prop · FX03146 · 1974-12-31 00:00:00 — Somnämnts bör regeringen få möjlighet att delegera koncessions-prövningen till annanmyndighet. Om så sker, bör , med hänsyn till debetydande ingrepp i miljön som förorsakas av torvtäkt, få rätt att fullföljatalan mot koncessionsbeslut till regeringen. Bestämmelser i nu nämnda frågorkan meddelas i administrativ ordning. Detskulle vara en stor fördel om det i samband med koncessionsgivning för takt avbränntorv kunde åstadkommas en slutlig avvägning mellan koncessionssökandensintressen och motstående intressen av skilda slag. Detta är emellertid beroendepå vilken omfattning koncessionsområdena kommer att ges. Två utvägar synes härmöjliga. Antingen ges koncession på ett eller flera smärre områden, varvidgränserna för dessa sammanfaller med de gränser innanför vilka torvtäkt faktisktfår ske, eller ges koncession på ett större område inom vilket mark för torvtäktanvisas genom ett senare beslut, eventuellt efter förrättning på stället. Detär visserligen av bl. a. naturvårdsskäl önskvärt att det område där torvtäktfaktiskt kommer att ske avgränsas så noggrant som möjligt redan ikoncessionsärendet. Att redan från början bestämma detta område i alla delartorde dock inte vara möjligt. Det kan antas att en torvtäktskoncession för attmöjliggöra rationell drift måste omfatta tämligen vidsträckta områden, somkommer att bearbetas successivt under en förhållandevis . Betydandesvårigheter skulle uppkomma att redan i samband med koncessionen meddelabehövliga detaljföreskrifter i olika avseenden. Förhållandet mellan koncessionärenoch fastighetsägaren kan därför knappast regleras fullständigt i koncessionsbeslutet.Av praktiska skäl torde man vara hänvisad till den lösning som finns iförslaget till minerallag nämligen att inom koncessionsområde mark fårtas i anspråk för bearbetnuig först sedan marken anvisats vid särskildförrättning. Denlämpligaste lösningen av frågan hur hänsyn i samband med torvtäktskoncessionskall kunna tas till motstående intressen torde på grund av det anförda varaatt dessa beaktas vid en mera allmän prövning i samband med koncessionsgivningensamtidigt som lagstiftningen angående mark och vatten i allmänhet är fullt uttillämplig på verksamheten i fråga. Denna lösning överensstämmer sålunda medden som valts i det remitterade förslaget till lag om vissa mineralfyndigheter.Tillstånds- prövningenligt miljöskyddslagen eller vattenlagen eller dispens från förordnande omlandskapsskydd enligt naturvårdslagen kan således komma att krävas förkoncessionerad verksamhet eller för den anläggning där den utvunna torven skallutnyttjas. Genomförs, som synes rimligt, naturvårdskommitténs förslag omtillståndstvång för bl. a. torvtäkt, kan sådan inte komma till stånd utansärskild prövning från naturvårdssynpunkt. Sådan prövning blir alltidnödvändig, även om koncession meddelats, I och för sig kommer således inte attfinnas något hinder mot att prövning resulterar i att ansökanom täkttillstånd avslås med stöd av naturvårdslagen beträffande en eller flera ddarav koncessionsområdet. Med hänsyn till den översiktliga bedömningen som gjortsredan vid koncessionsprövningen och som får antas ha lett till att från naturvårdssynpunktsärskilt värdefulla torvmarker undantagits från koncessionsområdet tordelänsstyrelsens prövning emellertid regelmässigt utmynna i föreskrifter omåtgärder till begränsning av skadan. Ett villkor för genomförande av den nuavsedda ordningen är dock att bestämmelsen i 18 § första stycket andra punktennaturvårdslagen upphävs eller att torv undantas vid tillämpningen av dennabestämmelse. förslag kommer riktlinjer som anges i kommunplan att blibestämmande både för lokalisering av koncessionerad verksamhet och förprövningen av täkttillstånd med hänsyn till naturvårdsintressena. Idet föregående har nämnts att fördelarna med koncessionssystemet är flera: detger samhället möjlighet att med lämpliga villkor på ett verksamt sättkontrollera att koncessionen utnyttjas effektivt, koncession kan ges åtstatligt företag eller åt annan med förbehåll om statligt deltagande i den koncessioneradeverksamheten, staten kan få del av exploatörens vinst genom royalty ellerliknande avgifter i samband med verksamheten m. m. Regler om föreskrifter tillskydd för såväl allmänna intressen som enskild rätt med nu nämnd innebördfinns i 4 § kontinentalsockellagen och i 10 § förslaget till lag om vissa mineralfyndigheter.Bestämmelserna har motiverats med att fynd av vissa kan få betydelseför den svenska samhällsekonomin och att det därför är angeläget att staten förbehållersig ett avgörande inflytande på både undersökningsarbete och exploatering.Eftersom det främsta skälet för att införa koncessionstvång för takt avbränntorv är just att tillförsäkra det allmänna ett avgörande inflytande på eneventuell framtida exploatering av landets torvtillgångar bör motsvarandebestämmelser gälla också för torvtäktskoncession, I enlighet med det sagdabör koncessionsmyndigheterna vid tillstånd kunna foga föreskrifter som behövsför att skydda allmänna intressen eller enskild rätt eller som eljest påkallasför att främja ett ändamålsenligt tillvaratagande av naturtillgången. Vidarebör, om så anses påkallat, föreskrifter om minimiprestationer kunna meddelas.När det gäller det ekonomiska utbytet bör tillstånd i likhet med vad som gällerenligt kontinentalsockellagen och förslaget till minerallag kimna förbindasmed villkor om statligt deltagande i verksamheten eller om royalty eller liknandeavgifter för tillståndet. Avgifterna bör beräknas med beaktande 12 1974.1 saml Nr 146 avvad som i varje särskilt fall krävs för att överföra eventuell värdestegringpå naturtillgången som sådan till det allmänna. Avgörande för bedömningen börvara företagets lönsamhet och exploatörens anspråk på skälig företagsvinst.Staten bör också kunna förbehålla sig andel i produktionen. Denna möjlighet börkunna utnyttjas praktiskt t. ex. på så sätt att staten får del av den kraft somproduceras i den anläggning i vilken exploatören tillgodogör sig torven. Ifråga om föreskrifter till skydd för allmänna intressen bör särskilt framhållasatt koncessionsmyndigheten bör ha möjlighet att meddela föreskrifter om markensåterställande efter torvtäkten. På vilket sätt detta skall ske bor avgörasefter samråd med natur- och skogsvårdande myndigheter och markägaren.Föreskrift bör kunna ges om att en del av vinsten skall avsättas för sådanaändamål alternativt att exploatören skall ställa säkerhet för att villkorenfullgörs. Harsådana föreskrifter inte meddelats i koncessionsärendet, kan de i ställetmeddelas i ärende om dispens från förordnande om landskapsskydd enligtnaturvårdslagen eller, om naturvårdskommitténs förslag genomförs och 18 §första stycket naturvårdslagen ändras i enlighet med vad som sagts i föregåendeavsnitt, i ärende om täkttillstånd enligt samma lag, 6.5 Anvisande av mark Ifråga om de olika koncessionsformer som förekommer i samband med mineraliskaämnen står det klart att det är först när koncessionshavaren skall ta ianspråk mark inom koncessionsområdet som eventuella motsättningar mellan koncessionärenoch motstående intressen konkretiseras. Detta sammanhänger givetvis med först på ett sent stadium när fyndigheten är lokaliserad ochbrytningsmöjligheterna är undersökta kan ta ställning till vilken mark somfaktiskt behöver tas i anspråk. Motsvarandeproblem borde rimligen inte föreligga i fråga om takt av bränntorv. Redan denkartläggning som gjorts av landets torvförekomster bildar nämligen ett visstunderlag för bedömningen av vilken mark som kan komma att behöva tas i anspråkför en koncession. På skäl som närmare utvecklats i avsnittet 6,3 lär detemellertid inte vara praktiskt möjligt att redan i ett koncessionsärendebestämma exakt vilken mark som skall få tas i anspråk för torvtäkt och ännumindre reglera förhållandet i detalj mellan koncessionären och motståendeintressen. Även i fråga om torvtäktskoncession torde det således bli nödvändigtatt, i likhet med vad som föreslås gälla för mineraUska ämnen enligt minerallagen,anvisa mark för bearbetning i särskild ordning. En skillnad föreliggervisserligen mellan torv och de mineraliska ämnen som omfattas av minerallagen,nämligen att möjligheten att redan i samband med prövningen avkoncessionsärendet beakta naturvårdsintressena i praktiken är större när detgäller torven. Prövningen i koncessionsärendet innebär emellertid som förutframhållits inte att bearbetning kan ske annat än med hänsynstagande tillgällande lagstiftning i fråga om användande av mark och vatten m. m. Deytterligare garantier som behövs för att motverka olämpliga konsekvenser medhänsyn till motstående intressen, allmänna som enskilda, bör tillgodoses genomatt mark inte får anvisas inom vissa i lag särskilt angivna områden, s. k.fredade områden, i vart fall inte utan särskilt tillstånd (se avsnittet 6.6. Enligtvad som gäller på minerallagstiftningens område skall för bearbetning anvisasden mark inom koncessionsområdet som sökanden begär, i den mån det intestrider mot reglerna om fredade områden eller vad som föreskrivits vidkoncessionens meddelande eller det är uppenbart att marken inte behövs förgravdriften eller med denna sammanhängande verksamhet. Utanförkoncessionsområdet anvisas den mark som är nödvändig för verksamheten, t. ex.mark för vägar. Motsvarande regler bör gälla i fråga om takt av bränntorv, ävenom koncessionsföreskrifterna torde komma att bli så förhållandevis detaljeradeatt några bredare marginaler mellan koncessionsområde och bearbetningsområdeknappast uppkommer. Däremot torde frågan om väg till och från takten m. fl.liknande frågor kräva samma noggranna överväganden som om koncessionen gälldegruvdrift. Anvisande av mark för bearbetning bör kunna begränsas till områdesom beräknas komma att tas i anspråk , även om koncessionmeddelats . Ny förrättning för anvisande av ytterligare mark fåri så fall ske . Nästafråga som uppställer sig är i vilken form anvisandet av mark skall ske. Enligt4 kap, 3 och 10 §§ förslaget till gruvlag (prop. 1974: 32) skall anvisade avmark inom eller utanför utmål ske vid utmålsförrättning. Sådan förrättning handläggsav bergmästaren i det distrikt där inmutningsrätten tidigare beviljats, dvs.det distrikt där inmutningen eller större delen av den ligger. Vid utmålsförrättningskall avgöras alla frågor som har samband med utmålsläggningen. Hit hör bl. a,frågor som beskrivning av utmålets sträckning, utstakning och utmärkande påkarta, bestämmande av ersättning för skada som fastighetsägare eller innehavareav särskild rätt lider genom att mark anvisas för arbete ovan jord m, m, ochbestämmande av förrättningskostnader, I 26 § förslaget till lag om vissa mineralfyndigheterföreskrivs att anvisande av mark skall ske vid särskild förrrättning efteransökan hos bergmästaren i det distrikt där det med ansökningen avsedda områdeteller större delen av det ligger. Om sådan förrättning samt om betalning aversättning och avstående från anvisad mark gäller enligt 29 § vad somföreskrivs i gruvlagen för motsvarande fall. Beträffandeanvisande av mark för takt av bränntorv är det inte utan vidare klart att sammaförfarande bör väljas som tillämpas på minerallagstiftningens område. Förstbör undersökas i vad mån detta uppdrag med större fördel kan anförtros åt annanmyndighet. De myndigheter som härvid kan komma i fråga ärfastighetsbildningsmyndighet och länsstyrelse. Tillförmån för fastighetsbildningsmyndighet talar att den organisatoriskt och kunskapsmässigtbesitter erforderliga resurser för att på ett tillfredsställande sätt lösauppgiften. Dessutom kan nämnas att fastighetsbildningsmyndighet haruppgifter som inte har direkt samband med regleringen ifastighetsbildningslagen (1970: 988). Sålunda har fastighetsbildningsmyndighetatt handlägga anläggningsförrättning enligt anläggningslagen (1973: 1149) ochledningsförrättning enligt ledningsrättslagen (1973: 1144)har vidare bl. a. att enligt 5 kap. 10 §expropriationslagen upprätta karta och beskrivning över område som skallexproprieras, om expropriationen medför att fastighetsindelningen ändras.Anvisande av mark för takt av bränntorv skall emellertid inte föranleda ändringi fastighetsindelningen. De ståndpunktstaganden som skall ske vid sådanförrättning har inte helleri övrigt sådana beröringspunkter med verksamheten hos fastighetsbildningsmyndighetatt uppgiften av den anledningen bör läggas på sådan myndighet, även om det ioch för sig är en tänkbar möjlighet. Attlåta handha fråga om anvisande av mark är också en tänkbar utväg,om såsom förutsatts i det föregående skall pröva frågan omföretagets tillåtlighet från naturvårdssynpunkt. Å andra sidan tillkommerytterligare uppgifter, främst genom att förrättningen för anvisande av markför takt av bränntorv även bör omfatta en avvägning mellan koncessionärens ochfastighetsägarens intressen samt ståndpunktstaganden i uppkommandeersättningsfrågor. Särskilt de senare synes inte lämpligen böra läggas pålänsstyrelsen. Motbakgrund av det anförda förefaller det som om bergmästarförrättning ändå skulleerbjuda den lämpligaste lösningen. Visserligen faller torvtäktskoncessionknappast inom ramen för den verksamhet som handhafts avbergsstatstjänstemännen. Anvisandet av mark för torvtäkt kan emellertidknappast vara så väsensskild från motsvarande syssla vid annan koncession attuppgiften inte med fördel kan läggas på bergmästare. Förrättningen bör kunnahandläggas enligt samma regler som föreslås gälla för förrättning enligt dennya minerallagen. Förslagettill lag om vissa mineralfyndigheter innebär i huvudsaklig överensstämmelse mednuvarande ordning att i lagen anges visssa fredade områden som inte alls ellerendast efter särskilt medgivande får användas för undersökning ellerbearbetning. Reglerna har nära anknytning till reglerna om inmutningshinder igruvlagen. I förslaget upptas som fredade områden 1) område som avsatts tillnationalpark eller om vars avsättande till nationalpark statlig myndighet gjortframställning hos regeringen, 2) befästningsområde och, i den utsträckningregeringen bestämmer, område utanför detta, 3) kyrkogård eller annanbegravningsplats, 4) område på mindre avstånd äntrettio meter från allmän väg eller sådan vägs sträckning enligt fastställdarbetsplan eller från sådan järnväg eller kanal som är upplåten för allmäntrafik eller från allmän flygplats, 5) område på mindre avstånd från byggnad som är avsedd att stadigvarande användas tillbostad eller från tomtplats eller trädgård vid sådan byggnad, 6) område som upptages av kyrka, annansamlingslokal, undervisningsanstalt, hotell eller pensionat eller avvårdanstalt, elevhem eller därmed jämförlig inrättning, om anläggningen äravsedd för mer än femtio personer, 7) område som upptages avelektrisk kraftstation eller industriell anläggning, 8) område med stadsplan eller byggnadsplan. Enligtförslaget kan dispens från dessa bestämmmdser meddelas av regeringen i de treförstnämnda fallen och av i övriga fall. Om ägare eller nyttjanderättshavarei de vid 57 upptagna fallen ger sitt samtycke till undersökning ellerbearbetning, krävs ingen dispens alls. Fredningsbestämmelsernakompletteras med en s. k. reservregel. Denna innebär att regeringen fårförordna om' fredande av område även i andra fall än de uttryckligt uppräknade,om det kan antas att undersökning eller bearbetning inom området skulle kommaatt hindra eller avsevärt försvåra sådan förekommande eller planerad verksamhetsom är av väsentiig betydelse från allmän synpunkt. Isamband med redogörelsen för frågorna om anvisande av mark för takt avbränntorv har nämnts att från sådan anvisning bör vara undantagna vissafredade områden. Systemet .med fredade områden bör efter, mönster frånminerallagstiftningen anordnas så att vissa som särskilt skyddsvärda anseddaområden inte alls eller'endast efter särskilt medgivande får användas för taktav bränntorv. Det är givet att bestämmelserna om fredade områden så. långtmöjligt bör beaktas vid den summariska prövning med hänsyn till motståendeintressen som skalL föregå koncessionsgivningen. Som tidigare nämnts är detemellertid inte praktiskt möjligt att redan på detta stadiurii ta ställningtill alla de intressekonflikter i fråga om markanvändningen sorn kan uppkommanär koncessionären skall utöva sina rättigheter. Reglerna om fredade områdenbör därför inte knytas till koncessiorisprövningen titan utformas så att markför torvtäkt eller därmed samriianhängande verksamhet inte får tas i anspråkför undersökning eller anvisas för bearbetning inom fredade områden. Dettainnebär att det inte möter något hinder i och för sig mot att sådana områdenligger inom koncessionsområdets gränser. Från reglerna bör dispens, kunnamedges. 6.7 Ersättning till fastighetsägaren m. m. Somtidigare utvecklats (avsnittet 5) torde bränntorv f, n. knappast ha något självständigt värde. Det finns därför som likaledes anförts ingen anledning att i fråga om avgäld till fastighetsägaren behandla torv annor lunda än mineraliska ämnen. Någon ersättning för bränntorven som na turtillgång skall alltså inte utgå, '1 . Ersättningför skada som fastighetsägare eller innehavare av särskild rätt lider genom attmark tas i anspråk för gruvdrift och därmed sammanhängande verksamhet m, m, skallenligt förslagen till ny gruvlag och lag om vissa mineralfyndigheter utgåenligt bestämmelserna i 4 kap, expropriationslagen. Motsvarande regler börgälla också i fråga om bränn-torvtäkt. Detta innebär, bl, a, att fastighetensägare och innehavare av särskild rätt till fastigheten har rätt till ersättningför den skada som de' lider genom att mark anvisas för torvtäkt. Anvisande avmark för bränn-torvtäkt och därmed sammanhängande verksamhet inom eller utomkoncessionsområdet blir att betrakta som ddexpropriation för vilken intrångsersättningskall utgå. Ersättningen skall därvid bestämmas till-belopp som motsvarar denminskning i fastighetens marknadsvärde som uppkommer genom åtgärden. Somexempel kan nämnas ersättning för förlust av husbehovstorv, för skog och förmark som tas i anspråk för vägar, upplagsplatser m. m. Anvisande av mark förbränntorv kan emellertid medföra även annan skada. Som exempel på sådan ersätt-ningsgillskada kan nämnas att fastighetsägaren eller innehavare av särskild rätt fårkostnader för att en av honom driven rörelse måste läggas ner eller att nyavägar niåste anläggas till följd av att vägförbindelser över ett torvmarksområdeblir avskurna. 1 saml Nr 146 Enkoncessionslagstiftning avseende torvtäkt kan genomföras på olika sätt. Enmöjlighet är att införa en helt ny lag vars enda uppgift blir att reglera torvtäktskoncession.En annan tänkbar utväg är att föra in bestämmelser om torvtäktskoncession ilagen om vissa mineralfyndigheter. Benämningen på denna lag bör därvid ändrastill "lag om vissa mineralfyndigheter m. Somtidigare nämnts kan det förmodas att antalet koncessionsärenden inte blirsärskilt stort. Under sådana omständigheter tjänar det knappast något syfte atti lag reglera de närmare föratsättningarna och villkoren för koncession.Särskilt i fall där ärendet avser omfattande takt av bränntorv och alternativalösningar kan finnas bör koncessionsmyndigheten ha största möjliga frihet attavgöra frågan med hänsyn till förhållandena efter förhandlingar mellanmyndigheten och sökanden samt dennes motparter. En lagstiftning angående torvtäktskoncessionbör därför inte ta upp annat än grundläggande regler om själva koncessionenoch villkoren för denna. Förslagettill lag om vissa mineralfyndigheter bygger på liknande tankegångar och harutformats som en ramlagstiftning som gör det möjligt att utan större omgångavföra visst mineraliskt ämne från lagen eller att i densamma ta upp nyamineral eller liknande naturtillgångar, om det skulle anses påkallat (jfr SOU1970: 45 s. 55). Av framställningen i avsnittet 6 framgår att det i förslagettill lag om vissa mineralfyndigheter upptagna regelsystemet på så gott somsamtliga i avsnittet behandlade punkter kan tillämpas också på torvtäktskoncession.Således bör reglerna i denna lag om koncession, koncessionstid,koncessionsområde, förhållandet till motstående intressen, koncessionsvillkor,anvisande av mark och ersättning kunna med en eller annan justering bringas attgälla även torvtäkt. På samma sätt förhåller det sig med de bestämmelser ilagen som reglerar frågor om förberedande undersökning, tillsyn, återkalldseav koncession, handräckning, ansvar och fullföljd av talan. Att bestämmelser omtorvtäktskoncession förs in i lagen om vissa mineralfyndigheter är med hänsyntill vad nu sagts att föredra framför en särskild lag, som f. ö. skulle medföraatt ändringar måste göras i både gravlagen och lagen om vissa mineralfyndighetertill motverkande av konkurrens mellan rättigheter som grandas på de olika lagarna, Iöverensstämmelse med det anförda har upprättats förslag till lag om ändring idet till lagrådet remitterade förslaget till lag om vissa mineralfyndigheter. Förslagetinnebär att 1, 4, 69 och 44 §§ lagen om vissa mineralfyndigheter ges ändradlydelse och att lagens namn ändras till lag om vissa mineralfyndigheter m, m, Iparagrafen har gjorts det tillägget att under en ny punkt 5 tagits uppundersökning och bearbetning av torv för att utvinna energi. Tillägget innebäratt minerallagens regelsystem blir tillämpligt också på bränntorv. Dettagäller såväl de allmänna bestämmelserna som reglerna om förberedandeundersökning, undersökningsarbete, anvisande av mark, rätt till bearbetning,verkan av att bearbetningskoncession upphör, särskilda åligganden, tillsyn,handräckning, ansvar m. m. och fullföljd av talan samt de särskildabestämmelserna i 51 och 52 §§. Takt av torv för annat ändamål änenergiproduktion får däremot bedrivas på samma sätt som . Någrasvårigheter att utröna om den bmtna torven används för det ena eller andraändamålet torde inte uppkomma. Inte heller kan det innebära några problem attgöra en gränsdragning mellan torv och andra brännbara material som förekommer iskog och mark. Atttakt av bränntorv för husbehov får ske utan koncession, så länge annan inteinnehar bearbetningskoncession, framgår av 9 § andra stycket. Koncession bör meddelas i fråga om en eller flera av de ämnesgmpper,däri inräknat torv, som framgår av 1 §, Paragrafensförsta stycke innehåller ett undantag från koncessionstvånget i 1 §, Av 9 §första stycket följer således att fastighetsägaren har rätt att utan koncessionbearbeta fyndighet av alunskiffer för att utvinna olja eller gas samt fyndighetav stenkol, eldfast lera eller klinkrande lera. Undantaget gäller dock intevissa områden som omfattas av rättigheter för inmutare, gravinnehavare och koncessionshavare. Någonmotsvarande rätt för fastighetsägaren att bearbeta förekomst av bränntorv utankoncession bör inte föreligga. Syftet med koncessionstvånget i vad det avseratt överföra eventuell värdestegring till det allmänna skulle härigenom kunnaäventyras. Med hänsyn till användningen av torven bör samma regler gälla fördenna som för olja, gas och uran, vilka ämnen inte får bearbetas avfastighetsägaren utan koncession. Somanförts i avsnittet 5 i den allmänna motiveringen bör takt av bränntorv förfastighetsägarens husbehov undantas från koncessionsplikt. En regel härom hartagits upp i paragrafens andra stycke. Det är att märka att rätten till husbehovstäktenligt förslaget upphör, om annan får bearbetningskoncession avseende takten.Vill fastighetsägaren fortsätta att bedriva torvtäkt för husbehov inom områdepå vilket annan erhållit sådan koncession, får detta regleras genom avtalmellan fastighets- ägaren och koncessionshavaren eller, om sådant inte kommertill stånd, genom ersättning i pengar i samband med ersättning för anvisadmark.