prop · FX03150 · 1974-12-31 00:00:00 — Bosladsstyrelsen harföreslagit all även ingångsvärdet förs över till låneunderlaget vidfullständig ombyggnad. Det föreligger emellertid påtagliga risker för altingångsvärdena skulle tendera att stiga om de fick räknas in i låneunderlagetoch därigenom kunna ges en garanterad finansiering till de lägrekapitalkostnader som följer av lånesystemet. Jag kan därför inte biträdabosladssiyrelsens förslag i denna del. Också när det gäller småhus har ändringar ireglerna för beräkning av låneunderiag och pantvärde genomförts som siktat lillförenkling av småhusbelåningen. föreligger dock skillnader mellanlåneunderlag och pantvärde i enlighet med de av riksdag (prop.1967:100, s. 245, SU 1967:100, rskr 1967:265) angivna grunderna för maximering avlåneunderlaget och för bestämmande av en mot tidigare ytgräns svarande Maximeringen av låneunderlaget grundades ursprungligen på en våningsylaav 110 m' och har formen av en beloppsgräns. Den nämnda konslnadsgränseninnebär alt lån inle beviljas om byggnadskostnaden överstiger den beräknadekostnaden för ett småhus av normal standard och med en lägenhetsyla om 125 m'.Härvid beräknas kostnaden enligt grunderna för beräkning av pantvärdel. Nuvarande ordning för beräkning av låneunderlag ochpantvärde för småhus medför en begränsning av möjlighelerna till fördjupningav statslånet, dvs. utökning av statslånets storlek när underliggande kredilinle kan erhållas i erforderlig omfattning. Fördjupning får nämligen avseendast del lånebehov som belöper på låneunderlaget. Svårigheterna atl erhållaunderliggande kredit med bättre förmånsrätt än statslånet är väsentligenkoncentrerade lill vissa regioner i främst norrlandslänen. Med anledning av bl,a. dessa svårigheter har jag i prop. 1974:1, bil. 14 (s, 127) uttalat minavsikt att i anslutning till översynen av bostadsfrågorna behandla frågan om enförbättrad småhusbelåning. Mot denna bakgrund anser jag atl särskildafördjup-ni n g s r e g 1 e r bör gälla i de orter där det föreligger belydandesvårigheter att erhålla underliggande kredit. Reglerna bör ha följandeinnebörd. Om lånsökanden inte kan få underliggande kredit upp till statslånets nedregräns, bör bostadslänet kunna fördjupas så att bottenlån och bostadslåntillsammans uppgår till 95 96 av pantvärdet. Det bör uppdras åtbostadsstyrelsen all närmare ange de orter där de särskildafördjupningsreglerna skall gälla. Jag vill framhålla att de ökadefördjupningsmöjligheterna inte får medföra att bottenlångivarna känner sigmindre förpliktade än att lämna lån. I anslutning till de av mig förordade åtgärderna isyfie att bl. a. undanröja vissa regionala orättvisor i belåningshänseende villjag ta upp frågan om vissa problem i samband med lånemyndigheternaskreditriskprövning. Denna prövning sker med utgångspunkt i regeln attdet skall föreligga en varaktigt behov av den bostad som låneansökningen avser.Regeln har generell tillämplighet. Av naturliga skäl är kreditriskerna iallmänhet störst på landsbygden i de regioner där försörjningsmöjligheterna ärotillfredsställande och befolkningsutvecklingen ogynnsam. Med anledning av bl.a. effekterna av lånemyndigheternas kreditriskprövning har vid fieratillföllen uttalat sig om syftet med prövningen. Sålunda uttalades (SU1964:42) bl, a, atl den omständigheten att gällande lag gav den enskilde enbetydande frihet i fråga om lokalisering av bostäder inte rimligen kunde ansesmedföra någon förpliktelse för staten att för den enskildes räkning ikläda sigde finansiella risker som en från kredilvärdesynpunkl tvivelaktig lokaliseringinnebar. Vid bedömningen borde dock kreditriskerna vägas mot lånesökandenasskäliga intressen. Prövningen fick enligt statsutskottet inte bli så snäv atlbostadsbyggandet på landsbygden systematiskt missgynnades. Mot bakgrund av genomfördaändringarna av byggnadslagstifiningen, som innebär ett krav på att allbebyggelse alltså också s, k, glesbebyggelse, skall ha föregåtts av enplanmässig prövning, har (CU 1974:14, s, 6) uttalat sig för enanpassning av ifrågavarande lå-neprövningsregler till de ändrade planeringsförutsättningarna. Också för egen del anser jag att reglerna förkredilriskprövning i ifrågavarande avseende behöver anpassas till nyaförutsättningar, Syfiet härmed bör vara atl i möjlig mån lägga ansvaret förkreditriskbedömningen på kommunerna. Denna bedömning bör kommunen göra redan isamband med prövningen av bebyggelsens lämplighet. Kommunens bedömning bör varaavgörande även för möjligheten all erhålla bostadslån. Enligt min mening bör ensådan ordning kombineras med ett ökat kommunalt ansvar för föriusi på statslånet. Enligt gällande bestämmelser kan bostadslån försmåhus som skall bebos av låntagaren utgå endast om kommunen åtar sig att svara för förlust på lånet intill elt belopp som motsvarar 5 96 av låneunderlaget.Med hänsyn till den av mig förut förordade utökningen av statslånets storiekför egna hem och mot bakgrund av önskemålen om förenklad kreditriskprövningförordar jag atl kommunernas ansvar för föriusi på statslånet bör vidgas tillatt avse lånels hela löptid och till etl belopp som svarar mol 10 96 avlåneunderlagel. Med denna utökning av det kommunala ansvaret till 40 96 avstatslånet för egna hem anser jag någon särskild kreditriskbedömning frånlånemyndigheternas sida inte blir behövlig i fråga om lån till egna hem.Kommunens ställningstagande i ansvarsfrågan blir alltså hell avgörande förlåneprövningen i detta avseende. 1 delta sammanhang vill jag anmäla följande fråga.1 samband med den av statsmakterna beslutade gruvdrifien i Stekenjokk haruppkommit behov av bostadsbyggande i . Bostadslån för ändamålet kaninte utgå, efiersom kravet på varaktigt behov av bostäderna inte är uppfyllt pågrund av all gruvdriften är säkerställd för endast . För bostads- och samhällsbyggandei Klimpfiäll har (prop. 1973:52, NU 1973:28, rskr 1973:125) anvisatetl ränte- och amorteringsfritt lån på 2 milj. kr Behov finns nu av ytterligarefinansieringsstöd för bostadsbyggande. Efter samråd med industriministernförordar jag atl bostadslån kall kunna utgå utan hinder av varaktigheiskravet,under förutsättning att kommunen går i borgen för hela lånet och att den del avtidigare anvisat lån som använts för bostadsbyggande återbetalas med ränta. Jag övergår nu till att behandla vissa ombyggnadsfrågor.Genom beslut av förra årets riksdag (prop. 1973:21, CU 1973:19, rskr 1973:208och prop. CU 1973:20, rskr 1973:209) genomfördes betydelsefullareformer i syfie alt främja saneringsverksamheten inom äldre bostadsområden.Bl, a, förstärktes det finansiella stödet till ombyggnad och förbättring.Vidare beslöt innevarande år (prop, 1974:1 bil, 14, CU1974:13, rskr 1974:86) om vidgat stöd för upprustning av kulturhistorisktvärdefull bostadsbebyggelse. Motbakgrund av dessa genomförda reformer har jag inte hafi anledning atlnärmare överväga reformbehovet i samband med ombyggnadsverksamhelen. Vissafrågor om möjligheter till infiytande för hyresgästerna vid ombyggnader kommerjag dock all behandla i det följande. När jag nu i det följande tar upp vissa frågor omdel statliga låneslödet lill ombyggnader är utgångspunkten härför mina förutredovisade ställningstaganden i fråga om lånestödet till nybyggnad. Det innebärall jag här inle närmare går in på utredningarnas förslag rörande lån tillombyggnad. Dengaranterade räntan förombyggnader som till standard är likvärdiga mednybyggnader bör såvitt gäller fraintida ombyggnader bestämmas till 3,9 96 förhyres- och bostadsrätlslägenheter samt 6 96 för ägda småhus.Kapitalkosinadsnivån för ombyggnader som inte ger nybyggnadsstandard börberäknas med ledning av den amorteringstid som är motiverad med hänsyn tillombyggnadens omfattning och husets återstående användningstid. Den nuvarandemöjligheten atl ulsträcka amorteringstiden till i kombination mednominella lånevillkor torde med den förordade uppläggningen inte längre bliaktuell. Redan genomförda ombyggnader med statliga lån bör fö del av denförordade räntesubventionen och över huvud tagel röna samma behandling som jaglidigare förordat. Tilläggslån för bevarande av bostadsbebyggelse somär av byggnadsminneskaraktär, en låneform som tillkom genom beslut avinnevarande års riksdag, får ulgå endasl i kombination med bosladslån i form avannuitetslån. Anledningen till atl lilläggslån, som enligt huvudregeln skallbörja förräntas och amorteras , inte kan ulgå i kombination medparitelslån är all en sådan kombination väsentligl skulle begränsa ålerbetalningsmöjligheierna.Riksdagen (CU 1974:13 s, 8) har förutskickat alt nuvarande ordning börövervägas i .samband med au sättet för återbetalning av bostadslån prövas. Denav mig förordade sänkningen av kapitalkostnaderna genom en räntesubventionmedför att frågan om tilläggslån får bedömas från delvis nya utgångspunkter.Erfarenheterna av den förordade ordningen med räntesubventioner bör dockavvaktas innan någon ändring av reglerna för till-läggslån sker. Tilläggslånbör därför tills vidare utgå endast i kombination med lån utanräntesubventioner. Maj:l har bemyndigande att frångå regelnatl lilläggslånet i allmänhet inte skall utgå med avlåneunderlaget, Boende-och bosiadsfinansieringsutredningarna har ienlighet med ett särskilt uppdrag behandlat frågan om köpeskillingskontrollvid snar försäljning av småhus. Uppdraget har sitt upphov i en av (CU1973:19, s. 34) behandlad motion om åtgärder för att motverka oskäligakapitalvinster vid försäljning av slatsbelänade småhus. Utredningarnas förslag innebär all kommunerna skallfå beslula om Ibrtsatt lillämpning av köpeskillingskontroll vid överiåtelse avsådana småhus, s. k, gruppbyggda småhus, för vilka länsbostadsnämndenfastställt ett högsia övcriåielsepris vid den första försäljningen. Enligtutredningarna skall i dessa fall inte godtas sådana överlåtelsevärden som gerskattepliktig realisationsvinst. Prövningsperiodens längd bör enligt utredningarnainte överstiga . Utredningarna pekar också på olika andra ålgärder somkommuner, byggherrar och långivare kan vidta för atl begränsa ifrågavarandeförsäljningar. Utredningarnas förslag har fått ett blandalmottagande. Flertalet remissinstanser ställer sig visserligen bakom syflel medde förordade åtgärderna, men åtskilliga remissinstanser har invändningar motutformningen av den föreslagna kontrollen. Många pekar på svårigheter attupprätthålla en kontroll och anser att problemet kan lösas genom en ökadtillgång på småhus. a. anser att en anknytning avkontrollen till skattepliktig vinst är mindre lämplig, efiersom en sådananknytning skulle leda till orimliga konsekvenser och iröskeleffekter, särskillom husen säljs under som förvärvet skett. Styrelsen anser vidare atlkontrollen bör vara generell. Föregen del ansluter jag mig till bosladssiyrelsenssynpunkter och förordar en av styrelsen föreslagen metod för prövning avöverlåtelsevärden. Styrelsens förslag innebär att prövningen anknyts till denpraxis som f n. till-lämpas vid andrahandsöverlåtelse före det statliga lånelsutbetalning. Prövningen innebär bl.a, att köpeskillingen anses godtagbar omdet inte överstiger ursprungligen godtagen högsia produktionskostnad medskäliga tillägg för försäljningskostnader, förbättringar och allmän ökning avbyggnadskostnaderna från tiden för färdigställandel och fram lillöverlåtelsetillfällel. I likhet med bosladsstyrelsen anser jag all denförordade kontrollen bör begränsas till från den första överlåtelsen. De av mig förordade ändringarna avvillabeskaliningen bör genomföras med verkan vid taxering. När det gäller olika ändringar i fråga ombostadsfinansieringssystemet har framhållit att noggrannaförberedelser och erforderlig information bör föregå ikraftträdandet.Bosladsstyrelsen har mot denna bakgrund föreslagit alt ändringarna i huvudsakskall träda i kraft , Jag ansluter mig till bosladssiyrelsens uppfattningom behovet av noggranna förberedelser och erforderiig information. Jag avseratt föreslå Kungl. Maj:i att besluta atl medel för informalion ställs lillbosladssiyrelsens förfogande genom överskridande av anslaget lill styrelsen. Mina förslag i det föregående om ett nytt låne- ochbidragssystem för nyproduktionen och om kapitalkostnadsändringar för redanbeviljade lån 1 saml Nr 150 byggerpå den uppfattningen att det är angeläget att ändringarna genomförs med verkanfr. o. m. den . Alt så sker belräffande nyproduktionen tordeinte medföra större administrativa problem, eftersom den praktiska hanteringenav räntebidragen växer fram successivt. När det gäller räntebidrag lill hus med paritetslåneller räntelån är möjlighelerna alt tillämpa de nya reglerna redan fr. o. m.den 1 januari 1975 beroende av den teknik som man väljer föratt tillföranuvarande lånesystem de erforderliga subventionerna. Enligl vad jag inhämtatfrån bosladsstyrelsen lorde elt ikraftträdande i denna del redan vid nämndatidpunkt vara möjligt endast om räntesubventionerna ges den formen att den fr.o. m. uppkommande skuldökningen inom nuvarande lånesystemefterges och till följd därav avskrivs. Denna eftergift föranleder ienlighet med vad jag tidigare anfört inte beskattning av låntagaren. Jagförordar denna tekniska lösning och sålunda också att ikraftträdandet bestämslill . Direkta räntesubventioner till låntagare med nominellalån bör dock inte avse tid före med hänsyn lill all förberedelsearbetetför en sådan ändring blir förhållandevis omfattande. Från avskrivning och ränlefrihet bör dock undantasså stor del av ränlelån som beräknas motsvara amortering på det ursprungligabostadslånet eller däremot svarande lån. 1 dessa fall skulle nämligenlåntagarna eljest fö en räntesubvention som inle har någon motsvarighetbeträffande paritetslån. Också de ändrade lånegränserna för egnahemsägareoch vissa bostadsrättsföreningar bör träda i kraft . 1 fråga om hus som färdigställs ochför vilka lån har beviljats preliminärt enligl äldre bestämmelser bör de nyareglerna lillämpas. När det gäller ändringen avkapilalkostnadsvillkoren för nytillkommande egnahem är dock vissa särskildaövergångsregler nödvändiga. Beträffande småhus som skall bebos av låntagarenoch som färdigställs bör sålunda låntagarna, om preliminärtlånebeslut har meddelats före , få välja mellan de gamla ochde nya lånevillkoren för ägda småhus. Låntagarna kommer således atl fö väljamellan å ena sidan lånevillkor som innebär 90 96 belåning ochkapitalkostnadsvillkor som föreslås gälla för hus med paritelslån och å denandra sidan lån till av pant värdet och de kapitalkostnadsvillkor somföreslås gälla för nytillkommande hus. Motsvarande valmöjlighet bör dock inteflnnas i de fall där endasl elt lånebeslut meddelas. Övrigaändringar i lånevillkoren bör träda i kraft . Det bör ankomma på Kungl. Maj:i all med utångspunkii de här angivna riktlinjerna för ikraftträdandet meddela erforderligaövergångsbestämmelser och att även i övrigt meddela föreskrifter i detaljfrågorsom inte behandlats i det föregående. De av mig förordade räntesubventionerna kommer atlmedföra betydande stalsfinansiella uppoffringar. För hyres- och bostadsrätlslägenheter beräknasdessa subventioner under /76 uppgå lill drygt I 700 milj, krSubventionerna tas upp som etl särskilt anslag på driftbudgeten. För varje nyårgång av bostäder med hyres- och bostadsrätt kommer behovet av räntebidrag,vid nuvarande räntenivå, att uppgå till ca 130 milj. kr, 1 gengäld minskarbehovet av subventioner till beståndet genom de årliga höjningarna av dengaranterade räntenivån. För småhus som bebos av lånlagarna beräknasräntesubventionerna under /76 uppgå till ca 300 milj. kr.Subventionerna tas upp på det nämnda anslaget på driftbudgeten. För varjeny årgång tillkommer etl subventionsbelopp som uppgår lill inemot 100 milj, kr.För beståndet av småhus medför emellertid de åriiga höjningarna av dengaranterade räntenivån etl successivt minskat behov av subventioner. Det sammanlagda beloppet för räntesubventioner somför /76 bör föras upp på del särskilda anslaget på driftbudgeten- preliminärt ca 2 200 milj. kr- är ell ullryck för den resursuppoffring somstaten åtar sig genom det nya finansieringssystemet. Vid en bedömning avbudget-utfallet för /76 bör hänsyn tas till att under anslagettill lånefonden för bostadsbyggande m, m. har beräknats utgifter för ränlelånoch skuldökning på paritelslån - under innevarande budgetår sammanlagt 1 360milj. - vilka genom det föreslagna bostadsfinansieringssystemet helt kommeratl bortfalla. Genom att avdragsmöjligheterna som en följd avräntesubventionerna kommer att minska för dem som bor i ägda småhus ökasstatens inkomster i viss mån. Belräffande de finansiella konsekvenserna av övrigaförslag som jag lägger fram i frågan om bostadsbeskattning ochbostadsfinansiering kommer också den förordade skärpningen avvillabeskattningen att medföra ökade statsinkomster. Dessa ökningar är dockendast marginella och uppgår till några milj, kr, per budgetår. Den förordade ökningen av statslåneandelen försmåhus som bebos av låntagaren samt för bostadsrättsföreningar kommer däremotatl fö betydande stalsfinansiella konsekvenser. För varje årgång av småhuskommer anspråken på statsmedel alt öka med drygt 200 milj. kr. För varje nyårgång av bosladsrättslägenheter blir ökningen ca 15 milj, kr Till närmare beräkningar av anslagseffekternaåterkommer jag i samband med budgetproposition. 1 anslutning till bostadsfinansieringsfrågorna villjag slutligen i korihel beröra frågan om kreditförsörjningen lillbostadsbyggandet. Utredningarnahar enligt sina direktiv till uppgift alt mot bakgrund av vunna erfarenheter avnuvarande ordning pröva frågan om lolalfinansiering inom bostadsbyggandel. Iföreliggande betänkanden har utredningarna dock närmast koncentrerat sig pademer principiella aspekterna på totalfinansiering. Del är alltså inte möjligtall på grundval av det nu redovisade utredningsmaterialet la ställning ifrågan om vare sig en tolalfinansiering som omfattar endast fasiighetslåneneller en ordning som inbegriper även byggnadskrediterna i tolalfinansiering.Jag anser det emellertid vara lämpligt att redovisa de slutsatser somframkommer av remissutfallet med anledning av utredningarnas synpunkler. Innanjag redovisar dessa slutsatser finner jag det lämpligt att göra en återblick påkredilförsörjningen till bostadsbyggandet. Framtill förelåg inte några överenskommelser om kreditförsörjningen tillbostadsbyggandet mellan statsmakterna och kreditinstituten. En allmänförutsättning for statsmakternas planering av bosladsbyggandet var dock all delav slatsmaklerna beslutade bostadsbyggandet skulle kunna rymmas inomtillgänglig kredilvolym på kredilmarknaden. tillämpades avkonjunkturskäl en restriktiv kreditpolilik. Följden blev all del uppkom avsevärdasvårigheter att fö erforderliga byggnadskrediler lill del beslutadebostadsbyggandet. Underdel första halvåret 1966blev därför igångsättningen avbosladsbyggandet avsevärt förskjuten. Genom vissa tillfälliga ingripanden frånriksbankens sida kunde problemen i viss mån lösas under senare hälfien av år1966. Del stod dock klart atl del behövdes bättre garantier förfinansieringen av bostadsbyggandel. Ar1967 tog regeringen genom delegationen för bostadsfinansiering, som hadetillkallats redan året innan, initiativ till överläggninar med bankerna ombostadsbyggandets försörjning med byggnadskrediter. Dessa överiäggningar leddeår 1967 fram lill en överenskommelse om kredilförsörjningen årsigångsättning enligt den av statsmakterna beslutade bostadsbyggnadsplanen.Överenskommelsen innebar atl bankerna förklarade sig villiga alt ställa byggnadskrediterlill förfogande för statligt belånade nybyggnader. Liknande överenskommelserhar därefter slutils . Överenskommelserna har successivt vidgats lillatt omfatta bl. a. statligt belånade ombyggnader, lokaler som finansieras medstatligt slöd och krediter till kommuner avseende tomlrättsmark. I anslutning lill tillämpningen avöverenskommelserna har elt administrativt syslem utarbetats för informationtill bankerna om bl. a. den pla- neradeigångsättningen av bosladsbyggnadsprojekt med statliga lån. Ett särskiltrapportsystem och en särskild förhandlingsordning tillämpas vidare för projekiför vilka kredit inle kunnat erhållas genom kontakt mellan kreditinstitut ochbyggherrar. Med undantag främst , dåbankernas kreditkapaciiet var ytterst ansträngd samlidigt som igångsättningenökade mycket kraftigt, har bostadsbyggandets försörjning med byggnadskrediterfungerat i stort sett lillfredsslällande. Undersenareår har svårigheterförelegat främsi i fråga om finansieringen av vissa ombyggnader samt delvisbelräffande finansieringen av nybyggda småhus. Dessa svårigheter lorde hängasamman med ökningen av volymen ombyggnader och nybyggda småhus som bl, a.medför att ett ökande antal byggherrar som inle bedöms vara tillräckligtkredit-värdiga söker lån hos bankerna, I stort sett kan utvecklingen av försörjningen medbyggnadskrediter således sägas ha utvecklats till det bättre. När del gällerförsörjningen med långfristiga faslighelslån har, som jag antydde redaninledningsvis, förhållandena däremot ulvecklats på etl mindretillfredsställande sätt. Önskemålen om att byggnadskrediterna skall kunnaersättas med långfristiga lån i nära anslutning till husets färdigställande harsålunda inle kunnat förverkligas i någon nämnvärd omfallning under senare år.Tiden för avlyft av bygg-nad.skrediter har särskill under åren 1971-1973föriängts avsevärt. Delta hänger samman med atl vare sig AP-fondeneller affärsbankerna under dessa år ökade sin behållning av bosladsobligationeri samma omfattning som . För affärsbankernas del varnetloplaceringarna i bosladsobligationer praktiskl laget oförändrade underåren 1971 och 1972. Mol bakgrund av den försämrade avlyftssiluationeninledde delegationen för bostadsfinansiering på regeringens uppdragöverläggningar med bankerna om deras bidrag till den slutligabostadsfinansieringen. träf-firdes en överenskommelse medaffärsbankerna innebärande att dessa skulle öka sitt innehav avbostadsobligationer med . Dessutom skulleaffärsbankerna omvandla I miljard kr, i utestående byggnadskrediterlill s, k, mellankrediler. På grund av att dessa krediter löper med sammaräntesatser som slutliga faslighelslån kunde vissa negativa följder av en storutestående byggnadskredit volym undanröjas. träffadedelegationen överenskommelse med samtliga banker om deras bidrag till denslutliga bostadsfinansieringen , Överenskommelsen innebar attbankerna åtog sig atl bidra med ca , lillfinansieringen av färdiga bosiadsfastigheler. Även om sålunda avlyfissituationen under år 1974kan komma att förbättras något som en följd av sist nämnda överenskommelse ärdel uppenbari alt åtgärder behöver övervägas som ger förutsättningar för envaraktig förbättring av avlyfissituationen. De av chefen förfinansdepartementet på grundval av betänkandet (Ds Fi 1974:2) Kreditpolitiskamedel i lagrådsremiss den20 framlagda förslagen om ny kreditpolitisk lagsiifining börkunna medverka till att bättre förulsätlningar skapas för tillfredsställandeförbättringar av avlyfissituationen. Förslagen innebär bl, a, atl, i den månöverenskommelser i ifrågavarande hänseende inte kan nås, reglerom allmänplaceringsplikl skall kunna tillämpas för att tillgodose bostadsbyggandetsförsörjning med långfristiga krediter. Ocksåboende- och bostadsfina nsieringsulredning-a r n a har som jag redan nämntbehandlat kreditförsörjningsfrågorna från mera översiktliga och principiellautgångspunkter. Utredningarna har behandlat frågan om tolalfinansiering fråntre utgångspunkter Den första gäller frågan om ett enda slutligt lån(fullständig finansiering). Den andra avser möjlighelerna att integrera kort-och långfristig finansiering (integrerad finansiering). Slutligen diskuterarutredningarna de institutionella formerna för bostadsfinansieringen bl.a,möjlighelerna att tillhandahålla krediterna genom ett enda insiitui (en s. k,bostadsbank). Utredningarnasredovisning har tagits upp förhållandevis ingående av remissinstanserna. Mångaremissinslanser stöder tanken på en fullständig finansiering, särskilt om dennakombineras med att slalen övertar upplåningsansvaret förde långfristigabosladskrediterna.