prop · FX0379 · 1974-12-31 00:00:00 — Mål i vilka sakfrågan är tvistig bör avgörassä snabbt .som möjligt. Att parterna är ense kan konstateras utan svårighet.Frän rättssäkerhetssynpunkt synes det normalt inte behöva krävas att nämndemändeltar i avgörandet av mäl i vilka parterna är ense. Jag förordar därför attsådana mål i princip skall fä handläggas utan nämndemän. Enbestämmelse som medger handläggning utan nämndemän i mål där parterna är ensemåste emeUertid utformas så att den inte ger anledning till antagande att officialprövningsprincipeninte skulle gäUa i dessa mäl. Det bör därför anges att en förutsättning för attmålet skall få handläggas som enmansmål är att beslutet stämmer överens medparternas samstämmiga mening. Härigenom markeras att det krävs att domareninte funnit skäl att frångå vad parterna enats om. De skäl som jag i detföregående har anfört till stöd för mitt förslag att inte tvistiga mål skall fäavgöras av ensamdomare har inte samma tyngd i fräga om mål som ankommer pålänsrätten. Ensamdomarens behörighet bör därför begränsas till mål enligtskatte- och taxeringsförfattningarna. Även när parterna är ense kan avgörandetibland kräva ingående överväganden. Det kan vara faUet om målet är avprincipiell betydelse, är särskilt svårbedömt eller rör mycket stora belopp. Omdet av sädan särskild anledning är påkallat att målet prövas av fullsuttenrätt, bör det inle fä avgöras av ensamdomare. Ett exempel på mäl som ofta synesböra prövas av fullsutten rätt är mål om avdrag för nedsatt skatteförmåga. Vidde svåra skälighetsbedömningar som ibland uppkommer i sådana mål är medverkanav nämndemän särskilt värdefull. Arbetsgruppen föreslär att till enmansmålen skall hänförasockså sådana mål enligt skatte- och taxeringsförfattningarna som avser ändringav taxering med högst . Arbetsgruppen medger att vägande invändningar kanresas mot förslaget. Det kan sålunda synas ur rättvise-och likformighetssynpunklotillfredsställande att valet av handläggningsform inte görs beroende avmålets skatterättsliga natur utan av en beloppsgräns. Till stöd för förslaget anför arbetsgruppenprocessekonomiska skäl. genomsnittliga kostnader förhandläggningen av ett mål i länsskatterätt, inklusive kostnaderna förhandläggningen vid taxeringsenhet, torde inte understiga 450 kr.Enligt arbetsgruppens undersökningar vid fyra länsskatterätter utgjorde mål somavsåg belopp . i tre av länen en fjärdedel eller mera och i detfjärde länet omkring en åttondel av de mål i vilka besvär hade anförts avskattskyldig. Kostnaderna för de mål i vilka processföremålets värde inteöverstiger statsverkets kostnader bör enligt arbetsgruppen i möjligaste månbegränsas. Enligt arbetsgruppens förslag skall emellertid mål som faller underbeloppsgränsen prövas av fullsutten rätt, om det är påkallat av särskildanledning som t. ex. att målet är av principiell betydelse. Endast kammarrätten i och sex länsstyrelsertillstyrker förslaget om en beloppsgräns. Kammarrätten anför att förslagetvisserligen kan sägas innebära en försvagning av rättssäkerheten. Ätt åstadkommaen hög grad av rättssäkerhet i alla slag av rättssaker ligger emellertid enligtkammarrätten långt utanför samhällets resurser. 1 stället måste huvuddelen avresurserna reserveras tiU sådana sektorer där behovet av en god rättssäkerhetframstår som mest angeläget. Oproportionerligt mycket av samhällets resurserförbrukas för att skapa skatte-rätlvisa i förhållandevis obetydliga mål.Kammarrätten säger sig inte vara främmande för tanken att beloppsgränsen höjstill . Om det är påkallat av särskild anledning - t. ex. att måletgäller ett värdeminskningsavdrag, som kan förutses återkomma år , elleratt del finns ett stort antal mål där den faktiska situationen är i stort settöverensstämmande bör målet prövas av fullsutten rätt. Flertaletremissinstanser RRV och 16 länsstyrelser intar en starkt kritisk hållningtill arbetsgruppens förslag i denna del. Ett par remissinstanser anför attnågon beräkning av skUlnaden i kostnadshänseende mellan handläggning med resp.utan nämndemän inte har gjorts och att skillnaden torde vara tämligenobetydlig. En viss kostnadsminskning bör enligt min mening kunna uppnås, omnämndemännens medverkan i största möjliga utsträckning begränsas till mål ivilka deras insatser kan vara av verklig betydelse. En ytterligarekostnadsminskning bhr möjlig om - som jag föreslår i det följande - möjlighetöppnas för jurister som inte innehar domartjänster att handlägga enmansmål.Härtill kommer att förutsättningarna för ett snabbt avgörande generellt settblir bättre vid handläggning utan nämndemän. Även om några remissinstanserpåpekar att resultatet av arbetsgruppens undersökningar av hur stor del av helaantalet mäl som utgörs av mål som rör högst . inte är allmängiltigt,finns det enligt min mening fog för antagandet att antalet sädana mäl inte ärobetydligt. Mänga av dessa mål kan redan enligt nuvarande bestämmelser avgörasav ensamdomare. Ytterligare ett antal omfattas av den föreskrift om mål ivilket beslutet stämmer överens med parternas samstämmiga mening som jagföreslår. Trots detta kan emellertid en beloppsgräns av det slag somarbetsgruppen föreslår vara motiverad från kostnads- ellereffektivitetssynpunkt. Flera remissinstanser anser att en beloppsgräns ärbetänklig frän rättssäkerhetssynpunkt. De anför bl. a. att det kan synas urrättvise- och likformighetssynpunkt otillfredsställande att valet avhandläggningsform görs beroende av en beloppsgräns och inte av måletsskatterättsliga natur, att processföremälets värde inte är någon mätare påmålets svårighetsgrad och att även ett mål som avser ett obetydligt belopp kanha stor betydelse för den enskilde. Enligt min mening finns det anledning atträkna med att flertalet av de mål som inte avser mer än . är tämligenokomplicerade både från rättslig synpunkt och vad gäller bevisvärderingen. Jag anser därför att mål enligt skatte- och taxeringsförfatlningarnasom avser obetydliga belopp bör kunna avgöras av ensamdomare,även om förutsättningar i övrigt för sådan handläggning saknas. En föreskrifthärom har betydelse främst i fråga om mäl som avser inkomsttaxeringen. Enligtmin mening skulle det vara lämpligast att förenklat uttryckt låta detsammanlagda beloppet av de inkomst- eUer avdragsposter som skall prövas i måletvara avgörande för handläggningsformen. Det kan emellertid knappast undvikasatt en föreskrift med sådant innehåll blir komplicerad oeh svårtolkad. Detavgörande bör därför vara storleken av den taxeringsändring som omfattas avyrkandena i målet. I likhet med arbetsgruppen anser jag att beloppet börbestämmas till . Jag förordar således att det i 6 § lagen om skatterättoch länsrätt införs en föreskrift om att rätten är domför med ordföranden ensami mål som avser ändring av taxerad inkomst med högst . En sådanföreskrift målet kan handläggas utan nämndemän, om t. ex. bifall tiUden skattskyldiges besvär skulle föranleda sänkning av taxeringen med högst 500kr. och bifall till taxeringsintendentens besvär skulle föranleda höjning avtaxeringen med högst samma belopp. Oavsett hur prövningen av yrkandena utfallerkan beslutet nämligen inte innebära en ändring av taxeringen med mer än 500 kr.För tydlighetens skull vill jag tiUägga att om i målet också skall prövashuruvida inkomsten är att anse som A-inkomst eller B-inkomst, måletnaturligtvis inte med stöd av den nu föreslagna bestämmelsen kan handläggasutan nämndemän. Det bör också anmärkas att detsamma gäller t. ex. omtaxeringsintendenten medger ett yrkande av den skattskyldige som kan föranledasänkning av den taxerade inkomsten med . men själv framställer ettyrkande som i och för sig kan leda tUl en höjning med . Skatterätten ärnämligen inte bunden av medgivandet. Om det av särskild anledning är påkallat att målet prövasav fullsutten rätt, bör det inte få avgöras av ensamdomare. Sådan särskildanledning kan vara t. ex. att målet är särskilt svårbedömt eller omfattandeeller att avgörandet kan ha betydelse utöver det enskilda målet. Ett exempel påsistnämnda fall är att samma fräga eller likartade frågor skall prövas i ettflertal mål. Ordförande i skatterätt och länsrätt 1 länsskatterätt och länsrätt finns enligt 7 § lagen omskatterätt och länsrätt en eller flera lagfarna ordförande som innehar tjänstvid . Sådan tjänst tillsätts av Kungl. Detta innebär attbara den som innehar sädan domartjänst och den som har förordnats att fullgöra göromålsom ankommer på innehavare av domartjänst eller som innehar vikariat på sädantjänst fär tjänstgöra som ordförande. Majrt har i tämligen storutsträckning förordnat yngre länsstyrelse-jurister och kammarrättsfiskaler atti den omfattning som bestämmer fullgöra göromål som ankommer påordförande i länsskatterätt och länsrätt. Hovrätt och tingsrätt kan oberoende av eventuell vakansförordna tingsnotarie att döma i vissa mål eUer utföra andra domargöromål itingsrätt. Länsstyrelserna har, som framgår av det föregående, inte någonmotsvarande befogenhet i fråga om domargöromål i länsskatterätt eller länsrätt.1 dessa domstolar finns inte heller någon motsvarighet till de tingsfiskalersom tjänstgör vid tingsrätterna och som huvudsakligen utför domargöromål. Arbetsgruppen konstaterar att som ordförandenasarbetsbörda tenderar att bh alltmera betungande utnyttjas inte i önskvärdomfattning kompetensen hos de yngre jurister som tjänstgör som föredragande ilänsskatterätterna och länsrätterna. Enligt arbetsgruppen kan det inte görasgällande att rättssäkerheten skulle äventyras, om kammarrättsfiskaler eUerjurister med praktik som föredragande i länsstyrelse, länsskatterätt ellerlänsrätt under förslagsvis ges behörighet att, även när fräga inteär om vikariat, handlägga enmansmål. Arbetsgruppen föreslår att Kungl. Majrtgenom ändring i 7 § lagen om skatterätt och länsrätt bemyndigas föreskriva att domargöromålsom avses i 6 § fär fullgöras även av den som inte innehar domartjänst vidlänsstyrelsen. Bara ettfåtal remissinstanser avstyrker eller ger uttryck för en klart negativinställning till förslaget. Dessa remissinstanser anför bl. a. att denlagstiftning som berör länsskatterätternas verksamhet är vidlyftig ochkomplicerad samt att syftet med inrättandet av skatterätterna och . länsrätterna,nämligen att stärka rättssäkerheten, motverkas om kompetenskraven luckras upp.Jag har förståelse för dessa synpunkter. Emellertid är de allra flesta enmansmålenav tämligen enkel beskaffenhet. Detta hindrar inte att det om arbetsgruppensförslag genomförs måste ges från rättssäkerhetssynpunkt tillfredsställandegarantier för att enmansmålen kommer att prövas endast av personal som hartillräckliga kunskaper och erfarenheter. Detta är väsentligt även med hänsyntill att det yttersta ansvaret för att ett mål handläggs i föreskriven ordningmåste ankomma pä den som fungerar som ordförande i målet. Jag vill i dettasammanhang nämna att jag inte kan dela den uppfattning som kommer till uttrycki några remissyttranden, nämligen att ansvaret för avskiljandet av enmansmålenmåste ankomma på ordinarie ordförande. Jag delar remissinstansernas uppfattning att några störrefördelar i arbetsekonomiskt avseende inte står att vinna med arbetsgruppens förslag.Detta gäller särskilt som det inte kan anses vara en lämplig ordning att visspersonal till övervägande del fär ägna sig ät enmansmål. Uppgiften atttjänstgöra som föredragande i mera komplicerade mål är självfallet väl sä kvahficeradoch nyttig frän utbildningssynpunkt. Det kan emellertid inte bestridas att detär av värde att de yngre tjänstemännen ges möjlighet att självständigthandlägga vissa enklare mål. Även ett mål som får handläggas utan nämndemän kannaturligtvis kräva stor erfarenhet. Om arbetsgruppens förslag genomförs, börman emellertid kunna räkna med att den som är behörig att handlägga enmansmålmen saknar den erfarenhet som krävs för prövningen av ett visst mål kommer attöverlämna målet till en ordinarie ordförande. Med stöd av det anförda förordar jag att Kungl. Majrtgenom ändring i 7 § lagen om skatterätt oeh länsrätt bemyndigas att meddelaföreskrifter om behörighet för den som inte innehar tjänst som ordförande ilänsskatterätt och länsrätt att handlägga enmansmål. Om detta förslag godlas,avser jag att föreslå Kungl. Majrt att bestämmelser om behörighet att mottaförordnande av att handlägga enmansmål skall tas in ilänsstyrelseinstruktionen. Jag ämnar därvid föreslå att bestämmelserna utformasså att behörighet att handlägga enmansmål tilläggs endast fiskal i kammarrättsamt den som genom tjänstgöring som t. ex. föredragande i länsstyrelse,skatterätt eller länsrätt har förvärvat motsvarande erfarenhet. För hela landet finns en mellankommunal skatterätt som harsitt kansli i (I och 2 §§ lagen om skatterätt och länsrätt).Vid den mellankommunala skatterätten prövas bl. a, besvär över taxering avskattskyldig som haft förvärvskälla som hänför sig till flera län. Lagens bestämmelserom bl. a. förutsättningarna för enmansavgöranden gäller också för den mellankommunalaskatterätten. 1 denna domstol finns enligt 7 § en eller flera ordförande vUkaförordnas av Kungl. Hinder synes inte böra föreligga mot attt. ex. lagfaren föredragande vid den mellankommunala skatterätten av riksskatteverketförordnas att handlägga enmansmål. Vad jag har förordat i fråga om behörighetatt handlägga enmansmål bör därför få motsvarande tillämpning i fråga om den mellankommunalaskatterätten. Ikraftträdande m. m. De ändringar i 6 och 7 §§ lagen om skatterätt och länsrättsom jag har förordat i det föregående bör träda i kraft . Vadjag har förordat föranleder ändring ocksä i lagen (1973rl 108) om ändring ilagen om skatterätt och länsrätt. Genom denna lag, vilken träder i kraft den 1juli 1975, inrättas fastighetstaxeringsrätter för handläggning av bl. a. mål omfastighetstaxering. Vid handläggningen av det lagstiftningsärende somföranledde utfärdandet av lagen (1973rl 108) beaktades inte den ändring i 6 §första stycket 4 lagen om skatterätt och länsrätt som skett genom lagen (1972r750)om ändring i lagen om skatterätt och länsrätt. Detta föranleder ändring i lagen(I973rll08). Med anledning av att fastighetstaxeringsrätter inrättas börvidare ett tiUägg göras i 1 § lagen (I955r26l) om avstängning av domare. 1974r35 med förslag tUl lag om ändring i vallagen (1972r620),m. m. läggs fram förslag till följdlagstiftning till den nya regeringsformenoch den nya riksdagsordningen. 1 propositionen föreslås bl. a. ändringar ilagen om skatterätt och länsrätt samt i lagen (1973rl 108) om ändring i lagenom skatterätt och länsrätt. Dessa ändringar avses träda i kraft den 1 januariresp, . 1 enlighet med det anförda har inom kommundepartementetupprättats förslag tiU 1. lag om ändring i lagen (1971 r52)om skatterätt och länsrätt, 2. lag om ändringi lagen (1973rl 108) om ändring i lagen (1971r52) om skatterätt och länsrätt, 3. lag om ändringi lagen (1955r261) orn avstängning av domare. Förslaget under 3 har upprättats i samråd med chefen förjustitiedepartementet. Jag hemställer att Kungl. Majrt föreslår attantaga förslagen. Med bifall till vad föredraganden sålunda med instämmandeav statsrådets övriga ledamöter hemställt förordnar Hans Majrt Konungen att tiUriksdagen skall avlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokollutvisar.