prop · FX03151 · 1974-12-31 00:00:00 — Densom medverkat vid utredning som avses i första stycket har rätt tillersättning enligt föreskrifter som regeringen meddelar. Ersättningenbestämmes av rättshjälpsnämnden. Ifråga om part som åtnjuter allmän rättshjälp i mål eller ärende vid allmändomstol, krigsrätt eller arbetsdomstolen äger bestämmelse i lag om partsrättegångskostnad tillämpning i fråga om kostnaderna för rättshjälpen. Motparteller annan som är ersättningsskyldig för sådana kostnader skall åläggas attutge ersättningen till statsverket. Ifråga om part som åtnjuter allmän rättshjälp i mål eller ärende vid allmändomstol, krigsrätt, arbetsdomstolen eller bostadsdomstolen äger bestämmelse ilag om parts rättegångskostnad tillämpning i fråga om kostnaderna förrättshjälpen. Motpart eller annan som är ersättningsskyldig för sådanakostnader skall åläggas att utge ersättningen till statsverket. Viimer makar efter gemensam ansökan boskillnadeller äktenskapsskillnad och har ena maken åtnjutit allmän rättshjälp, skallrätten, om det ej med hänsyn till omständighetema är obilligt, ålägga andramaken att betala statsverket hälften av kostnadema för rättshjälpen. Skall i aimat fall beslut meddelas om fördelning avkostnader mellan parter, äger därom gällande bestämmelser motsvarandetillämpning i fråga om kostnadema för allmän rättshjälp åt part. Därvid skallbetalningsskyldighet åläggas mot statsverket för dessa kostnader i deras helheteller till viss kvotdel utan angivande av bestämt belopp. Bestämmelsernai denna lag om angelägenhet, som skall prövas av förvaltningsmyndighet, gälleräven 2Senaste lydelse 1973: 659. Bestämmelsernai denna lag om angelägenhet, som skall prövas av förvaltningsmyndighet, gälleräven sådantärende vid allmän domstol, krigsrätt eller arbetsdomstolen, som avserdomstolens förvaltande verksamhet. sådantärende vid alliriän domstol, krigsrätt, arbetsdomstolen eller bostadsdomstolen,som avser domstolens förvaltande verksamhet. Dennalag träder i kraft . Lagom ändring i lagen (1974: 371) om rättegången i arbetstvister Härigenom förordnas i fråga om lagen (1974: 371) omrättegången i arbetstvister deh att i 3 kap. 1, 3, 5 och 10 §§ orden"Kungl. Maj:t" skall bytas ut mot "regeringen", delsatt 2 kap. 3 § skall ha nedan angivna lydelse. 3 § Arbetsdomstolen är överrätt i mål som enligt 2§ upptagits vid tingsrätt och därifrån fullföljes. Att i arbetsdomstolen talan i Att i arbetsdomstolen talan i visst fall kan föras motcentral visst fall kan föras mot beslut, förvaltningsmyndighets beslut som meddelats av annan myndig- föreskrives i lagen(1969: 93) om het än tingsrätt, föreskrives i 12 begränsning av samhällsstöd vid kap. 70 och 71 §§ fordabalken och /lagen (1969: 93) om begränsning av samhällsstöd vidarbetskonflikt. Dennalag träder i kraft . Utdragav protokollet över justitieärenden hållet inför Hans Maj:t Konungen istatsrådet . Närvarande:Statsråden , , , , , , ,, , , . Statsrådet anmäler efter gemensam beredningmed statsrådets övriga ledamöter fråga om lag om bostadsdomstol, m. m. ochanför. De allmänna bestämmelserna om hyra, som tidigareingick som 3 kap. i lagen (1907: 36 s. 1) om nyttjanderätt till fast egendom,återfinns numera i 12 kap. jordabalken som trädde i kraft . Hyresbestämmelsema betecknas allmänt och även avmig i det följande som hyreslagen. Statsmaktema beslöt en genomgripande reformav hyreslagen (SFS 1968: 346). Ändringarna trädde i kraft den 1 januari 1969.När hyresbestämmelsema fördes över från lagen om nyttjanderätt till fast egendomtill jordabalken, gjordes endast mindre ändringar i sak. Genom hyreslagsreform inrättades statliga,regionala hyresnämnder med representanter för hyresmarknadens parter.Bestämmelser om förfarandet inför hyresnämnd togs upp i lagen (1968: 349) om hyresnämnder.Derma har ersatts, först av lagen (1970: 998) om arrendenämnder ochhyresnämnder och fr. o. m. av lagen (1973: 188) omarrendenämnder och hyresnämnder (nämndlagen). På hyresnämnd har lagts bl. a. att pröva vissahyrestvister enligt hyreslagen samt frågor enligt bostadsrättslagen(1971:479), lagen (1970: 246) om tvångsförvaltning av bostadsfastighet (TvL),bostadssaneringslagen (1973: 531) (BSL), lagen (1973: 189) med särskilda hyresbesiämmelserför vissa orter (bristortiagen) och lagen (1942: 429) om hyresreglering m. m.(hyresregleringslagen). Systemet för fullföljd av talan mot hyresnämndsavgöranden är inte enhetiigt. I vissa fall, t. ex. i tvist om rätt tillförlängning av hyresavtal eller fastställande av hyresvillkor, får talanfullföljas genom att part som är missnöjd med beslutet väcker talan mot denandra parten vid fastighetsdomstol. I andra fall är rättsmedlet besvär.Besvärsinstans är, i ärenden enligt bristortlagen och hyresregleringslagennormalt , i vissa ärenden enligt BSL och annarsfastighetsdomstol. För de olika ärendeka- tegoriemagäller skilda begränsningar i fullföljdsrätten. Sålunda får inte t. ex. tvistom fastställande av hyrans storlek eller annat hyresvillkor föras vidare frånfastighetsdomstol eller tvist om rätt till förlängning av hyresavtal tillhögsta domstolen. Frågor enligt exempelvis TvL får däremot fullföljas ända uppi högsta domstolen, vilket innebär att sådana frågor kan prövas i inte mindreän fyra instanser. Mot den nuvarande ordningen för överprövning avhyresnämnds avgöranden har framförts viss kritik. Denna går främst ut på attprövningsorganen inte har utvecklat en fullt enhetiig rättstillämpning ihyres-sättningsfrågor. Genom beslut den 9 febraari 1973 bemyndigade Kungl,Maj:t mig att tillkalla högst fem sakkunniga att utreda frågan om överprövningav hyresnämnds avgöranden. De sakkunniga, som antog namnethyresprocesskommittén, avgav betänkandet (Ds Ju 1974: 3)Bostadsdomstolen, överinstans tUl hyresnämnd. I betänkandet lades fram förslagom inrättande av en särskild domstol, bostadsdomstolen, för överprövning avhyresnämnds avgöranden och därav föranledda ändringar i nuvarandefull-följdsbestämmelser. Betänkandet upptar också förslag till vissa jämkningari fråga om hyresnämndsförfarandet. Förslaget torde få fogas tillstatsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga 1. Yttranden har avgetts av , ,domstolsväsendets organisationsnämnd (), , arbetsdomstolensordförande, , , och Umebygdens tingsrätter,hyresnämnderna för , för och för Malmöhuslän. , Hyresgästemas sparkasse- ochbyggnadsföreningars riksförbund (HSB), Näringslivets byggnadsdelegation,, . Svenska , Sverigesadvokatsamfund, allmännyttiga bostadsföretag (), Sverigesakademikers centralorganisation (), , , hantverks- och industriorganisation (SHIO),och (). Till domareförbundets remissvar har fogats särskiltyttrande av den förbundsmedlem som föredragit ärendet för förbundets styrelse.Även till det yttrande som avgetts av hyresnämnden för har fogatssärskilt yttrande. SHIO och , som avgettgemensamt yttrande, har dels åberopat vad som anförs i yttrandet avNäringslivets byggnadsdelegation, dels framfört vissa egna synpunkter. 1 , tillika ordförande,direktören , hovrättsassessorn , direktören och advokaten . Som expert åt de sakkunniga förordnadesbyråchefen . 2 Instans- och fullföljdsordningen 2.1 Gällande rätt m. m. I hyreslagen har bostadshyresgäst tillförsäkratsett direkt besittningsskydd, en kvarboenderält. Hyresgästen har således iprincip rätt att vid hyrestidens utgång få avtalet förlängt. Vissainskränkningar i besittningsskyddet har gjorts. Hyresgästens intresse av attfå bo kvar i lägenheten har nämligen ansetts böra vägas mot hyresvärdens behovav att i vissa fall kunna förfoga över lägenheten på annat sätt. Bestämmelsersom närmare reglerar inskränkningarna i besittningsskyddet meddelas i 45 och 46§§. I 45 § anges vissa generella inskränkningar, medan 46 § reglerar undervilka förutsättningar besittningsskyddet bryts i det enskilda fallet. Tvisterom rätt till förlängning av hyresavtal prövas av hyresnämnd. För att besittningsskyddet skall bli fullgott behövsregler som hindrar att det sätts ur spel genom oskäliga hyreskrav eller andraobilliga hyresvillkor. Besittningsskyddet har därför förenats med normer förhyressättningen och fastställande av andra hyresvUlkor. Bestämmelser omvillkoren för fortsatt förhyrning av bostadslägenhet finns i 48 §. Prövning avhyrans storlek enligt de s. k. bruksvärdereglerna i 48 § första stycket kanaktualiseras genom att antingen hyresvärden eller hyresgästen säger uppavtalet, den senare för ändring av villkoren. Tvist om villkor för förlängning avbostadshyresavtal prövas av hyresnämnd. En uppsägning från hyresvärdens sida innebär iprincip alltid en uppsägning för avflyttning. För att hyresgästen skall bliskyldig att flytta från lägenheten krävs emellertid enligt 49 § första ochandra styckena att hyresvärden lämnar hyresgästen s. k. avfiyttningsmeddelande,i princip senast efter hyrestidens utgång. Hänskjuter hyresgästeninte förlängningstvisten till hyresnämnden efter det han fickdel av avflyttningsmeddelandet, förfaller normalt hans rätt till förlängning avavtalet (tredje stycket). Hyresgästen blir då skyldig att lämna lägenheten, omhan inte kan träffa avtal om fortsatt förhyrning. Sker hänskjutandet inom denangivna tiden, har hyresnämnden att pröva förlängningsfrågan. Enligt 51 § första stycket åligger det hyresnämndenatt fastställa villkoren för den fortsatta förhyrningen, om nämnden bifallerhyresgästens förlängningsyrkande. Även om nämnden skulle lämnaförlängningstalan utan bifall, kan nämnden emellertid bli skyldig attfastställa hyresvillkoren efter hyrestidens utgång. Enligt 52 § första stycketfår nämligen hyresnämnden besluta om skäligt uppskov med avflyttningen påbegäran av hyresvärden eller hyresgästen. Meddelas uppskov, skall enligt 52 § andrastycket nämnden fastställa hyresvillkoren för tiden från avtalets upphörandelill avflyttningen. Bestämmelserna i 48 § är därvid tillämpliga. Motsvarandegäller, om tvisten avgörs till hyresgästens nackdel efter hyrestidens utgång. Genom en reform av hyreslagen infördesbestämmelser som ger bostadshyresgäst rätt att säga upp hyresavtalet förprövning av hyresvillkoren. Bestämmelserna har tagits upp i 54 och 55 §§ ochinnehåller sammanfattningsvis följande. Vill hyresgästen påkalla ändring av hyresvillkoren,skall han säga upp avtalet till den tidpunkt då han enligt lag eller avtalkunnat bringa hyresförhållandet att upphöra. I uppsägningen skall han uppgeatt han begär ändring av hyresvillkoren. Gör han inte det, gäller uppsägningenhyresavtalets upphörande. Det innebär att hyresgästen, till skillnad frånhyresvärden, redan vid uppsägningstillfället får ta ställning till om uppsägningenskall avse avflyttning eller villkorsändring. Har hyresgästen sagt upp avtaletför ändring av hyresvillkoren, skall han från sin uppsägninghänskjuta tvisten till hyresnämnden. Gör han inte det, är uppsägningen utomi visst undantagsfall utan verkan. Vissa inskränkningar i hyresgästens rättatt påkalla omprövning av hyresvillkoren har emellertid gjorts (jfr 54 § förstastycket). Vid prövning av tvist som har hänskjutits till hyresnämnden medanledning av hyresgästens uppsägning för villkorsändring skall villkoren förden fortsatta förhyrningen fastställas enligt 48 §. Beträffande det närmareinnehållet i bestämmelserna om bostadshyresgästs rätt att säga upp avtal förvillkorsändring hänvisas i första hand till lagtexten, jfr även prop. 1973: 23s. 108 och 180. Frågan om bostadslägenhets braksvärde kan under enövergångstid, räknad från , aktualiseras också på annat sätt ängenom att endera parten säger upp hyresavtalet. Enligt 55 § i lydelsen före utgångenav har bostadshyresgäst rätt att under de föratsätt-ningar som anges ilagrammet få skäligheten av s. k. förstagångshyra prövad av hyresnämnd (jfrpunkt 7 av övergångsbestämmelserna till ändringar i hyreslagen, SFS1973:187, och kungörelsen 1973: 196 om prövning av förstagångshyra i vissaorter). Vid sådan prövning äger hyressättningsbestämmelsema i 48 § hyreslagentillämpning. Fråga om uppskov med avflyttning enligt 52 § förstastycket får prövas endast i samband med föriängningstalan (jfr prop. 1973: 23s. har även att pröva vissa andra frågorenligt hyreslagen, nämligen tvist om överlåtelse av hyresrätt enligt 3436 §§,om upplåtelse av lägenhet i andra hand enligt 40 § och om uppskov med avflyttningenligt 59 §. Av dessa bestämmelser avser 34, 35 och 40 §§ bostadslägenhet,medan 36 och 59 §§ avser lokal, dvs. annan lägenhet än bostadslägenhet.Slutiigen bör nämnas att hyresnämnd genom lagstiftning fått rätt attpröva s. k. preliminärfrägor, dvs. frågor som har omedelbar betydelse för dentvist som nämnden har att pröva men som intei och för sig är sådana att deras avgörande ankommer på hyresnämnd. Ärende rörande förlängnings- eller villkorstvisteller aiman tvist enligt hyreslagen avgörs av hyresnämnden genom beslut.Klandras inte beslutet, äger det enligt 22 § nämndlagen i princip rättskraft.I 51 § andra stycket hyreslagen har meddelats en speciell preklusionsregel fördet fall att hyresnämnden har bifallit hyresgästens förlängningstalan och beslutetinte klandras. Sådant beslut skall anses som avtal om fortsatt förhyrning ochmot hyresförhållandet får inte åberopas omständighet som kunnat åberopas iärendet. Bestämmelserna om fullföljd av talan mothyresnämnds beslut varigenom nämnden prövat den hänskjutna tvisten i sak finnsi 7072 §§. Om part inte godtar nämndens beslut i förlängnings- ellervillkorsfråga eller i fråga om uppskov enligt 52 § får parten enligt 70 §klandra beslutet genom att väcka talan mot den andra parten inom tre veckorfrån den dag beslutet meddelades. Klandras inte beslutet inom den angivnatiden, är partens rätt till talan förlorad. Klandertalan skall väckas vid denfastighetsdomstol inom vars område fastigheten är belägen. Denna föreskrift äremellertid inte utan undantag. Enligt 67 § finns möjlighet att reglerahyresvillkor genom kollektivavtal. Har så skett, skall enligt 71 § förstastycket klandertalan tas upp av arbetsdomstolen i stället för av fastighetsdomstolen. Enligt 72 § får talan inte föras motfastighetsdomstols dom i fråga om fastsiällelse av hyresvillkor och inte hellermot hovrätts dom i fråga om förlängning av hyresavtal eller fastsiällelse avhyresvillkor. Fråga om fastsiällelse av hyresvillkor kan uppkomma i hovrättenbl. a. genom att denna med ändring av fastighetsdomstolens dom bifallerhyresgästens föriängningstalan. Enligt nämnda lagrum får inte heller talanföras mot hovrätts avgörande av fråga om uppskov med avflyttning. avgörande av fråga om tillstånd tillöverlåtelse av hyresrätt enligt 34 eller 36 § (överlåtelse till samboenderesp. överlåtelse av hyresrätt till lokal) får också klandras tillfastighetsdomstolen. Mot domstolens dom får talan inte föras. Nämnds beslut ifråga om tillstånd till lägenhetsbyte (35 §), upplåtelse av lägenhet i andrahand (40 §) och uppskov med avflyttning från lokal (59 §) får däremot inteklandras (jfr 70 och 72 §§). avgörande får inte heller klandras närdet gäller ärende angående godkännande av avtal om avstående från besittningsskyddför bostadslägenhet enligt 45 § andra stycket eller godkännande av avtal omavstående från besittningsskydd för lokal enligt 56 § andra stycket. Den nuvarande begränsningen av fullföljdsrätten ifråga om överlåtelse av hyresrätt för byte enligt 35 § och upplåtelse avlägenhet i andra hand enligt 40 § hyreslagen infördes (SFS 1973: 187).Ett viktigt skäl att slopa klanderrätten i sådana ärenden var önskemålet attminska handläggningstiden.En förutsättning för åtgärden var att möjlighet öppnades för parternaatt förebringa muntlig, formell bevisning vid hyresnämnd i bytes- ochsublokationsärenden (jfr 13 § nämndlagen). Bestämmelserna om fullföljd mot hyresnämnds ellerfastighetsdomstols avgörande i tvist om hyresvillkor torde äga motsvarandetillämpning i ärende om prövning av förstagångshyra enligt 55 § hyreslagen ilydelsen före utgången av . I detta sammanhang bör också nämnas attbestämmelserna i hyreslagen om bostadshyresgästs besittningsskydd i vissa fallär tillämpliga på den som sambor med hyresgästen. Sådan samboende har,oberoende av om han är gift med hyresgästen eller ej, rätt att under närmareangivna fömtsättningar för sin del påkalla förlängning av hyresavtalet. Bestämmelsernahärom har meddelats i 47 och 47 a §§ hyreslagen; jfr lagen (1973: 651) omogifta samboendes gemensamma bostad. Frågan om förfarandet i hyrestvister har övervägtsav statsmakterna under senare år.Hyreslagstiftningssakkunniga föreslog i sitt betänkande (SOU 1966: 14) Nyhyreslagsliftning att en enhetlig organisation skulle tillskapas förhandläggning av alla slags hyrestvister. Förslaget syftade till att genom etteffektivt medlingsförfarande kraftigt begränsa antalet hyrestvister som fördesvidare till rättslig prövning. Medlingsverksamheten skulle enligt förslagetutövas av statliga medlLngsnämnder. Hyreslagstiftningssakkunniga ansåg vidareatt det från rättssäkerhetssynpunkt var nödvändigt att parterna tillhandahöllsen domstolsmässig handläggning av de tvister som inte kunde biläggas undermedlingsförfarandet med lillgång till alla de bevismedel som den ordinäraprocessen erbjuder. Vid valet av domstolsform stannade de sakkunniga för attsom första instans i hyresmål föreslå en till den allmännaunderrättsorganisationen knuten specialsammansatt hyresdom-stol. Från rättssäkerhetssynpunkt och av hänsyn tillbehovet av enhetlig rättstillämpning ansåg de sakkunniga angeläget att enöverprövning av avgörandena i första instans av besittningsskydds- ochhyressättnings-tvislema kunde komma till stånd. Enligt de sakkunniga borde allahyresmål kunna fullföljas till hovrätt. I lagrådsremiss med förslag tillny hyreslagsliftning anförde departementschefen att en synpunkt som måstetillmätas stor betydelse vid utformningen av förfarandet i hyrestvister var attdessa ofta är av sådan beskaffenhet att de kräver ett relativt snabbt avgörande.Också kostnadssynpunkten var av stor vikt. Departementschefen ansåg attbehandlingen av hyressättningstvisterna och vissa andra likartademålkategorier borde kunna koncentreras till två omgångar. I överensstämmelsehärmed föreslogs att talan inte skulle få föras mot underrätts dom i fråga omtillstånd till substitution eller sublokation eller fast- Förslaget innebar vidare att talan inte heller skulle få förasmot hovrätts dom i fråga om förlängning av hyresavtal eller faststäUelse avhyresvillkor. Målen skulle enligt förslaget koncentreras till ett mindre antalunderrätter. Härigenom skulle man enligt departementschefen uppnå störreenhetlighet i rättstillämpningen. Lagrådet avstyrkte den föreslagnafullföljdsbegränsningen. 1967:141 (slutprotokollet) förklarade sigdepartementschefen emellertid vidhålla den lösning som det remitteradeförslaget innebar i denna del. Beträffande det närmare innehållet av lagrådetsyttrande och slutprotokollet hänvisas till prop. 1968: 91 Bih. A s. 351 och366. 1967:141 förelagtsriksdagen och det med anledning därav väckts ett flertal motioner, bl. a. medyrkande om upphävande av de föreslagna begränsningarna i fullföljdsrätten,återkallade Kungl. Maj:t i skrivelse propositionen (jfr3LU 1967: 58). 1968:91 förelades på nyttförslag till ny hyreslag. Beträffande fullföljdsrätten var förslagetlikalydande med det förslag som förelagts riksdag. Även med anledningav denna proposition väcktes motioner med yrkande om upphävande avfull-följdsbegränsningarna. Tredje lagutskottet ansåg i sitt utlåtande (3LU1968: 50) att med hänsyn till de rättssäkerhetsgarantier som faims inbyggda idet nya systemet fullföljdsrätten kunde avskäras vid underrättema beträffandehyressättningsfrågor. Utskottet hemställde därför att motionerna skulle avslås.Utskottets hemställan bifölls av . 1972: 70 förelades förslagtill lag om ändring i jordabalken, innebärande bl. a. ett förtydligande avbestämmelserna om fullföljdsrätten vid prövning av förstagångshyra enligt 55 §hyreslagen i dess dåvarande lydelse. Med anledning av propositionen väcktes enmotion med yrkande om ändring av 72 § så att talan fick föras motfastighetsdomstols dom i fråga om fastställande av hyresvillkor. I motionenanfördes att det med ledning av de erfarenheter som då fanns att tillgå tordekunna konstateras att olika praxis höll på att utvecklas i olika delar avlandet vad gäller prövningen av bmksvärdehyror. Med anledning av motionen ingav till lagutskottet en skrivelse, daterad den 28 mars1972, i vilken hemställdes om bifall till motionen. I skrivelsen angavförbundet sin principiella inställning vara att samtliga inskränkningar ifullföljdsrätten enligt 72 § byreslagen borde avskaffas. Beträffande detnärmare innehållet av fastighetsägareförbundets skrivelse hänvisas tilllagutskottets betänkande (LU 1972: 17 s. 9). Såvitt gäller frågan om fullföljd motfastighetsdomstols dom anförde lagutskottet i det förut nämnda betänkandet attutskottet visserligen kunnat konstatera vissa avvikelser i bedömningen avprincipema för fastställande av bruksvärdehyror men att enligt utskottetsmening mate- rialet var för litet för att det skulle kunna vara möjligtatt dra några klara slutsatser om utvecklingen i praxis. Utskottet ansåg att deskäl som åberopades vid den nya hyreslagsliftningens tillkomst för enbegränsning av fullföljdsrätten alltjämt var tungt vägande. Enligt utskottetsmening kunde det inte hållas för osannolikt att utvecklingen så småningomskulle leda till ett behov av utvidgad fullföljdsrätt. Om pågående utredningsarbeteskulle komma att leda till inrättande av något slag av fastighets-överdomstolskulle betänkligheterna mot att tillåta fullföljd mot fastighetsdomstols dom iförevarande typ av mål minska betydligt. Utskottet avstyrkte bifall tillmotionen. Utskottets hemställan bifölls av (rskr 1972: 221). Frågan om fullföljdsordningen ivillkorstvister var uppe också lagstiftningsärende. Sålunda yrkadesi motion 1973:98 med anledning av prop. 1973: 23 att den nuvarandefullföljdsbegränsningen i sådana tvister skulle slopas. Under hänvisning tillatt regeringen tillkallat sakkunniga för att se över bestämmelserna omöverprövning av hyresnämnds avgöranden avstyrkte lagutskottet bifall tillmotionen (LU 1973: 13 s. 57). Utskottets hemställan i denna del bifölls avriksdagen (rskr 1973: 153). 2.1.2 Bostadssaneringslagen och tvångsförvaltningslagen BSL äger tillämpning i första handpå fastighet på vilken finns bostadslägenhet som fastighetens ägare regelmässigthyr ut för annat ändamål än fritidsändamål och som inte utgör del av hans egenbostad. Från lagens tillämpningsområde har tagits undan faslighet som tillhörstaten eller kommun (1 §). Lagen äger tillämpning också i fråga om hyreshus somtillhör innehavare av inskriven tomträtt eller annan som inte äger den mark påvilken huset är uppfört. Har bostadslägenhet inte den lägstastandard som kan godtas, får enligt 2 § första stycket hyresnämnden på ansökanav kommunen meddela ägaren s. k. uppmstningsåläggande. Sådant åläggande, sominnebär att ägaren blir skyldig att vidta den åtgärd som behövs för attlägenheten skall uppnå lägsta godtagbara standard, får enligt 5 § meddelasendast under förutsättning att fastigheten med hänsyn till kostnaden för den åtgärdsom avses med åläggandet kan beräknas ge skäligt ekonomiskt utbyte. Bristerfömtsättningama enligt 5 § för att meddela upprustningsåläggande, eller kandet antas att byggnadslov till åtgärden ej kommer att beviljas, får nämnden istället enligt 6 § meddela s. k. användningsförbud, som innebär förbud mot attlägenheten används för bostadsändamål. Beslut om upprustningsåläggande elleranvändningsförbud skall antecknas i fastighetsboken eller tomträttsboken (10 §första siycket). Ät regeringen eller myndighet somregeringen beslämmer har uppdragits att meddela bestämmelser om vad som skallförslås med lägsta godtagbara standard (2 § tredje stycket). Med stöd avbemyndigandet har 3 1974.1 saml Nr 151 utfärdatskungörelsen (1973: 532) om lägsta godtagbara standard för bostadslägenhet ivissa fall. I de fall som anges i 7 § BSL äruppmstningsåläggande eller användningsförbud förfallet.