prop · FX0332 · 1974-12-31 00:00:00 — Skallreglema om kronoandel tillämpas vid utvidgning av äldre utmål synes del ejfirmas anledning alt göra undanlag för sådan utvidgning intill ,beträffande vUken hittUls den äldre ordningen tillämpats. Elt dylikt undanlagskulle skapa onödiga komplikationer, förutom alt del skulle motverka övergångentill enhetliga regler inom gruvrälten. Del bör framhållas alt gällande reglerom utvidgning av utmål näppeligen kan innebära ett ständigt skydd för demöjligheter en gravägare, så länge reglerna består, har alt skaffa sig enfördel för gravrörelsen. Ändras reglerna ulan alt gruvägaren förderas giltighet begagnat sig av dem, lär denne endast ha all anpassa sighärefter. Prop, 1974: 32 190 Utredningenhar mot bakgrund av anförda förhållanden föreslagit att bestämmelserna omkronoandel och jordägaravgäld skall gälla också äldre utmål till den del deutvidgas enligl de nya bestämmelserna. Även jag anser att reglema om kronoandelbör gälla också beträffande sådana områden varmed äldre utmål utvidgas enliglbestämmelsema i den nya gruvlagen. Däremot bör i enlighet med vad jag anfört iavsnittet 14.7 i den allmänna motiveringen inte någon rätt till jordägaravgälduppkomma i dessa områden. Vid tillämpningen av reglema om kronoandel börutvidgningen av utmålet och förrättningen för denna ha samma betydelse somutmålsläggningen resp. utmålsförrättningen skaU ha vid anvisande av utmål.Några särskilda regler om vad som skall gälla i de fall då staten utnyttjarkronoandel i ulvidgningsområde synes inte behövas. Blu: ett utnyttjandeaktuellt, får förutsättas all uppgörelse träffas mellan parterna.Utgångspunkten för en sådan uppgörelse bör vara den att staten har rätt attdeltaga i brytning endast inom utvidgningsområdel. Utredningenframhåller all en tillämpning av bestämmelserna om kronoandel påulvidgningsområde i vissa fall kan länkas medföra intrång i en gruvumehavaresbestående rättigheter eller förfogandemöjligheter. Utredningen anför följande. Enligläldre lag kunde nämligen en gruvmnehavare under vissa förutsättningar vidutvidgning av utmål förfoga över jordägarens andel i utvidgningsområdel. Dettavar fallet bl. a. om området var beläget på samma fastighet som detursprungliga utmålet och jordägaren antingen avstått från att anmäla sig tillbegagnande av jordägarandel enligt bestämmelsema i äldre lag vare sig dettaskett enligt överenskommelse med inmutaren eller ej eller också tillgravinnehavaren överlåtit sin rätt till jordägarandel på ännu ej inmutadeområden av fastigheten. Sådan överlåtelse har dock ansetts ej ha bindandeverkan mol ny ägare av fastigheten i vad avser fyndigheter som inmutas efterdennes förvärv av fastigheten (NJA 1946 s. 517). Det synes antagligt altbedömningen blivit densamma, om fyndigheten efter fastighetens försäljningkommit att omfattas av utvidgning av utmål. Som ytterligare ett fall dågruvinnehavare vid utvidgning av utmål förfogar över jordägarens andel iutvidgningsområdel må nämnas det fall att utmål lagts på kronomark ,då kronan ej hade rätt till jordägarandel, varvid jordägarandel för kronan ejkan uppkomma i ulvidgningsområde. Anledningalt överväga särskUda övergångsbestämmelser i ifrågavarande hänseende synesknappast finnas i andra fall än då gravinnehavare och jordägare på grund avoneröst avtal kan göra anspråk på all få utnyttja fyndighet påutvidgningsområde respektive uppbära royally på brytningen där. HärtiU må början anmärkas att ingångna avtal avseende fyndigheter påframtida utvidgningsområden skäligen ej bör kurma åberopas beträffandeutvidgningar utöver den före nämnda år gällande maxuniarealen för utmål, 4hektar, och att numera endast elt fåtal utmål främst utmål tUlkomna enligt1855 års stadga har mindre ytvidd än . torde sällan haförekommit alt avtal ingåtts rörande rätten lUl fyndigheler som kan komma altomfattas av framlida utvidgningar av utmål med jordägarandel. Prop, 1974:32 191 ävenom avtal av nu angivna innehåll i en del fall alltjämt skulle vara i kraft eller 1940 slutils avtal om rätten till jordägarandelen i framtidautmål över huvud måste beaktas all sådana avtal baserats på föratsätlningenatt rätten till dittills ej utmålslagda fyndigheter i framtida gruvlagstiftningskulle regleras på samma sätt som vid avtalens ingående. Om denna förutsättningändras genom införande av ny lagstiftning, torde detta i varje fall ej kunna grundaersättningsanspråk gentemot del allmänna. Verkningarna beträffande förhållandetmellan gruvinnehavaren och jordägaren torde vid eventuell tvist få prövas avdomstol med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Med hänsyn tilldet anförda har utredningen ej funnit skäl föreslå all möjlighet skulle öppnasför gruvinnehavare eller jordägare alt under en övergångslid väcka lalan omersättning eller annat i anledning av införandet av kronoandel i område, somgenom utvidgning tilläggs äldre utmål. Jagkan i denna fråga i allt väsentligt ansluta mig till vad utredningen anfört. Itredje stycket av förevarande paragraf finns bestämmelser om sammanläggningoch uppdelning av utmål. har sammanläggning av utmål förekommit endast inågot enstaka fall. Anledningen härtiU torde ha varit att sammanlagt utmål inteansetts kunna utvidgas utöver den nuvarande maximiarealen och allbestämmelserna om sammanläggning dessutom tillämpats restriktivt avkommerskollegium då det gällt alt sammanlägga utmål underkastade olika lagar.Den nya gruvlagen synes emellertid ge bättre förutsättningar för ettutnyttjande av sammanlägg-ningsinslilulel. Jag tänker här på de nyabestämmelserna om ulmåls storlek, vUka möjliggör en smidigare anpassning tillbehovet i varje särskilt fall. Därtill kommer alt de äldre utmålen i principskall föras in under den nya gruvlagen. Jag har därför bibehållitsammanläggningsinstitutet i den nya lagen. Medhänsyn till de bestämmelser om tidsbegränsning av gruvrätt som jag förordar i 6kap. krävs en regel om gruvrältens giltighetstid vid sammanläggning enligldenna paragraf. En sådan finns i Iredje stycket. Som utredningen anfört får detförutsättas att sammanläggning inte beviljas, om regeln skulle leda till attgUtighetstiden för visst utmål skulle förlängas för väsentligt änsom skulle ha skett vid prövning enligt 6 kap. 4 §. Ilikhet med utredningen finner jag inle anledning alt bibehålla nuvarandebestämmelser om begränsning av möjligheterna all utvidga utmål som uppkommitgenom uppdelning. Statens rätt till andel i gruvföretag innehåller bestämmelser omkronoandel. 1974: 32 192 Bestämmelsema,som har sin motsvarighet i 46 och 47 §§ gruvlagen, överensstämmer i sak med 5kap. 1 § i utredningens förslag. Denuvarande bestämmelserna om kronoandel innebär att staten måstegöra anmälan tUl bergmästaren, om den vill begagna sin rätt till kronoandel.Anmäler sig staten inte inom den föreskrivna liden till begagnande avkronoandel, har inmutaren därefter ensamrätt till gruvföretaget. Genom anmälanom begagnande av kronoandel blir staten skyldig att vid sitt inträde iföretagel ersätta inmutaren hälften av vissa kostnader som denne haft förutmålet. Omfattningen av denna ersättningsskyldighet beror på när inträdet iföretaget sker. Allmänl sett blir ersättningsskyldigheten mer omfattande jusenare staten inträder i förelaget. Statenhar hittUls bara i ett fall avstått från att göra anmälan om kronoandel inomföreskriven tid. Det synes därför vara naturligt alt införa motsatt regel iförhållande tiU vad som gäller och således utgå från all staten önskarbegagna sin rätt till kronoandel, om staten inte uttryckligen avstår därifrån.Kronoandelen bör i så fall uppkomma redan i och med utmålsläggningen. Härigenomkan kostnaderna för inträdel i förelaget hållas nere. Staten får vidaremöjlighet all med tillämpning av bestämmelserna i 8 kap. 6 § ombrytningsvilsord la ställning liU i vad mån den viU delta i olika arbeten. Ienlighet med vad jag nu anfört och med utredningens förslag föreskrivs sålundai första stycket att kronoandel uppkommer automatiskt i och med utmålsläggningen,om staten inle senast vid förrättningen anmäler att den avslår från sådan andel. Formenför avslående av kronoandel regleras i andra stycket. Anmälan om avståendemåste som framgår av första stycket göras innan utmålsförrättningen avslutats.Ett överklagande av denna avses inle medföra att fristen förlängs. F.n. har staten enligt 47 § Iredje stycket gruvlagen efter utmålsläggningen rättalt verkställa provborrningar och andra undersökningar av utmålet av begränsadomfattning iiman amnälan om begagnande av kronoandel görs. Någon motsvarighetlUl denna möjlighet att underlätta statens ställningstagande beträffandekronoandelen en möjlighet som torde ha utnyttjats i mycket ringaomfattning har mte tagils upp i förslaget. Det undersökningsmaterial sominmutaren har att redovisa i samband med utmålsansökningen torde getillräckligt underlag för att bedöma om skäl finns att avstå från kronoandelen. Möjlighetenenligt 46 § andra stycket gruvlagen alt begagna kronoandel bara tUl viss delhar inle utnyttjats. Motsvarighet till denna bestämmelse har därförinle tagils upp i förslagel. Paragrafen innehåUerbestämmelser om skyldighet för staten alt bidra till kostnadema för utmålet.Den motsvarar 49 § gravlagen och 5 kap. 2 § i utredningensförslag. F. n. gäUer att statengenom anmälan om begagnande av kronoandel blir skyldig att vid sitt inttäde iföretaget ersätta inmutaren hälften av utgiftema för marklösen och annanersättning saml av kostnaderna för utmålsförrättningen. Inträdet i förelagetanses ske vid utmålsläggningen, om anmälan gjorts dessföruinan, samt vidutgången av året efter det då anmälan skedde, om anmälan görs efterutmålsläggningen. Staten blir genom anmälningen också skyldig alt erlägga sindel av försvarsavgifterna för utmålet samt av kostnadema för fullgörande avvissa föreskrifter som kan meddelas av myndighetema enligt 10 kap. gruvlagen.Har anmälan gjorts först efter utmålsläggningen måste staten betala sin del avsådana för fortsalt gravdrifl nyttiga anläggnings- eller tillredningsarbetensom kan ha utförts före statens inträde i företaget. Slopandetav anmälningsskyldigheten kräver en ny reglering av statens skyldigheter altbidra tiU dessa kostnader. Jag har ansett del naturligt och rimligt attstaten, om den inte avslår från all utnyttja kronoandelen, erläggersin del av kostnaderna i samband med utmålsläggningen och fördelningen aversättningsmedel. härom tas upp i första stycket. Jag har intefunnit skäl alt såsom ifrågasatts av en remissinstans ålägga staten att ersättainmutaren för undersökningskoslnader före utmålsläggningen. Harinmutaren tUlhörig mark tagils i anspråk, skall staten enligl andra stycketersätta inmutaren härför i förhåUande till sin andel. Tvistom kronans ersättningsskyldighet skall enligt tredje stycket handläggas av denfastighetsdomstol inom vars område marken eller större delen därav ligger. Paragrafenöverensstämmer i sak med 5 kap. 3 § andra stycket i utredningens förslag. Enligtgällande lag möter inle hinder mot att kronoandelen överlåts eller upplåts tillannan. Detta kan ske även tUl annan än inmutaren. Med hänsyn tUl kronoandelensoffentligrättsliga karaktär och den betydelse dessa användningsmöjligheter harför institutets avsedda utnyttjande har en uttrycklig bestämmelse i ämnettagits upp i denna paragraf. Efter överlåtelse blir kronoandelen i principjämställd med annan andel i gruva. Bestämmelsenhar sin motsvarighet i 48 § gruvlagen och överensstämmer i sak med 5 kap. 3 §första stycket i utredningens förslag. 13 1974.1 saml. Sedanstaten efter utmålsläggningen genom kronoandelen blivit delägare i utmåletskall såsom f. n. förhållandet mellan staten och inmutaren regleras enligt deallmänna bestämmelserna om delägarskap i gruva. Staten blir således efterutmålsläggningen i fråga om rättigheter och skyldigheter hkslälld med delägare,vars delägarskap uppkommit på annat sätt. Rätt till brytning inom utmål m. m. Ikapitlet las upp bestämmelser om rätt till brytning inom utmål och ombegränsning av utmals giltighetstid m. m. Som jag har anfört i avsnittet 14.7 iden allmänna motiveringen bör jordägaravgäld inte längre utgå. Bestämmelsernaom avgäld har således mönstrats ul. En nyhet i kapitlet är vidare attgruvinnehavare kan få gruvrätt att upphöra genom att anmäla till bergmästarenatt han inte längre vill behålla gruvrälten. I övrigt motsvarar kapitlet istort sett 6 kap. i utredningens förslag. Paragrafen,som motsvarar 51 § i gällande lag och 6 kap. 1 § i utredningens förslag,innehåller den grundläggande bestämmelsen om begränsning av utmalsgiltighetstid. Beträffande skälen för lidsbegräns-ningsreglerna hänvisas tillavsnittet 14.4 i den aUmänna motiveringen. Avpraktiska skäl och med hänsyn tUl beräkningen av försvarsavgift harföreskrivits att ljugofemårsperioden skall räknas från utgången av det årvarunder utmålsläggningen avslutades. Med gruvinnehavaren avses, som framgårav 4 kap. 39 §, den eller de som har del i fyndigheten. Tredjestycket har i jämförelse med motsvarande bestämmelse i 51 § gruvlagen jämkatsmed hänsyn lUl de ändrade reglerna om krönoandel. 1 övrigtöverensstämmer andra och tredje styckena med gällande rätt. Bestämmelsernahar förts över från 52 § gruvlagen. I sak skiljer sig denna paragraf frångällande räll endast på det sättet att en ny ordning för prövning av tvist ommarkägares ersättningsskyldighet enligl andra stycket införts. Förstaoch andra styckena i paragrafen har med i sak oförändrat innehåll förts överfrån 54 § gruvlagen. Enligt54 § Iredje stycket gravlagen är gruvinnehavaren skyldig att ensam hållastängsel på område som inom eller utom utmål lagils i anspråk för gravarbele. Isamband med att ändringar genomfördes 1952 övervägdesmöjligheterna att i lag föreskriva skyldighet all hålla hägnad om- kringgruvhål där verksamheten upphört. Någon sådan skyldighet ansågs emeUertid inteböra föreskrivas. De överväganden som därvid gjordes ledde dock tiU alt Kungl.Maj:l i ämbetsskrivelse liU samtiiga länsstyrelsermeddelade bestämmelser om anordnande i vissa fall av stängsel vid övergivnagruvhål m. m. Genom skrivelsen har förordnats att stängsel kring övergivnagruvhål kan anordnas och vidmakthåUas på statsverkets bekostnad, om uppenbarfara föreligger för människor och husdjur. Det åligger enligl skrivelsenvederbörande polismyndighet att i förekommande fall anmäla behov av skyddsanordningtUl , som om det befinns erforderligt har att låta ombesörjautförandet av skyddsanordningen. Gruvrättsutredningenhar föreslagit att bestämmelsen i 54 § Iredje stycket gruvlagen utan ändring isak förs över till den nya lagen. Vidremissbehandlingen har ifrågasatts om inle strängare krav på slängselskyldighetän f. n. bör stäUas upp. Frågan har behandlats även av riksdag ianledning av motion (1972: 920). I sitt av riksdagengodkända utlåtande (LU 1972: 20, rskr 1972: 276) anförde lagutskottet bl. a.att beträffande i drift varande gravor gruvlagens bestämmelser omslängselskyldighet i förening med den tillsyn över gruvdriften som är anbefaUdkommerskollegium och bergsslatstjänsle-männen erbjuder tillfredsställandegarantier för all erforderliga stängsel anbringas vid gruvhål med öppningar idagen. För gravhål där verksamheten upphört innehåller visserligen gravlageninga bestämmelser om stängselskyldighet. Genom ämbetsskrivelse tilllänsstyrelserna har emellertid tillskapats möjligheter all anbringa skydd ocksåbeträffande övergivna gravor. Av de remissvar som utskottet inhämtat framgåremellertid att elt mycket stort antal övergivna gravhål trots detta alltjämt äroskyddade. Utskottet anser del angelägel att en närmare undersökning skerbeträffande vilka åtgärder som kan vidtas för alt effektivisera förfarandet. Vad beträffar frågan omstängsel och andra säkerhetsåtgärder efter avslutad brytning anför utskottetalt den i framliden inte bör lämnas oreglerad. I samband med arbetet på en nygruvlag bör sålunda överväganden göras angående möjligheterna all införabestämmelser som säkerställer alt behövliga skyddsåtgärder vidtas för atthindra människor och djur från alt komma tUl skada vid övergivna hål, t. ex.genom att gravinnehavaren åläggs att ställa säkerhet för fullgörandet av sådanaåtgärder. Fråganom anordnande av stängsel eller vidtagande av andra skyddsåtgärder vid redannu övergivna gruvhål fordrar ytterligare beredning. Jag är därför inte bereddatt nu framlägga några förslag i denna del. Närdet gäller gruvor som är i drift torde som anfört de gäUandebestämmelsema innebära tillräckliga garantier mot alt människor eller djurkommer tUl skada. Eftersom stängsel hör lUl den egen- domsom gravinnehavaren enhgt 57 § första stycket gruvlagen förverkar och som haninte får bortföra, finns vidare elt åtminstone temporärt skydd efter det engrava sonats. Bestämmelsema kan emellertid inte anses tUlräckUga för att pålängre sikt lösa de problem som här föreligger. Jag anser det för min delrimligt att gravnäringen i möjligaste mån svarar för skyddet mot den fara somgravöppningen innebär även sedan gruvdriften upphört. Frågan rymmer emellertiden del svårlösta problem. När en grava läggs ned flyttar företaget i regel fråntrakten och ibland upphör det med all verksamhet. Det synes därför inte vara enändamålsenlig lösnhig att ålägga vederbörande gravinnehavare alt för allframtid svara för underhåU och förnyelse av skyddsanordnmgar av detta slag. Enbetydande förbättring synes emellertid kunna uppnås om gruvinnehavaren somkomplement till den nuvarande stängselskyldighelen åläggs att anordna stängselpå sådant sätt all del utan fortiöpande underhåll kan beräknas fyUa sin uppgiftför . Jag tänker här på möjhgheten att utföra stängslet i varaktigtmaterial, t. ex. i form av en stållina, upphängd på järnslolpar. Del går inteall precisera hur stängselskyldigheten skall fullgöras i varje särskUt faU.Som huvudregel bör dock uppställas att stängslet skall anordnas i varaktigtmaterial. Del får sedan ankomma på bergmästaren att i förekommande fall medgeundantag. Tredjestycket har utformats i överensstämmelse med vad jag nu sagt. Ävenanordningar av det slag jag berört kan på behöva underhållasoch förnyas. I enlighet med den uppfattning som föranlett utfärdandet av 1956års föreskrifter bör staten svara för behövliga skyddsåtgärder i sådana falldär gruvrälten upphört. Gruvnäringen bör emellertid svara för kostnaderna.Dessa torde särskilt med hänsyn till vad jag förordat inte bli av denomfattningen att en särskild avgift är motiverad. Jag vill erinra om all jag idet föregående föreslagit alt särskilda undersökningsavgifler skall införas.Vidare föreslår jag i del följande att försvarsavgiflema skall höjas och attde i fortsättningen skall helt tillfalla staten. Uppgiftenatt låta ombesörja utförandet av skyddsanordningar vid övergivna gruvor börliksom hittUls åvUa länsstyrelserna. Genom administrativa föreskrifter kansäkerställas alt länsstyrelserna blir underrättade när rätt till grava upphör. Dennaparagraf innehåller huvudsladgandel om möjligheterna att erhålla förlängningav gravrätts giltighetstid utöver den i 1 § bestämda liden. Paragrafenmotsvarar 6 kap 5 § i utredningens förslag. Ansökanom förlängning skaU kunna göras av gravinnehavaren eller delägare i gruvan.Även minoritetsdelägare avses kunna göra ansökan. Prövningenav förlängningsansökan skall ankomma på statens industriverk. 1974: 32 197 Förlängningfår medges i sänder. Denna tid överensstämmer med denavtalstid som brakar förekomma vid arrendering av utmål liksom med den längstatid på vUken Kungl. Maj:t enligl medgivande av kan upplåta kronansgruvrättigheter på arrende (rskr 1932: 56 och 1940: 110).Däratöver kan engravinnehavare genom utförande av arbete under förlängningsperiod försäkra sigom rätt till ytterligare förlängning. Enliglandra stycket har sökanden under vissa förutsättningar räll till förlängningmed . Detta är till en början fallet, om sökanden under gruvrältenslöpande giltighetstid eller del därav bedrivit regelbunden gravbrylning inomutmålet eller inom utmålsfäll vari utmålet ingår. Vid vilken lidpunkt undernämnda period som arbetet utförts saknar betydelse. Uttrycket regelbundengruvbrytning anknyter till en på flera håll i gravlagen använd terminologi (jfrt. ex. 47 och 70 §§). Med utmålsfäll förslås enligl 13 kap. 1 § sådana intillvarandra gränsande utmål, i vilka samme ägare innehar minst halv andel ellerav annan orsak har elt bestämmande inflytande. Förhållandena vid tiden föransökningen avgör vUken omfattning utmålsfältet skall anses ha. Kvalificerandeför automatisk förlängning skaU vidare vara undersök ningsarbete av störreomfattning. Härmed avses förutom gruvundersökning främst sedvanligasystematiska diamantborrningar. Magnetiska, elektriska och gravimetriskamätningar bör däremot normall inle ensamma medföra rätt till automatiskförlängning. Detsamma gäller enstaka diamantborrhål inom ett utmålsfäll. Enexakt bestämning av vilka krav som skall vara uppfyllda för attundersökningsarbete skall anses såsom omfattande kan av naturliga skäl integes. Med hänsyn till den bakomliggande synpunkten alt en utmålsinnehavare börprestera ett visst mått av aktivitet för alt säkert få ha kvar sitt utmål börstorleken av nedlagda kostnader tillmätas väsentlig betydelse. Åberopas arbetepå annat utmål i det utmålsfält vari med ansökan avsett utmål ingår, synes vidbedömningen viss hänsyn böra las tUl del utförda arbetets omfattning iförhållande lUl ulmålsfältets storlek. Endastarbeten under det med ansökningen avsedda utmålets löpande giltighetslid fåråberopas som grand för automatisk förlängning. Automatiskförlängning kan slutligen erhållas om sökanden inom ulmålet eller utmålsfältetunder gravrätlens giltighetstid utfört omfattande tillredningsarbeten eUeranläggningar för upptagande av gruvdrift. På frågan när sådana arbeten skallanses tUlräckligt omfattande får anläggas samma synpunkter som beträffandeundersökningsarbete. Vägledande i frågan vad för slags anläggningar som skallbeaktas vid tillämpningen av den ifrågavarande bestämmelsen bör vara, omanläggningarna räknas till gravegendomen. Enligtandra stycket gäller vidare som viUkor för automatisk förlängning bl. a. allkvalificerande arbete skall ha bedrivits på område som var ulmålslagtnär arbetet utfördes. Hänsyn skall sålunda inte läs till arbete som fordras förgrandläggande av gravrättighet, såvida inte arbetet utförts inom ulmålslagtområde. Föratsättningamaför att få fakultativ förlängning behandlas i tredje stycket. Frågan om sådanförlängning skaU prövas med särskild hänsyn lUl det aUmännas intresse av attfrämja ett ändamålsenligt utnyttjande av landets mineraltillgångar. Stor viktbör tUlmätas frågan huravida andra än sökanden kan antas vara beredda alt undersökaeller bearbeta fyndigheten. Till gruvinnehavarens förmån skall särskUtuppmärksammas behovet av malmreserver liksom storleken av de kostnader somnedlagts på utmålet eller utmålsfältet. Jag har inle ansett nödvändigt alt ilagtexten särskUt ange att dessa omständigheter skall beaktas. Utredningenhar i betänkandet (s. 21314) angett några synpunkter som enligt utredningensmening bör beaktas vid tillämpningen av iredje stycket. Dessa synpunkter kanjag i allt väsenlUgl ansluta mig tUl. Paragrafen,som har motsvarighet i 6 kap. 6 § andra stycket i utredningens förslag,innehåUer bestämmelser rörande ansökan om förlängning. AnsökanskaU enligt första stycket vara skriftiig. Den skall ange den tid och detområde ansökningen avser samt innehålla de uppgifter i övrigt som behövs förprövningen av ansökningen. Närmare föreskrifter kan om så visar sig nödvändigtmeddelas i administrativ ordning. Medges inte förlängning, upphör gruvrälten iprincip vid den löpande periodens slut. Förlängmngsfrågan bör normalt varaavgjord . Med hänsyn härtiU föreskrivs alt ansökan skall görassenast elt år före utgången av gruvrältens löpande gUtighetstid. Äransökningen ofullständig, kan sökanden föreläggas alt avhjälpa brislen vidpåföljd att ansökningen annars i vissa faU kan avvisas. härom finnsi andra stycket. Somjag anfört vid 5 § skall förlängningsfrågan normalt vara avgjord vid denlöpande periodens slut.