prop · FX03166 · 1974-12-31 00:00:00 — NVK:s förslag tUl förvaltningsorganisation förnaturvårdsobjekt tiUstyrks i huvudsak av samtliga remissinstanser som uttalarsig i frågan, nämUgen statskontoret, , domänverket,, , länsstyrelserna, , Skid-och samt Svenska kommunförbundet.Dessa remissinstanser har också i stor utsträckning anfört kompletterandesynpunkter på frågan enligt deras mening den närraare förvaltningen börutövas. 5 Nuvarande skogsvårdslagsdftning m. m. 5.1 Gällande bestämmelser m. m. Den gällande skogspoUtUcen faststäUdes år 1948.Målet för skogspolitiken är att skogarnas produktionsförmåga, med hänsyn tiUskogsbmkets och de träförädlande industtiemas stora betydelse för näringslivetinora landetoch för möjlighetema tUl handelsutbyte raed andra länder, skall utnyttjaseffektivt så att fömtsättningar skapas för ett uppehåUande och, såvitt möjligt,en utvidgning av landets skogsbmk och därmed också av de industrier som ärberoende av skogen för sin råvaruförsörjning, I skogsvårdslagen (1948: 237) regleras skogsbmketpå marker sora inte tUlhör staten eller kyrkan. Enligt lagen skall skogsraarkraed därå växande skog genom utnyttjande på lämpligt sätt av markensvirkes-alsttande förmåga skötas så att tillfredsställande ekonoraiskt utbytevinns och, såvitt raöjligt, i huvudsak jämn avkastning erhålls (1 §), Med skogsraarkavses mark som är lämplig för skogsproduktion och som inte i väsentligutsträckning används för annat ändamål (2 §), Uppsikt över att lagen efterlevsutövas av skogsvårdsstyrelsema och deras verksamhet övervakas av (4 och 5 §§), I fråga om avverkning skiljer lagen på utvecklingsbar och ejutvecklingsbar skog. Skog anses som utvecklingsbar så länge det vid lärapligskötsel måste antas bli mer lönande att låta den stå kvar än att avverka denomedelbart. Utvecklingsbar skog får inte utan tillståndavverkas på annat sätt än genom ändamålsenlig gallring (6 §). Avverkning avskog sora inte är utvecklingsbar får inte på någon fastighet utanskogsvårdsstyrelsens tUlstånd ske så, att större mbbningar uppkommer iavkastningens jämnhet. Sådan skog får inte heller avverkas på sådant sätt attskogens återväxt avsevärt försvåras (7 §). Inora oraråden som av Kungl, Maj:t förordnatssom svårföryngrade eller sora skyddsskogar får avverkning inte ske utanskogsvårdsstyrelsens tUlstånd (26 §), Om efter avverkning inte länmats kvarskog av sådan täthet eller beskaffenhet att den raed hänsyn till rådandenaturförhållanden kan anses nöjaktig, skall sådana åtgärder vidtas sora fordrasför att det inora skälig tid skall finnas nöjaktig återväxt på det avverkadeområdet (14 §). av statens skogarregleras i brev om effektivisering och samordning av statensskogsföretag. I detta sägs bl, a. att verksaraheten skall ha en striktekonomisk inriktning, att skogsbruk skall bedrivas där biologiska ochekonoraiska fömtsättningar föreligger härför och att skogsbruket skall varauthålligt. Med uthålligt skogsbmk menas enligt brevet att slutawerkning skallföljas av åtgärder för att Inora skälig tid få nöjaktig återväxt. Förvaltningen av kyrklig jord regleras i lagen(1970: 939) om förvaltning av kyrklig jord. Förvaltningen skall inriktas påatt egendomens avkastningsförmåga tUlgodogörs på ekonoraiskt bästa sätt.Naturvårdens intressen skaU beaktas i skäUg omfattaing. tillkallades särskilda sakkunnigaför att utreda vissa frågor inom skogspolitiken. EnUgt direktiven tUl desakkunniga sägs bl. a. att den framtida skogspolitiken bör utforraas så attmöjligheter skapas för att en långsiktig hög produktion kan vidraakthåUas iskogsindustrin och därmed också en hög intensitet i det svenska skogsbruket. Vidareskall de sakkunniga närmare belysa de konsekvenser i raUjö-vårdshänseende somnuvarande och en fraratida awerkningspoUtik kan komraa att leda tUl särat göraen bedönming av hur skogsnäringens expansionsmöjligheter påverkas av kraven pårekreationsmöjligheter för allmänheten. 5.2Skogstillståndet m. m. Skogens utveckling i landet följs sedan 1920-taletgenora årliga, landsomfattande taxeringar. Denproduktiva skogsmarksarealen omfattar 23,5 milj. hektar eller avlandarealen. Av denna är hälften i privat ägo raedan resten är fördelad lika påbolag och på det allmänna. Det totala virkesförrådet, som till utgörs avbarrträd, uppgår tUl (msk). harsedan 1920-talet ökat raed ca 700 railj. Den årliga tillväxten har undersararaa tid ökat från 57 mUj. rask till 71 milj. rask. De årliga avverkningarna har ökat från ca 40 milj.m'sk tUl 50 mUj. Från 1960har avverkningarna ökat ytterligare tUl 77 railj. msk sora genorasnitt de senastetre åren. av volyraen tas ut genora slutawerkning av äldre bestånd.Andelen industrivirke har ökat från tiU95%. Skogensarealraässiga fördelning på åldersgrupper är av betydelse för raöjlighetema attbedriva ett uthålUgt skogsbmk. IdealtiUståndet är en jämn fördelning.Kännetecknande för dagens skogar är brist på skog i åldern ochöverskott på äldre skog. Somkalmark räknas i taxeringarna skogsmark som är helt kal eller bevuxen medplantor . Även marker raed raycket glesa bestånd och med fröträdräknas som kalmarker. Kalmarksarealens omfattning har förlandet som helhet haft ungefär oförändrad omfattaing, näraligen ca 1,8 milj.hektar eUer av skogsmarksarealen. I norra har den ökat från 4 %till , medan den i rainskat från tiU . Av den areal sorabestår av kalmark och plantskog lägre än bUdas enligt taxeringen 45 %av hyggen raindre än , av hyggen raeUan 5 och samt 38 %av hyggen större än . Irapporten redovisas en flygbUdsinventering av hygges-ttakter störreän som avverkats . Av denna framgår att 80 %av antalet hyggestrakter i landet är raindre än . Dessa raotsvarar ca40 % av hyggestraktsarealen. av arealen eller av antalet utgörs avhyggestrakter större än . Den slutawerkade arealen uppgår tiU 290 000hektar, raotsvarande av skogsmarksarealen. Av denna areal hyggesplöjs ca huvudsakligen iNorrlands inland. Efter avverkning föryngras marken genom plantering,sådd eller självsådd från fröträd. Plantering tUlämpas i större utsträckning isödra än i norra . Andelen plantering i storskogsbmket är större än idet övriga skogsbmket. Totalt planteras av den slutawerkade arealen.Enligt riksskogstaxeringen är av kalmarksarealen och än 3 år. På de privata skogsägarnas marker är andelen kalmark äldre än 5år genomgående större än hos övriga skogsägare. Av landets skogsmark beräknas avnaturvårdsskäl omfattas av raer eller mindre orafattande restriktioner i frågaom avverkning och föryngring. Det avverkade virket utgörs tUl av sågtimmeroch av massaved. Virket förädlas vid sågverk, skiv-, massa- och pappersindustrier.Exportvärdet av skogsindustriprodukter uppgår tUl ,motsvarande av skogsindustriproduktionens värde eller av landetstotala exportvärde. Antalet sysselsatta i skogsnäringen uppgår enligtnationalräkenskaperna till ca 160 000 vartUl komraer ett inte obetydligt antaldeltidssys-selsatta. Arbetsgmppens uppgift har som nämnts varit attstudera omfattningen och verkningarna av kalhyggen. I fråga om kalhyggenasverkningar har arbetsgmppen först behandlat frågan huruvida den form avskogsbruk sora kallas ttakthyggesbruk i vUket kalhuggning ingår kan ansesligga i linje med den nu gäUande skogspoUtiken. Därefter har gmppen gåttnärraare in på sådana frågor ora sysselsättningen, naturvården ochallraänhetens frUuftsliv som kan sägas ha anknytning till kalhuggning. Arbetsgruppen anför att för att skogsbmket skaUkunna bedrivas kontinuerligt med hög och jämn avkastning, måste avverkad skogersättas med ny. I trakthyggesbmket sker denna ersättning genora kultur (planteringeller sådd) eller självsådd under fröträd. I kalhyggesdebatten har enligtarbetsgmppen framförts oklart forraulerade önskeraål som en återgång tUl s. k.gaUringsskogsbmk. Därmed åsyftas de former av upprepade genorahuggningar aväldre skogsbestånd sora var vanliga under första delen av detta århundrade.Därvid väntas återväxten ske genom självsådd i de luckor som öppnas iskogsbestånden. Erfarenheterna har visat att sådana huggningar successivtminskar tUlväxten och virkesförrådet i bestånden och slutligen leder till attstora arealer måste kalawer-kas på en gång. Mot bakgrund av det sagda konstaterar arbetsgruppenatt ett intensivt, kontinuerligt skogsbruk i vårt land kräver planmässigtgenomförda slutawerkningar och därpå följande effektiva återväxtåtgärder. DettaInnebär att för den övervägande delen av landet endast trakthyggesbruk kantillämpas. I trakthyggesbmket är ändamålsenliga gallringar av stor betydelse. Beträffande föryngringsraetoderna i skogsbruketframhåller arbetsgruppen att självföryngring under fröträd används i alltförstor utsträckning, sett från produktionssynpunkt. Självföryngring tar oftalång tid. Den ger inte sällan bestånd med lägre produktion än kulturbestånd.Därtill koraraer att den i extreraa höjd- och kliraatlägen sällan ger godtagbartresultat. Arbetsgmppen förordar därför en skärpning av skogsvårdslagensbestäraraelser ora återväxtåtgärder och av skogsstyrelsenstillärapningsanvisnlngar tUl dessa. Gmppen frarahåller också vikten av atfskogsvårdsstyrelserna skärper kontroUen av att återväxtåtgärderna vidtas snabbtoch ger godtagbart resultat. För att raöjliggöra en sådan skärpning föreslårgruppen att en obligatorisk anraälningsskyldighet av alla planerade hyggeninförs. En sådan anraälningsplikt gör det möjligt för skogsvårdsstyrelserna attbättre än f. n. kunna ge råd eller utfärda föreskrifter ora lämpligföryngringsmetod. När det gäUer de enskilda hyggesarealemas storlekhar det hävdats att stora hyggen beror på att stora maskiner används föravverkning. Arbetsgruppen konstaterar att raycket stora hyggen togs upp redanpå då skogsbruksraetodema inte var raekaniserade. Mekaniseringsgradeni avverkningarna är för övrigt inte större än enligt undersökningar somgjorts. Beräkningar visar vidare att mekaniserade avverkningar, om hänsyn tasendast till kostnaderna för själva avverkningen, för lönsamhet inte kräverstörre hyggen än mellan 5 och beroende på bl. a. virkesförrådetsstorlek per arealenhet. En anledning till att stora hyggen kommit tiU är attslutavverkningarna lagts "kant i kant". Detta hargjorts dels av planeringsskäl, dels i samband med sanering av vidsträcktaområden med äldre, glesa och tidigare genomhuggna bestånd.Upprepade genomhuggningar leder slutligen till att stora områden måstekalhuggas inom en relativt kort tidsrymd. Enligt arbetsgmppen bör dagensskogsskötselmetoder om de tUlämpas rätt leda till bestånd med storavirkesförråd. De ekonomiska kraven behöver därför inte medföra att de enskildahyggena görs större . Arbetsgruppen uttalar den uppfattningen att motbakgrund av den gällande skogspolitiken kan den sammanlagda kalmarksarealen ilandet inte anses vara för stor. Inte heller de enskUda hyggesarealerna kansett från skogproduktionssynpunkt anses vara för stora. Inora vissa områden hardet i stället visat sig att för små hyggen leder till sämre skogsproduktion.Större hyggen än vad som krävs för att minimera de direkta awerkningskostnademaär dock enligt arbetsgmppen inte sällsynta. Sysselsättaingen i skogsbruket har minskat kraftigtden senaste trots att awerkningsvolymen ökat. HärtUl harbidragit rationalisering av främst huggningen (motorsågen), barkningen(maskinbark-ning vid industrier) och transporterna (specialttaktorer ochraindre transportavstånd). De helmekaniserade awerkningssystemen sora numerabörjat tillämpas har ännu inte påverkat sysselsättningen i någon störreutsträckning. Det har beräknats att sysselsättningen i skogsbmket under1970-talet kommer att minska till hälften även om avverkningsvolymen ökas med30 %, Arbetsgruppen påpekar att för att skogsbmket skallge sysselsättning inte bara nu utan också krävs givetvis att detfinns skog att avverka och att det som avverkas kan säljas, Arbetsgmppenkonstaterar att ett intensivt kontinuerligt skogsbruk i vårt land kräverplanmässigt genomförda slutavverkningar och därpå följande effektiva återväxtåtgärder.Detta trakthyggesbruk, där ändamålsenliga gallringar är av stor betydelse, gerenligt arbetsgmppen den bästa produktionen i skogen och därraed ocksåden högsta sysselsättningen. Från skogsproduktions- och sysselsättningssynpunktär det önskvärt att öka gallringsandelen i avverkningarna. Effekten frånsysselsättningssynpunkt är dock begränsad, I en särskild studie sora gällerNorrbottens län har arbetsgmppen funnit att en ökning av andelen gallring utöver aktuell nivå ger en sysselsättningsökning med endast12 % trots att gallringen tUl skiUnad från viss slutawerkning inte ärmekaniserad. En orsak till detta är att bristen på gallringsbar skog begränsarmöjligheterna att öka gallringsandelen. Denna brist är en följd av olämpligahuggningsformer , varigenom för litet ny skogskapades, vilket enligt arbetsgmppen troligen kommer att leda tUlsysselsättningsproblem . Den nya anställningsskyddslagstiftningen kommer attinnebära att ökade krav måste ställas på planeringen av de anställdassysselsättning. Detta gäller inte minst äldre och handikappad arbetskraft ocharbetskraft i glesbygden. Arbetsgruppen anser att länensskogsbmksdelegatio-ner (numera arbetsgrupper för skogsbruketsarbetsmarknadsfrågor) har en väsentiig uppgift för information och samordningsamt bör kunna få ytterligare uppgifter för långsiktig planering av åtgärderför sysselsättning och UtbUdning. Arbetsgruppen anser vidare attskogsvårdsstyrelsernas regionala bevakning av olika skogsägaresawerkningsplaner bör skärpas. Sådan bevakning kan ske bl, a, med stöd av 7 och8 §§ skogsvårdslagen. För att bevakningen skall bli meningsfull bör den enligtgruppen dock grunda sig på avverkningsplaner från alla ägarekategorier. Enbättre bevakning av avverkningarna har främst tUl syfte att motverka att avverkningarnai så hög grad koncentreras till ett arbetskraftsområde, att underlaget försysselsättningen inom området försämras kraftigt för . En kalawerkning innebär aUtid en radikal förändringav landskapet. Det beror enligt arbetsgmppen på den korta tid som självaavverkningen tar i jämförelse med den tid det tar att få till stånd enawerkningsmo-gen skog. Arbetsgruppen erinrar om att en slutawerkning inteiimebär en definitiv förändring av landskapet i likhet med t, ex. entäktverksamhet eller överdäraning i samband med vattenkraftutbyggnad. Arbetsgmppen frarahåller att det i vissa fall kanvara nödvändigt alt anpassa skogsbruket eller skogsbruksraetodema till andraintressen, t, ex, den rekreationssökande allmänhetens. Sådan inskränkning elleranpassning som har större omfattning eller ekonomisk betydelse för skogsbruketbör enligt arbetsgruppen regleras i lagstiftning. Områden där särskildainskränkningar kan vara aktuella är tätorternas närrekreationsområden. Engrundläggande förutsättning måste vara att områden där begränsningar iskogsbmket anses nödvändiga preciseras i kommunala planer och i länsplaner.Beroende på graden av inskränkning bör enligt arbetsgruppen områdena inköpas avkommunema eller avsättas som naturreservat, avtal slutas raellan koramun ochraarkägare ora ersättning för särskUd skötsel eller överenskommelse träffas oraanpassad skötsel i linje raed det hänsynstagande sora föreskrivs i 1 §naturvårdslagen och inora raraen för ett rationellt skogsbmk. Arbetsgruppen framhåUer att en självklarutgångspunkt vid avverkningsplaneringen bör vara att raan bör eftersträva attinte åstadkoraraa större samraanhängande kaUiyggen än som kan anses nödvändigt.Genom den anmälningsplikt för hyggesupptagning som arbetsgmppen förordar fårskogsvårdsstyrelsema vetskap om vUka hyggen som planeras. Omskogsvårdsstyrelserna har anledning att anta att det från nattir-vårdssynpimktskulle uppstå för stora kalytor bör enligt arbetsgruppen länsstyrelsernaunderrättas härom. De negativa intrycken på bl. a. landskapsbUden somawerknmgarna gör kan mildras med relativt enkla medel. Sådana åtgärder sora attlänma kvar träd eller ttädridåer I anslutning till bebyggelse och påim-pediment samt utefter vägar och stränder, att anpassa hyggesgeoraetrin tilllandskapsforraen, att rensa äldre stigar från ris ra. m. bör enligt arbetsgruppenkunna vidtas inom ramen för ett rationellt skogsbmk. Som ett uttryck för dettaallmänna önskemål föreslår arbetsgruppen att en allmän aktsamhetsregel vadgäller naturen skrivs in i skogsvårdslagen. För att underlätta det sararåd sora avses i 20 §naturvårdslagen kan enligt arbetsgmppen det anmälningsförfarande utnyttjas soragruppen föreslagit beträffande hyggesupptagning. Detta fömtsätter dock att länsstyrelsernapreciserar sina önskemål om sådant samråd. Vidare bör enligt gmppenbestämmelserna i 20 § naturvårdslagen ändras så att de omfattar även ändradefömtsättningar för friluftslivet och så alt kan föreskrivasararåd i fråga om arbetsföretag inom närmare angivna områden. Detta tordeframför allt vara önskvärt i tätortsnära om- råden.Arbetsgruppen föreslår därför att skogsvårdsstyrelserna obligatoriskt skallrapportera planerade hyggen som är större än 0,5 ha i dessa oraråden. Sora särskUt uppdrag har arbetsgruppen haft attstudera omfattningen och effekterna av särskUt den markberedningsmetod somkallas hyggesplöjning. Markberedning är ofta önskvärd och ibland nödvändig föratt skapa goda utvecklingsbetingelser för frön och plantor. Ärligen markberedsca 100 000 ha. Från skogsproduktionssynpunkt bör denna areal utökas enligtarbetsgmppen. Hyggesplöjning, sora år den raest radikala metoden, har desenaste åren utförts på något mer än 8 000 ha . Metoden är bäst lärapadpå friska och fuktiga raarker raed tjock råhu-raus i extrema klimatlägen iNorrlands inland. Dessa marker brändes tidigare. Hyggesplöjning kan okiitiskt användinnebära olägenheter för andra intressen, särskilt renskötselns. Arbetsgruppenanser att användningen av metoden bör begränsas till de områden där inga andraalternativ finns. Det föreslås att då sådan plöjning planeras skogsbmket ivarje enskUt fall bör söka samråd med naturvårdsmyndigheten. Vidare föreslåsatt skogsbruket bör åläggas att i de faU åtgärden berör de ren-skötandesamernas intressen söka samråd med dessa, Genora satsning på utveckling avandra, skonsammare metoder bör skogsbruket begränsa användningen avhyggesplöjningen. Harvning är en annan relativt ny raarkberedningsraetod somhar diskuterats, den används på utpräglat goda vinterbetesmarker förrenarna, kan betet skadas. Harvning inom renens vinterbetesland bör enligtarbetsgmppen därför ske först efter samråd mellan skogsbruket och derenskötande samema. Avverkningarnas inverkan på renskötseln hardiskuterats livligt. SärskUt aktuell har frågan om inverkan på vinterbetetvarit. Forskning i dessa frågor pågår. Denna forskning är enligt arbetsgmppenviktig eftersom den kan underlätta det samråd mellan skogsbruket och de renskötandesaraerna som arbetsgmppen finner angeläget. För att samrådet skall kunnaförbättras ytterligare föreslås att en kartläggning och gradering av vinterbetesmarkernasnarast komraer till stånd. Samrådet mellan skogsbruket och de renskötandesamerna föreslås intensifierat. Forskning i olika frågor som har samband medsärskilt kalhuggning har pågått länge bl. a. vid skogshögskolan. Arbetsgruppenanser att denna forskning är angelägen. AktueUa frågor sora gruppen funnit särskiltangelägna är frågan om ytavrinningen från kalhyggen, det eventuella sambandetmellan hyggesstorlek och utlakning av näringsämnen samt vissa växt- ochdjurarters specifika krav på skogsmiljö. 7 Remissyttrandena över arbetsgruppens förslag Arbetsgruppens rapport får ett positivt bemötandeav i stort sett alla remissinstanser. Enligt bör rapporten varaav stort värde för såväl allmänheten som för fackmännen och är ett välbehövligtlitte- raturtUlskottbåde för den skogliga och den aUmänna undervisnmgen. EnUgt domänverket gerrapporten en sakkunnig och aktuell beskrivning av skogsbmkets fömtsättaingarraen nedvärderar i viss mån de forskningsresultat som redan finns.Skogshögskolan konstaterar att rapporten allsidigt belyser olika förhåUandenkrmg trakthyggesbmket och ger en god sammanfattning av den praktiska ochteoretiska kunskap man har inom det aktueUa området. Enligtlänsstyrelsen i ger arbetsgmppens analyser av ochställningstaganden till skogsbmkets inverkan på andra berörda intressen enbalanserad och objektiv bUd av rådande förhållanden och behovet av åtgärderfrån samhällets sida. i Slockholms län anser att rapporten kanbli tiU stor hjälp för vidare utredningar och vid de beslutande myndighetemashandläggning av de behandlade frågorna. Motsvarande uppfattning framförs avSvenska . KritUc mot vissa delar av faktaredovisningenframförs av några reraissinstanser. Lantbruksstyrelsen anser att arbetsgmppenläranat en väldokumenterad redovisning sora bör kunna ligga tUl gmnd förövervägande om regleringar inora skogsvårds- och naturvårdslagstiftningen raenefterlyser dels en preciserad definition av begreppet kalhygge, dels närmarebehandling av bondeskogsbrukets problera och förutsättningar rörandeawerkningsteknik och föryngringsåtgärder samt dess inkomstförhåUanden ocharbetskraftsbehov. Enligt LRF är det en brist att bonde-skogsbruketsdriftsformer inte fått en raera positiv behandling av arbetsgruppen. Förbimdetpekar särskilt på att frågor ora värdeproduktion och sysselsättaingen ikorabinerade företag och i glesbygder borde ha tagits upp tUl gmndligarebehandling. anser att redovisningen avförhållandet storskogsbmket/rennäringen är ytlig och raissvisande. finner faunafrågorna knapphändigt belysta. iMalmöhus län påpekar att de speciella probleraen som finns kring skogsbraket iSkåne inte har behandlats närmare. anser attarbetsgrappen i alltför hög grad utgått från skogen sora råvaruproducent ochinte i tillräcklig utsttäckning beaktat skogens betydelse i andra sammanhang.Föreningen anser vidare att principen om ekologisk grandsyn borde kommit tUlklarare uttryck i rapporten. Några remissinstanser anser att de frågor som tasupp av arbetsgruppen och de förslag sora länmats av naturvårdskoraraittén ochbygglagut-redningen bör behandlas i ett sararaanhang. Skogsindustriernas samarbetsutskottär av den uppfattningen att för att en tiUfredsstäUande samordning skalluppnås raellan skogspolitiken och naturvårdspolitiken är det nödvändigt attavvakta resultaten av skogsutrednings arbete. anseratt resultaten av skogsutredningens arbete bör awaktas innan defmUiv stäUningtas tUl de av arbetsgmppens förslag sora rör ändringar i skogsvårdslagen.Domänverket föreslår att rapporten överlämnas tUl skogsutredningen. Alla remissmstanser som yttrar sig i frågan,bittäder arbetsgruppens slutsats att trakthyggesbruket är den skogsbruksforrasom bäst tjänar syftet med nu gäUande skogspolitik. Enligt hararbetsgmppen på ett övertygande sätt klargjort att farhågoma för att våraskogar skall förödas genom kalhyggesbmket och att den på skogsbruket baseradesysselsättningen av den anledningen skall komma i fara är ognmdade. framhåller att en återgång tUl ett blädnings- ochplockhuggningsförfarande skulle få olyckliga konsekvenser både från ekonomisk,produktions- och sysselsättningssynpunkt. och instämmer i arbetsgruppens sammanfattande slutsats ifråga om lämplig skogsbraksf orm i vårt land. Arbetsgruppens syn på behovet av intensifieradeåterväxtåtgärder delas av flera reraissinstanser. Enligt stårdet helt klart att ett upprätthållande eller en långsiktig ökning avskogsnäringens framtida produktion förutsätter intensifierade åtgärder överhela återväxtom-rådet. Liknande synpunkter fraraförs av 1973 årsskogsutredning. Skogsindustriernas samarbetsulskolt och . delar arbetsgruppens uppfattning attåterväxtåtgärderna i högre grad än hittUls bör omfatta plantering. Desistnämnda remissinstanserna biträder arbetsgruppens förslag att det börankomma på skogsuttedningen att lämna förslag till skärpning av bestämraelsernai skogsvårdslagen om reproduktionsskyldighet. Enligt bör uttedningen behandla frågan med förtur. iNorrbottens län anser att skärpningen av dessa bestämraelser kan ske inoraramen för gällande bestämmelser genom ändring av till-lämpningsanvisningarna.Länsstyrehen i frainför liknande synpunkter.