prop · FX0383 · 1974-12-31 00:00:00 — JagviU erinra om vad jag i den allmänna motiveringen (avsnitt 6.3.2) anfört om attmottagare av andelskraft resp. ersättningskraft kan vara berättigade tiU andelskraft,när en äldre anläggning kommer att ingå i en ny större anläggning. Detta följerav huvudregeln i första stycket. Som elt ytterligare kravför rätt till andelskraft har i första stycket angivits att rätten lUlvattenkraften är sådan som avses i 2 kap. 5 § första stycket. Jag har i denallraänna raotiveringen (avsnitt 6.3.1) behandlat frågan vilka rättigheter somfår beaktas för utbyggnadsvilsord. Rättigheten måste alltså gälla mot envar ochfår inte vara begränsad till tiden. Kravet bör i fråga om den vars strömfaUtagits i anspråk enligt 1 kap. 14 § ges den innebörden alt den exproprieraderätten kan åberopas till stöd för andelskraft bara i den mån den före expropriationenvarit av beskaffenhet som jag nu angivit. I första stycket angesockså den centrala förutsättningen för andelskraft, näraligen attbetydelsekravet är uppfyllt, särat att andelskraften innebär rätt till andel ikraftproduktionen och skyldighet att bidraga till kostnadema förkraftanläggningens utförande, drift och underhåll, allt i förhåUande tillandelen i vattenkraft. Iandra och tredje styckena av förevarande paragraf anges att skyldigheten atttillhandahålla andelskrafl resp. rättigheten till andelskraf-len skall varaförenade med viss fastighet. skall ävenora parterna är överens pröva att förutsättningarna för andelskraft äruppfyllda. raåsle också ange fastighet som avses i andra resp.tredje stycket. I övrigt råder avtalsfrihet. Om parterna inte kan kommaöverens om de närmare villkoren för tUlhandahåUande av andelskraft eller omkostnadsbidrag, skall meddela bestämmelser härom efter anmälanav någon av parterna. En beslämraelse av delta innehåll har tagits in i fjärdestycket av förevarande paragraf. Sådan anraälan måste givetvis göras medanansökningsmålet ännu pågår vid . Femte stycket innehållerbestämmelser rörande oraprövning av redan faststäUd rätt tUl andelskrafl ochora de närmare förulsältningama för sådan omprövning. Bestäraraelserna skaUkunna tillämpas både när någon av parterna önskar jämkning i villkoren och dåfråga är om avlösning av rätlen liU andelskraft. Parterna kan avtala oraändrade viUkor men för avlösning av rätten till andelskraft krävs beslut avvattendomstolen. Sora förutsättning för omprövning anges alt den begärda ändringeni rättsförhållandet mellan parterna skall innebära väsentlig fördel för någonav dem utan att raedföra betydande olägenhet för motparten. Dessa krav föroraprövning är något strängare än de sora enligt övergångsbestämmelsernaföreslås gälla, när någon påkaUar avlös- ningav rätt tiU ersällningskraft. Sådan avlösning fömtsätter endast att motpartentill den som påkaUat avlösningen inte genom denna utsätts för betydandeolägenhet. Bakom skillnaden ligger uppfattningen att en utrensning avrättigheter som är meningslösa eUer svåradministrerade inte bör försvåras ionödan, medan några motsvarande situationer inte skall behöva uppkomma som enföljd av de föreslagna reglema om andelskraft. Talan om omprövning avserendast rättsförhållandet meUan kraftstationens ägare och andelskraftensmottagare och bör därför handläggas som stämningsmål (se 11 kap. 17 § punkt 22i förslaget). Vid avlösning av rättighet tiU andelskraft mot ersättning i pengarskall bestämmelsema i 9 kap. äga motsvarande tillämpning. Ersättnmgen kommeralltså i allmänhet att nedsättas hos . Dennaparagraf innehåUer f. n. vissa bestäraraelser om tiUgodogörande av vallenkrafti samfäUt strömfall. Dessa bestämmelser föreslås upphävda (se avsnitt 6.3.1). IsläUet upptas i paragrafen vissa kompletterande bestämmelser om andelskraft. Enligt2 kap. 6 § tredje stycket skaU rättighet till andelskraft vara förenad med denfastighet, tUl vilken vattenkraften hört eUer rättigheten överflyttats i lagaordning. I första stycket av förevarande paragraf ges bestämraelser omöverflyttning av rättighet till andelskraft (jfr nuvarande 9 kap. 17 § andraslyckel). Endast kan besluta om sådan överflyttning.Föratsältnmg för överflyttnmg är att den kan ske utan förfång för borgenär medpanträtt eller annan rättsägare. I praktiken krävs alltså godkännande av dessa.Rätt liU ersättnmgskraft kan endast överflyttas till fastighet i närheten avdet strömfaU, varifrån vattenkraften gått förlorad, eller av det, varifrånersättning läranas. Dessa restriktioner behöver enligt min mening inteupprätthåUas i fråga om andelskraft. Det är nämligen mottagaren av andelskraftsom svarar för överföring av kraften. Att rättigheten till andelskraft flyttasöver till en annan fastighet kommer inte att raedföra någon ändring av leveranspunkteneller av kraftverksägarens skyldigheter. Jag anser det däremot lämpligt altange alt överflyttning endast får ske till annan fastighet som tUlhör samraeägare. Härigenora koraraer betydelsekravet alt kunna upprätthåUas även vidöverflyttning. Fråganom överflyttning skall liksom f. n. prövas efter ansökan (se 11 kap. 17 § punkt21 i förslaget). Detta innebär bl. a. alt kungörelse kommer att utfärdas.SärskUda besläramelser om innehållet 1 ansökan ges i 11 kap. 27 § 5 mora. Enligtnuvarande 9 kap. 17 § tredje stycket får vid ägostyckning av fastighet, medvilken rättighet till ersällningskraft är förenad, rättigheten i sin helhettUläggas viss eller vissa lotter. Enligt äldre fastighetsbildningslagstiftningskulle annars varje lott ha tUldelats sin andel i rät- Prop.1974: 83 189 tigheten.Någon motsvarighet tUl denna bestämmelse fordras enhgt min mening inte i frågaom andelskraft. Frågan om verkan av fastighets-bUdnmg regleras näraligenuttöramande i 2 kap. 5 §, 10 kap. 4 § och 11 kap. 5 § fastighetsbildningslagenoch den nuvarande bestämmelsen i VL följer direkt av 10 kap. 4 §fastighelsbUdningslagen. iakttagande avföreskriftema i första stycket i förevarande paragraf får andelskraft inledefinitivt avhändas den faslighet tiU vilken den är knuten. För attfastighetsägaren inte skall vara betagen varje raöjlighet alt annorledes än föreget brak förfoga över kraften får han enhgt andra stycket av förevarandeparagraf upplåta större eUer mindre del av kraflbeloppet till annan på visstid. För att förhindra att en sådan upplåtelse skall få samma verkan som endefinitiv avyttring stadgas vidare att avtalet inte är bindande från det avtalet slöts eller under nytljanderätlshavarens livstid(jfr nuvarande 9 kap. 18 § VL samt 7 kap. 5 § första stycket jordabalken). 10 § 1 mom. Dettalagrum innehåUer beslämmelser om den alhnänna fiskeavgiften. Jag har i den allmännamotiveringen (avsnitt 6.4) angivit varför jag inte fmner skäl att närmare gå mpå utredningens förslag tiU ändring av dessa bestäraraelser. I andra stycket avförevarande lagrum har endast gjorts den ändringen att maxiraibeloppen igäUande avgiftslatituder fördubblats. Dennaparagraf, sora innehåller bestämmelser ora ledningsdragning ra. vidersättningskraft, föreslås upphävd (jfr prop. 1972r 109 s. 332). ParagrafeninnehåUer vissa bestämmelser för det faUet att annan tUlhörig byggnad i vattenmåste ulrivas eUer ändras. I första stycket ändras nuvarande hänvisning tUl 2kap. 57 §§ tiU alt endast avse 2 kap. 5 §. Dessutom görs ett liUägg avinnehåll att , om ägaren av den gamla byggnaden själv vill utföraarbetet, kan meddela bestämmelser som säkerstäUer att ersättnmgen för arbetetanvänds på föreskrivet sätt. Sistnämnda beslämraelse utgör i förslaget enda motsvarighetentill nuvarande 9 kap. 56 § andra punkten. Dennaparagraf innehåUer bestämraelser om rältsverkningaraa av ett beslut omtillstånd tiU byggnad i . I första stycket anges uttryckligen atträttskraften uiskränks av vad som i 2, 4 och 9 kap. finns stadgat angåendefömyad prövning i vissa faU. I fråga ora nuvarande 9 kap. torde avses 23, 25,2931, 44, 65, 66, 73 och 74 §§. Prop.1974: 83 190 bestämmelsemaerhåller inte någon motsvarighet i det nya 9 kap. och hänvisningen till 9 kap.har därför lagils bort. Dennaparagraf innehåller bestämmelser om rättsverkningarna av ett beslut om tUlståndtill grandvattentäkt och motsvarar 2 kap. 22 §. Hänvisningen tUl 9 kap. hartagits bort av skäl som angivits vid detta lagrum. Enligtparagrafens första stycke åligger det ägare av grandvattentäkt att underhåUaanläggningen så att fara för allmän eller ensldld rätt förebyggs. Vill ägarenta anläggningen ur bruk är han enligt andra stycket berättigad tUl det. Oravattendorastolen enligt nuvarande 9 kap. 46 § har ålagt alttillhandahålla vatten, raåste eraellertid domstolen pröva under vilka vUlkorvattentäkten får tas ur brak. Bestämmelsernaom ersältningsvatten i 9 kap. 46 § föreslås upphävda men det blir raöjligt attsora skadeförebyggande åtgärd ålägga skyldighet för vattentäktens ägare atttiUhandahåUa . Med hänsyn härtill bör anläggningen inte utan vidare fåtas ur brak. Bestämmelsen i andra stycket har därför formulerats om så attvattendomstolens tUlstånd måste inhämtas om nedläggningen kan medföra fara föraUmän eller enskild rätt. Bestämmelsen omfattar även andra intressen än sådanasom erhållit rätt tUl vatlenleverans. Ur ordningssynpunkt är det lämpligt attvattendorastolen kan upphäva eventuellt meddelade skyddsbestämmelser. Dessaparagrafer, som innehåller bestämraelser om bygdekraft, föreslås upphävda påskäl som jag redovisat i den allmänna motiveringen (avsnitt 6.3.4). Idenna och följande paragrafer ges bestämmelser om nyprövning. I fråga oraföratsättningama för nyprövning hänvisas i första stycket av förevarandeparagraf till 4 kap. 1 §. Eftersom denna paragraf föreslås upphävd, raåsleföratsättningama nu anges direkt i 5 §. I förevarande samraanhang åsyftar jagendast en forraell ändring och tar aUtså inte saklig ställning till föratsättningamaför nyprövning. Den frågan får övervägas under vatlenlagsutredningens fortsattaarbete. På grund av det anförda har i första stycket som fömtsättning för nyprövningangivits dels att den vattenkraft som kan vid oreglerat lågvatten uttagas vidbyggnaden uppgår tiU mmst 500 turbinhästkrafter dels att vattenkraften inteinom före det med- givande lämnas tiU byggnaden varit utnyttjad vid byggnadsom tUlkommit enhgt äldre lag. 4 kap. 6 § 1 mora. Vid nyprövning är byggnadens ägare under vissaförutsättningar berättigad tiU ersättnmg av statsmedel. Enhgt andra stycketskaU vid beräknmg av värdet på vattenkraften avdrag ske bl.a. för utgående ersättningmedelst kraftöverföring. I paragrafen görs endast den ändringen att orden"ersättning medelst kraftöverförmg" ersätts av"andels-kraft". 4 kap. 7 § I denna paragraf regleras den rätt till gottgörelse avstatsmedel som mottagare av ersällningskraft har vid nyprövning. Paragrafenändras att i stället avse mottagare av andelskraft. Någon saklig ändring skerinte. Av en särskild övergångsbestäraraelse för redan meddelade beslut omersällningskraft framgår alt förevarande paragraf aUtjämt kommer all avse ävenraottagare av ersättningskraft. 4 kap. 8 § Enligt denna paragraf kan nyprövning under vissaföratsättnmgar ske av beslut sora raeddelats före VLrs ikraftträdande. I frågaora dessa föratsättningar hänvisas i första stycket till 4 kap. 2 § och i andrastycket till 4 kap. 3 §. Eftersom dessa paragrafer föreslås upphävda, raåstefömtsättningama anges direkt i förevarande paragraf. Någon sakhg ändring skerinle. 4 kap. 9 § I denna paragraf, som innehåUer bestämmelser om kronanslösningsrätt, görs endast den formella ändringen att en hänvisning i förstastycket tiU 4 kap. 1 § ändras tUl 4 kap. 5 §. 4 kap. 12 § Enligt denna paragraf omfattar kronans lösningsrätt undervissa förutsättningar även rätt till ersällningskraft. Paragrafen ändras alt istället avse andelskrafl. Någon saklig ändring sker inte. Av en särskUd övergångsbestäraraelseför redan raeddelade beslut om ersättnmgskraft framgår alt paragrafen alltjäratkommer att avse även ersättnmgskraft. 4 kap. 14 § Denna paragraf innehåUer bestämmelser om regleringsavgift.På skäl som jag redovisat i den aUmänna raotiveringen (avsnitt 6.4) anser jagatt utredningens förslag till bygdeavgift inte bör genomföras och att nuvarandebestämmelser om regleringsavgift kan kvarstå oförändrade Prop.1974: 83 192 iavbidan på en ny VL. På grund härav görs i paragrafen endast den ändringen attavgiflslatiluden i tredje stycket höjs från tre resp. tiU fyraresp. Dennaparagraf innehåUer bestäraraelser om användningen av influtnaregleringsavgifler. På sätt jag angivit i den allmänna motiveringen (avsnitt6.4) görs i paragrafen endast den ändringen att den nuvarande exemplifieringenav bygdeändamål tas bort. Dennaparagraf innehåUer en hänvisning i fråga om allmän farled tiU vissa angivnaparagrafer. 2 kap. 18 § föreslås upphävd och skall därför utgå ur dennauppräkning. Idenna paragraf, som handlar om allmän flottled, görs motsvarande ändring som i5 kap. 5 §. Jag vUl erinra om att anledningen tUl att hänvisnmgen tiU 2 kap. 8§ här endast avser första stycket är att redan enhgt 6 kap. fmns vissomprövningsrätt (se prop. 1954r 23 s. 76). Dennaparagraf innehåller endast att 2 kap. 18 § skaU gäUa även vid ersällningskraftsom gmndas på skada av vattenavledningsföretag. Eftersom 2 kap. 18 § föreslåsupphävd skall även förevarande paragraf upphävas. Erdigtdenna paragraf är delägare i invallningsföretag sora inte är sökande tiUföretaget berättigad alt påfordra att aU hans mark som ingår i samfäUighetenskaU lösas in för förelagets räkning. I fråga om ersätt-nmgsberäkningenhänvisas tiU 9 kap. 49 §. Enhgt 9 kap. 49 § andra stycket skaU ersättningenbestämmas tUl markens värde i dess skick efler företagets fuUbordande efteravdrag för det belopp, vartUI båtnaden för marken genom invallningenuppskattats i laga ordning. Vidare gäller alt bidrag som markens ägare erlagttUl företaget skaU gottgöras honom med skälig ränta från den dag då bidragetutgavs. Har markens ägare vunnit avkastning utöver den som varit att påräkna imarkens skick före invaUningen, har delägarna i invallningsföretaget rätt tiUskähg gottgörelse för ökningen. SkaU raark som inte ingår i samfälhghetendessutom lösas såsom onyttig för ägaren skall ersättning för sådan markbestämmas tUl fuUa värdet. Enligt utrednmgen byggerde nu berörda bestämmelsema i 9 kap. på samma tankegångar som Ugger bakomförhöjningsregeln i nuvarande 9 kap. 48 §. Enhgt utredningen saknas anledningatt för detta specieUa 1974: 83 193 och i praktiken betydelselösa fall behålla en förersättningstagaren särskilt förmånlig reglering och utredningen föreslåralltså att ersättningen skall bestämmas enligt de nya reglerna i 9 kap. Jag kan i denna fråga inte ansluta mig till utredningensförslag. Bestämmelsema i 9 kap. 49 § andra stycket avser att reglera ersättningenför en delägare som inte viU deltaga i invallningsföretaget. Han skaU befriasfrån sin bidragsskyldighet raen skall då givetvis inte heUer tillgodoräknasförelagets båtnad. Detta resultat uppnås inte vid en tUl-lämpning av deallmänna reglerna i 9 kap. som inte heUer avser en ersättningssituation avförevarande slag. Jag anser det aUtså nödvändigt att behålla de nuvarandebestämmelsema i 9 kap. 49 § andra stycket. De har eraellertid förts över tUlförevarande paragraf, där de ersättei det nuvarande fjärde slyckel. 7 kap. 56 § och 8 kap. 34 § På skäl som jag redovisat vid 2 kap. 22 § harhänvisningarna till 9 kap. tagils bort. 9 kap. 1 § Första stycket i förevarande paragraf raotsvarar nuvarande9 kap. 1 § första stycket och innehåUer den grandläggande regeln beträffande ersättningsskyldighetenligt 9 kap. I andra stycket ges bestäraraelser om skadeförebyggande åtgärder,sora innebär elt lagfästande av gällande praxis på detta område. Att ersättning betalas kommer liksom f. n. att utgöra eltmed vissa undantag försett generellt viUkor för sådana förelag i vatten somraedför ekonoraiskl intrång i enskild rätt. Under vilka förutsättningar sådantintrång kan tillåtas anges i ett stort antal paragrafer i 18 kap,Bestämmelsema om ersättningsskyldighet inleds därför med ett sammanfattandestadgande där den genereUa ersättningsskyldigheten slås fast. Bestäraraelsenhar fått en mera aUmän utforraning än den nuvarande men någon saklig ändringåsyftas inte. Ett olagligt ingrepp i ett vattenområde, t. ex. olaga däraning,är givetvis skadeståndsgrundande raen ersättningen bestäras inte enhgt 9 kap.VL utan enligt skadeståndslagen (1972r 207). Enligt nuvarande lydelse skall reglerna i 9 kap.tillärapas, om annat inle följer av särskilda bestämmelser i 1, 2, 5 eller 6kap. Detta undantag avser frärast bestämmelsema ora kungsådra sora innebär attden som råder över vatten kan vara skyldig alt ulan ersättning avslå vattentill förraån för allmänna intressen. I första stycket har därför gjorts enerinran om att ersättningsskyldigheten inte gäller om förlust eller skadaenligt särskild bestämmelse skall tålas utan ersättning. I samband med en så genomgripande reform av de aUmännaersättningsreglerna som föreslås kan det vara befogat att söka klarlägga 13 1974.1 saml Nr 83 Prop.1974: 83 194 vad reformen kan innebära i fråga oraersättningsskyldighetens orafattning såviti denna bestäms av skadebegrepp ochsakägarkrets. VLrs ersättningsregler måste i dessa hänseenden kompletterasraed allraänna civilrällsliga- grundsatser, framför allt på denutomobligatoriska skade-ståndsrättens område. Vad först gäller skadebegreppet anses detta iutomobligatoriska sammanhang vanligen utgöra den ekonomiska förlust som denskadelidande har tillfogats genom den skadevållande åtgärden. Skadan skall slåi naturligt orsakssararaanhang med åtgärden. Förlusten skall kunna hänförastill en sak till vilken den skadelidande har rätt (sakskada) eller till denskadelidandes person (personskada). Presumtionen anses vara emot alt andra slagav skador är ersätlningsgilla och lUlfogande av sådana skador anses i brist påstöd för motsatsen inte medföra skadeståndsskyldighet för skadevållaren. Häravses dels s. k. allraän förmögenhetsskada, dvs, skada på en persons förraögenhetsslällningeller förvärvsverksamhet i aUmänhet, dels skada på andra obligatoriska,ekonomiska rättigheter än sådana som avser en bestämd sak och dels ideellskada. Nuvarande 9 kap. 26 §§ avser ekonomiska skador på fasleller lös egendom, dvs. Det torde ligga i sakens natur attde vattenrättshga ersättningsreglerna inle omfattar personskador. Allraänförmögenhetsskada är f. n. ersättningsgill enligt 9 kap. 7 § och 9 kap. 8 § öppnar möjlighet att döma ul ersättning för ideellskada. Intrång i obUgatoriska rättigheter är inte ersättningsgilll enligt 9 kap. VL. De nya bestämmelserna innebär i fråga om skadebegreppet ingen annan ändring än att ideeUa skador i forisättningen läranas utanför. Som framhållits i den aUmänna motiveringen koraraer VLrs skadebegrepp härigenom att sararaanfalla med ExLrs (se avsnitt 6.2.2). Beträffande sakägarlcretsen anses inom den aUmännaskadeståndsläran rätt till skadestånd i princip bara tillkomma den somomedelbart drabbas av skada. Vid sakskada innebär delta attersättningsskyldigheten begränsas till den som är ägare till eller på annatsätt har sakrätt tUl den skadade egendomen. Kravet på sakrätt har ansetts böraförstås så att sakrättsligt skydd inte är nödvändigt i det enskilda fallet, omrättigheten enligt sin beskaffenhet i princip kan beredas sådant skydd. Somsakägare enligt VL betrakias i enlighet med det anförda först och främst ägaretill sakskadad fastighet och nuvarande beslämmelser i 9 kap. 26 §§ behandlar liksom motsvarande regler iförslaget fastig hetsägarens rätt till ersättning. I vilken ulslräckning ersättning enligt VL kan utgå till innehavare av olika rättigheter som belastar en sak- skadad faslighet framgår delvis av lagens bestämmelser. Sålunda kan enligt gällande rätt med stöd av 9 kap. 7 § ersättning utdömas tUl rät tighetshavare och enhgt 9 kap. 52 och 53 §§ skall ersättning bestämmas särskilt för ägaren till en faslighet och för innehavaren av sådan sär skild rätt till fastigheten som beslår i nyttjanderätt, servitut eller rätt 1974: 83 195 De näranda lagruraraen motsvaras i förslagel av 9 kap. 9 § ochförslaget innebär inte heller i denna del någon ändring i gällande rätt. VLrssakägarbegrepp lorde så långt överensstäraraa raed vad som anses gälla enhgtExL (se prop. 1972r 109 s. 186). Ivattenrättslig praxis har emellertid ersättningsskyldigheten fått en betydligtmera vidsträckt orafattning än som framgått av det hittUls anförda (se SOU1966r 65 s. 43549). Särskih när det gäUer nyttjande- eller servitutsrätt tilltvätt- eller båtplats har ersältnuigsgUlt intrång ansetts uppkorama, även omrättigheten såvitt visats grandas bara på muntlig upplåtelse eller tystmedgivande. I fråga om intrång i rätt till bålfart och virkesutdrivning visarpraxis en tydlig tendens att tunna ut eller t. o. m. överge kravet påsakrältslig anknytning tUl det vattenoraråde som berörs av ingreppet (NJA 1958s. 215 och 1965 s. 182). Man har i sammanhanget talat om intrång i kvahficeradallemansrätt. Rättsläget har sammanfallals så alt sakägare är föratomfastighetsägaren innehavare av skriftiigen eUer muntligen upplåten särskildrätt till fast egendom som direkt skadas av företaget eller eljest liderintrång i något för fastigheten väsentligt intresse raed anknytning till detvattendrag som byggs ut (se SOU 1966r 65 s. 449 och prop. 1969r 28 s. 375). Irättspraxis synes man dock hittiUs inte vara beredd alt som ersätlningsgilltgodta varje intrång i elt kvalificerat intresse med anknytning till det berördavattenområdet (se NJA 1971 s. 8). Det torde också stå klart att intrång i formav mmskat skönhetsvärde utan samband med sakskada på faslighet inte omfattasav VLrs ersättningsregler ulan är alt bedöma enligt allmännagrannelagsrätlsliga grundsatser (se NJA 1960 s. 726 och 1965 s. 359). Utredningentar upp frågan om vad som för framliden bör gälla i fråga om intrång ikvalificerad allemansrätt (jfr SOU 1969r 50 s. 68). Utredningen kan eraellertidinte komma tUl annat resultat än att del i varje särskilt fall får avgörashuruvida ersättningsgiU skada kan anses uppkomma genom intrång i rättigheter avmera obestämbart slag. Det har enligt utredningen ifrågasatts om intekonsekvensema av nuvarande praxis bör bli att man i stället för att vattna urden rättsliga anknytningen vidgar själva skadebegreppet uiöver gränsen för deegentliga sakskadorna. Ersättning för allraän förraögenhelsskada skulle ienlighet härmed i princip kunna utgå utan samband raed sakskada på fasligheten,låt vara att ersättningsskyldigheten i ohka hänseenden begränsas av allraännaskadeståndsrättsliga grundsatser. En sådan tUlärapning av nuvarandebesläramelser kan visserhgen ha stöd i utformningen av 9 kap. 7 § (Holrabäck iFestskrift för s. 254). Enligt utredningen är det mera tveksamt ora sådantstöd kan hämtas i VLrs förarbeten. Med den utforraning av VLrsersättningsregler som föreslås synes det i varje fall vara avgörandehuruvida ExL medger ett motsvarande tillvägagångssätt och såvitt utredningenkan finna är delta inte förhåUandet. 1974: 83 196 Manbör enligt utredningen därför för VLrs del alltjämt hålla fast vid attersättning för allmän förmögenhetsskada förutsätter direkt ingrepp påfastighet. Vad angår innebörden av begreppet särskild rätt anser utredningenatt anpassningen tUl ExLrs ersättningsregler närmast talar för en meraåterhåUsam rätlslillärapning . Jämlbygdenstingsrätt fmner inle anledning tiU erinran mot utredningens synpunkter.KammarkoUegiet framhåller att den från ersättningslagarens synpunkt liberalatillämpnmgen på denna punkt i de enskUda fallen torde ha berott på speciellaglesbygdsförhållanden och att ersättningsgivarsidan inte har haft något atterinra mot nuvarande praxis. Vattenöverdorastolen ansluter sig inte tillutredningens uppfattning att nuvarande praxis bör brytas och anser att detinle bör göras några uttalanden som inskränker dorastolarnas handlingsfrihet. Jag intar följandeståndpunkt i denna fråga.