prop · FX034 · 1974-12-31 00:00:00 — För den som har fått en firma registrerad måste dettaframstå som en rimlig ordning, och det är firmor inom detta område som registreringsmyndigheternahar möjlighet att beakta vid prövnhigen av frågor om registrering av nyafirmor. Medtanke på att registreringsområdet för somliga företagsformer regelmässigtkommer att vara regionalt begränsat kan ifrågasättas om inte firmaskyddet ivissa fall borde sträckas utanför registreringsområdet. En sådan ordning tordeemeUertid i praktiken fömtsätta att det utvidgade skyddet bygger påibmktagande. Detta förefaller inte lämpligt av samma skäl som talar för attibmktagande inte bör godtas som primär grund för firmaskydd över huvud taget.Däremot bör det ges vissa möjligheter för regionalt registrerade företag att fåregistrering i mer än ett län. Utredningens förslag innebär att sådan möjlighetföre- 1974: 4 177 liggerbeträffande företag som registreras i handelsregister, dvs. i hu-vudsakhandelsbolag och enskilda näringsidkare. Detta synes mig lämpligt. Förekonomiska föreningar öppnas inte någon motsvarande möjlighet. Detta kanmåhända te sig mindre tillfredsställande. Eftersom registreringen i fråga omekonomiska föreningar fyller flera olika funktioner och bl. a. är grundvalenför föreningens rättskapacitet skulle ett system med registrering i flera länemellertid bli ganska komplicerat. När frågan om centraliseradfirmaregistrering får sin slutliga lösning kommer problemet att försvinna. Medhänsyn härtill och till att behovet av ett system med registrering i flera läninte torde vara mera framträdande än att en sådan lösning kan avvaktas, harjag inte heller på denna punkt funnit skäl att förorda någon annan ordning änkommittén anvisar. Jag vill alltså inte föreslå att registrerad firma skallkunna vinna skydd utanför registreringsområdet annat än om den är registrerad ellerinarbetad där. Som jag har anfört i samband med behandlingen av frågan omskyddet för utländsk firma bör dock firma som har tagits i bruk ha visst skyddmot att annan i ond tro registrerar en förväxlingsbar firma. Vadhärefter gäller frågan huruvida firmaskyddet inom registreringsområdet börbegränsas synes det i och för sig rimligt att utgå från att de firmasubjekt somhar ett län som registreringsområde i regel också har behov av skydd inom helalänet, även om undantagen givetvis är många. Den av utredningen föreslagnaregeln, som innebär en presum-tion för att skydd behövs inom helaregistreringsområdet men öppnar möjlighet till motbevisning, synes väl avvägdför dessa fall. När det gäller aktiebolag kan det däremot ifrågasättas om detär riktigt att uppställa en så stark presumtion för att de behöver skydd inomhela landet. Det finns många aktiebolag som bara är lokalt verksamma och sominte har behov av mer än ett ganska begränsat geografiskt skyddsområde. Denstränga bevisregeln i utredningens förslag kan därför leda till att iförhällandet mellan aktiebolag och regionalt registrerade näringsidkare ensenare registrerad firma får vika för en tidigare registrerad i flera fall änsom skulle vara motiverat av hänsyn till den äldre firmans verkliga behov avskydd. A andra sidan måste också beaktas att många företag snabbt utvidgar sittintresseområde, exempelvis genom en till en vidsträckt krets riktadmarknadsföring. Även näringsidkare som i ett visst skede driver en rent lokalverksamhet kan senare konuna att expandera till nya områden. Om då förverksamheten har valts en företagsform som innebär registrering i ett registeravseende hela landet kan det te sig stötande om firmaskyddet inte skulle gälla1 det nya området. Detär uppenbart att man inte kan både låta i och för sig förväxlingsbarafurnior bestå vid sidan av varandra, när de används inom geografiskt skUdaområden, och ge näringsidkare som expanderar 12 1974.1 saml. möjlighetatt även inom det nya verksamhetsområdet använda sin gamla firma. En avvägningmåste ske. Jag har för min del kommit till att den regel som utredningenföreslår och som ger den centralt registrerade firman ett starkt skyddinnefattar den lämpligaste avvägningen. 1 praktiken torde den leda till attdet mycket stora antal aktiebolag som har och även fortsättningsvis kan antasha en utpräglat lokal karaktär får ett lokalt begränsat firmaskydd, medansådana bolag som har expansionsmöjligheter också får ett ganska starkt skyddutanför det område där de bedriver sin verksamhet. Jag är medveten om att ensådan ordning gynnar aktiebolagen på andra företags bekostnad. Detta äremellertid en följd av det registreringssystem vi f. n. har och som det enligtvad jag har anfört inte bör komma i fråga att ändra . Jag håller förtroligt att de praktiska olägenheterna för andra näringsidkare än aktiebolag irealiteten kommer att visa sig vara ganska begränsade. Jag återkommer vidbehandlingen av påföljdsreglerna tUl frågan om bevisbörderegelns tillämpning imål om ansvar för firmaintrång. Utredningensförslag att firmaskydd på grund av inarbetning skall gälla inom det område därinarbetningen består har mte föranlett några erinrmgar underremissbehandlingen. För egen del anser jag en sådan ordning naturlig och jagansluter mig därför även på denna punkt tUl utredningens förslag. Fråganom när firmor är förväxlingsbara skall enligt utredningens förslag bedömas medhänsyn både till firmalikhet och till branschlikhet. Förväxlingsbarhet skallnämligen i princip anses föreligga bara då firmoma avser verksamhet av sammaeller liknande slag. Av praktiska skäl görs dock det avsteget från dennaprincip att helt identiska firmor inte får införas i samma register, eftersomdetta skulle kunna medföra risk för sammanblandning vid handhavandet av registren.Denna ordningsföreskrift inte mer än att firmorna måste i något,om än obetydligt, avseende skilja sig från varandra. Vadförst gäller frågan om firmalikhet kan jag i huvudsak ansluta mig tillutredningens synpunkter. Jag vill särskilt understryka, att det inte är möjligtatt uppställa några mekaniskt verkande schablonregler till ledning förprövningen av frågor om firmalikhet. Bedömningen måste påverkas av firmanskonstmktion. En särpräglad firmadominant bör vare sig den utgörs av ettfantasiord eller av ett egenartat släktnamn som regel åtnjuta ett långtgående skydd, och förväxlingsbarhet bör anses föreligga även mellan firmor somi sin helhet företer klara olikheter, om dominantema är likartade. Beträffandesådana firmor bör man, som utredningen anför, tillämpa i stort sett sammabedömningsnormer som vid likhetsgranskning inom varamärkesrätten. Detta tordeinnebära en viss skärpning i förhållande till tidigare praxis. När det gällertraditionellt sammansatta firmor, bestående exempelvis av ett föga särpräglatsläktnamn jämte ett vanligt förnamn, en initial 1974: 4 179 elleren verksamhetsbeteckning, bör det däremot räcka med ganska små variationer föratt firmoma inte skall anses förväxlingsbara. Till frågan omregistreringsmyndighetemas likhetsgranskning återkommer jag i det följande. Beträffande frågan ombranschlikhet gör sig i viss mån liknande synpunkter gällande som i fråga omfirmas geografiska skyddsområde. Även här måste en avvägning göras mellansinsemellan svårförenliga inttessen. Problem med expanderande firmor kan uppståäven här, eftersom den som har inarbetat en firma inom ett visstverksamhetsområde kan ha intresse av att ha ensamrätt till firman om hanstartar verksamhet på ett nytt fält. Om vi hade central firmaregistreringskulle det i och för sig vara en tänkbar lösning att göra likhetsgranskningenav firmoma relativt sträng variationsmöjligheterna är ju i praktiken mycketstora men å andra sidan ge registrerad firma vidsträckt eller möjligengenerellt skydd i fråga om arten av verksamhet. Med nuvarande registreringssystem,som gör det omöjligt att förhindra att likartade firmor registreras i olikaregister, synes en sådan ordning emellertid inte kunna komma i fråga. I dettaläge synes mig den av utredningen förordade lösningen lämplig. Frågan ombranschlikhet föreligger eller med andra ord om viss verksamhet är av sammaeller lilmande slag som viss annan verksamhet kan givetvis vara svårbedömd.Bedömningen kan också skifta från tid till annan. Det synes mig med tanke på deexpanderande företagens behov motiverat att räkna med ett ganska vidsträcktbranschbegrepp så att firmaskyddet för en viss näringsidkare kommer att täckaäven sådan verksamhet som ligger inom ramen för en naturlig utveckling avrörelsen. Utredningens förslaginnehåller två undantag från kravet på bransch-likhet. Båda har motsvarighetinom varumärkesrätten. Det ena ger uttryck åt den s. k. Kodakdoktrinen ochinnebär ett skydd för sådana kännetecken som är synnerligen starkt inarbetadeoch kända inom vida kretsar av allmänheten. Det andra undantaget gällerkännetecken vilkas renommé på grand av verksamhetens art kan vara särskiltsårbar och skyddar inarbetade sådana kännetecken mot att liknande känneteckenanvänds på sätt som kan förringa deras goodwUl. Dessa regler har inte föranlettnågra erinringar under remissbehandlingen. Även jag biträder förslaget i dennadel. Att som utredningenföreslår företrädesrätten mellan kolliderande firmor ges åt den som kan åberopaden tidigaste rättsgrunden är naturligt och har inte föranlett några erinringarunder remissbehandlingen. Jag ansluter mig tUl utredningsförslaget på dennapunkt. Om två näringsidkare med förväxlingsbara firmor skulle utvidgasin verksamhet tiU ett nytt geografiskt område eller börja verksamhet av en nyart, utan att den vidgade verksamheten kan anses omfattad av tidigareförvärvat skydd för endera näringsidkarensfirma, torde firmoma få bestå vid sidan av varandra tUl dess någondera harvunnit skydd genom inarbetning. Frånden föreslagna regeln om tidsprioritet ställer utredningen upp ett undantag iform av en passivitetsregel. Om firma har inarbetats, skall rätt till firman fåbestå vid sidan av äldre rätt tiU förväxlingsbart kännetecken, underfömtsättning att innehavaren av den äldre rätten inte inom rimlig tid harinskridit mot användningen av firman. För att i möjligaste mån förebygga riskför förväxling mellan kännetecknen ges möjlighet att föreskriva att något avkännetecknen eller båda får användas bara på visst sätt, exempelvis med tUläggav en ortsangivelse. Jaganser i likhet med utredningen att en regel om passivitetsverkan bör firmas.Härigenom undviks i viss mån rättsförluster som annars skulle vara svåra attundvika så länge vi inte har en riksomfattande firmaregisttering. Regeln kanbli av särskUd betydelse för firmor vars verksamhet expanderar. Jag delarutredningens uppfattning att ett stort företag som har utvidgat sin verksamhettUl ett område, där det finns ett lokalt företag med förväxlingsbar firma,förhållandevis snabbt kan förvärva sådan goodwill inom området attunderlåtenhet att ingripa från det lokala företagets sida medförpassivitetsverkan. Jag räknar dock med att firmakollisioner av angiven art iallmänhet skall kunna lösas genom godvUlig uppgörelse mellan de bådanäringsidkama. Vidremissbehandlingen har gjorts gällande att en fömtsättning förpassivitetsverkan bör vara att innehavaren av den äldre rätten har haft vetskapom användningen av det yngre kännetecknet. För egen del anser jag inte attnågon oeftergivlig sådan regel bör uppställas, bl. a. med hänsyn tUlbevissvårigheterna. I praktiken torde vetskap normalt föreligga, eftersompassivitetsregeln fömtsätter att den senare firman är inarbetad. F.n. finns regler om firma i en rad olika författningar, som gäller för särskildaslag av firmasubjekt, t. ex. aktiebolagslagen och lagen om ekonomiskaföreningar. I dessa författningar ges föreskrifter om obligatoriskabeståndsdelar i firma och ofta dessutom regler som åsyftar att hindra att firmablir vilseledande i visst hänseende. Som exempel på regler av detta slag kannämnas föreskrifter som förbjuder obehörig att vid beteckning av sin verksamhetanvända visst ord, t. ex. ordet bank. Utredningen föreslår att de särskildaföreskrifterna om obligatoriska beståndsdelar i ohka slag av firma skall ståkvar i specialförfattningarna. Däremot har samtiiga registreringsföreskrifterav aUmän natur sammanförts i förslaget till firmalag. Detta innefattar som jagförat har nämnt även en regel om förbud mot registrering av vUseledande firma. Prop.1974: 4 18i Medhänsyn härtill anser utredningen att många av de bestämmelser i specialförfattningamasom syftar till att förhindra att firma blir vilseledande kan slopas såsomöverflödiga. Utredningens förslag till firmalag upptar vidare en katalog övers. k. specieUa registreringshinder, vilka riktar sig dels mot firmor sominnebär missbruk av offentiiga benämningar m. m., dels mot firmor som görinträng i annans immateriella rättigheter. I övriga nordiska förslag motsvarastill stor del både de allmänna registreringsföreskrifterna och katalogen överspeciella registreringshinder av materiellrättsliga regler om firmansinnehåll. Jagdelar utredningens uppfattning att registreringsföreskrifter av allmän naturbör tas upp i den allmänna firmalagen. Detta behöver emellertid inte mednödvändighet leda tiU att de regler i specialförfattningarna som syftar tillatt hindra användning av vilseledande firma måste upphävas. Dessa regler kanofta vara av praktiskt värde genom att de konkret ger uttryck åt vad som kansägas ligga i den allmänna principen att firma inte får vara vilseledande. Föregen del anser jag att reglema bör kunna stå kvar i den mån de har praktiskbetydelse. Deav utredningen föreslagna speciella registreringshindren har med någotundantag motsvarighet i materiella regler om skydd för offentliga benämningaroch liknande eller för annans immateriella rättigheter. I hkhet med utredningenanser jag med hänsyn härtill att firmalagens regler i nu aktuellt hänseendebör utformas som föreskrifter om villkor för registrering. Detta överensstämmermed motsvarande regler i varumärkeslagen men avviker som nämnts från deandra nordiska förslagen. Någon saklig skillnad av betydelse torde dock dettaknappast innebära. Jag återkommer i specialmotiveringen tUl det närmareinnehållet i de speciella registreringshindren. Som jag redan har antyttvid diskussionen av firmabegreppet är ett viktigt element i detta att firmanskall äga särskiljningsförmå-g a, distinktivitet. Härmed avses att den skallvara utformad på sådant sätt att den lätt kan skiljas från andra firmor. Denskall med andra ord ha en viss individuell särprägel som gör den ägnad att användassom namn på ett företag. Begreppet särskUjningsförmåga bör skiljas frånbegreppet förväxlingsbarhet. Det förra betecknar en egenskap hos firman, ochfrågan om en firma har denna egenskap påverkas i princip inte av om det i detkonkreta fallet föreligger någon risk för förväxling med andra firmor. Firmautredningenföreslår en särsldld bestämmelse enligt vUken firma måste ägasärskUjningsförmåga för att kunna bli registrerad. Någon motsvarande regelbeträffande inarbetning anses inte behövlig, eftersom fullbordad inarbetning ioch för sig är ett bevis för att firman har särskUjningsförmåga. Utredningsförslagethar utformats så att det ger underlag för en mått- ligskärpning av tidigare registreringspraxis. Som huvudregel föreslås att firmanskall vara ägnad att uppfattas som beteckning för en bestämd verksamhet. Iprincip accepteras deskriptiva, beskrivande, firmor. Från denna princip görsdock vissa undantag. Firma som består enbart av en allmän benämning påverksamhetens art eller på där utbjuden vara eller tjänst eller av ett ortnamnskall inte i och för sig anses uppfylla kravet på distinktivitet. Firma sombestår enbart av en bokstavs-eller sifferkombination får registreras endast omden är inarbetad. Beträffande möjligheten att registrera slagord sägs intenågot uttryckligen i lagtexten. Utpräglade slagord i form av hela satser äremellertid enligt utredningen inte lämpliga som firma och bör därför inte kunnaregistreras. Vidremissbehandlingen har en viss skärpning av kravet på särskUjningsförmåga iallmänhet accepterats. Från företrädare för näringslivet har dock framförtsönskemål om en försiktig tUlämpning av de föreslagna reglerna så att intekravet på distinktivitet överdrivs. Härvid har särskilt påpekats att framförallt nystartade företag kan ha ett legitimt intresse av att kunna använda endeskriptiv firma. Vad gäller regeln om förbud mot bokstavs- och sifferfirma harifrågasatts om den är förenlig med . För egen del kan jag ihuvudsak ansluta mig till vad utrednmgen har föreslagit i fråga om kravet påsärskUjningsförmåga som villkor för registrering. Som utredningen påpekarinnebär förslaget en viss skärpning i förhållande till gällande rätt. Någonmera markant förändring är det dock inte fråga om. Sålunda uppställs inte någrastränga krav på originalitet hos firman, och något hinder mot registrering avrent deskriptiva firmor föreligger i princip inte. En viss minskning avutrymmet för sådana firmor ligger dock i den föreslagna regeln att firma sombestår uteslutande av ett verksamhetsord eller liknande eller ett ortnamn i ochför sig inte skall anses ha särprägel. Jag anser för min del denna föreskriftlämplig. Det måste stå var och en fritt att använda ord av denna typ, och enrörelseidkare bör inte genom firmaregistrering kunna skaffa sig ensamrätt attanvända dem som kännetecken för sin rörelse. Jag ansluter mig också tillförslaget att firma som består enbart av en bokstavs- eller sifferkombinationinte bör få registreras annat än om den är inarbetad. Jag delar nämligenutredningens åsikt att användning av sådana firmor inte bör uppmuntras, ochjag kan inte se att den föreslagna regeln skulle kunna strida motPariskonventionen. I övrigt bör frågan om en viss benämning är tjänlig som namnpå ett företag bedömas liberalt. Valet av namn på företaget bör rimligen varaföretagarens ensak, inom den ram som dras upp av hänsyn till allmännaintressen och privata rättigheter. Härav följer bl. a. att även slagord i ochför sig bör kunna godtas som firma. Utredningendiskuterar i betänkandet frågan om hur långt regi- Prop.1974: 4 183 streringsmyndigheternas granskningskyldighet sträcker sig. Även i dettahänseende kan jag instämma i vad utredningen anför. Vid prövningen av enansökan om registrering av firma bör registreringsmyndigheten givetvis i deregister myndigheten själv för kon-troUera att den nya firman inte skulleinnebära intrång i annans på registrering grundade rätt. Däremot är detåtminstone f. n. inte praktiskt möjligt att utsträcka granskningen tillregister som förs av andra myndigheter. Detta leder, som jag har påpekat vidbehandlingen av frågor om firmaregister och registreringsmyndigheter, till attde föreslagna principerna för firmaskydd genom registrering inte kanrealiseras fullt ut. Kollisioner mellan registrerade kännetecken kan inte heltundvikas. Sådana fall får lösas av domstolama i efterhand liksom fall där enregistrering strider mot en rätt som grundas på annat än registrering, exempelvisinarbetning. Detta överensstämmer med gällande system, som inte torde hamedfört några större olägenheter. Man får sålunda godta, attregistreringsmyndigheterna normalt begränsar sin granskning till de av demförda registren, vUket bl. a. innebär att en länsstyrelse granskar varjeansökan om registrering av firma med hjälp av sitt handelsregister och sittföreningsregister, medan patentverket granskar ansökningar motaktiebolagsregistret, fUialregistret, varumärkesregistret ochsläktnamnsförteckningen. I den mån patentverket som central registermyndighetfrån andra registerförare aviseras om hos dem gjorda registreringar är detsjälvfallet önskvärt att även dessa beaktas. Ytterligare förutsätts givetvisatt registreringsmyndigheterna tar hänsyn till kända förhållanden. Enremissinstans har som ett angeläget önskemål framhållit att granskningen avfirmaregistreringsansökningar alltid bör omfatta det centralt fördavarumärkesregistret. Jag anser emellertid inte att det finns tillräckliganledning att nu ta upp denna fråga till särskild behandling. Den får prövas isamband med en framtida reform av firmaregistreringen. Jaghar vid behandlingen av frågan om firmaskyddets föremål anfört att jag biträderutredningens förslag att firma skall kunna registreras i översättning. Som jagdär har påpekat bör även ganska fria översättningar kunna godtas. förslag gäller firmaskydd på grund av registrering fr. o. m.ansökningsdagen. Jag har inte något att erinra mot denna regel omtidsprioritet, vilken allmänt har godtagits vid remissbehandlingen. Möjligheternaatt överlåta firma är enligt den gällande firmalagen begränsade på olika sätt.Firma får endast överlåtas i samband med överlåtelse av själva rörelsen.Vidare gäller, bortsett från vissa undantags- 1974: 4 184 fall,att firman efter överlåtelse skall förses med ett tUlägg som visar attöverlåtelse har ägt rum. Utredningens förslag innebär att det alltid skall varatillåtet att överlåta firma i samband med överlåtelse av näringsverksamhet.Därvid fömtsatts att så stor del av verksamheten övergår att den kanfortsättas. Enligt utredningen torde varken allmänheten eller de som harnärmare förbindelser med ett företag bli vUseledda av att en firma innehållert. ex. namn på en person som har varit men är innehavareav firman eller delägare i företaget. En förklaring härtill är att detprincipieUa förbudet mot överlåtelse av firma i oförändrat skick i praktikenofta kringgås. Denföreslagna utvidgningen av möjligheterna att överlåta firma har i stort settgodtagits vid remissbehandlingen. Från vissa håll har dock riktats kritik motförslaget att verksamhetens övergång helt eller delvis skall vara en förutsättningför firmaöverlåtelse. Härvid har gjorts gällande att överlåtelserätten bör varai huvudsak helt fri, i likhet med vad som gäller enligt varumärkeslagen. Föregen del kan jag biträda förslaget att firma i princip skall kunna överlåtas ioförändrat skick. Det torde för de flesta stå klart att ett företag kan bytainnehavare utan att firman ändras. Den praxis som har utvecklats visar f. ö.att det är mycket svårt att upprätthålla ett förbud mot överlåtelse av firma isamband med överlåtelse av näringsverksamheten, vUket i sin tur sammanhängermed att det ofta är ett ekonomiskt intresse för den nye innehavaren att kunnafortsätta rörelsen under oförändrad firma. Jag vill emellertid framhålla attdet givetvis inte får förekomma att en firma efter överlåtelse används så attdet är ägnat att vilseleda allmänheten. Riskerna härför torde dock vara ganskaringa och ytterligare minska dels genom att det nuvarande tvånget att ta insläktnamn i firma upphävs och dels genom en väntad ökad användning av realfirma. Vadjag har anfört har tagit sikte på det fallet att firma övergår tiU nyinnehavare tiUsammans med själva rörelsen. Bedömningen blir i viss mån en annanom firman skulle överlåtas utan sådant samband. Då synes risken för attallmänheten vUseleds vara betydligt mera påtaglig. Det är naturligt att antaatt en firma som begagnas oförändrad kännetecknar en fortsättning i någon formav den tidigare verksamheten, låt vara att den har övergått till annaninnehavare. Det är kontinuiteten i själva verksamheten som gör att allmänhetenvid en överlåtelse till ny innehavare har anledning att tiUs vidare fortsättaatt köpa de varor eller utnyttja de tjänster som tUlhandahåUs i verksamheten.Den nye innehavaren har också ett legitimt inttesse av att genom fortsattanvändning av firman kunna markera att det är fråga om en fortsättning av dentidigare innehavarens verksamhet. Däremot synes det mig med hänsyn tUl riskenför vUseledande inte böra vara tiUåtet att överlåta firma för användning i enhelt ny verksamhet. Innehavarens intresse av att kunna 1974: 4 185 utnyttjadet ekonomiska värde som firman kan representera bör här få stå tillbaka fördet allmänna intresset av att firma inte är vilseledande. Utredningenföreslår, att rätt till firma inte skall kunna utmätas men att rätten trotsdetta skall ingå i f irmahavarens konkursbo, om firman inte innehållergäldenärens eUer, i fråga om handelsbolags konkurs, bolagsmans släktnamn.Förslaget i denna del har inte mött några erinringar under remissbehandhngenoch jag ansluter mig till det.