prop · FX034 · 1974-12-31 00:00:00 — I förslaget tUl lag omhandelsregister har upptagits bestämmelser om handelsregister och registreringi sådant register. Handelsregister skall inte längre föras kommunvis utan baraett handelsregister skall finnas för varje län. Nuvarande system med särskildaregisterförare i vissa kommuner avskaffas och blir ensamregistreringsmyndighet. I handelsregister skall kunna införas enskildanäringsidkare och handelsbolag samt ideella föreningar och stiftelser som idkarnäring. Enskilda näringsidkare somär bokföringsskyldiga skall inte längre vara skyldiga att söka registrering ihandelsregister, utan sådan skyldighet skall endast åligga handelsbolag.Förslaget innebär i övrigt att nuvarande föreskrifter om registrering ihandelsregister moderniseras och anpassas tUl den nya firmalagen. I förslaget till ny lag omprokura har sammanförts den gällande firmalagens materiella regler om prokura.Reglerna har i viss utsträckning arbetats om i anslutning till de föreslagnalagarna om firma och handelsregister. Densplittring av företagsregistreringen som kännetecknar gällande rätt medförenligt utredningen olägenheter i skilda hänseenden från firmarättslig synpunkt.Den omöjliggör en direkt förhandsprövning av nya ansökningar i förhållande tillalla tidigare registrerade firmor. Genom att registreringen sker i så mångaolika register blir det firmaskydd registreringen ger i somliga fall begränsattill viss kommun eller visst län men omfattar i andra fall hela landet.Splittringen leder på så sätt till att firmaskyddet i territoriellt hänseendeinte i önskvärd omfattning bhr avpassat efter det faktiska behovet.Uppdelningen på olika myndigheter är också ägnad att motverka en enhetligrättstillämpning. De berörda olägenheternaskulle enklast avhjälpas om all registrering kunde sammanföras tiU enmyndighet. En central registrering av aUa landets företagare är redan på vägatt genomföras inom . Det primära syftet med detcentrala företagsregistret är att förbättra den statliga statistikens kvalitetoch registrets uppläggning och omfattning bestäms i huvudsak av detta syfte.Utredningen anser, att registret i sin aktueUa form inte utgör någon grund fören framtida reform av den företagsregistrering som nu skeri handelsregister, föreningsregister, aktiebolagsregistret och övrigafirmaregister. När det gäller att tUlgodose önskemålet att vid varjefirmaansökan kunna ta hänsyn tUl samthga tidigare registrerade firmor liggerdet enligt utredningen närmast att förlägga en central firmaregistrering tiUpatentverket som den mest betydelsefulla av de centrala firmaregistrerandemyndigheterna. EnfuUständig centtahsering hos patentverket skulle visserligen möta betydandepraktiska svårigheter genom att registret skulle komma att omfatta mer än 500000 företagare. En registrering av denna omfattning torde dock i och för siginte vara någon omöjlighet. Emellertid måste beaktas att registreringen skaUtillgodose även andra syften än att bereda firmaskydd. I fråga om vissa slag avfirmasubjekt fordras för genomförande av dessa syften att registreringenhandhas av viss central myndighet medan de beträffande andra subjekt kanfullföljas genom lokal registrering. Den centrala registreringsom nu förekommer bör enligt utredningens mening bibehåUas hos den myndighetdär den nu är förlagd. De fördelar som skulle uppnås genom en sammanföring avregistreringen till patentverket är av mindre betydelse i jämförelse med denrationalisering som har vunnits genom att registreringen av de under uppsiktställda subjekten anförtrotts resp. tiUsynsmyndigheter. Att den centralaregistreringen även ombesörjs av andra myndigheter än patentverket medförolägenheter i firmarättsligt avseende huvudsakligen i fråga om försäkringsbolagoch bankaktiebolag. De firmor som registreras i understödsföreningsregistren,sparbanksregistret, sambruksföreningsregistret och registret över allmännaförsäkringskassor är så uppbyggda att förväxling mellan dem och i andraregister intagna firmor praktiskt taget är utesluten. I firma förförsäkringsbolag och bankaktiebolag ingår emellertid ibland beståndsdelar,särskilt fantasiord, som kan förekomma i andra slags firmor. TUl skydd fördessa bolags firmor borde därför övriga registreringsmyndigheter ha kännedomom bestående försäkringsbolag och bankaktiebolag. På det centrala planet kandetta åstadkommas genom att patentverket får tillgång till förteckningar överde bolag som har tagits in i försäkrings- och bankregistren. I de enstaka falldå registrering söks av ny firma för försäkringsbolag eller bank kanförsäkringsinspektionen resp. bankinspektionen utan större omgång få uppgift omförväxlingsbara firmor från patentverket. Vaddärefter angår frågan om de lokala firmaregistren bör överföras tUlpatentverket påpekar utredningen, att särskilt den nuvarandeföreningsregistreringens ändamålsenlighet har ifrågasatts. De ekonomiskaföreningarna förvärvar i likhet med aktiebolagen rättspersonlighet först genomregistrering och till stöd för en central registrering kan liksom beträffandeaktiebolag åberopas att den medför större enheUighet i lagtillämpningen. Ävenpublicitetsprincipen kan anföras som skäl ehum Prop.1974: 4 75 intemed samma styrka som för aktiebolag, eftersom de ekonomiska föreningarna integenerellt har ålagts skyldighet att sända in redovis-ningshandlhigar tUlregistreringsmyndighet. För en central registrering talar också frånfirmarättslig synpunkt, fömtom behovet av ett säkrare underlag förfirmaregistreringen, det förhållandet att ett betydande antal stora föreningardriver verksamhet i mer än ett län. De nu berörda skälen ansågs dock vidtUlkomsten av lag om ekonomiska föreningar inte ha sådan tyngd att demotiverade en ändring av det gäUande registreringssystemet. Möjligheten tUlnära kontakt mellan länsstyrelsema, å ena, samt föreningarna och allmänheten, åandra sidan, bedömdes som så betydelsefull att den uppvägde de nackdelar somkunde anses förbundna med att registreringsärendena inte handlades av centralmyndighet. Enligt utredningen har erfarenheten visat att de ekonomiskaföreningarna i stor utsträckning inte iakttar de formkrav som gäller förregistrering. Felaktigheter i de ingivna handlingarna är sålunda vanliga ochbrakar som regel rättas efter personlig kontakt mellan tjänsteman vidlänsstyrelsen och föreningsrepresentanten. I en enkät som vammärkes- ochfirmautredningen gjorde förordades med stor majoritet attregistreringen av de ekonomiska föreningarna skulle bibehållas hoslänsstyrelserna. Somskäl för en centralisering av föreningsregistreringen kan enligt utredningeninte anföras att föreningsfirma i allmänhet bör åtnjuta skydd inomvidsträcktare område än län. Antalet företagare med riksomfattande verksamhetär relativt begränsat bland de ekonomiska föreningarna. Även andra synpunkterän firmarättsliga talar för att nuvarande system för registrering avekonomiska föreningar inte bör ändras. De viktigare grupperna av föreningarhar visserligen sammanslutit sig till riksorganisationer som sköter de lokalaföreningarnas stadgeangelägenheter. Men de mindre föreningarna, som inte äranslutna till sådana organisationer och som torde utgöra flertalet, börbibehållas vid den ofta utnyttjade möjligheten tUl kontakt med myndigheterna pådet personhga planet. Eftersom en centralisering av föreningsregistreringeninte synes vara ett intresse vare sig för företagarna eller för allmänhetenförutsätts i förslaget att nuvarande registreringssystem blir oförändrat pådenna punkt. Ifråga om återstående lokala firmaregister, dvs. handelsregistren, framstårenligt utredningen en centralisering än mindre påkallad än beträffandeföreningsregistren. I svaren enkät avvisades tanken att centraUserahandelsregistren nästan enhälligt medan en stor och representativ majoritet avde tillfrågade förordade att handelsregistren skulle fullständigt sammanförastill länsstyrelserna. Härtill ansluter sig utredningen. En centralisering ärobekväm för de registreringsskyldiga. Handelsregistren utnyttjas dessutom istor utsträckning av näringslivet som upplysningskäUa och Prop.1974: 4 76 dennaviktiga uppgift kan knappast fullföljas utan omgång om de lokala registrenersätts av ett centralt. Däremot talar flera skäl för att handelsregistrenfullständigt sammanförs till länsstyrelserna. Den gällande ordningen motsvararmed nuvarande kommunikationsmöjligheter inte längre något praktiskt behov.Genom uppdelningen försvåras för näringslivet att skaffa sig kännedom omtidigare registrerade företag. En överflyttning behöver inte nämnvärt minskamöjligheterna tUl kontakt mellan myndigheter och allmänhet och väcker inte hellerbetänkligheter från kostnadssynpunkt. På torde man i stället kunnaräkna med en kostnadsminskning eftersom omläggningen medför en rationaliseringför det allmänna. Registren blir mera överskådliga och en-hetiighet iregistreringspraxis främjas. Överflyttningen skapar också ett bättre underlagför firmaskyddet. Den sätter registreringsmyndigheten i stånd att granska varjenyanmäld firma i förhållande till alla hos myndigheten godkändafirmor, vare sig de har registrerats för enskUda näringsidkare, handelsbolageller ekonomiska föreningar. Därigenom kan firmaskyddet i territorielltavseende utsträckas till hela länet. Kommunen är ett alltför begränsatskyddsområde även för åt-skiUiga mindre företagares firmor, vUket sammanhängermed de nya reklam- och distributionsmedlen. Utredningenföreslår sålunda, att registreringen i handelsregister helt sammanförs tilllänsstyrelserna och att ett enda handelsregister anordnas för varje län. I sina förslag tUl ny lagom handelsregister (1 § andra stycket) resp. ull ändring i lagen om ekonomiskaföreningar (4 § tredje stycket) upptar utredningen bestämmelser som ger Kungl.Maj:t möjlighet att förordna att handelsregister och föreningsregister skallföras gemensamt för två eller flera län. Härmed avses att inom områden, därnäringsidkare kan väntas relativt ofta vilja registrera sin firma i två ellerflera län, göra det möjligt att sammanföra dessa och uppdra registreringen åten av de berörda länsstyrelserna. Utredningen nämner som exempel Stockholms-och Göteborgsregionerna och anför att länsindelningen visserligen är föremålför utredning men att det är osäkert när nackdelarna från registreringssynpunktav den nuvarande indelningen blir helt eliminerade. Utredningen diskuterarhärefter frågan hur man skall kunna åstadkomma en förteckning för hela riketav registrerade firmor så att patentverket och i andra hand övrigaregistreringsmyndigheter vid sin nyhetsgranskning får tiUgång äventill hos annan myndighet registrerade firmor. Utredningen avvisar tanken attanvända det av förda centrala företagsregistret fördetta ändamål. Utredningen finner det inte heller möjligt att somhjälpre-gister använda den nu utgivna samlingen av anmälningar tUl firmaregistren,eftersom denna saknar årsregister och redan genomgångenav en årgång är ett tidsödande företag. Utredningen ställer därför frågan ombehovet av att vid firmagranskningen kunna ta hänsyn till samtliga registreradefirmor motiverar inrättande av ett särskUt samlings- eller hjälpregister. Vidbedömningen av denna fråga måste beaktas att den nuvarande begränsadefirmagranskningen rätt väl har förmått fylla uppgiften att redan på detadministrativa planet förebygga framtida konflikter. Mål om firmaintrång harsålunda varit relativt fåtaliga. Granskningsmaterialet får vidare störreomfattning enligt det föreslagna systemet än f. n., främst genom atthandelsregistren förs med länet som enhet. Utredningen anser därför att vinstenav ett hjälpregister på grund av kostnaderna för dess upprättande och begagnandeskulle bli oviss. Vad som på ett avgörande sätt talar emot att nu inrätta ettsådant register är emellertid framstegen på det registreringstekniska området.Det är troligt att man genom utnyttjande av ADB kan förse defirmagranskande myndighetema med hjälpförteckningar över firmor för väsentligtmindre kostnader än som skulle krävas . Hela firmagranskningen kandessutom tänkas inom överskådlig framtid bli överflyttad till ADB. Under sådanaförhållanden anser utredningen inte att det finns anledning att nu låta upprättaett särskUt hjälpregister. Man bör avvakta erfarenheterna av lagens tillämpningoch tills utvecklingen framtvingar en mera omfattande firmagranskning nöja sigmed åtgärder som kan förbereda ett hjälpregister eller samlingsregister överregistrerade firmor. Ett sådant register bör omfatta firmor iaktiebolagsregistret, försäkringsregistret, bankregistret, handelsregistrenoch föreningsregistren. Åtgärder för uppläggning av samlingsregistret bör vidlämplig tidpunkt vidtas av patentverket och utredningen anför vissa synpimkterpå vilka åtgärder som kan komma i fråga. Föreskrifterna om den nuvarandesamlingen av anmälningar till aktiebolagsregistret m. fl. företagsregister börenligt utredningen upphävas när samlingsregistret har trätt i funktion.Utredningens förslag till firmalag upptar en bestämmelse (31 §) enligt vUkenKungl. Maj:t kan förordna att en förteckning för hela riket över registreradefirmor skall upprättas av myndighet som Kungl. Närmare föreskrifterom denna förteckning samt dess utgivande och översändande tiU vissa myndigheterskall meddelas av Kungl. Utredningensförslag innehåller i 1 § första stycket en bestämning av firmabegreppet. Medfirma skall förstås det namn under vilket näringsidkare driver sin verksamhetoch som han tecknar vid därvid förekommande underskrifter. Förslaget anknytertill gällande firmalag men firmabegreppet har utvidgats därhän att varjenäringsidkare har firma oberoende av registreringsplikt. 1974: 4 78 Utredningenanser att registreringsskyldigheten,, som i första hand uppbärs av ettoffenthgt intresse, bör bestämmas på andra gmnder än firmarättsliga hänsyn. Iförslaget görs sålunda inte som i gällande firmalag någon skUlnad mehanbokföringsskyldig och annan näringsidkare. Enligt utredningen bör i stället detverkliga behovet av firmaskydd vara avgörande för rätten till firma, ochutvecklingen i det praktiska livet tyder på att ett sådant behov är utbrettinom alla kategorier näringsidkare. De näringsidkare som anmäler sig tillregistrering utan att vara skyldiga därtill har i allmänhet ett reellt intresseatt få sitt namn publicerat och skyddat. I svaren på den utsändaenkäten förklarade sig huvuddelen av de svarande anse att möjhghet tillregistrering av firma borde ges alla näringsidkare. Utredningen påpekar vid tiUkomsten av bokföringslagen torde ha ansett det vara av värde att vidtiUämpningen av de strängare regler för köpmän som gäller på vissa rättsområdenkunna räkna med att den i handelsregistret intagne näringsidkaren var att ansesom . Utvecklingen har emellertid fört med sig att även inte bokföringspliktiganäringsidkare i stor utsträckning faktiskt kommit att tas in ihandelsregistren och sambandet mellan firmasubjekt och har därigenomredan gått förlorat. Inte heller denna synpunkt är därför något hinder mot atttillmötesgå näringslivets krav att alla slag av näringsidkare skall kunna varafirmasubjekt. Namnpå ideell förening och stiftelse faller enligt förslaget utanför området förden föreslagna firmalagen, om namnet inte används i utövning avnäringsverksamhet. Utredningen har övervägt att utvidga firmabegreppet till attomfatta namn på juridisk person över huvud taget men anser att vägande skälkan anföras mot att inordna nanm på inte näringsdrivande stiftelser och ideellaföreningar under fhrmalagens regelsystein. Lagens bestämmelser skulle då intekunna göras enhetliga och måste de avsevärt kompliceras, vilket i sintur skulle försvåra samordning med varumärkeslagen. Närfirmas egenskap av näringsidkarens namn, hans speciella kännetecken, framhävsligger däri enligt utredningen att det skall vara fråga om något som ägerförmåga att individualisera, att särskilja. Redan vid bestämmandet av lagensföremål har sålunda uppställts ett allmänt krav på särskUjmngsförmåga somvillkor för firmarätt. Ennyhet i utredningens förslag är att detta inte föreskriver någon skyldighet förvare sig enskild näringsidkare eller delägare i handelsbolag att ta insläktnamn i firma. Redan nu kombineras släktnamnet i betydande omfattning meden sakbeteckning, angivande verksamhetens art eller orten där den bedrivs,eller en fantasibeteckning. Och det har i praktiken blivit ytterst vanligt attenskilda näringsidkare, när beteckning av nämnda slag ingår i deras firma,begagnar firman med uteslutande av personnamnet. Firman framträder på så sätt ian- vändningeninte som personfirma utan som realfirma. Sedan gällande firmalagsöverlåtelseregler genombratits i praxis kan personnamnet i firma inte helleruppfattas som en aktuell upplysning om innehavaren, utan kunskap härom måstesökas i handelsregistret. Även praktiska skäl talar enligt utredningen mot attbibehåUa tvånget att ta in släktnamn i firma. Personfirma av traditionell typär ofta alltför otymplig för reklamändamål, och ett stort antal släktnamn hari och för sig så ringa särskUjningsförmåga att de ensamma eller som firmashuvudord bara ger ett firmaskydd av begränsad räckvidd. LiksomgäUande rätt fömtsätter utredningens förslag att firma har ett faktisktunderlag, även om ett sådant under någon kan saknas. För firmaskyddkrävs sålunda i princip att firman används. Enligtförslaget kan näringsidkare vid bedrivande av en och samma rörelse inte ha merän en firma. Förslaget upprätthåller sålunda principen om firmas enhet. Imotsats till exempelvis aktiebolag som i princip har endast ett namn,omfattande hela den verksamhet bolaget bedriver, kan dock enskildnäringsidkare ha flera företag och äga särskUd firma för varje sådan enhet.Utredningen anser att man får överlämna åt sådan näringsidkare själv attavgöra, om han önskar organisera sin näringsutövning i ett eUer flera företagmed en eller flera firmor. Ävenjuridiska personer driver ofta en i olika enheter organiserad verksamhet.Särskilt i sitt förhållande till kundkrets och vissa leverantörer kan denjuridiska personen då ha behov av olika namn för skUda enheter. Det särskildanamn som kan behövas för sådan gren av verksamheten har man kallat bifirma.Detta uttryck har tidigare begagnats i en mera vidsträckt bemärkelse såsomavseende varje vid sidan av den egentliga firman använt namn på enaffärsrörelse eller gren av sådan rörelse. I förslaget används ordet bifirmaendast i betydelsen av särskilt namn för del av den juridiska personensverksamhet. Från aUa de nordiska ländernas sida har vitsordats att behov avbifirma föreligger vid fusioner och jämförliga sammanslagningar av företag, t.ex. när ett aktiebolag förvärvar samtliga aktier i ett annat sådant bolag ochlåter dess verksamhet uppgå i sin egen men önskar behålla dess firma som etthos en speciell kundkrets inarbetat kännetecken. Det har i viss utsträckningförekommit att man sökt skydda firman genom att registrera denna för ett s. k.namnskyddsbolag dvs. ett bolag utan egen verksamhet men med uppgift att bevarafirman åt moderbolaget. Man har dock varit tveksam om någon egentlig firmarättkunde erkännas i ett sådant fall. Ett annat exempel är att aktiebolag förvärvarensldld näringsidkares verksamhet med tUlhörande firma, som bolaget på gmnd avdess renommé önskar ha kvar. För att bibehålla firmarätten har förvärvetstundom skett genom ett nybildat dotterbolag, som övertagit den gamla firmanoch i fortsättningen tjänat som namnskyddsbolag. Bifirma kan också fåbetydelse inom storföretagen, när vidkoncernbildning behov föreligger att driva särskilda verksamhetsgrenar underskilda beteckningar. Förutom för aktiebolag finns enligt utredningen ettpåtagligt behov av bifirma även för ekonomisk förening. De storakonsumtionsföreningarna driver numera en mångskiftande verksamhet. Det ärtydligt att sådana föreningar har behov av reklamdugliga namn för de ohkaföretagsenheterna med samma skydd som den egenthga firman. Vid koncernbUdningär förhållandena i stort sett analoga, vare sig kärnan i koncernen är ettaktiebolag eller en ekonomisk förening. Utredningenföreslår av nu angivna skäl i 1 § andra stycket en bestämmelse att vad somsägs i lagen om firma även skall gäUa särskilt namn under vilket aktiebolageUer ekonomisk förening driver del av verksamheten (bifirma). Utgångspunktenför förslaget är att principen om firmas enhet är av så central betydelse attavsteg därifrån inte bör gå längre än ett påvisbart behov kräver. Iöverensstämmelse härmed har rätt till bifirma tillerkänts endast aktiebolag ochekonomiska föreningar. Genom att bifirma bara hänför sig till del avverksamheten blir den begreppsligt skild från den egentiiga furman som avserföretaget i dess helhet. Bifirma är enligt förslaget föremål för firmaskydd isamma utsträckning som huvudfirma, dvs. skydd kan vinnas bl. a. genomregistrering. Utredningenbehandlar i förslaget också s. k. sekundära kännetecken, vilkas uppgift baraär att inträda i en del ehum ibland en ganska stor del av firmas funktionersom kännetecken för ett företag i dess helhet. Sekundärt är kännetecken som vidsidan av finnan begagnas som beteckning på själva företaget eller någon gren avdet. Strängt taget har även bifirma naturen av sekundärt kännetecken menutredningen anser att bifirma står firma så nära att den bör regleras för sig.Närmast firma bland de sekundära kännetecknen står olika typer avfirmaförkortningar samt firmadominanter, dvs. särskilt framträdande ord i enfirma, t. ex. för Militär Ekiperings Aktiebolaget (M.E.A.) och Gripen förFastighetsaktiebolaget i . Men sekundärt känneteckenframträder även i stor utsträckning som helt fristående i förhållande tillfirma. I likhet med firma utgörs dessa beteckningar ofta av ord, t. ex. avallmänheten eller de anställda bUdade särskilda namn på företag. Det finnsexempel både på att sådana namn används i så betydande utsträckning att de ireklamavseende träder i stället för den egentliga firman och på att de bara begagnasjämsides med denna. De sekundära beteckningarna framträder även som känneteckenav utstyrselliknande eller akustisk art samt i form av slagord. ExempeltUlhörande den förra gmppen är utstyrsel av affärshandlingar och affärsvagnarsamt särskild klädsel på personal, i den mån de kan anses utgöra känneteckenför viss näringsverksamhet. Vad beträffar akustiska kännetecken nämns att t.ex. djurläten 1974: 4 81 utomlandshar kommit i åtnjutande av rättsskydd. Utredningen föreslår att ocksåsekundära kännetecken för näringsverksamhet skall kunna bli föremål förfkmaskydd men i motsats till bifirma inte genom registrering utan endast genominarbetning (2 § tredje stycket). Som föremål för firmaskyddupptar utredningen också näringsidkares släktnamn (3 §). Näringsidkare harenligt förslaget visst skydd för sitt släktnamn som potentiell firma, även omhan inte använder namnet som firma. Förslaget har i den delen motsvarighet ivammärkeslagen. Kravet på särskUjningsförmåga som vUlkor för fkma-skydd gällerenhgt utredningens förslag också släktnamn som firma. Eftersom olika släktnamnssärprägel är skiftande måste emellertid skyddet bh av varierande räckvidd. Enfurma med något av våra vanligaste sonnamn som huvudord kan ha ringa skydd iett större geografiskt sammanhang men kan, använd på en mmdre ort, fungera somett tiUfredsstäUande individuahseringsmedel. ÅtskUliga enskilda näringsidkaremed verksamhet som är begränsad tUl kommun, stadsdel eUer kvarter har knappastbehov av annat individualiseringsmedel än det som erbjuds genom dentraditionella personfirman. Utredningen har övervägtom man borde ge ett visst firmaskydd för varumärken, analogt med det som hartiUerkänts släktnamn. Vammärkeslagen ger inte något skydd mot att ordmärkeobehörigen utnyttjas av atman enbart som namn på hans företag dvs. utan att samtidigtanvändas som vammärke. Man har emellertid enligt utredningen inte kunnat påvisanågot praktiskt exempel då ett ordmärke begagnas som firma utan att också kommatiU något slags användning som vamkännetecken. Detta beror på att varumärkes-och firmaanvändning om man frånser firmateckning i stor utsträcknmg harkommit att täcka varandra.