. Enligt de numera lagfästa principernaangående värdetidpunkten skall emellertid priser ligga till grund för1975 års taxering. På dessa priser torde den förändrade energisituationen inteha haft någon mera betydande inverkan. I samband med överväganden införkommande taxeringar torde emellertid dessa problem ånyo få aktualitet. Den nyaallmänna justeringsregel som jag ämnar föreslå medför emellertid attkraftverkens lönsamhet till skillnad mot tidigare kommer att beaktas redan vidden nu aktuella taxeringen. Vadbeträffar den risk för undervärdering som metodiken för värdering avvattenfallsfastigheter sagts innebära så måste givetvis reglerna förvärderingen av de olika delarna av en vattenfallsfastighet avvägas så att manundviker en undervärdering av sådana fastigheter. Det ankommer på RSV attutforma den närmare värderingsmetodiken och detaljregleringen för taxeringenav vattenfallsfastigheterna. Liksom RSV uttalat i sitt remissyttrande anserjag i princip att det utkast till RSV:s anvisningar, som fogats som bilaga tillstatsrådsprotokollet i detta ärende, utgör en god grund för RSV:s kommandeanvisningar i ämnet. Den slutliga utformningen av anvisningama i vad avser bl.a. procenttal, tabeller och andra talserier ombesörjer RSV med erforderligexpertis. Anvisningarna för den kommande taxeringen får övervägas ochfastställas med sikte på att erhålla en utveckling av taxeringsvärdenivån förvattenfallsfastigheter som är godtagbar bl. a. mot bakgrund av den allmännautveckling av taxeringsvärdenivån som inträffar vid taxering. Värdetav outbyggt , det s. k. fallvärdet, uppskattas efter effekten ifallet, den s. k. taxeringseffekten, och ett beräknat värde per effektenhet.Till ledning för denna uppskattning skall f. n, anvisningar enligt KL meddelasav Kungl, Maj:t. Taxeringseffekten beräknas på grundval av vattenföringen ochbruttofallhöjden. Vid bestämmande av vattenföringen skall hänsyn tas till bl.a. möjligheten att efter vattenfallets utbyggnad där anordna korttidsregleringeller tillgodogöra sig en sådan reglering som ett närbeläget kraftverkanordnat. Vidare skall vatten som måste avstås till samfärdsel och andra behovinte medräknas i den mån vattenkraftens värde därigenom minskas. Värdet pereffektenhet bedöms med utgångspunkt i ett normalvärde per effektenhet, som fastställsmed ledning av priset på vattenkraft i orten. Ipromemorian har föreslagits att RSV skall utfärda anvisningar motsvarande demsom f. n. skall meddelas av Kungl. Ifråga om taxeringsvattenföringen föreslås vidare att man med hänsyn tillnuvarande utbyggnadsförhållanden vid värderingen skall kunna beaktakorttidsreglering som anordnats på uppströms beläget kraftverk ochatt kravet på att detta kraftverk är närbeläget skall utgå. Avdrag frånvattenkraftens värde på grand av att vatten måste avstås till samfärdsel och andrabehov bör ske endast om vattenkraftens värde därigenom minskar påtagligt. Vidareframhålls i promemorian att bestämmelser om beräkning av bruttofallhöjden intefinns f. n. Detta har, sägs det, föranlett en ohkartad rättstillämpning då detgäller , vars fallhöjd till en del ingår i ett årsregleringsmagasinoch till följd därav kan nyttiggöras endast en del av året. Skälig hänsyn böremellertid tas till att viss del av fallhöjden under sådana förhållanden kanutnyttjas endast delvis. Därför föreslås en bestämmelse om att en sådan del avfallhöjden skall tas upp med ett i skälig mån nedsatt värde. Ipromemorian föreslås att normalvärdet per effektenhet bör fastställas pågrundval av kostnaderna för produktion av elektrisk kraft inom landet ochflodområdets belägenhet. Detta torde mera ansluta till verkligheten, sägs det,än den nuvarande formuleringen, enligt vilken normalvärdet skall fastställasmed ledning av priset på vattenkraft för orten, I övrigt föreslås vissaformella och redaktionella ändringar i reglerna i KL om beräkning avfallvärdet, Samtiigaremissinstanser ansluter sig till förslaget att skyldigheten att utfärdaanvisningar för uppskattningen av fallvärdet överflyttas från Kungl, Maj:t tillRSV, Även i övrigt har förslagen om ändrade regler för beräkningen avfallvärdet mottagits positivt av remissinstanserna. Jag delar denna inställningoch anser att förslagen i fråga om fallvärdet bör genomföras. Denormalvärden, som föreslagits i utkastet till RSV:s anvisningar angåendetaxering av vattenfallsfastighet, har i allmänhet lämnats utan invändningar avremissinstanserna. Bl, a, i anser dock attnormalvärdena upptagits till för låga belopp främst med hänsyn till läget inomenergiområdet. anser emellertid att fallvärdenamed den föreslagna värderingsmetodiken kommer att höjas avsevärt. Ökningeninnebär i vissa fall en fördubbling av värden. Som jag emellertidtidigare anfört får det ankomma på RSV att göra de preciseringar som fordras ihithörande anvisningsfrågor. Jagvill slutiigen beröra redovisningen av taxeringsbesluten i fråga omvattenfallsfastigheter. Denna fråga har aktualiserats bl. a. i remissyttrandenöver fastighetstaxeringsutredningens betänkande (SOU 1973: 4) Fastighetstaxering.Bl. a. framförde önskemålet att fallvärdet liksomtidigare skulle separatredovisas, I flera propositioner påfastighetstaxeringens område, senast i prop. 1973: 162 (s, 370), har jagframhållit att besluten vid fastighetstaxeringen bör redovisas i sin helhet, Itaxeringskungörelsen (1957: 513) finns numera bestämmelser därom. Dessa innebäratt föratom taxeringsvärdet skall Prop,1974:116 43 redovisasbl, a. delvärden och däri ingående värden s. k. delposter samt, enligt RSV:snärmare anvisningar, grunder och övriga uppgifter för taxeringen. Någoninskränkning i den tidigare redovisningen av beslut om taxering avvattenfallsfastighet kommer därför inte att ske vid taxering.Fallvärdet kommer sålunda att redovisas särskilt. Enkraftverksfastighet består vanligen av utbyggt , vattenkraftverk ochmark för kraftverksanläggningen, s, k. utmål. Vid taxering av en sådantaxeringsenhet värderas dessa tre delar för sig. En särskild uppskattning skersålunda av fallvärdet, värdet av vattenkraftverket (värde av byggnader) och utmålsvärdet.Regleringsdamm kan också ingå i taxeringsenheten men utgör dock ofta särskild taxeringsenhet. Fallvärdet beräknas ävendå vattenfallet är tillgodogjort enligt samma regler som gäller för outbyggtvattenfall och som redovisats i föregående, avsnitt. Utmålet skall upptas tillskäligt värde. 'Som jag tidigare anfört sker uppskattningen av värde avbyggnader i det närmaste uteslutande med utgångspunkt i denanläggningskostnadsmetod som angetts i KL för värderingen av kraftverk. Sammametod används för värdering av regleringsdamm. Värde av byggnader bestäms enligtdenna metod med ledning av de kostnader som lagts ned på anläggandet avkraftverket. Om inte annat anges skall samtiiga dessa kostnader medräknas. Densålunda beräknade faktiska anskaffningskostnaden omräknas till s. k. teknisktnuvärde vid värdetidpunktén. Vidomräkningen till tekniskt nuvärde beaktas de prisförändringar ianskaffningskostnaderna som inträffat sedan kraftverket eller regleringsdammenuppfördes. Detta har skett främst genom uppräkning fram till värdetidpunkten avden faktiska anskaffningskostnaden enligt en särskild indexserie som anvisatsav särskilda sakkunniga för vattenfallstaxeringen. Det därigenom framtagna s.k. nyanläggningsvärdet nedskrivs med hänsyn till den värdeminskning genomålder och bruk som inträtt fram tUl värdetidpunktén. Detta sker enligt KL genomerforderliga avskrivningar av kostnaden för verkställda arbeten, turbinutrustning,elektrisk utrustning och maskinutrustning i övrigt. Till icke avskrivningsbarakostnader räknas enligt KL ersättning för skada på mark och andra ersättningarför skada eller intrång. Som en allmän regel gäller vidare enligt KL att detvärde som framtagits enligt den anvisade anläggningskostnadsmetoden får jämkas,om metoden i visst fall med hänsyn till anläggningens ålder eller mindre godautförande eller på grund av särskilt goda och väl tillvaratagnautbyggnadsbetingelser eller av andra orsaker leder till ett up-penbarhgenoriktigt resultat, Ipraxis och enligt anvisningar av särskilda sakkunniga för vattenfallstaxeringenhar avskrivningen beräknats på två kostnadsgrupper, näm- ligen på vatten- och husbyggnader och på maskinutrustning.Vid allmänna fastighetstaxering skulle avskrivningsprocenten för vatten-ochhusbyggnader vara 2 och för maskinutrustning 3,5. Såsom en spärr föravskrivning angavs av nyanläggningsvärdet. Spärrvärdet fick i vissa falljämkas. Ipromemorian föreslås en ändring av värderingsreglerna i KL för utbyggtvattenfall. Till skillnad mot outbyggt strömfall bör en jämkningsfaktorinföras för utbyggt , då det kan föratsättas att detta inte blirtillgodogjort sedan det befintiiga kraftverket blivit nedslitet och tagits urbruk. I fråga om uppskattningen enligt anläggningskostnadsmetodenav värde av byggnader erinras i promemorian om den ändring av fastighetsbegreppetför skatterättens del som införts efter förslag i prop. 1973: 162 och som skallgälla vid allmänna fastighetstaxering, I det bilagda utkastet till RSV:sanvisningar behandlas vilken utrustning som bör anses utgöra byggnadstillbehörtill kraftverken och därför skall ingå i underlaget för fastighetstaxeringen. Denfördelning som i KL görs av anskaffningskostnaden för att ligga till grund föromräkningen till nuvärde anses i promemorian inte vara en fråga av den art attden bör detaljregleras i KL. Bestämmelsen bör därför utgå. Detsamma bör gällaföreskriften att avskrivning inte bör beräknas för kostnad för arbeten som är"av beståndande karaktär och tillika kunna antagas bliva nyttiggjordajämväl vid en förnyelse av anläggningen". Därmed torde enligt promemorianavses bl. a. vissa avloppstunnlar, större jorddammar och jämförligamarkanläggningar. Dessa har, sägs det, allmänt behandlats som vatten- ochhusbyggnader. Den inverkan på kraftverkets marknadsvärde som dessa anläggningarhar kan enligt promemorian beaktas vid fastställandet avavskrivnings-procenten. Vidare föreslås att till gruppen icke avskrivningsbarakostnader uttryckligen skall hänföras utrednings- och rättegångskostnader somhänger samman med frågor om ersättning för skada eller intrång. Detaljregleringav frågan om fördelning på kostnadsgrupper för avskrivningen bör enligtpromemorian ske i RSV:s anvisningar. Liksom tidigare bör de avskrivningsbarakostnadsgrupperna vara dels vatten-och husbyggnader, dels maskinutrustning. Ifråga om avskrivningsprocenten och spärregler förordas i promemorian intenågon annan ändring än att avskrivningsprocenten för kostnadsgruppenmaskinutrustning höjs från 3,5 till 4. Dengenerella jämkningsregel, som anges i KL i fråga om värdering av kraftverkenligt anläggningskostnadsmetoden, har enligt promemorian inte haft denkorrigerande effekt som åsyftats. Den nuvarande jämkningsregeln bör därför utmönstrasoch i stället bör en ny regel införas med annan utformning. Detta bör enligtpromemorian även ses mot bakgrund av ett införande av en taxeringsvärdenivå av75 % även En ändrad utformning av jämkningsregeln är enligtpromemorian påkallad även för att skapa ökad relativ rättvisa såväl mellan deolika kraftverken inom ett flodområde som mellan kraftverk inom skildaflodområden. I promemorian har man efter att ha övervägt olika lösningarstannat för att jämkningen bör ske med hänsyn till resp. kraftverks godhet urlönsamhetssynpunkt. Därför bör enligt promemorian i KL föreskrivas att detomräknade värdet bör jämkas uppåt i den mån så finnes skäligt med hänsyn till,å ena sidan, kraftverkets produktionsförmåga och dess läge i förhållande tillbetydelsefulla avsättningsområden och, å andra sidan, kostnadema förkraftverket och för däri nyttiggjorda regleringar. Jämkningsregeln bör integälla vid värdering av regleringsdamm. Jämkningsförfarandetbör detaljregleras i RSV:s anvisningar. De godhetsklasser och jämkningstal somskall ligga till grund för förfarandet bör RSV fastställa under medverkan avsakkunniga, bl. a. de konsulenter för fastighetstaxering som skall biträda vidvattenfallstaxeringen, Ipromemorian föreslås även att ordet kraftverk i förevarande regler byts ut motvattenkraftverk. Vidare föreslås i dessa delar åtskilliga ändringar avredaktionell natur. Förslagetom en särskild jämkningsfaktor för utbyggda har i huvudsak mottagitspositivt av remissinstanserna. RSV anser dock att regeln är onödig, då mansaknar anledning att anta att vattenfallsfastighet tidigare taxerats för högtpå grund av att den föreslagna regeln saknats. Redan vid allmännafastighetstaxering vann ett remitterat förslag om en jämkningsfaktor i desärskilda, av Kungl. Maj:t utfärdade anvisningarna, konstruerad på samma sättsom den nu aktuella, allmän anslutning hos remissinstanserna. Av formella skälgenomfördes förslaget emellertid inte. Även jag anser att en jämkningsfaktorär sakligt befogad i de här avsedda fallen särskilt mot bakgrund av vad jag föratanfört beträffande värderingsmetoden. En sådan regel bör även bidra till atttaxeringsvärdena för olika vattenfallsfastigheter blir sinsemellan merarättvisande. Jag föreslår därför att den föreslagna jämkningsregeln införs. Remissinstansernahar godtagit de olika förslagen om ändringar av reglerna i KL om nedskrivningav anskaffningskostnaderna vid beräkning av värde av byggnader enligtanläggningskostnadsmetoden. Meningarna har varit mera delade när det gäller deföreslagna avskrivningsprocenten och spärregeln. Flertalet finner emellertidförslagen i promemorian lämpliga. RSV och anser dockatt avskrivningsprocenten bör vara 3 i fråga om kostnaderna för all egendomsom får nedskrivas. anser att detta procenttal börvara 3,5. Alternativt föreslår föreningen att avskrivningsprocenten förbyggnader bör bestämmas till 3. länanser att procenttalet för tunnlar och dammar bör bestämmas till 1. En liknandeuppfattning redovisas av , som även anser att dennuvarande procentsatsen 3,5 för avskrivning av maskiner kan bibehållas, då maskinemai stor utsträckning kan antas ha en längre livstid än . Förbundet anservidare att en höjning av spärregeln från kan vara motiverad ochägnad att motverka för låga byggnadsvärden. och anser att spärren bör bestämmas till avnyanläggnings-värdet. Jag ansluter mig liksomremissinstanserna till förslagen om ändrade regler i KL inedskrivningsfrågorna. Som jag tidigare anfört ankommer det på RSV att ianvisningar fastställa den närmare värderingsmetodiken. Däri ingår även attavgöra vilken avskrivningsprocent som bör till-lämpas för de kostnadsgrupperverket bestämmer, I promemorian har anförts bl, a, att man vid en avskrivningom av vatten- och husbyggnader beaktat bl. a. att även större jorddammar,vissa avloppstunnlar och jämförliga markanläggningar skall få avskrivas,vilket inte författningsenligt kunnat ske tidigare. Höjningen avavskrivningsprocenten för maskinutrustning från 3,5 till 4 har i promemorianmotiverats med den snabba utvecklingen beträffande maskinerna och den utökningav gruppen maskinutrustning som det nya fastighetsbegreppet medför vid 1975 årstaxering och som gör att denna kostnadsgrapp kommer att innefatta ävenutrustning av mindre varaktigt slag. Mot bakgrund av det anförda synes mig deprocentsatser, som föreslagits i promemorian, vara väl avvägda. Förslagetom en allmän justeringsfaktor som anknyts till kraftverkens godhet urlönsamhetssynpunkt lämnas i princip, utan eriman av den övervägande delen avremissinstanserna. Kritik riktas mot förslaget främst från kraftproducenterna.Dessa anser att en säkerhetsmarginal av vid taxeringen inte berättigar ensådan regel som föreslagits. anser rentprincipiellt att det niåste vara vattenfallet och inte byggnaden som är bärareav de övervärden som här kan komma i fråga. Från något håll anförs att det väirdesom beräknas enligt den anläggningskostnadsmetod som föreskrivs i KL utan reduktionför säkerhetsmarginal bör anses utgöra taxeringsvärdet. Svenska kommunförbundetoch landstingsförbundet befarar att den föreslagna justeringsfaktom inte medförskälig förändring av kraftverkens taxeringsvärden. Minuppfattning är följande. Det föreligger i princip inte någon skillnad i frågaom marknadsvärdering och nivåanpassning av å ena sidan vattenfallsfastigheter,antingen värderingen sker med tillämpning av anläggningskostnadsmetoden elleravkastningsmetoden, och å andra sidan den marknadsvärdering och nivåsättningsom sker av andra fastighetstyper, t. ex, industrier enligtanläggningskostnadsmetoden och skogs- fastigheterenligt avkastningsmetoden, I dessa fall skall vid taxeringen göras enanpassning ay det beräknade värdet tilL marknadsvärdenivå på grandval av debedömningar som kan göras centralt, regionalt och lokalt av värderingsexpertervid taxeringen. Taxering av industrier över huvud taget sker i allmänhet enligten anläggningskostnadsmetod. Det värde som därvid beräknas kan utan vidarejusteras, om det inte kan anses motsvara marknadsvärdet exempelvis på grund avföretagsekonomiska bedömningar. Det sålunda framtagna värdet minskas med dengenerella säkerhetsmarginalen. Samma principiella tillvägagångssätt måsteenligt min mening tillämpas vid taxering av vattenfallsfastigheter. Därför bördet inte komma i fråga att det värde på en kraftverksanläggning som tas framenligt den föreskrivna anläggningskostnadsmetoden direkt skall utgöraanläggningens taxeringsvärde såsom skett vid föregående taxeringar. Under deförhållanden som är för handen vid taxering anser jag att denföreslagna justeringsregeln bör införas för att bl. a, ge föratsättningar fören taxeringsvärdenivå av även för vattenfallsfastigheter. Vidtillämpning av den föreskrivna anläggningskostnadsmetoden varierarkraftverkens värden med hänsyn till bl. a. anläggningskostnaderna, oavsett omkraftverken är lika lönsamma. Detta inotverkas av den föreslagna justeringsfaktom.Förslaget medför därigenom ökad relativ rättvisa vid taxeringen av olikakraftverk. Denna effekt av förslaget har inte ifrågasatts av remissinstansema.Med hänsyn till bl. a. den betydelse som kraftverkens taxeringsvärden har som fördelningsgrundvid den kommunala inkomstbeskattningen anser jag att denna verkan av förslagethar betydande värde. Justeringsfaktom medför i intet fall nedjustering avvärdet. Den i anvisningsförslaget föreslagna skalan är följande: Kraftverket uppskattat efter dess