prop · FX0328 · 1974-12-31 00:00:00 — RRV anser att i samband med att Vitterhetsakademienshuvudmannaskap för ämbetet upphör bör akademins fastigheter och tillgångar iövrigt överföras i statlig ägo. och statens historiska museumtillstyrker förslaget, men anser att akademin bör vara representeradi verkets styrelse. Liknande synpunkter framförs av . relationer till statens historiskamuseum diskuteras livligt av remissinstanserna. Majoriteten av dessa ärantingen negativa eller tveksamma till de sakkunnigas förslag attriksantikvarieämbetet och statens historiska museum blir sinsemellan friståendeinstitutioner. 1974: 28 252 tillstyrker förslaget med hänsyn till att en uppdelning avkulturminnesvård och museal verksamhet föreslås även på regional nivå. Riketsallmänna kartverk framhåller att förslaget lägger granden för den starkastäUning som kulturminnesvården fordrar i dagens samhälle. Bl.a.länsstyrelserna i , och , samt Jämtlandslän och har ingenting att erinra mot att riksantikvarieämbetetoch statens historiska museum blir sinsemellan fristående institutioner. ansluter sig till förslaget. Blandde remissinstanser som tar avstånd från förslaget är statskontoret, somförordar att ämbetets och historiska museets resp. verksamheter uranslagsteknisk synpunkt behandlas och redovisas var för sig på riksstaten, atthistoriska museet organiseras som en separat institution med egetverksamhetsprogram inom ramen för myndigheten och att enrådgivande med företrädare för berörda intressenknyts till myndigheten . Dessa förändringar torde enligtstatskontoret kräva en översyn av den nya myndigheten ifråga om dess uppgifter och interna organisation. RRVmenar att förslaget kan leda till en dubblering av nu gemensamma funktioner,vUket således kan innebära en kostnadsökning. En tydligare markering av de bådainstitutionernas verksamhet kan göras genom en tillämpning av programbudgeteringensprinciper. Riksantikvarieämbetetoch statens liistoriska museum menar att ekonomiska skäl talar för ettfortsatt samgående mellan ämbetet och museet, liksom det faktum att ett odelatämbetsverk i kraft av sin samlade storlek och betydelse måste beräknas kunnatala med större auktoritet än två självständiga mindre organisationer. Museetkan ges all den självständighet som kan vara intressant ur allmänkulturpolitisk synpunkt och nödvändig för effektiv drift av museiverksamheten.Åtskilliga beröringspunkter mellan de båda verksamheterna existerar.Ämbetsverket nämner särskilt de arkeologiska grävningarna och det samarbete somhärvid förekommer, behovet av gemensamt planerade forskningsinsatser ochgemensamt lösande av utbUdningsfrågor, samt arkivets, och dentekniska verksamhetens betydelse som serviceorgan för såväl ämbetet som museet.Andra områden där ett nära samarbete är nödvändigt enligt ämbetsverket äruppdragsverksamheten och ärenden rörande byggnadsminnesvård. En gemensam högstaledning för de bägge enheterna anser ämbetsverket vara den bästa garantin fören smidig samordning av verksenheterna och ett rationellt utnyttjande av begränsadeanslag. Iyttrandet över (SOU 1973:5) Museema tillägger och statenshistoriska museum att de sakkunniga överbetonar in- Prop.1974: 28 253 slagenav myndighetsutövning i ämbetets verksamhet, och att i själva verket denojämförligt större delen av ämbetets verksamhet består av utredande, forskande,rådgivande och förhandlande aktiviteter inom kulturminnesvårdens område ochsåledes ligger betydligt närmare museets verksamhet än vad som framgår avutredningen. Museiverksamhetens självständighet kan enligt verket ytterligareaccentueras dels genom att museichefen själv får föredra museetsanslagsframställningar för verkets styrelse, dels genom att museets stat brytsut från verkets i övrigt och på så sätt prövas skild från kulturminnesvårdensbehov. Även och statens humanistiska forskningsråd anser atthistoriska museet bör kunna ges ett något friare organisatoriskt förhållandetill ämbetet. Tillyttrandet från och statens historiska museum överbetänkandet Museema har fogats ett säryttrande från museidirektören m.fl. vidstatens historiska museum, där skiljaktig mening från ämbetsverkets yttranderedovisas. I reservationen tUlstyrks utredningens förslag om skiljande avstatens historiska museum från . Reservantema instämmer iatt ämbetets karaktär av förvaltande och myndighetsutövande organ börförstärkas. Reservanterna hävdar att museets anslagsbehov på grund avsamhörigheten med ämbetet inte satts i relation till andra museers önskemål ochtillgängliga anslag. Reservanterna anser att varje sammankoppling mellanämbetet och museet medför en risk för att större hänsyn tas till ämbetets än museetsekonomi. Även behovet av en med ämbetet gemensam lokalplanering avvisas. Demed ämbetet gemensamma avdelningarna kan enligt saryttrandet ersättas avuppdragsverksamhet institutionerna emellan. Behovet av gemensamforskningsplanering kan menar reservanterna tUlgodoses genom ettvetenskapligt råd med företrädare för museet, ämbetet och universiteten. vid i , och Svenska arkeologiska samfundet har de sakkunnigaöverdrivit skillnaderna i fråga om kontaktstrukturer. Nationalmuseetmenar att en reglering av de nuvarande formerna för sambandet mellan ämbetetoch museet bör ske. Omen skilsmässa skulle äga rum avstyrker förslagen atthänföra tekniska avdelningen och till en verkshälft samt arkivetoch landsantikvarieärendena till en annan. varnar för en dragkampmellan ämbetet och museet om servicefunktionerna. ,och framhåller attforskningsverksamheten även måste planeras gemensamt, liksom denutåtriktade verksamheten. En stor risk för dubbleringsfunktioner föreligger, vilketmåste innebära ökade kostnader och besvärliga samordningsproblem. FöreningenSveriges landsantikvarier finner att frågan om museets ställning bör prövas iett större organisatoriskt sammanhang. Remissinstansernaintar i huvudsak en positiv håUning till MUS 65:s förslag angåenderiksantikvarieämbetets arbetsuppgifter och organisation. Riksantikvarieämbetetoch statens historiska museum framhåller att ämbetet bör kunna organiseras påungefär samma sätt oavsett om det görs helt fristående eller ingår i en störreenhet, och oavsett regionalorganisationens utformiung. Nordiskamuseet, UKÄ, fortifikationsförvaltningen, , i ,, , fyra hembygdsföreningar.Svenska museiföreningen. Svenska arkeologiska samfundet och ställer sig i huvudsak positiva till den interna organisationav som föreslagits av MUS 65. MUS65 föreslår att skaU underställas en verksstyrelse medriksantikvarien som ordförande och av Kungl. Maj:t utsedda ledamöter. PositivatUl detta förslag är och statens historiska museum,, länsstyrelserna i och . Riksantikvarieämbetetoch statens historiska museum framhåller att bör vararepresenterad i styrelsen med hänsyn tUl de fortsatta intima kontaktema mellanämbetet och akademin. framhåUer vidare att styrelsenssammansättning måste bli något annorlunda än vad MUS 65 föreslagit om den ävenskall tjäna museiverksamheten. Ordningen med att låta verkschefer vararepresenterade i varandras styrelser är enligt ämbetsverkets mening inte effektiv. Kulturrådetbetonar i likhet med och vikten avatt kommunema och landstingen blir representerade. Rådet instämmer också iförslaget att vissa statliga centrala myndigheter skall ha rätt att närvaraoch få sin mening antecknad men ej deltaga i besluten. Vidare menar rådet atten representant för det nya bör finnas i styrelsen. Domkapitleti föratsätter att även de kyrkliga kommunerna kommer att representeras iriksantikvarieämbetets styrelse. Vadbeträffar den föreslagna byråorganisationen inom ämbetet anserriksantikvarieämbetet och statens historiska museum att den allmänna byrån börbyggas upp kring överantikvarien och handlägga övergripande ochinternationella ärenden, samt dessutom svara för kontakterna med andramyndigheter och med den regionala organisationen. Domkapitleni , och samt församlings- ochpastoratsförbund tillstyrker att inventarieverket Kyrkor och desspersonal förs över till dokii-mentationsbyrå. Statenshumanistiska forskningsråd förordar en mera självständig ställning förinventarieverket på det sätt som redan är fallet med Svenskt biografisktlexikon, gäma i anknytning tUl . anser det angeläget att tillräckligtstora resurser avdelas för att arbetet skall kunna slutföras inom rimlig tid. Beträffandeförslaget att antikvarisk-topografiska arkiv skall ingå iriksantikvarieämbetets dokumentationsbyrå biträder helt förslagettill utökad personalorganisation. Biblioteketoch arkivet är enligt i princip odelbara. Akademin vUlfasthålla äganderätten och anser att överenskommelser måste träffas medvederbörande statliga myndighet om skötsel av såväl arkivet som biblioteket.Forskningsbiblioteksrådet anser att det vore olyckligt att skilja arkivet ochbiblioteket åt. PosUivatill de sakkunnigas förslag om inrättande av en fastighetsbyrå inomriksantikvarieämbetet är statskontoret. , statens institut förbyggnadsforskning och Föreningen . Riksantikvarieämbetetoch statens historiska museum menar att frågan om i vilken utsträckningriksantikvarieämbetet självt skall förvalta byggnader tillhör den gmpp avproblem som bör studeras noggrannare vid en uppföljning av MUS 65 :s arbete. Vadbeträffar överföringen av akademins kulturhistoriska fastigheter menarVitterhetsakademien att ett avtal bör komma tUl stånd angående ämbetetsvårdfunktion. Nordiskamuseet anser att det är en brist i betänkandet att varken ellerandra kulturhistoriska museer nämns i anslutning till förslagen ornriksantikvarieämbetets fastighetsförvaltning och vårduppgifter. Domänverketfinner det lämpligt att en stiftelse av det slag som akademiutredningenföreslagit övertar förvaltningen av vissa fristående byggnader, som sköts avdomänverket. har inte någonting att erinra motförslaget att möjlighet öppnas att överlämna kulturhistoriska fastigheter tUlriksantikvarieämbetets fastighetsbyrå. Det kan emellertid ifrågasättas om detinte är fördelaktigt att låta underhållsansvaret ligga kvar hos den urspmngligamyndigheten. Byggnadsstyrelsenutgår från att förvaltningsmyndigheter med uppgifter inom den statligalokalhållningen även kommer att ha förvaltningsansvar för denövervägande delen av statens kulturminnesmärken. Byggnadsstyrelsenifrågasätter om för att fullgöra sina huvuduppgiftersåsom kulturminnesvårdens centralorgan behöver en egen fastighetsförvaltningeller om den nödvändiga kontakten med det konkreta vårdarbetet kan garanterasgenom uppdragsverksamhet åt andra förvaltningsmyndigheter. Den framtidaförvaltningen av akademins fastigheter och av de statliga fastigheter som f.n.förvaltas av ämbetet bör göras tUl föremål för ytterligare överväganden. 1974: 28 256 Kammarkollegietframhåller att tillskapandet av en separat förvaltningsorganisation förförvaltningen av vissa kulturhistoriska objekt framstår som obehövligt.Kollegiet föreslår att de sakkunnigas förslag i denna del ses överytterligare. Angåendeden administrativa byrån anser och statens historiskamuseum att reprofunktionerna bör knytas till den administrativa byrån och intetill arkivsektionen inom dokumentations-byrån som de sakkunniga föreslår. Riksantikvarieämbetetoch statens historiska museum konstaterar att den av MUS 65 föreslagnaorganisationen av ämbetet synes ge ett grundmönster som inte påverkas av valetav modell för den regionala verksamheten. Däremot blir antalet och karaktärenav tjänster inom resp. sektioner beroende av ett sådant modellval. TCOframhåller att en omorganisation kräver ett noggrant och i detalj planeratförarbete i vilket personalen bör delta. Endastett fåtal remissinstanser har behandlat . Dessa ansluter sigi stort till de sakkunnigas förslag. Beträffandeinordnandet av de vetenskapliga företagen under olika statiiga myndigheterpåpekar statskontoret att mål och syften liksom resursbehovet på längre siktbör omprövas i samband med överföruigen till ny huvudman. Vitterhetsakademienanser att akademin bör kunna medverka i fråga om ledningen av de vetenskapligaföretagens publiceringsverksamhet och då ha en rådgivande funktion. Bl.a.statskontoret och VUterhetsakademien har inga erinringar angående desakkunnigas synpunkter på akademins framtida roll och uppgifter.Vitterhetsakademien delar utredningens uppfattning att en systematisering ochintensifiering av deltagande i det intemationella forskamtbytet är enmycket angelägen uppgift för akademin. Akademin räknar med att kunna starkt ökasin verksamhet på det internationella planet. Akademin förutsätter ett statiigtstöd i detta avseende. 1974: 28 257 23 Lokaler för kultur- och föreningsverksamhet Stat,landsting, primärkommuner, föreningar, församlingar och bostadsproducenter haralla tagit på sig uppgifter för att tillhandahålla lokaler för kultur- ochföreningsverksamhet. Ibetänkandet ger en översikt över hur ansvaret för ohka slagslokaler fördelar sig. Detfinns en rad olika former för statligt stöd tUl kultur- och föreningslokaler.Stöd tUl allmänna samlingslokaler utgår enligt kungörelsen (1973:400) omstatiigt stöd till allmänna samlhigslokaler som anordningsbidrag och lån samtinventariebidrag vid nybyggnad, ombyggnad eller köp av allmän samlingslokal.Vidare kan upprustningsbidrag och särskUd eftergift av statslån utgå förbevarande av befintlig samlingslokal. Beslut meddelas enligt instruktionen(1965:669) för och länsbostadsnämnderna (ändrad senast 1973:401) av samlingslokaldelegation. Ivissa fall kan skollokaler, samlingslokaler, hobbylokaler, mindre biblioteketc. få inräknas i låneunderlaget för statliga bostadslån enligt bostadslånekungörelsen(1967:552, omtryckt 1973:534, ändrad senast 1973:747). Lokaler som inte fårinräknas i låneunderlaget kan få inräknas i pantvärdet. Beslut meddelas avbostadsstyrelsen. Stödtill studentkårlokaler, som på högskoleorterna ofta fyller funktionen somallmänna samlingslokaler, utgår enligt kungörelsen (1964: 398) om lån tillanskaffning av studentkårlokaler (omtryckt 1973: 384). Stödet utgår i huvudsakefter de regler som tidigare gällde i fråga om allmänna samlingslokaler. Beslutmeddelas av Kungl. I fråga om studentkårlokaler kan dessutom utgå lånför inredning och utrustning enligt kungörelsen (1970:273) om lån för inredningoch utrustning för vissa studentkårlokaler (ändrad 1973: 385). Beslut meddelasav Kungl. Teatrar,museer och konsertlokaler som inte får bidrag som allmänna samlingslokaler kanerhålla bidrag ur behållningen från de särskUda lotterier som anordnas tUlförmån för konst, teater och andra kulturella ändamål. Beslut meddelas avKungl. Byggnadsprojektsom avser statliga kulturbyggnader finansieras över anslaget Byggnadsarbetenför vissa kulturändamål (fr.o.m. /75 anslaget Byggnadsarbeteninom utbUdningsdepartementets verksamhetsområde) inom åttonde huvudtiteln.Beslut meddelas av Kungl. Maj: t. Statsbidragtill skollokaler utgår enligt kungörelsen (1957: 318) om statsbidragtill byggnadsarbeten inom det allmänna skolväsendet (omtryckt 1962: 479,ändrad : 355). Beslut meddelas av SÖ. Bidragtill ungdomslokaler utgår ur allmänna arvsfonden enligt lagen (1928:281) omallmänna arvsfonden (ändrad senast 1972:640). Beslut meddelas av Kungl. Statsbidragtill sysselsättningsskapande åtgärder enligt arbetsmarknadskungörelsen (1966:368, omtryckt 1972:300, ändrad : 832) kan utgå till lokaler förkulturändamål. Beslut meddelas av AMS. och ger ut anvisningar i frågor som rörbebyggelseplanering och bostadsväsendet. Dessa berör också frågor om verksamhetoch lokalförsörjning på kulturområdet. har i betänkandet (SOU1973:24) Boendeservice 7 föreslagit tillsättande av ett centralt råd förboendeservice. Ett sådant råd skulle också komma i kontakt med frågor omkulturaktiviteter och kulturlokaler. Kulturrådetbetonar lokalfrågornas stora betydelse för kulturarbetet. Rådet anser emeUertidatt det inte går att anvisa några allmängUtiga lösningar, som t.ex. uppförandeav kulturhus. Kulturrådetanser att man bör sträva efter en bas av mångsidigt användbara lokaler. Sådanalokaler främjar kontakt mellan olika konstformer och olika deltagare. De kanutnyttjas intensivt och blir därmed ekonomiska. Det behövs fler men framförallt bättre utrustade och mera ändamålsenliga lokaler för olika typer avverksamhet. Särskilt bör behovet av gemenskaps- och verkstadslokaler beaktas. Kultur-och förenmgslokaler behövs både i kvarter och stadsdelar och i kommuncentra.Flexibla samlingslokaler bör finnas i alla bostadsområden och i övrigt imiljöer där många människor samlas. I kommunala centra bör finnas störrebibliotek samt lokaler för större teater-, musik-och dansframträdanden, museumoch liknande. Behovet av lokaler i närmiljön betonas särskUt. Kulturverksamhetenbör i stor utsträckning kunna dela lokaler med annan verksamhet. När ettdubbelutnyttjande inte är möjligt bör en gemensam lokalisering med annanservice ändå eftersträvas. Särskilt skolorna bör i större utsträckningutnyttjas för fritidsverksamhet och kulturaktiviteter. Det kan ske genom redan från början planerar dem för dubbelutnyttjande. Statsbidragen tillskol-, ungdoms- och fritidslokaler bör utformas så att de stimulerar tilldetta. Kulturrådetanser att föreningsliv och kommuner även bör dela ansvaret förlokalfrågoma. Dessa bör emellertid mer än hittUls ses som en helhet och då intebara inom kulturområdet utan även i förhållande till andra samhällsområden. Prop.1974: 28 259 Enbättre samordning av de statliga insatserna för samlings- och kulturlokaler ärönskvärd. Ett sätt att åstadkomma detta är att det nya blirrepresenterat i samlingslokalnämnden. Vissa av samlingslokalnämndens ärendenbör också remitteras till det nya . Behållningen av de särskildalotterier som anordnas till förmån för konst, teater och andra kulturellaändamål bör även användas för bidrag av investeringskaraktär inomkulturområdet. Även sådana ärenden bör remitteras till det nya sombör verka för en samordning av den statliga bidragsgivningen tUl kulturlokaler. Kulturrådetssynpunkter och förslag i lokalfrågoma har allmänt fått ett positivt mottagandeav remissinstanserna. Förslagen och synpunkterna tillstyrks eller lämnasuttryckligen utan erinran av bl. , , och . har inget att erinra mot betoningen av behovet av mera samladelösningar av olika lokalbehov. Mot bakgrund av de erfarenheter somfackföreningsrörelsen har anser LO att tillgången på lokaler spelar enstrategisk roll för möjlighetema att samla och aktivera människor. Rådetssynpunkter på behovet av olika lokaltyper kommenteras av flera remissinstanser. Remissinstansersom allmänt delar uppfattning i detta avseende är bostadsstyrelsenoch . Behovetav lokaler i kvarter och stadsdelar berörs av några remissinstanser.Folkbildningsförbundet, flera studieförbund, LO, och betonar hur viktigtdet är att fler lokaler för kulturverksamhet tillskapas i närmiljö bl. a. föratt främja fri skapande verksamhet. ABFpekar på undersökningar som visar att närheten till en lokal betyder mycket förmöjligheterna att rekrytera deltagare till verksamheten. Speciellt nämner ABFatt avstånden meUan arbetsplatsen och bostaden ofta är så stora att ävenbehoven av lokaler för kulturverk-.samhet i anknytning tUl större arbetsplatsereller industriområden bör beaktas. Även LO framför liknande synpunkter ochtUlägger att för en ökad närhet och lättillgänglighet talar också strävandenaatt integrera kulturaktiviteterna med människors mest omedelbara och konkretaintressefrågor. Någraremissinstanser berör behovet av lokaler i kommun- eller kom-mundelscentra förteater, musik m.m. Enligt teater- och musikrådets uppfattning kommer resten av1970-talet och att framstå som ett teaterbyggnadsskede.Ett hundratal kommuner planerar 1974: 28 260 ettteaterbygge eller har behov av en teaterlokal. Behovet av nya konsertlokalerär emellertid ändå större. önskar någon form av normerför teater- och musiklokaler. anser attkulturrådet tagit för lätt på frågan om utställningslokaler. Sådana behövssåväl centralt som i närmiljöerna. Kulturhusfrågantas upp i några remissvar. Folkets husföreningarnas riksorganisation, ABF,Svenska , och uttalarden bestämda meningen att sådana inte bör byggas. I stället anser dessaremissinstanser att man bör satsa tillgängliga resurser på mångsidigtanvändbara lokaler i , Folkets Park, skolor, bibliotek och andrabyggnader där människor träffas. ABF framhåller att detta skulle främjakontakten mellan olUca former av kultureU verksamhet och olika deltagare idenna. Någraremissinstanser tar upp frågan om prioritering av närlokaler förecentrumlokaler. Meningarna är delade om var behovet av lokaler är störst.Kulturrådets uppfattning att lokaler i närmUjö bör sättas i förstahand delas bl. a. av statens planverk. Däremot anser bl. a. att man inte i första hand bör söka skapanärlokaler utan menar att centralt belägna samlingslokaler är lika viktiga föratt ett mångskiftande kulturutbud skall kunna föras ut. ABF och Svenskariksbyggen anser att närlokalema bör finansieras på annat sätt och inte skallkonkurrera med centrumlokalerna i bidragshänseende. Deflesta som tar upp frågan om dubbelutnyttjande samt samlokalisering med annanverksamhet menar att detta bör ske i så stor utsträckning som möjhgt.Bostadsstyrelsen, statens planverk, , flera länsstyrelser,ett tiotal kommuner. , , , , och Hyresgästernas riksförbundstöder vad anför om samlokalisering och dubbelutnyttjande avlokaler. framhåUer att integration och dubbelutnyttjande av olikalokalresurser inte bara minskar investeringsbehoven utan även medför bättreservice för medborgarna. Samlokalisering och dubbelutnyttjande är, betonarHyresgästernas riksförbund, inte bara en fördel ur ekonomisk synvinkel utanäven socialt sett då kontakt och gemenskap meUan olika grupper befrämjas genomsamordningen. understryker att det väsentliga värdet meddessa åtgärder är att de möjliggör en decentralisering av samlingslokalernagenom ett bättre lokalutnyttjande. Samlokalisering får inte motivera centralisering. Statensungdomsråd önskar centrala rekommendationer som stöd för integrationstanken ochtill ledning för det praktiska arbetet. Rekommendationerna bör bygga på densamlade erfarenhet som är spridd på ett stort antal statliga och ickestatliga organ. Fleraremissinstanser finner det lämpligt och önskvärt att skollokaler av olika slagdubbelutnyttjas. SÖ,LO, ABF, Svenska . HSB, och framhåller hur viktigt det är att kommunernaredan på planeringsstadiet tar hänsyn till att skoUokaler skaU kunna användasför annan verksamhet. LO och ABF anser också att man med relativt enkla medelkan förbättra utnyttjandet av befintiiga skolor, något som SÖ också är öppenför. framhåller att skolans behov måste ges högprioritet då lokaler dubbelutnyttjas med skolan och ifrågasätter om fleraparters behov då verkligen kan tUlgodoses tUlräckligt väl. Statens ungdomsrådanser att skolans behov skall jämställas med övriga lokalutnyttjares behov. Viden integrering i skolanläggningar av lokaler för utbildnings- ochfritidsändamål har man nämligen ofta i första hand beaktat skolans behov ochönskemål. Fleraremissinstanser däribland och LO anser liksomkulturrådet att statsbidraget till skollokaler bör ändras för att stimulera ettdubbelutnyttjande. SÖframhåller att nuvarande statsbidragsbestämmelser inte utgör hinder förintegrering. Statsbidrag utgår enligt SÖ även om lokalerna används för annatän skoländamål. SÖ har under vissa föratsättningar inget att invända mot attlokaler för kulturändamål ingår i underlag för bidrag tUl skolor om nuvarandestatsbidragssystem ersätts av driftbidrag. Fråganom ansvaret för lokalhåUningen har rönt ett ganska stort intresse blandremissinstanserna. Meningarna går isär om kommunen eller föreningslivet eUerbåda parter tiUsammans bör ha ansvaret för lokalhåUningen. Attdet även bör vara kommunerna och föreningslivet som har ettgemensamt ansvar för lokalhåUnmgen framhålls uttryckligen av iÖrebro län samt några kommuner. och gör ocksåuttalanden av sådan innebörd. Ettkommunalt huvudmannaskap är enligt några kommuner, däribland Stockholmskommun, att föredra framför ett föreningshuvudmannaskap.