prop · FX03174 · 1974-12-31 00:00:00 — Enligtgällande rätt kan ett myndighetsbeslut om uppsäguing från statlig tjänstupphävas på den gmnd att beslutet är oförenligt med de turordningsregler som skalltillämpas enligt rättspraxis. Detta framgår av flera prejudikat i besvärsmål ianslutning till den före gällande lydelsen av 30 § andrastycket StjL, där uppsägningsgrunderna angavs (jfr RÄ 1966 ref. 35, 1971 Fö 2,även 1971 ref. 10:1; likaså regeringsrättens beslut nr2417-1974), att turordningsreglerna i LAS tills vidare irite skall gälla pådet statliga tjänstemannaområdet (övergångsbestämmelserna till lagen 1974: 359) jämförd med 1 kap, 2 § andra stycket lagen (1974: 371) om rättegången i arbetstvister(LRA) och med lagen (1965: 276) om iriskränkning i rätten att föra talan motoffentlig arbetsgivares beslut (omtryckt 1974: 385) följer att enstatstjänsteman alltjämt kan hos kammarrätt anföra besvär mot ettuppsägningsbeslut som enligt hans uppfattning strider mot deturordningsprinciper som gäller på det statiiga området (jfr även prop, 1974:88 s, 184), Han kan således därvid eventuellt få uppsägningsbeslutet upphävt. EnligtLAS däremot kan uppsägning, som angrips eribart på den grund att den stridermot bestämmelse om turordning, inte förklaras ogiltig. Ett brott motturordningsreglerna i LAS kan med andra ord bara föranleda skadeståndspåföljd(38 § LAS), En erinran om detta återfinns i 34 § första stycket andra meningen(jfr prop, 1973: 129 s, 276), Detta utgör en skillnad mot vad som enligt LASgäller vid uppsägnirig som irite är sakligt gmndad. En sådan uppsägnirig kannämligen på yrkande av arbetstagaren förklaras ogiltig (34 § första stycketförsta meningen), Isitt remissyttrande över betänkandet SOU 1973:56 framhåller () att det skulle inuebära eri klar försämririg av den offentligetjänstemannens rättsskydd om ifråga- varandebestämmelser i gjordes tillämphga på det statiigt reglerade området. EnligtTCO är det nödvändigt att införa särskilda bestämmelser, så att nuvaranderegler alltjämt kan tillämpas, TCO säger sig inte kunna acceptera den betydandeförsämring som annars skulle bli följden. Som framhålls av föredraganden i prop,1974: 88 (s. 172), förklarade personalorganisationerna också vidöverläggningar i samband med beredningen av lagstiftningsärendet att de intekunde godtaga den försämring av det gällande skyddet som ett införande av LAS:sbestämmelser skulle innebära. Detföreligger sålunda krav på att tjänsteman även i fortsättningen på statensområde skall kunna få ett uppsägningsbeslut upphävt på den grund att detstrider mot turordningsregel. Under förarbetena till LAS har också frånstatsmakternas sida starkt betonats att en tillämpning av den nyalagstiftningen om anställningsskydd m. m. inte får föranleda avsteg i en förtjänstemännen oförmånlig riktning från den praxis i uppsägriirigsfall som f. ri.råder på det offeritiiga området (prop. 1974: 88 s. 232; jfr även prop. 1973:129 s. 128, 1974: 88 s, 82, 169, 176), Jagkommer i det följande att behandla frågan huravida turordningstvisterframdeles bör handläggas enligt LRA i stället för som besvärsvägen.Genomförs en sådan reform, skulle man om särskilt undantag inte gjordes mista den nuvarande möjligheten att få ett felaktigt beslut i en sådan frågaförklarat ogiltigt (jfr 34 § LAS), Jag delar emellertid organisationernasuppfattning att detta skulle innebära en icke godtagbar försämring av denbefintliga anställningstryggheten för statstjänstemännen. På grand härav bör,oavsett vad som skall gälla i fråga om rättegången, en särskild föreskrift tasin i StjL om att också sådan uppsägning som strider mot gällande turordningsbestämmelseskall på talan av tjänstemannen förklaras ogiltig (43 § första stycket). Ensådan föreskrift stämmer, som framgått av vad jag har sagt, med vadsom skall tillämpas vid uppsägning som inte är sakligt grundad. Desärskilda bestämmelser som enligt LAS gäller i fråga om tvist om giltigheten avuppsägning (34 § andra och tredje styckena, 36 och 37 §§) bör göras tillämpligaockså i fråga om turordningstvist på det statliga området (43 § andra stycket StjL),En följd därav blir att en klagande tjänstemäri irite kari skiljas fråntjänsten så länge rättegång pågår (34 § andra stycket LAS). Denna ordningstämmer överens med den som har tillämpats alltsedan StjL:s tillkomst. Den ärockså väl förenlig med synsättet att turordningsreglema är att betrakta sombindande rätis-regler vilka ger arbetstagaren ett rättsskydd som i sista handkan hävdas vid domstol (prop. 1973: 129 s, 155), Men jag får också särskilt pekapå L.AS:s bestämmelser om interimistiskt beslut (34 § sista stycket) och föriustav talan (37 §) och på möjligheten för part att föra faststäl-Idsetalan (4 kap,6 § LRA). Återstår frågan huruvida talan mot sådant uppsägningsbeslutsom strider mot turordningsregel bör prövas av allmän förvaltningsdomstol, av arbetsdomstolerii samtliga fall eller av arbetsdomstolen resp. tingsrätt i enlighet medreglerna i 2 kap. LRA. Visserligen innefattar nuvarande regler om besvärsrättvissa fördelar. Den nuvarande ordningen med handläggning i förvaltningsdomstolhar sålunda visat sig fungera väl. Det kan också möjligen vara ett intresse attdessa uppsägningsfrågor handläggs i samma ordning som exempelvis frågor omentledigande enligt 31 § eller 32 § första stycket a eller b StjL. Därtillkommer grundsatsen att enskilds möjlighet att besvära sig över myndighets besluti regel inte bör beskäras. Som haranförts i prop, 1974:77 (s, 129) bör emellertid den nuvarande besvärsrättenslopas. Därigenom uppnår man ett system där alla mål om uppsägning avstatstjänsteman handläggs på samma sätt nämligen enligt LRA vilket också ärhuvudregeln för arbetsmarknaden i övrigt enligt 42 § LAS, Det innebär bl. a.fördelen av ökad muntlighet i förfarandet, I anslutning till vad som uttalatsom avsaknaden av förhandlingsrätt i dessa frågor (prop. 1974: 77 s. 130) fårjag hänvisa till att jag i det följande kommer att föreslå en särskildöverläggningsrätt i avtalsförbjudna tvistefrågor (avsnitt 9.4), Med hänsyn bl, a, till önskemålet att kunna i en och sammaordnirig pröva både organiserades och oorganiserades klagomål mot samma turorduirigslistaskulle kuriria övervägas att låta alla turorduingstvister prövas avarbetsdomstolen. En sådan regel skulle kunna omfatta också tvister angåendevilken turordning som skall gälla vid valet mellan flera arbetstagare som har företrädesrätttill ny ariställning (se SOU 1974: 8 s, 10, 165), För min del anser jag dock övervägande skäl tala för attlåta uppsägningsmål av förevarande slag handläggas i samma ordning som andrauppsägningsmål, dvs, vid arbetsdomstolen resp, tingsrätt. Därigenom undvikerman också de problem som uppkommer, om den uppsagde till stöd för sin talanåberopar såväl turordningsbestämmelserna som t, ex, bestämmelsen om sakliggrand, I och med att om turordning vid uppsägninggörs tUl-lämpliga i de delar särbestämmelser inte meddelas i StjL eller i administrativordning, framgår det av 42 § LAS jämfört med LRA att tvist om tillämpningav skall handläggas i samma pro-cessuella ordning som andrauppsägningstvister, I StjL bÖr föreskrivas att också tvister om tillämpning avturordningsbestämmelserna i eller i avvikande föreskrift, som avses där,skall handläggas i sådan ordning (nya 51 §), Därmed följer det av lagen ominskränkning i rätten att föra talan mot offentlig arbetsgivares beslut, attbesvärsrätten slopats. Enligt 24 § LAS gäller de i LAS upptagna reglerna om turordriingvid uppsägning på grand av arbetsbrist också vid permittering. Enligt 3 § LASär bestämmelsen i 24 § dispositiv. För tjänstemän inom den statiiga förvaltningeri saknasregler om permittering eller permitteringslön (jfr prop, 1973: 129 s, 43, 1974:88 s, 79), Regler om löneavdrag, vilka företer vissa likheter med regler om permitteringslön,kan dock undaritagsvis förekomma, riär det gäller en del tjänstemän på dettidigare arbetarområdet. Därmed avses skogstjänstemän m, fl,, vilka före den 1januari 1972 innehade statiig arbetaran-ställriing och vilka omfattas avsärskilda kollektivavtal. Trots att permittering knappast förekommer på statensområde, anser jag det inte vara någon större olägenhet att göra bestämmelsernai LAS om turordnirig m, m, vid permitteriug (2224 §§) tillämpliga i fråga omstatstjänstemän. Detta innebär självfallet inte att permittering i fortsättnmgenfår tillgripas i sådana fall där permitieringsinstitutet enligt gällandeordning över huvud taget inte förekommer (jfr prop, 1974: 88 s, 89), 9.2.8 Den lagtekniska lösningen Av vad jag förut har anfört framgår att den lagtekniken iallmänhet bör väljas att StjL inte tillförs regler som följer redan av LAS, Detframgår också att det är i andra stycket i övergångsbestämmelserna till lagen(1974: 359) om ändring i StjL som det föreskrivs att bl, a, reglerna omturordning i LAS tills vidare inte gäller på StjL:s område. Jag har därförförordat att sistnämnda föreskrift upphävs genom en särskild lag om ändring ilagen 1974: 359, Jag har vidare förordat att StjL ändras så, att därav ihuvudsak framgår vilka avvikelser från de aktuella bestämmelserna i somskall gälla på statens område. På samma sätt som i 7 § tredje stycket StjL (senastelydelse 1974: 359) bör, som redan nämnts, i fråga om turordning vid uppsägningpå grund av arbetsbrist behållas den möjlighet för regeringen att meddelaavvikande föreskrifter som föreligger enligt 2 § andra meningen LAS (39 § StjL),Sådana föreskrifter bör givetvis tillkomma endast efter samråd med de fackligaorganisationerna. Man når härigenom en viss motsvarighet på det statiiga oriirådettill deri möjlighet som finns iriom andra delar av arbetsmarknaden att ikollektivavtal efter hand göra nödvändiga kompletteringar och ändringar.Förhållandena kan nämligen i en del fall vara sädana att det även på statensområde ter sig påkallat att använda ett enklare förfarande än lagstiftnirig.Därför bör regeringen även utan medverkan kunna meddela såvältillämpningsföreskrifter till LAS och StjL som föreskrifter vilka iförevarande hänseende avviker från nämnda lagar. Det sagda avser givetvis inteså- dana bestämmelser om statstjänstemännen som är att ansesom grundläggande (11 kap, 10 § nya RF), Jag erinrar om vad jag haranfört härom (avsnitt 9,1), För att klart markera att turordningsfrågorna inte äravtalstillåtna enligt 3 § StjL bör i StjL tas m en uttrycklig hänvisning tillLAS (39 §), Som redarihar nämrits gäller LAS irite tjäristeman i verksledande eller därmed jämförligställning (1 § andra stycket 1), För att sådan tjänstemäri på stateris områdeskall omfattas av turordriirigsreglerna vid uppsägning på grund av arbetsbristmåste en särskild föreskrift härom tas in i StjL på samma sätt som har skett ifråga om grund för uppsägning m, m. i 30 § andra stycket. Jag föreslår att såsker (39 § andra meningen). Det sagda avser naturligtvis bara tjänsteman medförordnande tills vidare (jfr 30 §). bör 30 § andra stycket ändrasbl, a. så, att det avser även bestämmelserna i angående tvist omgiltigheten av uppsägning, I tredje stycket föreslås en formell justering. Jagfår i fråga om den närmare utformningen av förslaget i denna del hänvisa direkttill den förordade lagtexten, 9.3 Företrädesrätt till ny anställning (återanställningsrätt),m. m. Som redan nämnts har bestämmelsen i 28 § RF omförtjänst och skicklighet som enda grunder för tjänstetillsättning ansetts läggahinder i vägen för särskilda regler om företrädesrätt till statlig anställning,I och med att nya RF träder i tillämpning torde detta hinderåtminstone delvis vara undanröjt (jfr prop, 1973: 129 s, 201), Där föreskrivsnämligen i stället att vid tillsättning av statlig tjänst avseende skall fästaseridast vid sakliga gruuder, såsom förtjärist och skicklighet (11 kap, 9 §andra stycket). Med förtjänst avses enligt förarbetena och tidigare praxisnärmast den vana som förvärvats genom föregående tjänstgöring (prop. 1973: 90 s.405), Med skicklighet brukar förstås lämpligheten för befattningen, ådagalagdgenom teoretisk och praktisk utbildning samt den dittillsvarande verksamhetensart. Av förarbetena till nya RF framgår vidare att bl, a, ocksåarbetsmarknadspolitiska och lokaliseringspolitiska hänsyn kan få vägas in vidbedömningen (prop, 1973: 90 s, 406). Det sistnämnda innebär således en nyhet iförhållande till vad som gäller f, n. Enligt 25§ LAS är den som på grund av arbetsbrist antingen har blivit uppsagd ellerockså inte har fått sitt förordnande förnyat, och sålunda förvägrats fortsatt anställriirig,berättigad till visst företräde till ny anställning. Denna bestämmelse, som ärdispositiv (3 §), gäller som redan sagts tills vidare inte på statcris område (övergårigsbestämmelsernatill lagen 1974: 359), Återanställningsrätten enligt LAS kan ses som ett exempelpå de ar- betsmarknadspolitiskahänsyn som enligt riya RF kan ingå som en av flera grunder för myndighets beslut,i fråga om tillsättning av statlig tjänst. Den nya RF lägger sålunda i och försig inte hinder i vägen för att regler om återanställriirigsrätt införs på det statiigaområdet. Jagförordar därför att även statstjänstemännen uttryckligen tillerkänns en återanställningsrättav liknande innebörd som'den som gäller enligt LAS, Som jag redan har anfört ärgenerella föreskrifter om återanställningsrätten enligt min mening att ansesom sådana grundläggande bestämmelser om statstjänstemännens rättsställningsom enligt 11 kap, 10 § nya RF skall meddelas i lag, I den mån bestämmelserna iLAS generellt behöver kompletteras eller förändras i fråga om statstjänstemän,kari detta därför lämpUgen ske genom nya bestämmelser i , Den återanställningsrättsom enligt mitt förslag införs på det statiiga området får sålunda delvis enannan utformning än den allmäriria återanställningsrätten enligt LAS.Bedömningen i det enskilda fallet måste primärt utgå från grundlagen. Den kansåledes först i andra hand och inom ramen för grundlagens rekvisit grandas påLAS. Blir en tjänst ledig, kan även en icke företrädesberättigad söka tjänstenoch konkurrera med de företrädesberättigade. Därvid kan med tillämpning av grundlagsbestämmdseri exempelvis iritresset att offentliga funktioner utövas av de för uppgifternabäst skickade personerna finnas böra väga tyngre än det arbetsmarknadspolitiskaintresset att anställa en företrädesberättigad. Självklart är dock att en återanställningssökandefår en starkare ställning efter grundlagsändringen. Som sökande till tjänstenkan också finnas tjänstemän som har anvisats av statens personalnämnd medtillämpning av omplaceringskungörelsen (1972: 156), Bland de sistnämnda kanförekomma t, ex, sådan tjänsteman vid omlokaliserings-myndighet som enligt särskiltbeslut av omplaceringsfrågor bör undantas från flyttningfrån , I fråga om tjänsteman som anvisas av personalnämndenbör framhållas att grand-lagsändririgen medför att arbetsmarknads- ochlokaliseringspolitiska skäl i fortsättningen kan slå igenom med en helt annanstyrka än f, n. Avvägningenav de skilda hänsyn som skall tas kan alltså säkerligen bli en grannlagauppgift, I tveksamma fall åligger det givetvis myndigheten att handla så, attde grundlagsskyddade intressena inte träds för när, I praktikeri torde dockrisken för en "konflikt" mellan RF:s och bli ringa. Denerinrari orii grundlagens bud som f, n, finns intagen i 4 § första stycket StjLbör till undvikande av varje missförstånd upprepas i detta sammanhang (44 §andra stycket). Därigenom markeras att bestämmelserna om företrädesrätt tillny anställriirig irite skall iririebära riågon inskränkning i fråga om degrunder, vid vilka enligt grandlagen avseende skall fästas vid tillsättning avstatlig tjänst. Prop.1974: 174 65 9.3.2 Bestämning av återanställningskretsen På motsvarande sätt som när det gäller uppsägning bestäms återan-ställningsrättensomfattnirig genom att en personkrets först fastställs. Enligt 25 § första stycket LAS gäller frånanställningens upphörande företrädesrätten till ny anställning denverksamhet där arbetstagaren har varit sysselsatt förut. Enligt föredragandedepartementschefen skall med uttrycket verksamhet inom den statliga sektornförstås verksamhetsområdet fÖr en viss myndighet (prop. 1973: 129 s. 165, jfräven prop. 1971: 107 s. 148). En arbetstagare hos domänverket skall således euligtdepartementschefen ha företrädesrätt inom alla domänverkets förvaltningar, meninte exempelvis inom verksamhetsområde. godkändeförslaget att myndighetens verksamhetsområde skulle vara bestämmande för återanställningskretsensomfattning. fann emellertid därutöver att kretsens avgränsning bordeske i närmare anslutning till bestämmelserna om turordning vid uppsägning (InU1973: 36 s, 40), En föreskrift av denna innebörd togs in i 25 § tredje stycket.Har arbetsgivaren flera driftsenheter, skall sålunda företrädesrätten till nyanställning gälla bara den driftsenhet där arbetstagaren var sysselsatt, närden tidigare anställningen upphörde. Vidare upptar 25 § tredje stycketföreskrifter rörande avtalsområde och ort av samma innehåll som motsvarandebestämmelser i 22 § fjärde stycket. Av 25 § andra stycket LAS framgår att företrädesrättentillkommer bara arbetstagare som har varit anställd hos arbetsgivaren underviss tid och som har tillräckliga kvalifikationer för den nya anställningen.Enligt 3 § är reglerna om denna återanställningsrätt på sätt förut angetts dispositivai förhållande till kollektivavtal. Den återanställningsrätt inom myndighetensverksamhetsområde som alltså gäller enligt LAS bör, som jag redan harframhållit, i huvudsak kunna göras tillämplig även i fråga om den som är ellerhar varit förordnad på statlig tjänst (47 § första stycket StjL), Återanställningsrättenenligt LAS gäller, för den som har sagts upp, (prop,1973: 129 s, 265). Med "arbetstagare" avses i bestämmelserna om återanställningsrätti LAS emellertid inte bara den som sålunda alltjämt är anställd utan också denvars uppsägnings- resp. förordnandetid har löpt ut. I de nu föreslagnabestämmelserna i används uttrycket "tjänsteman" på motsvarandesätt. Förutom den modifieririg av återariställningsrätten som betirigasav 11 kap. 9 § aridra stycket nya RF anser jag ytterligare en del ändringarmotiverade av hänsyn till statsförvaltningens särart. Sist åsyftade ändringarhänger samman med de förhållanden jag redan berört vid behandlingen av fråganom turordning vid uppsägning. Bestämmelserna om driftsenhet och ort i 25 §tredje stycket LAS bör sålunda lämpligen ersättas med bestämmelser som svararmot dem som jag har föreslagit 5 1974.1 saml. ifråga om turordning vid uppsäguirig. Detsamma gäller den i nämnda lagrum gjordaavgränsningen av företrädesrätten efter avtalsområde. Jag föreslår således att lagrumraetinte skall tillämpas vid tillsättning av statlig tjänst (47 § StjL), Även härkan det bh aktuellt att i administrativ väg meddela avvikande föreskrifter,givetvis efter samråd med de berörda personalorganisationerna (44 §), 9.3.3 Bestämningav återanställningsberättigads plats inom kretsen Närdet gäller att bestämma ordningen bland de återanställningsberät-tigadesinsemellan uppkommer i stort sett samma frågor som vid fastställandet avturordningen vid uppsägning på grund av arbetsbrist. Som nämnts gäller enligtLAS i princip motsvarande turordningsregler vid återanställning som viduppsägning (jfr InU 1973: 36 s, 40), Av26 § LAS följer bl, a. att företrädesberättigads plats inom kretsen bestäms medhänsyn i första hand till hans anställningstid hos arbetsgivaren och i andrahand till hans levnadsålder. Motsvarande regler bör gälla inom StjL:s område.Därvid bör staten räknas som en enda arbetsgivare på samma sätt som vidfastställande av turordning vid uppsägning (48 § StjL; jfr avsnitt 9,2,3), Jagvill i sammanhanget peka på den överläggningsrätt som framgår av 29 § 7 och 32§ LAS, Frågan om talan mot tillsättningsbeslutet tas upp i ett följande avsnitt(9,3,7), 9.3.4 Återanställningsrätten vid omplacering m. in. och vid tjänste förening Återanställningsrättenenligt L.AS torde bara gälla vid ny anställning i egentlig mening. Den gällerföljaktligen inte vid omplacering till annan tjänst hos samme arbetsgivare. 1sådant fall anses nämligen inte själva anställningsförhållandet upphöra. Motsvarandebör tillämpas på statens område. Ofta är en statstjänsteman utan närmarebestämning anställd exempelvis som kanslibiträde, byråsekreterare etc. hosmyndigheten och således i sin anställning inte knuten till vissaarbetsuppgifter eller till viss enhet. Omplaceringen kan då vanligen heltenkelt genomföras på så sätt att han tiUddas nya arbetsuppgifter ocheventuellt flyttas till en annan enhet inom myndigheten. Iblandär emellertid förordnandet sådant, att en beslutad omplacering i stället måstegenomföras i den formen att tjänstemannen sägs upp eller säger upp sig självfrån den ena tjänsten och förordnas på den andra tjänsten (jfr härom avsnitt9.2,5), Även om tjänstemannen i sådant fall kan anses ha på grund avarbetsbrist tvingats lämna sin tidigare tjänst för att tillträda deu tjänst tihvilken han har blivit omplacerad, kan här givetvis inte föreligga någon återanställningsrätt, Återanställningsrättenbör självfallet i allmänhet inte heller kunna åberopas för befordran, Isärskilda situationer bör detta dock kunna med- ges.Jag syftar exempelvis på situationer d'är den lediga tjänsten är likartad med denindragna men har fått höjd lönegradsplacering efter det att tjänstemannensanställning upphörde. Ett annat exempel kan vara de fall där det mellan debägge likartade tjänsterna föreligger en löneskillnad som enbart beror påolikheter i lönesystem, t, ex, på att lönen i den ena tjäristen till viss delär prestationsberoende. Med hänsyn till det statiiga tjänstesysteriiet bör StjLdärför tillföras en särskild bestämmelse av innehåll att företrädesrätten tillny anställning inte gäller till högre tjänst än den som det tidigareförordnandet avsåg, om inte särskilda skäl föranleder annat (45 § förstameningen), I allmänhet bör den tjänst anses vara högst i vilken månadslönen ärhögst (jfr 3 § andra stycket statstjänstemannastadgan). Det torde utan vidarestå klart att återanställningsrätt inte tillkommer den som har skilts från statiigtjänst med stöd av 31 § StjL, även om sådant tvångseritledigande kan ha visstsamband med driftsinskränkning (jfr 33 § LAS), Detfinns ytterligare ett läge där bl. a. det statliga tjänstesystemet kan motiveraen särskild reglering på statens område. Jag syftar på det fall att det i ettärende om tillsättning av en ledig statstjänst förekommer två kandidater tilltjänsten, nämligen dels en tjänsteman som skall placeras om enligt 7 § andrastycket LAS, dels en föratvarande tjänsteman som har återanställningsrätt. Isådant fall bör enligt min mening tjänsten eventuellt kunna tillsättas med dentjänsteman som skall placeras om och som annars riskerar att bli uppsagd. Jagföreslår för tydlighetens skull en bestämmelse av innebörd att företrädesrättentill ny anställning inte gäller i konkurrens med omplaceringsrätt enligt 7 §andra stycket LAS (45 § andra meningen). Idetta sammanhang vill jag än en gång erinra om den särskilda omplaceringsverksamhetsom staten genom statsmaktemas beslut har åtagit sig utöver LAS. Dennaverksamhet regleras bl. a. i den förut nämnda omplaceringskungörelsen.Bestämmelserna däri innebär att vissa tjänster inte utan medgivande av statenspersonalnämnd får ledigförklaras eller tillsättas av anställningsmyndigheten.Syftet med kungörelsen är främst att underlätta den omplaceringsverksamhet sombedrivs av perso-nalriämriden. Men kungörelsen innebär inte på samma sätt somLAS någon lagfäst företrädesrätt för den omplaceringssökande. Den berörs därförinte direkt av bestämmelserna i om företrädesrätt till ny anställning. Jagvill också erinra om att det av LAS följer att en omplaceringssökande som intehar blivit uppsagd inte heller har företrädesrätt till ny anställning enligtLAS, Detsamma gäller en visstidsanställd vars anställningstid ännu inte harlöpt ut.