prop · FX03150 · 1974-12-31 00:00:00 — Åtskilliga äldre lägenheier har därfören reglerad hyra som ligger i nivå med eller nära deras bruksvärde.Tillgängligt statistiskt material visar emellertid att det finns ell inte heltobetydligt antal lägenheter som har hyror som ligger klart under vad somskulle ha kunnat tas ut, om lägenheternas bruksvärde lagts till grund förhyressättningen och hyrorna relaterats till nyproduktionens hyror. Särskiltgäller delta i fråga om lägenheter i de centrala delarna i , Göteborgoch . Jag utgår från att man vid tillämpning av bruksvärdereglernapå det äldre lägenhetsbeslåndel i allmänhet kommer till det resultatet attenbart lägenheter som har färdigställts under i stort setl samma tidsperiodkan anses jämförliga med varandra. Det råder nämligen så stora skillnadermellan äldre och nyare lägenheter bl. a. i fråga om planlösning ochmodernitetsgrad alt det krav på jämförlighet som bruksvärdesystemet uppställerannars inte är uppfyllt. Begränsas sålunda jämförelsematerialet till lägenheiersom har färdigställts ungefär och som vid samma lidpunkt gått ut urhyresregleringen, torde man i allmänhet få en måttlig och successiv höjning avhyresnivåerna i detta lägenhetsbeslånd, i all synnerhet om bruksvärderegelnändras på det sätt som jag kommer atl föreslå i det följande, Efiersom detsåvitt kan bedömas förekommer hyressplillring också inom jämförbara delar avdet reglerade lägenhetsbeslåndel föreligger ändå risk för att en delhyresgäster får vidkännas hyreshöjningar, när regleringen upphör, som bliroskäligt betungande om höjningarna ulgår . Av vad som har anförts lorde framgå att hyreslagensbruksvärdesyslem inte kan anses ensamt innefatta tillräckliga garantier mot allhyrorna i vissa äldre lägenheier höjs på ell sätt som blir betungande förhyresgästen, när hyresregleringen avskaffas. Frågan blir då om övergångslagensbestämmelser i sin nuvarande uiformning ger hyresgäsierna etl tillräckligtskydd mot hy-re.sökningar. Enligl 2 § första styckel övergångslagen skall elthyresavlal som förul varil hyresreglerat anses uppta den hyra som skolat ulgå,när hyresregleringen upphörde även om annat har bestämls i avtalet. 1 saml Nr 150 stämmeisenär att hyran för liden efter avvecklingstidpunkten fram lill hy-resperiodensslut låses vid den hyra som gällde närmast . Vill hyresvärden höjahyran efier nämnda tidpunkt, är han på vanligt sätt hänvisad till att träffaavtal med hyresgästen eller säga upp avtalet och vid hyresnämnd yrka högre hyrasom villkor för en föriängning. Bestämmelsen, som syftar till att göraövergången från hyresregleringen till bruksvärdesystemet i del enskilda falletsmidig, bör enligl min mening behållas. Övergångslagen ger vidare Kungl. Maj:t möjlighetatt bestämma en övergångstid efier hyresregleringens avskaffande under vilkenendasl en del av skillnaden mellan den förut utgående reglerade hyran och hyranenligt bruksvärdesystemet (bruksvärdehyran) för tas ut. Meddelas sådant förordnandegenerellt, får man i och för sig möjlighet till en smidig anpassning av dehyresreglerade avtalen till bruksvärdehyrorna, Föratt övergångslagens skydd förhyresgästerna skall utlösas krävs emellertid i del enskilda fallel atthyresgästen vägrar att gå med på hyresvärdens förslag om högre hyra och istället tar en tvist i hyresnämnden om villkoren för den fortsattaförhyrningen. Man får räkna med all många hyresgäster väljer att betala högrehyra framför att bli uppsagda med ålföljande tvist vid hyresnämnden. Det ärockså svårt för den enskilde hyresgästen både att bedöma vad bruksvärdehyranför hans lägenhet kan vara och vad som är en skälig höjning lör att uppnåanpassning till bruksvärdehyran. En med det förut anförda sammanhängande invändningmot övergångslagens reglering är att man riskerar alt få en starkt ökadtillströmning av villkorsärenden lill hyresnämnderna och svårigheter förfastighetsägarna, efiersom nämnda reglering förutsätter atl uppsägning sker. Vadsom har anföris i det föregående visar all inte heller övergångslagen, jämteförordnande som meddelas med stöd av den, utgör ett tillräckligl medel attförebygga betungande hyreshöjningar i enskilda fall där spännvidden mellan denreglerade hyran och bruksvärdehyran är mera betydande. Härtill kommer deadministrativa problem som skulle bli följden av att övergångslagentillämpades. Det är således nödvändigt att försöka finna en annan lösning avomställningsproblemen. Därvid bör efiersirävas elt skydd för hyresgästen motobefogade hyreshöjningar som verkar utan att han måste vända sig lillhyresnämnd. För detta ändamål fordras lill en början ensärskild bestämmelse motsvarande den som enligl övergångslagen kan sättas ikrafi av Kungl, Maj:t och som sakligt sett innebär att hyran för lägenhet, som omfattasav hyresregleringen, inle får höjas i vidare mån än vad som är skäligt för atlhyran vid övergångstidens slut skall vara anpassad till hyran för likvärdigalägenheier enligl hyreslagens bruksvärderegel. Den högsta hyra som i enlighelhärmed får utgå kan lämpligen benämnas övergångshyra. Motsvarigheteni övergångslagen till den nu förordade skäligheisregeln förutsätteratt det är den enskilde hyresgästens sak att se till atl hans hyra inte höjsmer än vad lagen medger. Som jag redan antytt inrymmer denna ordning riskerföratt enskilda hyresgäster,av okunnighet om lagens innebörd eller av annananledning, förleds atl godta större hyreshöjningar än skäligheisregeln medger.Del är hos den samlade hyresgäströrelsen som tillräckliga erfarenheler finnsför att bedöma vilka hyror som kan godtas när det gäller att smidigt anpassa dereglerade hyrorna till bruksvärdenivån. Det är därför nödvändigt atl hyresgäsiernasorganisationer för möjlighet att öva inflytande i frågan om höjning skall låske. Skäligheisregeln måste alltså kombineras medbestämmelser om en särskild förhandlingsordning. Förebilden lill en sådanförhandlingsordning kan lämpligen hämtas från hyresregleringen. Hyresvärden böralltså inte ha rält att höja den hyra som gällde när hyresregleringen upphördeutan medgivande av hyresgästorganisation, dvs. riksorganisation eller föreningansluten lill riksorganisation. Har förhandling med sådan organisation ägl rumutan all överenskommelse i saken uppnåtts eller har mot förhandling mött hindersom inte beror på hyresvärden eller hans organisation kan hyresvärden begäraprövning vid hyresnämnden av hyrans storlek. Har däremol överenskommelse träffats medhyresgästorganisation, bör alltså hyresvärden ha möjlighet atl höja hyran ienlighet med överenskommelsen. Delsamma gäller självfallet om hyresnämndenmedgivit höjning. Skulle hyresvärd höja hyran ulan slöd avförhandlingsöverenskommelse eller beslut av hyresnämnd bör straffansvar inträdaoch hyresvärden vara skyldig att betala tillbaka vad han uppburit för myckel. Självfallet bör del inte ställas upp något krav påatt den enskilde hyresgästen är medlem i hyresgästorganisationen för att enöverenskommelse som rör övergångshyran för hans lägenhet skall bli giltig. Närdet sedan gäller alt ta ut den högre hyran av den enskilde hyresgästen är detavgörande vad hyresavtalet mellan hyresvärden och hyresgästen innebär på denpunkten. På det hyresreglerade området är läget det atl deenskilda hyresavtalen i största utsträckning innehåller s. k. förhandlings-eller kolleklivklausuler. Dessa bestämmelser, som tillkom inför förhandlingarnamellan organisationerna om bashyra på grundval av reform, innebär allhyresgästen blir bunden av en förhandlingsöverenskommelse eller ett beslut avmyndighel om höjning av hyran. Om en sädan klausul gäller - vilkel torde varafallel belräffande det stora flerialet hyresreglerade lägenheier - kan alltsåvärden av hyresgästen ta ut den övergångshyra som överenskommitseller i förekommande fall beslutats av hyresnämnd. Skulle klausul av nämndaslag undanlagsvis saknas, kan hyresvärden, om han vill altförhandlingsöverenskommelse skall bli omedelbari bindande för hyresgästen,träffa avtal med denne om införandel av en sådan klausul i hyresavtalet.Vägrar hyresgästen att gå med på det, har hyresvärden möjlighet attsäga upp hyresavtalet och som villkor för föriängning kräva alt den hyra somöverenskommits med hyresgästorganisation eller medgetts av hyresnämnden ocksåblir gällande för det enskilda avtalet eller all i avtalet tas in enförhandlingsklausul. När det nuvarande förhandlingssystemet infördes påhyresregleringens område , måsle hyresgäst som ville komma ifrån enalllför hög hyra säga upp avtalet och flytta från lägenheten vid hyrestidensulgång om han inte kunde förmå hyresvärden att gå med på en hyressänkning. Idet lägel var det naturiigt att hyresgästen tillerkändes möjlighet attunderställa en förhandlingsöverenskommelse om höjning av bashyran hyresnämndsprövning. har emellertid förhållandena ändrats. Genom lagstiftning år1973 har bostadshyresgäsl fött möjlighet atl med bibehållet besillningsskyddsäga upp hyresavtalet för ändring av hyresvillkoren. Elt av de skäl somföranledde den reformen var att den nya ordningen bedömdes göra del lättare förparterna att godta systemet med förhandlings- eller kolleklivklausuler (prop. 1973:23 s. 103). Genom reglerna om uppsägning för villkorsändringhar hyresgäsierna möjlighet att efter uppsägning av hyresavtalet i vanligordning fö till stånd prövning av hyrans storiek. Delta är det system som nutillämpas generellt på bl. a. den allmännyttiga hyressektorn. Under sådanaomständigheter finns det inle något behov av alt i anslutning till avvecklingav hyresregleringen införa beslämmelser om rätl för hyresgäst atl underställaförhandlingsöverenskommelser om övergångshyra hyresnämnds prövning. Påkallarhyresgäst villkorsprövning enligl hyreslagen, har hyresnämnden alt vid sinprövning av villkorslvislen tillämpa den förordade regeln om övergångshyra,omöver-gängsordningen är tillämplig på hyresförhållandet. Uttrycklig bestämmelsehärom kan inte anses vara påkallad. Den nu förordade övergångsordningen bör tillämpasunder efter det atl hyresregleringen upphör denl . Den nuvarande hyresregleringen gäller som lidigaresagts i 43 kommuner, i vissa kommuner dock endast i en del av kommunens område.Som förut antytts torde risken för oskäliga höjningar av hyran vara störst iSlockholms, och kommuner. Atl övergångsordningen bör gälla i dessatre kommuner synes mig därför klart. Belräffande övriga kommuner därhyresreglering nu gäller är del mera tveksamt i vad mån behov föreligger av ensådan ordning. Eftersom organisationerna på hyresmarknaden har bäst kännedom omi vad mån en övergångsreglering behövs på olika håll utanför de trestorstadsområdena, förordar jag all organisationerna ges behörighet atl träffaöverenskommelse om alt viss eller vissa kategorier av lägenheter eilerlägenhelerna i viss eller vissa orter skall vara undantagna fråntillämpningsområdet för den föreslagna övergångsordningen. bör dock, somnyss framhölls, inle gälla i fråga om de tre storstadskommunerna. Situationenkan vara den atl del inle finns skäl all undanta ell vissl lägenhetsbeslåndfrån övergångsordningen men alt det i detta bestånd finns enstaka lägenheterför vilka den hyresreglerade hyran nära ansluter till bruksvärdenivån. Försådana fall bör möjlighet finnas alt på det lokala planet träffaöverenskommelse om undantag från den förordade förhandlingsordningen. Träffassådan överenskommelse, bör ändå den förordade övergängs-ordningen gälla iövrigt, dvs. den materiella regeln om övergångshyra blir tillämplig. Beträffande de närmare detaljerna i den förordadeövergångsordningen kan följande anföras. Avsikten med förslaget är att hyrorna för detidigare hyresreglerade lägenheterna skall kunna anpassas till lägenheternasbruksvärde successivt och ulan slörre påfrestningar för de boende.Ulgångspunklen vid ställningstagandet till hyresvärdens krav är således atthyran för den aktuella lägenheten fr. o. m.den skall motsvaralägenhelens bruksvärde. Det vid förhandlingstidpunkten akluella bruksvärdetmåsle därför utrönas. Visar det sig vid en jämförelse mellan den utgående hyranoch bruksvärdehyran att spännvidden är måttlig, saknas anledning all motsättasig hyresvärdens krav. I sådant fall finns del inle heller anledning alt ifortsättningen behålla förhandlingsordningen förlägenheten i fråga. Ärspännvidden slörre än som förutsatts i det föregående, kan del inle krävas allhyran i elt slag kommer upp i bruksvärdenivån. 1 elt sådant fall leder kravetpå all hyreshöjningen skall vara skälig lill alt endast en del av höjningentill bruksvärdehyran för tas ul. Givelvis får en hyreshöjning inte i något fallleda lill atl hyran för lägenheten blir högre än hyreslagens bruksvärdereglermedger. Den bruksvärdeprövning som systemet förulsäller bör ofta kunna göras itämligen grova drag. I många fall bör det vara tillräckligt atl lägenhetensbruksvärde uppskattas ulan alt någon egentlig jämförelseprövning sker. A andrasidan ökar anspråken på bruksvärdeprövningens lillföriillighel ju närmare denutgående hyran ligger bruksvärdehyran. Om del enskilda hyresavtalet upptar erforderiigförhandlingsklausul, behöver som nämnts hyresvärden inle iaktta hyreslagensföreskrifter om uppsägningslid, om överenskommelse iräffas medhyresgästföreningen. Av detla följer alt överenskommelse eller beslut om nyhyra inle automatiskt kommer att gälla för bestämd tid, t. ex. en helhyresperiod. Överenskommelse och beslut bör med detla synsätt fö gälla ulanbegränsning till tiden, dys. Även om någon enslakafastighetsägare skulle vilja återkomma lämligen omgående med nya krav påhyreshöjningar, innefattar del föreslagna systemet tillräckliga garantier molalllför täta höjningar av hyran. En ny höjning efier kan inle gärnasägas vara skälig. Några uttryckliga regler i frågan behövs inte. Efiersom avsikten med övergångsordningen är atljämna ut eventuella övergångssvårigheler för enskilda hyresgäster, bör den iprincip knytas till det individuella hyresförhållandet och inte lill lägenhetensom sådan. innebäralt skyddsreglerna gäller lill förmån för den hyresgäst som innehar lägenhetenvid hyresregleringens upphörande också vid föriängning av hyresavtalet men atlny hyresgäst i lägenheten får belala bruksvärdehyra. Vissl undantag bör dock,som jag närmare skall utveckla i specialmötiveringen, göras från dennahuvudregel. Frånden ordning vars huvuddrag har angetts i det föregående bör undantas sådanaersättningar som enligl 19 a ;; hyreslagen inte behöver vara till beloppetbestämda, dvs. ersättning för den kostnad som hänför sig lill lägenhetensuppvärmning, förseende med varmvallen eller elektrisk ström eller avgifier förvatten och avlopp. Skäligheten av en sådan ersäitning bör - om överenskommelsemot förmodan inte kan träffas direkt mellan hyresvärd och hyresgäst - prövassom en vanlig villkorslvist, dvs. efier uppsägning och hänskjutande tillhyresnämnd. Enligl bruksvärdereglerna anses den av hyresvärdenfordrade hyran o-skälig, om den väsentligt överstiger hyran för lägenheier sommed hänsyn till bruksvärdet är likvärdiga. Bruksvärdereglerna innebärprincipiellt inle bara atl jämföriiga lägenheier får lika höga hyror ulanockså, åtminstone på , att hyrorna i hela lägenhetsbeslåndelanpassas lill varandra efter lägenheternas varierande standard. Hyrorna blirdärigenom relativt bestämda. En särskild spärregel får verkan i etlmarknadsläge, när full balans inle råder mellan tillgång och efterfrågan pålägenheier. Denna spärregel innebär att vid jämförelseprövningen skall bortsesfrån lägenhet vars hyra inte är rimlig med hänsyn lill hyreslägel i orten förnärmasl jämföriiga lägenheier i nybyggda bostadshus. Den beslutade avvecklingen av hyresregleringenfr. o. m. beträffande ett betydande antal lägenheier harsåvitt nu kan bedömas gått smidigt. Erfarenheterna av den infördarätlen för bostadshyresgäsl alt säga upp hyresavtalet för omprövning avhyresvillkoren är ännu begränsade. Genomförs det i prop. 1974:151 framlagdaförslaget om inrättande av en ny, för hela rikel gemensam överinstans över hyresnämndernai bl. a. hyressättningslvister, skapas bättre förutsättningar för alt utbildaen enhetlig och fast praxis. Någon mera genomgripande ändring ibruksvärdereglerna behöver därför inte företas . Däremot finns behov av vissajämkningar i regelsystemet i syfte att skapa ytterligare garantier för altbruksvärdesystemet medför skäliga hyresnivåer. Den första frågan gäller de allmännyttigabostadsföretagens prisledande funktion. När bruksvärdesystemet tillskapades,utgick man från atl hyrorna i det växande beståndet av sådana företagslägenheter med sina självkostnadsbestämda hyror skulle fö en stabiliserandebelydelse. lägenhetsbeståndetborde tjäna som norm vid direkt jämförelse i fråga om lägenheternas bruksvärde.Det borde vidare utgöra riktpunkt för den bedömning som enligt den berördaspärregeln skall göras när man vid jämförelseprövningen har atl bortse frånlägenhet vars hyra inte är rimlig med hänsyn lill hyreslägel i orten (prop.1968:91 Bih. A s. 189), De hyror som lillämpas av de allmännyttigabostadsföretagen får alltså betydelse främsi i två hänseenden vid hyresprövningenligt hyreslagen, nämligen dels när det i jämförelsematerialet ingårlägenheier i hus som förvaltas av sådana företag, dels vid tillämpning avspärregeln. Del finns anledning att understryka vad somuttalades vid reform, nämligen att de allmännyttiga bostadsföretagenshyressättning bör tjäna som riktpunkt vid hyresprövningen. Efiersom dessaförelag tillämpar självkoslnadsprincipen, dämpas därmed den allmännahyresnivån. Detla har belydelse inte minst i orter med brisl på lägenheier,där hyresgäster ibland kan vara benägna att godta hyror som väsentligtöverstiger vad de skulle fått belala under normala förhållanden. Avsikten medatl lagstiftaren gett de allmännyttiga bostadsföretagen en prisledandeslällning har bl. a. varit atl motverka att det på sådana orter uppkommer enokontrollerad hyresnivå som verkar i hyreshöjande riktning. Del är emellertidtveksamt om de allmännyttiga bostadsföretagens hyressättning irättstillämpningen getts den prisledande funktion som lagstiftaren avsett ochsom är nödvändig for att rida spärr mot opåkallat snabb höjning av den allmännahyresnivån. Del förefaller som om hyrorna i det allmännyttigalägenhetsbeslåndel tillmätts belydelse bara i den mån sådana lägenheierdominerat i jämförelsematerialet eller, vid tillämpning av spärregeln, i orten. Vad först angår principerna förjämförelseprövningen bör slås fast att, om jämförelsematerialet innehåller eltvisseriigen inte dominerande men representativt inslag av lägenheier frånallmännyttiga bostadsföretags fastigheter, dessa hyror bör tillmätas avgörandebetydelse. Hyror som ligger högre bör i sådana fall inle få påverka bedömningenulan bör kunna uteslutas från jämförelsematerialet utan särskild utredning(jfr, prop, 1968:91 Bih, A s, 190), Vad som har anföris innebär självfalletinte att avsteg skall göras från bruksvärdeprövningens metodik i övrigt.Sålunda får vid jämförelse-prövningen också i allmänhet beaktas barasådana lägenheter i det allmännyttiga lägenhetsbeslåndel som med hänsyn tillbl, a. storlek. moderniletsgrad, planlösning, läge i förhållande lillsamhällets centrala delar och boendemiljön i stort är jämförliga medprövningslägenhelen (jfr avsniii 8,4.1). Självlallei måste krävas allhyressättningen i de allmäiinyiiiga j;im-lörelselägenheierna är korrekl ochrepresentativ för del allmännyltiga lii-genheisbeståndel. Hur stort inslaget av allmännyttiga lägenheter börvara för atl deras hyror skall få tjäna som norm kan inte preciseras närmaregenom angivande av antalet eller andelen i jämförelsematerialet, uttryckt iprocent eller på lik- Som en allmän riktpunkt bör dock gälla alt hyrorna i det allmännyttigalägenhetsbeslåndel bör godtas som norm vid fastställandet av hyran förprövningslägenheten, om antalet allmännyttiga lägenheier ijämförel.sematerialet är så stort att del kan sägas ge underlag förtillförlitliga slutsatser om hyresnivån för allmännyttiga lägenheter av sammabeskaffenhet som prövningslägenhelen. Kan en sådan hyresnivå konstateras, bördel sakna belydelse hur slor andel de allmännyttiga jämförelselägenheierna hari hela jämförelsematerialet. Delta betyder att hyresnivån i det privatägdafastighetsbeståndet för avgörande inflytande vid jämförelseprövningen först omdet i jämförelsematerialet inte ingår några allmännyttiga lägenheier eller såliten andel sådana lägenheter att det inle finns underlag för en bedömning avhyresnivån i jämförliga allmännyttiga lägenheter. De rikllinjer för hyresprövningen som har angettsnu bör utan vidare kunna tillämpas i fråga om relativt nyproduceradeprövningslägenheter, eftersom det i det nyare lägenhetsbeslåndel bör vara enförhållandevis enkel uppgift att få fram tillräckligt många direkt jämförligaallmännyttiga lägenheter. Även i lägen där jämförelsematerialet inle ger fullttillföriitlig anvisning om hyresnivån för likvärdiga lägenheier hos deallmännyttiga bostadsföretagen bör deras hyror, om de genomsnittligt är lägreän hyrorna i andra hus, kunna ulgöra en riktpunkt för hyresprövningen på såsätt atl hyresnivån läggs lägre än som skulle ha varil fallel, om det inle hadefunnits någrajämförligaallmännylliga lägenheier. Del finns vidareanledningallerinra om uttalandet vid reform alt det ibland kan bli nödvändigt jämförelseprövningen ta hänsyn till del genomsnittliga hyresläget förlägenheter som inte är direkt jämförliga med prövningslägenheten, t.ex. därföratt del på grund av stark hyressplillring är svårt att fastställa någonvägledande hyresnivå (prop. A s. 53), 1 en sådan situation bör mansöka ledning i första hand i del allmännyttiga lägenhetsbeslåndel. När det sedan gäller lillämpningen av spärregelnhar de allmännyttiga bostadsföretagen i praxis tillerkänts en prisledandefunktion endast i den mån de dominerar nyproduktionen i orten. En följd häravär atl på orter där sådana företags andel av lägenhetsbeslåndel är obetydlig,den högsta tillåtna nivån enligt spärregeln kommer all bestämmas avhyresnivåerna inom det privatägda fasiighetsbesiändet. Delvis har ocksåspärregeln till-lämpats så atl hänsyn lagits lill alt de allmännyttigaföretagen inle dominerat nyproduktionen i jämförelsemaierialei. Också vidtillämpningen av spiirr-regeln bör rättstillämpningen styras mot en närmareanknytning lill de hyror som tillämpas inom den allmännyttiga hyressektorn.Därvid får givetvis hänsyn tas lill atl bruksvärdet för jämförelselägenheten ochlägenhelerna i nyproduktionen på orten ofta inte är detsamma. innebär allfaktorer som t, ex. storlek, moderniletsgrad och hyreshusens läge kommeratlbeakias också vid tillämpningen av spärregeln. Lika litet som vidjämförelseprövningen bör del krävas att inslaget av de allmännyltigabostadsföretagens lägenheierär dominerande för atl deras hyror kan bli bestämmande för hyresnivån. Vad somhar anförts i del föregående om de allmännyttiga företagens prisledandefunktion gäller i tillämpliga delar också här. Det bör emellerlid anmärkas attden ändring som föreslås i fråga om jämförelseprövningen leder till attspärregeln får minskad betydelse, eftersom redan vid jämförelseprövningenhänsyn skall las till en represeniativt inslag av allmännyltiga företagslägenheier i jämförelsemaierialet. För alt säkerställa atl principer förhyressättning skall slå igenom i full utsträckning i tillämpningen bör ienlighet med det anförda en jämkning göras i 48 ;; hyreslagen. Den nuvarandebruksvärderegeln bör kompletteras med en bestämmelse av innehåll att vidhyresprövningen främst skall beakias hyran för lägenheter i hus som förvaltasav allmännyttiga bostadsförelag. Hyreslagensregler ger uttymme för en viss prisskruv uppåt av den hyresnivå som bestämlsvid jämförelseprövningen och lillämpningen av spärrregeln.