prop · FX0332 · 1974-12-31 00:00:00 — Utredningen harfunnit frågan om inlösen bör få ske i dessa fall tveksam och därvid anfört bl.a. att inlösen i så fall skulle kunna avse anläggningar av betydande värde.Risk fiims enligt utredningen vidare för att en så långtgående inlösenmöjlighetkan skapa sådan osäkerhet i fråga om rätlen att behålla en gruvanläggning iframtiden all investeringsin-Iressel påverkas negativt. tordetroligen de fall där inlösen av en i drift varande gruva skulle medförasamhällsekonomiska fördelar 1974: 32 126 Enligt utredningens mening bör syftet med ett inlösenin-slilut iförsta hand vara att möjliggöra ett rationellt, enhetiigt tillgodogörande avoutnyttjade naturtiUgångar. Ävenjag anser att bestämmelsema om arronderingsinlösen bör utformas så, alt deinte inkräktar på utmålsinnehavarens behöriga intressen. Uttedningens förslagirmebär i detta avseende att man vid prövningen av en inlösenfråga alltid skallväga in de olägenheter som inlösen kan medföra med hänsyn till den drabbade utmålsinnehavarensaktivitet eller behov av malmreserver. Är dessa olägenheter påtagliga, har manenligt utredningen att göra en samlad bedömning av fördelar och nackdelar.Först om man vid en sådan bedömning finner att fördelarna av ett gemensamtutnyttjande av berörda utmål är så stora att de från allmän synpunkt klartöverväger de olägenheter som uppkommer för utmålsinnehavaren, skall inlösen fåske. Redan dessa riktlinjer, som även jag anser bör vara vägledande vidprövningen av inlösenfrågor, innefattar enligt min mening ett betydandehänsynslagande tiU utmålsinnehavarens intresse. Utredningen föreslår emellertidatt därutöver skall införas elt absolut förbud mot inlösen i arronderingssyfleav utmål som är föremål för regelbunden brytning eller ingår i utmålsfält därutmålets innehavare bedriver sådant arbete. För min del anser jag alt en sådanregel skulle föra för långt. Visserligen torde del i de allra flesta falleninle kunna komma i fråga att lösa in utmål som är föremål för regelbunden gruvbrytning.Ett absolut förbud häremot synes dock inte böra uppställas. Jag föreslår altbestämmelsen i stället ges den innebörden att inlösen inte får ske om därigenomuppkommer avsevärd olägenhet för utmålets innehavare. Bestämmelsen bör hagenerell giltighet och således gälla inte bara när utmålet är under brytningulan också exempelvis när utmålet vUar men innehavaren har behov av del sommalmreserv. En sådan bestämmelse möjliggör en avvägning mellan å ena sidanbehovet av struk-turtalionalisering och å andra sidan utmålsinnehavarensintresse av all ha kvar sitt utmål. För inlösen bör naturligtvis också i dettafall fordras all vid en samlad bedömning fördelama av ett gemensamt utnyttjandebefinns vara så stora alt de från allmän synpunkt klart överväger de ölägenhetersom uppkommer för utmålsinnehavaren. har anfört bör inlösen få ske bara när förhållandena är sådana attutsikter inte fmns att rationell gravdrifl skall komma till stånd genomöverenskommelse eller utnyttjande av kronoandel. Villkoret synes lämpligenkunna uttryckas så, all inlösen inte får ske om syftet därmed skäligen kanvinnas på annat sätt. Medde jämknmgar som följer av vad jag nu anfört godtar jag utredningens förslag. Jagövergår härmed till att behandla frågan om inlösen med hänsyn till allmännasynpunkter av särskild styrka. Deav utredningen föreslagna reglerna om inlösen i arronderingssyfle läckerenligl utredningen inle vissa betydelsefulla fall där allmänna synpunkter avsärskild styrka talar för att inlösen bör kunna ske. Ett sådant fall är enligtutredningen att elt oekonomiskt utnyttjande av en fyndig-hel leder tUl att engrava som har betydelse för ett samhälles existens eller många människorsförsörjning läggs ned trots att lönsam brytning åtminstone skulle varamöjlig vid mera rationell drift. Avsaknaden av möjligheter till samhälleligtingripande för all få till stånd sådan brytning kan enligt utredningens menuigi dessa och liknande fall framstå som en aUvarlig brist. Tvångsåtgärder föratt i särskilt angelägna fall möjliggöra ett rationellt utnyttjande av landelsnaturtillgångar är inte något nytt i svensk rätt. Utredningen föreslår attKungl. Maj:l med samtycke i situationer av det speciella slag somnyss berörts skall kunna förordna att utmål med vad därtUl hör skall avslås mollösen till den Kungl. Som vUlkor för inlösen uppställs enligtförslaget att det bedöms vara av synnerlig vikt från allmän synpunkt att vissmineralfyndighel undersöks eller bearbetas eller alt fyndighet utnyttjas påannat sätt eller i större omfattning än tidigare och att därigenom vinnsväsentiig teknisk och ekonomisk fördel. En förutsättning för hilösen skallvidare vara all del avsedda syftet inle kan vinnas på annat sätt, t. ex. genomutnyttjande av kronoandelen eller genom frivillig överenskommelse. Fleraremissinstanser har kritiserat utredningens förslag i denna del. Kritiken gårframför allt ut på att ett genomförande av förslagel kommer alt förgravförelagen medföra en osäkerhet, som återverkar negativt på derasinvesleringsvUja. Det anförs vidare att utredningen inte tillräckligt styrktbehovet av inlösenbeslämmelser och att syftet med dem kan tillgodoses genom attstaten utnyttjar sin kronoandel. Jagvill först anmärka att de nuvarande bestämmelserna om kronoandel gäller endasti fråga om utmål som tillkommit på grund av inmutning som sökts eftergruvlagens ikraftträdande . hade anmälanom begagnande av kronoandel gjorts eller fanns kronoandel latent i endast 13,av samtliga utmål. Andelen utmål på vilka gravlagen är tUlämplig ökarlångsamt. Under överskådlig lid kommer utmål i vUka kronoandel inte gäller allantalsmässigt överväga. Del syfte som uttedningsförslaget avser alt tillgodosekan således endast i mycket begränsad utsträckning nås genom utnyttjande av kronoandelen. Deföreslagna bestämmelserna är avsedda för fall där underlåtenhet att undersökaeUer bearbeta fyndighet eller driftsavbrott kan bedömas förorsaka betydandeproblem för samhällsekonomin. Det förutsätts vidare att de samhällsekonomiskafördelarna väger ojämförligt tyngre än de nackdelar som kan drabba den som fåravstå från gruvrälligheten i fråga. Även jag anser alt stränga krav förtillämpning av en inlösenregel av delta slag måste uppställas. Förutsättningarför att den skall komma 1974: 32 128 tUlanvändning kan som uttedningen anfört antas komma all föreligga bara isärskilda fall. Jag tror för min del inle att en inlösenregel med så begränsattiUämpnuigsområde kan ha någon egenthg inverkan på inves-teruigsvUjan inomgruvnäringen. Jag delar uppfattningen att del inte är tillfredsställande altsamhället saknar möjlighet att ingripa, om elt oekonomiskt utnyttjande av engrava, som har betydelse för ett samhälles existens eller för många människorsförsörjning, leder tiU alt gruvan läggs ned trots att lönsam brytningåtminstone skulle vara möjlig. Som utredningen har anfört kan ävenandra fall länkas där allmänna synpunkter av särskild styrka talar för allinlösen bör kunna ske utöver vad som är möjligt enligt de föreslagna reglema ominlösen i arronderingssyfle. Jag föreslår med hänsyn tUl det anförda attmöjlighet införs alt förordna om inlösen av utmål i de speciella silualioriersom här avses. Maj:t med samtycke skall förordna om inlösen har sinförebUd lag om tvångsinlösen av vanhävdad jordbruksegendom. Dennalag har numera upphävts och ersatts av bestämmelser i expropriationslagen (ExL1972: 719). Enligt denna lag behövs inte i någol fall samtycke förexpropriation. Jag anser att sådant samtycke inle heller bör krävas vid inlöseni nu förevarande fall. Att uppställa krav på samtycke tUl inlösenskulle f. ö. strida mot 11 kap. 8 § i förslaget tUl ny regeringsform (jfr.prop. 1973: 90). har föreslagit bör som vUlkor för inlösen uppställas att det är avsynnerlig vikt från allmän synpunkt att viss mineralfyndighet undersöks ellerbearbetas eller att fyndighet utnyttjas på annat sätt eller i större omfattningän tidigare. Genom kravet på synnerlig vikt från allmän synpunkt markeras altmycket betydande fördelar skall uppnås. Dessa måste väga ojämförligt myckettyngre än de nackdelar som kan drabba den som får avslå från gruvrätligheten ifråga. Ienhghet med utredningsförslaget bör för ingripande med stöd av bestämmelsernaockså krävas all del avsedda utnyttjandet skulle innebära väsentlig tekniskoch ekonomisk fördel. Utnyttjandet måste, som utredningen anför, bedömas somtekniskt och ekonomiskt rationellt på lång sikt. Enförutsättning för tUlämpning av bestämmelserna bör som vid arronderingsinlösenvara att det avsedda syftet inte kan nås på annat sätt. Detta villkor synesäven i detta fall kunna uttryckas så, all inlösen inte får ske om syftet därmedskäligen kan vinnas på annat sätt. Medde jämkningar jag nu berört ansluter jag mig till utredningens förslag. Prop, 1974: 32 129 14.7Jordägaravgäld m, m, Ifråga om de utmål som tillkommit enligl gruvlagens bestämmelser harfastighetsägaren rätt alt av gruviniiehavaren få ersättning (avgäld)motsvarande en procent av värdet av aUa de inmulningsbara som brutitsoch uppfordrats inom utmålet. Avgälden är dock maximerad till . för åroch skall upphöra att utgå sedan regelbunden brytning pågått inom utmålet undersammanlagt . Enligtäldre lagstiftning var fastighetsägaren berättigad till s. k. jordägarandel,dvs. han hade rätt all till hälften med inmutaren delta i förelaget. Genomgravlagen byttes jordägarandelen ul mot kronoandel. Bestämmelsernaom avgäld lUlkom under riksdagsbehandlingen av gravlagen. Någon direktmotsvarighet till denna avgäld fanns inle i den äldre gruvlagstiftningen. Deninfördes i gruvlagen efter mönster i slenkolslagen. framhöll alt man vid bedömande av fastighetsägarens ställninginom gruvlagstiftningen borde fästa avseende vid att mineralen såsombeståndsdelar av marken inrymdes i fastighetsägarens ägovälde och att principenom jordägarandel upprätthållits . JordägaravgäldentUlkom sålunda som en kompensation åt fastighetsägaren för förlusten avjordägarandelen. Fastighetsägaren kompenserades härför också på det sättet att50 % förhöjning skulle utgå vid bestämmandet av ersättning för mark, skada ochintrång. Utredningenföreslår att avgälden bibehålls och att maximibeloppet höjs liU . Skälet tiU beloppshöjnmgen är att ulmåls maximiareal föreslås höjd från 16tUl och alt en uppräkning är påkallad av penningvärdels förändringsedan beloppet senast justerades . Till stöd för systemets bibehållandeanför utredningen alt fastighetsägaren har vissa möjligheter att i annan formän gravdrift utnyttja den substans vari mineralen ingår, att en positivinställning till malmlelning och gravdrift hos fastighetsägaren är av värde förgruvnäringen och alt principen om fastighetsägarens rätt tUl andel, senare avgäld,upprätthållits . Utredningen anser att frågan omjord-ägaravgäldens fortsalla bestånd främst är ett praktiskt och politisktspörsmål. Några rättsliga hinder mol alt avskaffa jordägaravgälden finns däremotinle. Enligt uttedningens uppfattning bör emeUertid fastighetsägarensställning rubbas endast om det behövs för alt främja allmänna intressen avbetydelse. Utredningen anser inte alt sådana skäl föreligger. Utredningensförslag innebär, förutom alt jordägaravgälden bibehålls, all också reglerna omförhöjd ersättning bevaras. Utredningsförslaget avser inte bara de utmål som nufinns utan även sådana som uppkommer i framliden. Enremissinstans har anfört all del finns skäl överväga högre maximibelopp än . Enligt bör även samerna eller lappfondenha rätt till avgäld. 9 1974.1 saml. Prop, 1974: 32 130 Enligtmin mening visar vad som förekommit vid gruvlagens tUlkomst att det ingalundaär självklart att fastighetsägaren skall ha rätt tUl avgäld av gruvinnehavarenvid gravbrytning. Bestämmelserna infördes i lagen närmast av billighetsskäl ianledning av all jordägarandelen avskaffades. Dessa skäl har aUtmer förloratsin bärkraft. Närfrågan om jordägaravgäld bedömts har vikt fästs bl. a. vid alt mineralen ingåri fastighetsägarens ägovälde och att fastighetsägaren har möjlighet alt användaden substans vari mhieralen ingår för annat ändamål än gruvdrift. Ett sådantbetraktelsesätt kan möjligen ha visst fog för sig när del gäller ytligt belägnamineral. Utsikterna all påträffa sådana har emellertid minskat.Prospekleringen inriktas nu i allt större utsträckning på djupmalmer. Dessa kanvara belägna på ansenligt djup under markytan. Jag kan för min del inte finnanågol rimligt skäl till alt fastighetsägaren ulan egen insats skulle varaberättigad alt erhålla ersättning av gruvinnehavaren med betydande belopp. Jagförordar således alt fastighetsägarens rätt tUl avgäld slopas. I fråga omäldre utmål och utmål som tUlkommer eller utvidgas på grund av ansökan somgjorts före den nya lagens ikraftträdande bör dock rätten till avgäld stå kvar.Någon höjning av avgäldens maximibelopp bör emellertid inle ske. Som harframgått av vad jag förat.nämnt upphör avgälden när regelbunden brytningpågått inom ulmålet under sammanlagt . Gruvlagensregler om ersättning på grund av att mark tas i anspråk för gruvdrift böranpassas till vad som gäller i fråga om ersättning vid expropriation. a. all ersättning på grund av att mark las i anspråk för gruvdriftinte längre bör utgå förhöjning. 14.8Yissa frågor beträffande kronoandelsinstitutet Gruvrättsutredningenhar vid sina bedömningar av frågan om valet av gruvrättsligl system fäst storvikt vid de möjligheter som kronoandelsinstitutet ger alt främja en ursamhällets synvinkel önskvärd inriktning av gruvhanteringen och föreslagit attinstitutet bibehålls. Även jag har fäst stor vikt vid kronoandelsinstitutet närjag i det föregående förordat ett bibehållande av inmulningssystemet. Kronoandelförekommer inte i de utmål som tUlkommit enligt den lagstiftning som gälldeföre . I dessa utmål har i stället fastighetsägaren en motsvarande rätttill hälftendel i gruvföretag, jordägarandel. De utmål, som omfattas avbestämmelserna om jordägarandel, representerade vid utgången av år 1967omkring av hela utmålsbeståndet eller, om man räknar efter ytan, av den utmålslagda arealen i landet. Antalet utmål i vUka jordägarandelalltjämt finns kvar synes dock vara betydligt lägre än dessa uppgifter an- Prop, 1974:32 131 ger.Om man bortser från statens jordägarandelar torde nämligen jordägarandelarna istor utsträckning ha förvärvats av gravinnehavarna. A andra sidan kan rättenatt anmäla sig tiU begagnande av jordägarandel alltjämt aktualiseras, nämligendå gruvarbetet på elt äldre utmål först efter utmålsläggningen kommer in påviss fastighetsägares mark. Delsamma gäUer när utvidgning av äldre utmål sker. Med hänsyn till det värdekronoandelsinstitutet har från allmän synpunkt kan det övervägas alt införaregler varigenom staten får rätt att inträda som hälftendelägare i utmål därkronoandel saknas. Utredningen framhåUer attvärdet av kronoandelsinstitutet skulle ytterligare förhöjas om det kunde görastillämpligt även bettäffande utmål som utlagts enligt den lagstiftning somgällde . Inom utredningen har diskuterats såväl möjligheten altstaten redan vid lagens ikraftträdande skall kunna under vissa vUlkor inträdasom hälftendelägare i gamla utmål som alternativet att rätt tiU kronoandelinförs i samband med förlängning av giltighetstiden för sådana utmål. Bäggelösningarna möter emellertid enligt utredningen allvarliga komplikationer.Ett överförande till staten av halva gruvrälten kan rimligen inte ske annat ängenom expropriation mot ersättnmg till rättighetsinneha-varna. Detta gälleräven del fall att myndigheterna vid del sist anförda alternativet efterfakultativ prövning medgivit förlängning av utmals giltighetstid. Expropriationav hälflendelägarskap framstår för utredningen inte som en särskUt rationellanordning. SärskUda regler skulle krävas för del fall att utmål vari hälftenskall avstås innehas av flera delägare. Även andra svårlösta komplikationerskulle enligl utredningen uppkomma. Utredningen har därför inle velat förordanågra regler som skulle ge staten rätt att inträda som hälftendelägare i utmåldär kronoandel saknas. Däremot föreslår utredningen alt bestämmelserna omkronoandel skall gälla också beträffande område som genom framtida utvidgningläggs tUl utmål som tUlkommit enligt gällande lagstiftning. Iövrigt räknar utredningen med att avvecklingen av jordägarandelsinstitutelkommer all påskyndas genom bestämmelserna om tidsbegränsning av ulmålsgiltighetstid. Två av utredningensledamöter har avgett särskilt yttrande. Enligt dessa ledamöters mening talaråtskiUigt för alt staten genom en särskild regel i den nya gruvlagen bör fårätt att lösa in jordägarandelen. De har emellertid böjt sig för deskäl som utredningen anfört mol en sådan ordning, speciellt med tanke på demöjhgheter som de föreslagna inlösenreglerna ger. Däremot kan dessa ledamöterinte finna att skälen bör gälla vid den ganska avlägsna tidpunkt om mer än ettkvartsekel, då förlängning av utmals gUtighetstid enligl de av utredningen föreslagnareglema kan bli aktuell. Enligt deras mening bör i den nya lagen föras inregler om rätt för staten alt, efter inlösen i samband med 1974: 32 132 förlängningvid giltighetstidens utgång, få hälftendel i sådana gamla utmål där kronoandelsaknas. Med hänsyn tUl alt de regler de förordar får aktualitet först de sistaåren av detta sekel har de avstått från att utforma konkreta förslag. Om derasprincipiella inställning godtas, bör en deklaration härom göras redan nu och igod tid före 25-årsperiodens utgång en närmare utredning komma till stånd omdetaljutformningen. Införandeav regler som ger staten rätt alt redan vid den nya gruvlagens ikraftträdandeinträda som hälftendelägare i äldre utmål har inte förordals från något håll.Jag är heUer inle beredd alt förorda åtgärder i denna riktning. Denprincipiella uppfattning som ligger bakom det förslag som har förts fram av detvå skiljaktiga ledamöterna i utredningen kan jag ansluta mig till. Dentidpimkt då inlösen enligt deras förslag kan bh aktuell är emellertid avlägsenoch det finns inle anledning alt nu göra något bestämt uttalande i frågan. Denbör enligt min mening prövas när förhållandena kan bättteöverblickas. Ilikhet med utredningen anser jag alt bestämmelsema om kronoandel bör gälla näräldre utmål utvidgas. Denna fråga behandlas närmare i specialmoliveringen. 14.9 Allmäntom förslaget till ny gruvlag Somframgår av det föregående förordar jag alt den nya gruvlagen byggs upp pågrandval av det nu tiUämpade inmutningssystemel men alt detta i olika avseendenförbättras genom partiella reformer. Detta innebär att den nya lagen i frågaom uppbyggnad, begreppsbUdning och systemalik i stor utsträckning kan anknytatiU gäUande lag. Utredningens förslag är i sina huvuddrag utformat i näraanslutning till gällande gruvlag. Under remissbehandlingen har framhållitsvikten av att kontinuiteten i de legala betingelsema för gravnäringen interabbas mer än vad omständigheterna och den aUmänna utvecklingen kräver. Jag kanansluta mig tUl detta uttalande. Det förslag tUl ny gravlag som jag förordarhar i enlighet härmed givits en utformning som i stort nära anknyter tUlgäUande lag. 14.10 Ikraftträdandem, m. Dennya gruvlagen bör träda i kraft . Iprincip bör den nya lagen göras tillämplig även på utmål som lagts före lagensikraftträdande. Detsamma gäUer inmutningar som då finns samt inmutningar ochutmål som tiUkommer på grand av ansökan som gjorts före ikraftträdandet liksomutmål som söks efter denna tidpunkt på grund av sökt inmutning.Vissa imdantag bör dock göras särskUt i fråga om gravrättigheter som tUlkommitpå grund av äldre lagstiftning. 1974: 32 133 Ienlighet med det anförda har inom industridepartementet upprättats förslag till 2. lag om ändring i lagen (1966:314) om kontinentalsockeln. Vidupprättandet av lagförslagen har samråd skelt med statsrådet . Förslagentorde få fogas till statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga 3. 16,1Förslag till gruvlag Idetta kapitel har sammanförts vissa för gravrälten grundläggande bestämmelser.I sak motsvarar kapitlet 1 kap. gravlagen. Iparagrafens första slycke upptas den allmänna gnmdsatsen alt var ochen i princip har rätt alt få inmutningsräll. Detta stycke innehåller också endefinition på begreppet inmutningsrätt. I paragrafens andra slycke erinras omde inskränkningar i bl. a. rätten att inmuta mineralfyndighel som föreskrivitsi lag om vissa inskränkningar i rätten alt förvärva fast egendom m. m.Paragrafen, som delvis motsvarar 1 § gruvlagen, överensstämmer i sak medgällande rätt. Idenna paragraf anges vilka mineralfyndigheler som är inmutningsbara.Paragrafen har sin motsvarighet i 1 § första stycket gruvlagen ochöverensstämmer i sak med gällande rätt. Frågan om vilka mineralfyndigheler sombör omfattas av gruvlagen har behandlats i avsnittet 14.2 i den allmännamotiveringen. Paragrafeninnehåller i korthet de gnmdläggande reglema om förvärv av inmulningsrätt.Paragrafen överensstämmer i sak med 2 § första och andra styckena gruvlagen. Idenna paragraf anges förutsättningaraa för erhållande av utmål. Paragrafenåterger med vissa redaktioneUa jämknmgar 2 § tredje stycket gruvlagen. Dennabestämmelse, som utan sakliga ändringar förts över från 3 § gmvlagen, reglerarföreträdesrätten inbördes mellan ohka inmutningar. Dettakapitel innehåller bestämmelser om inmutat områdes storlek och form,inmutningshinder samt ansökningsförfarandet i ärende om bevUjande avinmutningsrätt och handläggnmgen av sådant ärende. Ka-pitiet motsvarar i stortsett 2 kap. gruvlagen. Föratom alt vissa sakliga ändringar gjorts skiljer sigkapitlet från motsvarande kapitel i gruvlagen bl. a. på det sättet attbestämmelsema om fullföljd av talan borttagits. Bestämmelsema härom, som igruvlagen är uppsplittrade på flera kapitel, har sammanförts i 12 kap. Paragrafen,som har sin motsvarighet i 4 § gruvlagen, innehåller föreskrifter om inmutatområdes storlek och form. Bestämmelsema i denna paragraf har närmare motiveratsi avsnittet 14.2 i den allmänna motiveringen. Enligtparagrafens första slycke skall inmutat område ha lämplig form och det får intevara större än alt det kan antas att sökanden har möjlighet att undersöka det isin helhet på ett ändamålsenligt sätt. Utredningen har förordat att inmutatområde skall få omfatta högst . I likhet med utredningen anser jagatt ett område om i allmänhet bör vara fuUt tillräckligt fördetaljundersökning av en relativt stor fyndighet. Somjag framhåUit i den allmänna motiveringen är emellertid inte ens ett område avderma storlek alla gånger tUlräckligt för att tillgodose inmularens behov. del fall kan å andra sidan elt område vara för stort ochinnebära alt mark onödigtvis undantas från undersökning av andra intressenter.Storleken på det inmutade området bör i princip avpassas efter vad som i varjesärskilt fall är lämpligt. Följande synpunkter bör vara vägledande. Ä ena sidanbör den som har möjlighet att bedriva ett rationellt prospekteringsarbele uiomett större område inte hindras i sin verksamhet och å den andra bör inmutareninte tillåtas spärra större område än han har reeU möjhghet att undersöka inomden normala undersökningstiden, som är sammanlagt . Prövningen bör varaöversUctiig. Det säger sig f. ö. självt att något mera exakt mått på vad som ielt givet faU är lämplig områdesstorlek inte går att faststäUa. I allmänhettorde inmutning få bevUjas i enlighet med sökandens begäran. Bara när detsökta området mer avsevärt översti- 1974: 32 135 gervad som kan anses rimligt bör jämkning ske. Härvid bör beaktas den arbetsmetodiksom sökanden avser att tillämpa och de planer i övrigt som han gjort upp förarbetets bedrivande liksom de resurser han har till sitt förfogande. Vadjag nu sagt tar sikte på det faU att sökanden begär inmutningsrätt tiU ettenda, sammanhängande område. Motsvarande bedömning bör emeUertid göras också omsökanden i stället vUl ha flera inmutningar utiagda. Ävendet inmutade områdets form får avpassas efter vad som i del enskilda fallet ärlämpligt. Området bör vara sammanhängande.