prop · FX0377 · 1974-12-31 00:00:00 — Enliglandra stycket skall alla ledamöter eller ersättare för dem delta vid avgörandei plenum. Vid förfall för både ledamot och ersättare kan tillfällig ersättaretillkallas (se 3 kap, 4 i; tredje stycket). Detta bör dock ske endast i sädanaundantagsfall när avgörandet inte kan uppskjutas till ett från sammansättningssynpunktlämpligare tillfälle, 1överensstämmelse med vad som gäller enligt 55 kap, 12 ii andra stycket RB harföreskrivits att avgörande i plenum kan fattas utan huvudförhandling. Enligtdenna paragraf kan Kungl. Maj:t utfärda närmare bestämmelser om och verksamhet. SomJag har nämnt på flera ställen bör en instruktion utfärdas för AD,vari vissa kompletterande bestämmelser om AD:s sammansättning ges. Även reglerom arbetsfördelningen mellan ledamöterna bör tas in i instruktionen, liksomåtskilliga andra frågor av administrativ och kameral natur. Jag avser attföreslå Kungl, Maj:t att före den utfärda en sådan instruktion, 7,1.4Rättegången i arbetsdomstolen (4 kap.) Akap, 1 ii Idenna paragraf som motsvarar 9 ii LAD, regleras var och när AD skall hälla sammanträde. Beträffandeplatsen för sammanträde gäller som huvudregel att domstolen skall sammanträdapä den ort där den har sitt säte. I lagen har lämnats öppet var AD skall hasitt säte. Uppenbarligen bör domstolen dock som vara förlagd tillStockholm, Denna fråga synes lämpligen regleras i den instruktion för domstolensom jag har berört (se 3 kap, 10 ii). Med hänsyn till att AD har helariket till domkrets kan det i vissa fall uppkomma behov av att domstolen sammanträderutom föriäggningsorten. Sålunda kan del ibland vara lämpligt att domstolen i mälmed ett stort antal parter eller vittnen från en avlägsen ort hållersammanträde på denna ort. När del gäller huvudförhandling synes det dock liksom endast i undantagsfall komma i fråga att AD sammanträder utomförläggningsorten. Det torde exempelvis i regel stöta på betydande svårigheteratt samla alla tjänstgörande ledamöter till ett sådant sammanträde, om interesan till sammanträdesorten kräver helt obetydlig tid, Samma svårigheter görsig inte gällande beträffande sammanträde för muntlig förberedelse. Givetviskan emellertid inte heller sådana sammanträden i någon större utsträckningförläggas till platser utanför . Med hänsyn till vad nu anförts har iparagrafen föreskrivits att det skall föreligga särskilda skäl för attsammanträde skall hållas utom förläggningsorten. Partsom önskar att AD skall hålla sammanträde pä annan ort än där domstolen harsitt säte bör sä snart det kan ske göra framställnirig härom hos AD och därvidange skälen härför. Domstolen är dock oförhindrad att även utan sädanframställning besluta om sådant sammanträde. Av 3 kap, 8 ii i lagförslagetframgår att frågan fär avgöras av ordföranden ensam. Denne kan dock, om hananser det lämpligt, hänskjuta frågan till avgörande av domstolen i den mindreeller större sammansättning som föreskrivs i 3 kap. 6 resp. 7 ii ilagförslaget. Aktualiseras frågan sedan huvudförhandling inletts i målet,ligger det i sakens natur att det är de därvid deltagande ledamöterna som fårta ställning till denna fräga. Härutöverinnehåller paragrafen den i och för sig självklara regeln, att sammanträdeskall hållas så ofta det behövs lör arbetet. Föreskriften utgör emellertidsamtidigt elt undantag från den i 1 kap, 6 ii RB meddelade bestämmelsen atthuvudförhandling i första instans skall hållas å allmänna ting på vissabestämda tider, F, n. brukar AD sammanträda en bestämd dag . Det tordeäven i fortsättningen vara lämpligl att domstolen häller huvudförhandling pävissa bestämda sessionsdagar, sä alt ledamöterna i förväg kan hålla dessa dagarlediga för tjänstgöring i domstolen. Vid en fördubbling av domstolen börantalet fasta sessionsdagar kunna ökas till två . Härtill kommer de sammanträdesdagardä vissa mäl skall behandlas av domstolen i en mindre sammansättning. 4 kap. 2 ii Dennaparagraf som har sin motsvarighet i 25 ii första stycket LAD, innehållerbestämmelser om ordningen för omröstning i AD. Av17 kap. 9 ii RB följer att AD skall hälla överiäggning innan dom beslutas. Närhuvudförhandling har ägt rum, skall överiäggning hållas samma eller senastnästa helgfria dag. 1 annat fall skall överläggning hållas så snart det kanske. Motsvarande gäller enligt 17 kap, 12 ii RB i fråga om slutligt beslut.Dessa bestämmelser hindrar ej att överiäggningen, när den inte kan slutföras iett sammanhang, fortsätter i den formen att ett eller flera av ordförandenutarbetade utkast till dom eller slutligt beslut cirkulerar bland ledamöternainnan de tar slutlig ståndpunkt. Visar del sig vidöverläggningen alt skiljaktiga meningar föreligger, skall omröstning ske (16kap. I ii förstastycket RB), Med hänsyn till AD:s speciella sammansättning ochde särskilda arbetsförhållanden sorn råder för AD:s del är det inte lämpligtatt införa stela bestämmelser om den ordning i vilken AD:s ledamöter skallyttra sig vid omröstning, I förevarande paragraf anges därför all domstolen fårsjälv bestämma i vilken ordning omröstning skall ske. Denna föreskrift ersätter16 kap. 1 ii andra stycket RB, Av16 kap, 1 ii tredje stycket RB framgår att varje ledamot vid avgivande av sinröst skall ange de skäl som han grundar sin mening pä. När flera olika frågorföreligger till bedömande, skall omröstning i princip ske i ettsammanhang beträffande alla dessa frågor. Härifrån gäller dock enligt 16 kap, 2ii RB, som är tillämplig även för AD:s del, undantag för vissa frågor som istället skall uppställas lili särskild omröstning. Bland annat skall, om sakensbeskaffenhet fordrar det, varje omständighet som är av omedelbar betydelse förutgången uppställas till särskild omröstning. Den avvikande föreskrift, som 25ii andra stycket LAD innehåller i detta hänseende, har inte behållits i den nuföreslagna lagen, I motsats till vad utredningen föreslagit skall AD ocksärösta särskilt orn rättegångskostnad. Beträffande anledningen till att RB:sregler skall gälla för AD även i dessa delar kan hänvisas till den allmännamotiveringen (avsnitt 5.5), Äv16 kap, 2 ii tredje stycket RB framgäratl varie ledamot, som dä särskildomröstning skett i AD hamnat i minoritet, är skyldig att deltaga i senareomröstning. Förevarande paragrafkompletteras av bestämmelserna i 16 kap, 3 och 4 iiS RB, vari regleras vilkenmening som skall gälla, när ledamöterna inte kan enas orn utgången, I 16 kap, 3ii fiistsläs huvudregeln, nämligen att den mening gäller som har vunnit absolutmajoritet, dvs, som omfattas av mer än hälften av ledamötema. Detsamma gällerom en mening erhållit exakt hälften av rösterna och bland de.ssa ärordförandens. Ordföranden har alltså i detta fall utslagsröst. Kan absolutmajoritet inte uppnäs för nägon mening, tillämpas 16 kap. 4 i; RB, Enligt dennabestämmelse har man att skilja mellan olika fall. När fräga är om pengar eller"annat som utgörviss myckenhet", skall rösterna för den större myckenheten läggas sammanmed rösterna för den närmast mindre. Sammanläggningen av röster skallfortsättas pä detta sätt tills någon mening erhållit absolut majoritet. Närfråga ej är om pengar eller liknande, gäller den mening som erhållit relativmajoritet, dvs, som utan att omfatta mer än hälften av de avgivna rösternalikväl erhållit fler röster än någon annan mening. Föreligger inte heller sådanmajoritet utan är rösterna för flera meningar lika många, gäller den mening sombiträtts av den främste bland dem som röstat för nägon av dessa meningar. Meduttrycket "den främste" torde för AD:s del försläs ordföranden eller,om denne röstat för annan mening, den till tjänsteåren äldste ordinarieledamoten. Frånde nu återgivna bestämmelserna i om röstberäkningen gäller enligt 3 kap. 7ii andra stycket i lagförslaget ett undantag för de fall när domstolensammanträder i den mindre sammansättning som föreskrivs i nämnda paragraf dvs.med ordförande samt en ledamot för vardera arbetsgivar- och arbetstagarsidan.Vill nägon ledamot i denna sammansättning att mål, som fullföljts till AD genomvad, skall avgöras efter huvudförhandling, skall hans mening gälla somdomstolens beslut även om de båda andra ledamöterna är av motsatt uppfattning.Detsamma gäller om en av ledamöterna anser att en fråga, som fär avgöras i denmindre sammansättningen, även i annat fttll bör prövas av domstolen i denstörre sammansättning som föreskrivs i 3 kap. 6 ii i lagförslaget. Ettliknande undantag från bestämmelserna i om röstberäkningen återfinns i 24 iilagen om rättegången i tvistemål om mindre värden. Enligt denna bestämmelse,som även i AD är tillämplig på rättegängen i ett sådant mål, skallprövningstillstånd enligt nämnda lag beviljas så snart en av ledamöterna villdet. 4 kap. 3 ii Dennaparagraf, som delvis motsvarar 26 och 27 iii; LAD, innehåller bestämmelser omdom och slutligt beslut som meddelas av AD. 117 kap. I ii RB ges vissa definitioner av begreppen dom och beslut. Som dombetecknas avgörande av den fråga som målet gäller (dvs, det rättsförhållandesom utgör rättegängens föremål, processföremålet). Andra avgöranden kallasbeslut. Beslut, som innebär att domstolen utan att pröva målet i sak skiljerdetta från sig, är slutligt beslut. Exempel pä sädana beslut äravskrivnings-och avvisningsbeslut. Andra beslut, som allLså inte innebär attmålet därigenom avgörs, meddelas antingen under rättegängen eller i samband rnedmålets avgörande genom dom eller slutligt beslut, Iförsta stycket regleras vilket material sorn skall läggas till grund för domen.När målet avgörs efter huvudförhandling gäller att domen lar grundas endast påvad som förekommit vid denna förhandling och på vad handlingarna i måletinnehåller. Bestämmelsen innebär en avvikelse frän den i 17 kap. 2ii första stycket RB intagna föreskriften att endast vad som förekommit vidhuvudförhandlingen får läggas till grund för domen. Skälen till att en härifränavvikande ordning har ansetts påkallad för ADrs del har redovisats i denallmänna motiveringen (avsnitt 5,5). 1 viss motsats till vad som gälltenligl 26 ii LAD kan AD dock inte, uiöver vad som förekommit vidhuvudförhandlingen, beakta andra omständigheter än sådana som framgår avhandlingarna i målet. Att dessa omständigheter skall ha åberopats av nägon avparterna för att kunna läggas till grund för domen framgår av 17 kap, 3 ii RB,Som framhållits i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.5) kan domstolen ä andrasidan beakta sådant material, även om det inkommit först sedanhuvudförhandlingen avslutats men innan domen fallit. Skulle det vidöverläggningen eller vid uppsättandet av domen visa sig att visstkompletterande material behövs för domsskrivningen, kan domstolen allisåuppmana parterna att ge in detta material och grunda domen härpå utan attfortsatt huvudförhandling behöver hällas. Givetvis bör domstolen dock endastutnyttja denna möjlighet beträffande material som kan antas vara ostridigteller i varje fall inte ge upphov till någon vidlyftigare argumentation fränparterna. Annars bör en fortsatt förhandling hällas. En förutsättning för attdomstolen skall kunna beakta material, som begärts in efter huvudförhandlingensavslutande, är vidare alt motparten beretts tillfälle att yttra sig över dettamaterial. Närett mäl avgörs utan huvudförhandling, grundas domen pä vad handlingarnainnehåller och vad som eljest har förekommit i målet. Detta motsvarar vad somgäller enligt 17 kap, 2 ii andra stycket RB, Eftersom ett mäl vid AD inte fåravgöras under förberedelsen, finns i de nu avsedda fallen i regel inget utrymmeför domstolen att beakta annat material än som framgår av handlingarna i målet.Inget hindrar emellertid att domstolen i samband med avgörande av ett mäl i denmindre sammansättning, som föreskrivs i 3 kap. 7 ii i lagförslaget, hållersammanträde med parterna enligt 42 kap, 13 ii eller 50 kap, 12 ii RB. I så fallskall domen grundas även på vad som förekommit vid detta sammanträde. Andrastycket innehåller bestämmelser om tiden och sättet för domens meddelande. Målenvid AD kräver ofta ingående överväganden. Detta medför även att domensuppsättande kan bli mycket tidskrävande. Med hänsyn härtill och till desärskilda förhållanden under vilka AD arbetar är det inte lämpligt att AD skallvara bunden av de tider för domens meddelande som enligt 17 kap. 9 ii andrastycket RB gäller för de allmänna domstolarnas del. 1 stället föreskrivs iandra stycket att domen skall meddelas så snart det kan ske. Givetvis bör dennatid göras sä kort som rnöjligt. Framför allt gäller detta i fråga om mål somenligt särskild föreskrift skall behandlas med förtur, I frägaom sättet för domens meddelande gäller att den kan avkunnas vidhuvudförhandlingen. Därvid skall enligt 17 kap, 9 ii femte stycket RB domskälenoch domslutet återges. I regel torde det emellertid i AD inte vara möjligt attavkunna domen vid huvudförhandlingen. Enligt 17 kap, 9 ii andra stycket RBskall parterna därvid underrättas om tiden och sättet för domens meddelande.Som jag har nämnt i den allmänna motiveringen (avsnitt 5,5) har jag inte funnitanledning att behålla det undantag frän' denna bestämmelse, som f n. gäller förAD:s del. Vidare skall enligt andra stycket i förevarande paragraf avskrift avdomen utsändas till parterna som domen meddelas, Nägon avgift uttasdärvid inte av parterna. Detta följer av att bestämmelserna i expedilionskungörelsen(1964:618) om expeditionsavgift för domstols dom inte gäller för AD:s del. Domenskall enligt andra stycket underskrivas av dem som deltagit i avgörandet.Bestämmelsen ersätter 17 kap, 10 ii första stycket RB, Enligttredje stycket skall de nu genomgångna bestämmelserna äga motsvarandetillämpning pä slutligt beslut. Uppenbart är att bestämmelsen i andra stycketom undertecknande av alla dem som deltagit i avgörandet inte vinner tillämpningpä slutligt beslut som upptagits i protokollet med stöd av 6 kap. 3 ii RB. Bestämmelsernai förevarande paragraf avser inte beslut som ej är slutliga. Beträffande sädanabeslut gäller 17 kap. 13 ii RB. 4 kap, 4 ii Beträffandeprotokoll vid AD gäller bestämmelserna i 6 kap, RB, Härifrän föreskrivs dock i förevarandeparagraf sorn motsvarar 24 ii LAD, det undantaget att utsaga av part undersanningsförsäkran eller utsaga av vittne eller sakkunnig inte behöver antecknasi protokoll över huvudförhandling. Bakgrunden härtill är givetvis att AD:sdomar eller beslut inte fär överklagas och att något behov av att bevara dettabevismaterial därför i regel inte föreligger. Däremot måste givetvis bevisningsom upptas vid annat sammanträde än huvudförhandling antecknas i protokolletöver detta sammanträde, om bevisningen skall åberopas vid huvudförhandlingen, Sädananteckning börskeäven i protokoll vid huvudförhandling,om det före utsagansavgivande står klart att förhandlingen måste uppskjutas, I praktiken synes förövrigt sädana utsagor sorn nämns i denna paragraf regelmässigt tas upp pä bandvid förhandling inför AD, Enligt 6 kap, 9 ii RB ersätter sädan upptagninganteckning i protokollet. Rättegångeni arbetsdomstolen som första domstol A kap, 5 ii Idenna paragraf regleras rätten att väcka och utföra talan vid AD. Paragrafenhar sin förebild i 13 ii LAD. har vidsträckt behörighet att företräda sina medlemmar vidförhandlingar om anspråk som grundas pä kollektivavtalet. Detta är enkonsekvens av bestämmelserna i 2 i; kollektivav- talslagenatt ett kollektivavtal är bindande inte bara för de parter sorn slutit avtaletutan även för medlemmar eller förutvarande medlemmar i en avtalsslutandeförening. Föreningens behörighet att företräda sina medlemmar är dock inteobegränsad. Föreningen torde nämligen inte ha rätt att t.ex, efterge en medlemsanspråk pä förmåner enligt kollektivavtalet, vilka denne redan tjänat in. Föratt en sädan rätt skall kunna avstås med bindande verkan för medlemmen krävssärskilt bemyndigande frän dennes sida (AD 1958 nr 23 11 och 1966 nr 25; jfräven AD 1947 nr 13, 1966 nr 27 och 1970 nr 24), Rätten att väcka ochutföra talan vid domstol tillkommer i princip medlemmen själv i fräga omdennes egna rättsanspråk. Även om hans förening har företrätt honom vidförhandlingar kan föreningen inte utan fullmakt utföra talan å hans vägnar vidallmän domstol. I fråga om talan vid AD har dock alltsedan domstolens tillkomstgällt särskilda regler, som gett organisationerna pä arbetsmarknaden endominerande ställning. Sålunda har förening som slutit kollektivavtal rätt attväcka och ulföra talan för sina medlemmar utan särskild fullmakt frän derassida. Enskild medlem har inte rätt alt själv väcka talan, orn han inte kan visaatt föreningen undandrar sig att tala på hans vägnar. Om någon vill föra talanmot medlem av kollektivavtalsslutande förening måste även föreningen stämmasin. Därvid kan föreningen utföra medlemmens svarandetalan, om denne inte självgör det. Bakgrunden till denna talerätt för kollektivavtalsslutande föreningarär bland annat att man därigenom velat förhindra att enskilda medlemmar vilkainte pä samma sätt som de organisationer som slutit ett kollektivavtal kan hakännedom om de förutsättningar under vilka detta kollektivavtal tillkommit skulle genom medgivanden eller bristfälligt utförande av sin talan föranledaett felaktigt domslut med faktiskt prejudicerande verkningar för deavtalsslutande parterna. En annan orsak till att medlemmarna hänvisats att iförsta hand söka sin organisations medverkan vid väckande och utförande avtalan i AD är att det genom den förprövning som organisationen därigenom måsteföreta sker en behövlig sovring av de mäl som hänförs till AD, Slutligen är ettytterligare skäl till dessa regleratt det frän praktisk synpunkt aren fördel omen organisation som bitriider eu ston antal medlemmar i en tvisl inte behöverfordra in fullmakter från alla dessa medlemmar. Sedan reglerna av de nu nämnda or-sakernainförts i LAD med avseende på tvister om kollektivavtal, har däreftermotsvarande regler tillskapats när det gäller sådana tvister om tillämpningenav vissa lagar (t, ex, semesterlagen och lagen om anställningsskydd) som skalltas upp och avgöras av AD, I den allinännamotiveringen (avsnitt 5.1) har framhållits att de nämnda reglerna omkollektivavtalsslutande föreningars rätt att väcka och utföra lalan vid AD forsina medlemmars räkning bör las in även i den nu föreslagna lagen. Dessa reglerhar därför i det närmaste oförändrade överförts till förevarande paragraf Denskillnaden föreligger dock, att förenings talerätt enligt paragrafen utökats isamma utsträckning som området för AD:s be- hörighetatt som första domstol ta upp och avgöra vissa mål vidgats genom lagförslaget,I överensstämmelse härmed tillkommer sädan talerätt inte bara förening somslutit kollektivavtal rörande förhällandet mellan arbetsgivaren ocharbetstagaren utan även annan förening av arbetsgivare eller arbetstagarevilken har till uppgift att ta tillvara sina medlemmars intressen i arbetstvister,Sädan talerätt föreligger å andra sidan endast beträffande frågor som uppkommiti ett anställningsförhållande, dvs, beträffande arbetstvister. Bestämmelsernai denna paragraf är alltså inte tillämpliga pä talan som förs med stöd av 1kap, I ii andra stycket i lagförslaget, Sädan talan kan endast medlemmen självföra. Det kan tilläggas, att bestämmelserna gäller även när medlemmens dödsboeller konkursbo inträtt i dennes rättsförhållande och övertagit hans anspråkmot motparten eller när anspråket överlåtits på annan som vill föra talan itvist om detta anspråk, Iförsta stycket regleras föreningens rätt att kära på medlemmens vägnar.Beslutar föreningen sig för att väcka och ulföra medlemmens talan intarföreningen ställning som part i målet. Medlemmen däremot är i ett sådant fallinte att betrakta som part. I vissa hänseenden är han dock likställd med enpart. Sålunda kan ersättning som yrkas i mklet komma all utdömas till honom ochinte till föreningen som formellt sett är part i målet. Praxis utvisar dockexempel på att AD förpliktat motparten alt i stället utge ersättningen till föreningenför vidare utbetalning till de medlemmar för vilka talan förts i målet (se t.ex,AD 1965 nr 19, 22 och 23), Vidare skall medlemmen enligt uttryckligt stadgandei denna paragraf likställas med part när det gäller frågorom jäv för domstolensledamöter i förhållande till denne och beträfhrnde personlig inställelse,hörande under sanningsförsäkran och andra frågor rörande bevisningen.Ytterligare gäller enligt 4 kap. 6 ii i lagförslaget att det beträffandefrågan om fastställelsetalan får föras fören medlems räkning skall beaktasvilken betydelse det har för denne att sådan talan vinner prövning. Slutligentorde domen i målet vinna rättskraft mol medlemmen enligt 17 kap, 11 ii RB (seAD 1966 nr 25), Å andra sidan synes domen sakna sådan verkan mot den sornformellt sett men utan eget anspråk uppträder som part, dvs, föreningen. viss mån tveksam fråga är i vad mån en medlem, vars kärandetalan utförs avhans förening, kan inverka på talans utförande vid AD, 1 samband med 1947 ärsrevision av reglerna i LAD om förfarandet vid AD uttalade deiiartementschefen,att medlemmen inte hade rätt alt företa rättshandlingar i målet som stred motvad föreningen önskade (prop, 1947:224 s, 31), Å andra sidan torde denomständigheten, att förening som förul har nämnts inte kan utan medlemmensbemyndigande efterge förmåner sorn denne redan intjänat, innebära att medlemmenenligt 14 kap, 9 ii RB kan inträda sorn självständig intervenieni i målet. Det lordesom få överlämnas åt rättstillämpningen att fastställa bestämmelsensnärmare innebörd. undandra sig alt väcka och utföra medlemmens talan har denne rättatt själv föra denna talan vid AD, Föreskriften är tillämplig inte bara närföreningen helt och hållet undandrar sig att föra medlemmens talanutan även när föreningen endast i vissa delar utför dennes talan, I övrigadelar kan medlemmen alltså uppträda som part vid sidan av föreningen. Föralt en enskild medlem skall ha rätt att väcka och utföra talan som kärande vidAD krävs enligt första stycket att han visar, att hans förening undandragit sigatt tala på hans vägnar. Detta är en processförutsättning som AD skallsjälvmant beakta. Andrastycket tar sikte på det fallet att föreningsmedlem är svarande i målet, I ettsådant fall skall även föreningen instämmas i målet. Föreningen har emellertidinte talerätt för medlemmen i andra fall än när denne inte själv vill utföratalan i målet. Och även om föreningen utfor medlemmens talan upphör inte dennesställning som part i målet, 1tredje stycket föreskrivs att bestämmelserna i första och andra stycketgälleräven beträffande förbund av fiera föreningar. Med medlem avses därvidbåde de anslutna föreningarna och deras medlemmar. 4 kap,6 s 1denna paragraf som i huvudsak motsvarar 12 ii LAD, regleras förutsättningarnaför rätten att föra fastställelsetalan vid AD, Paragrafen ersätter denmotsvarande bestämmelsen i 13 kap, 2 ii RB. Dennuvarande bestämmelsen i 12 ii LAD har sedan läng tid ansetts väl lämpad för AD:sdel. Anledning föreligger inte att nu göra ändring i denna bestämmelse. Den hari förevarande paragraf endast kompletterats med en föreskrift om att fastställelsetalanfär ske även i det fall att sädan talan är av avsevärd betydelse för medlem,vars talan med stöd av 4 kap, 5 iiförsta stycket i lagförslaget utförs av hans förening. Detta tillägg står i överensstämmelse med ÄD:s praxis (se AD 1969 nr 30), 4 kap, 7 ii Dennaparagraf, som motsvarar 14 ii LAD, innehåller en föreskrift om att förhandlingsom regel skall ha skett mellan parterna innan en tvist dras under AD:sprövning, första stycket fastsläs till en början huvudregeln, nämligen att förhandlingskall ha ägt rum innan lalan får väckas vid AD, Bestämmelsen skiljer sig från14 ii LAD därigenom au förhandling skall ha skelt, även om förhandlingsskyldighetinte föreligger pä gmnd av kollektivavtal. Förhandling skall vidare ske intebara angående frågor som rör kollektivavtal utan även beträffande andra frågorsom tvisten kan gälla. En förutsättning är dock att käranden har rätt attpåkalla förhandling enligt lagen om förenings- och förhandlingsskyldighet ellerkollektivavtal.