prop · FX03151 · 1974-12-31 00:00:00 — Jag förordar således att man inte ställerupp särskUda begränsningar i fråga om parts rätt att åberopa nya omständighetereller nya bevis i bostadsdomstolen. Detta innebär emellertid inte att jag anser att mankan helt avvara regler om i vad mån muntiig bevisning skall förebringas ibostads-domstolen. TUl en början bör, såsom kommittén förordat, bestämmelsernai 50 kap. 23 § RB om skyldighet att ånyo höra part, vittne och sakkunnig, somhörts i underrätt, göras tillämpliga beträffande bostadsdomstolen. Vidareuppkommer frågan i vad mån nuvarande bestämmelser i 13 § nämndlagen börbehåUas oförändrade. Dessa bestämmelser innebär, att hyresnämnd i vissatvister får anställa vittnesförhör och förhör under sanningsförsäkran endastom särskUda skäl föranlederdet och part begär det. Kommittén har inte föreslagit någon ändring i fråga omdessa begränsningar, vilket föranlett vissa remissinstanser till påpekandetatt förutsättningarna fÖr bevisupptagning blir olika i under- ochöverinstansema. Enligt min mening bör frågan kunna lösas enligtföljande. Den be gränsning i hyresnämnds befogenhet att ta upp muntlig, formellbevisning som ligger i kravet att part skall ha begärt parts- eller vittnesförhöret bör behållas. För hyresnämndernas del bör, liksom för bostads,domstolens del, i övrigt föreskrivas att nämnd respektive domstolen får höravittne eller sakkunnig under ed eller motsvarande försäkran och part undersanningsförsäkran, om det är erforderligt för utredningen och bevisningen intefinnes kunna föras på annat sätt med avsevärt ringare besvär eller kostnad (jfr35 kap. 7 § RB). I bostadsdomstolen bör motsvarande förutsättningar gälla förupptagande av bevisning genom syn på stället. Med sådana regler förrättegången, vilka i bostadsdomstolen är avsedda att gälla i stället förbestämmelsen i 50 kap. 25 § tredje stycket RB, behöver part inte riskera att fåsin talan ogillad av överinstansen av formella skäl som de gerdomstolen jämförelsevis fria händer i sitt ställningstagande till frågan omerbjuden bevisning bör tillåtas eller inte. Den uppmjukning av den nuvarandebevisupptagningsregeln i nämndlagen som mitt förslag innebär torde inte behövatynga nämndförfarandet i nämnvärd mån. Jag vUl understryka att det är angeläget atthyresnämnderna noga överväger frågan om bevisupptagning och i första hand genomen aktiv processledning ser till att onödig utredning inte dras in i ärendet.Jag utgår också från att hyresnämnderna, där det är befogat, inte tvekar attbegagna sig av den möjlighet att avvisa erbjuden bevisning som de av migföreslagna bestämmelsema erbjuder. Jag övergår härefter till att behandla vissaenskUdheter i de av kommittén föreslagna förfarandebestämmelsema. Jag biträder kommitténs förslag att det nuvarandesystemet med överges där det nu tUlämpas. Talan mot hyresnämnds besluti de fall fullföljdsrätt till bostadsdomstolen föreligger bör således alltid'.öras genom besvär hos domstolen. Beträffandede förutsättningar under vUka det skriftliga förfarandet bör kunna ersättas aveller kompletteras med muntligt förfarande delar jag, liksom det övervägandeantalet remissinstanser, kommitténs uppfattning att muntlig förhandling börkunna hållas dels då den kan antas vara till fördel för utredningen, dels ompart begär att muntlig förhandling skall hållas och förhandlingen inte ärobehövlig och inle heller särskilda skäl talar mot det. De föreslagnabestämmelserna överensstämmer i sak med 9 § förvaltningsprocesslagen (1971:291). Jag vUl understryka vad kommittén har framhållit,näraligen att det muntiiga förfarandet vid bostadsdomstolen inte är avsett att fylla sammauppgifter som huvudförhandling i RB:s tvistemålsprocess. Det muntiigaförfarandet vid bostadsdomstolen syfiar således inte lill alt ensamt utgöra ettfullständigt beslutsunderlag utan i slällel alt vara ett komplement till detskriftliga förfarandet som tUlgodoser intresset av att målet blir utrett pålämpligt sätt. I överensstämmelse härmed bör den muntliga förhandlingen kunnabegränsas till att gälla viss fråga som är uppe i målet. De bådahandläggningsformerna bör inte uppfattas som alternativa i den meningen att deutesluter varandra. Det bör således vara fullt möjligt för bostadsdomstolenatt hålla muntlig förhandling endast för att ta upp partsutsaga ellervittnesförhör i viss fråga. Självfallet växlar behovet av muntiig förhandling.Sålunda kan det i vissa fall vara lämpligt all hela målet handläggs vid muntligförhandling, varvid bestämmelserna om huvudförhandling i allraän överrält itvistemål synes kunna tjäna som ledning beträffande det yttre förloppet. Iandra faU åter kan, som jag nämnt förut, den muntiiga förhandlingen fåbegränsas till viss fråga. Till ledning för domstolens ställningstagande tillparts begäran om muntlig förhandling vUl jag erinra om vad som uttalades vidtillkomsten av förvaltningsprocesslagen. Enligt det uttalande sora jag syfiarpå (prop. 1971: 30 s. 537) bör frågan huruvida muntiig förhandUng är obehövligeller inte i första hand bedömas mot bakgrunden av den föreliggande utredningeni målet. Även andra faktorer kan böra tUlmätas betydelse, t. ex. att målet ärmycket viktigt för parten och att han genom förhandlingen kan få en bättreförståelse för innebörden av det blivande avgörandet i målet. SärskUt skäl motatl anordna muntlig förhandling kan vara målels bagatellartade karaktär elleratt kostnaderna för förhandlingen blir stora i förhållande till Ivisteföremåletsvärde. Som jag har anfört i det föregående biträder jag iprincip kommitténs förslag att bostadsdomstolen ges möjlighet att ta uppmuntiig, formell bevisning och hålla syn på stället. Som kommittén föreslår bördenna möjlighet också stå öppen i hyresregleringsmål och mål enligt bristortlagen.Jag delar också kommitténs uppfattning som f. ö. inte föranlett någonerinran under remissbehandlingen att ansvaret för att utredningsmaterialetblir fullständigt i princip bör ligga på parterna. Den processrättsligagrundsals som 35 kap. 6 § RB ger uttryck åt bör således gälla också ibostadsdomstolen. I överensstämmelse härmed bör bostadsdomstolen inte utanframställning av part kunna höra vittne som inte har hörts tidigare på partsbegäran eller meddela s. k. editionsföreläggande. Däremot bör domstolen varaoförhindrad att självmant föranstalta om syn på stället och om utredning genomsärskild sakkunnig. Vidare tiUstyrker jag kommitténs förslag att bostadsdomstolenskall kunna förordna om bevisupptagning vid annan inhemsk domstoleller vid utländsk domstol i samma utsträckning som allmän domstol. Förslaget att ordföranden skall kunna förordna ombesiktning för utredning av särskUd fråga har i aUmänhet inte föranlett någonerinran under remissbehandlingen. En remissinstans, , har dockmot de föreslagna bestämmelsema invänt att parterna alltid bör kallas tUlsärskild besiktning. Jag kan inte dela samfundets uppfattning. SkaU särskUdbesiktning företas som förberedelse för syn på stället, till vilken parternasjälvfallet skall kallas, kan det som kommittén anför inte anses påkallat attde är närvarande också vid den särskilda besiktningen. Jag ansluter mig såledestUl kommitténs förslag i denna del. I överensstämmelse med vad kommittén förordar bör ilagen om bostadsdomstol införas en bestämmelse som ger domstolen stöd för enmera aktiv processledning. Bestämmelsen bör, som kommittén föreslår, kunnautforraas efter mönster av 5 kap. 12 § första stycket expropriationslagen.Enligt min mening bör motsvarande regel också införas för hyresnämndernas del. De bestämmelser om fördelningen av kostnadsansvaretsom kommitténs förslag upptar innebär sammanfattningsvis följande. I hyreslvistsom avses i 49 eller 55 § hyreslagen, dvs. förlängnings- eller villkorstvist,och tvist om fastställande av hyresvillkor enligt 7 § sista stycketbostadsrättslagen skall vardera parten svara för sin rättegångskostnad i denraån annat inte följer av 18 kap. 6 § RB. Detsamma skall enligt förslaget gällai mål enligt BSL, dock att kommunen skaU kunna åläggas att ersättafastighetsägaren hans rättegångskostnad, om dennes talan bifalls ibesvärsmålet. 1 mål enligt TvL skall enligt kommittéförslaget i princip deallmänna kostnadsbeslämmelserna i 18 kap. RB gälla. Bostadsdomstolen skalldock, i överensstämmelse med vad som gäller f. n., kunna tiUerkännafastighelsägaren ersättning av statsverket för rättegångskostnad, om han vinnerbesvärsmål i vilket länsstyrelse är motpart, och av kommunen, om han vinnerbesvärsmål i vilket hälsovårdsnämnd är motpart. I förhållande till gällanderätt har kommittén föreslagit att fastighetsägare, som vinner besvärsmål, skallkunna få ersäitning för rättegångskostnad också när organisation av hyresgästerför talan om tvångsförvaltning (jfr 13 § TvL). I dessa delar harkommittéförslaget i sak lämnats utan erinran under remissbehandlingen. Ävenjag biträder förslagen. Som har anförts i det föregående (avsnitt 8.1) innebärförslagen i prop. 1974: 150 att hyresnämnderna och bostadsdomsiolen kommer atttillföras heU nya prövningsuppgifter. Innebörden av de bestämmelser om ansvaretför rättegångskostnad som nämnda förslag upptar är att de allmännakostnadsbestämmelserna gäller i skadeståndsmål enligt 24 a § hyreslagen men iövrigt får vardera parten även i överinstan-7 1974.1 saml. sen,såviit inte 18 kap. 6 § RB föranleder tUl annat, bära sin rättegångskostnad.Vinner emellertid fastighelsägaren besvärsmål enligt BSL, i vilket organisationav hyresgäster är motpart, skall han kunna tillerkännas ersättning avstatsverket. Kostnadsbestämmelserna har i förevarande förslag tagits upp medendast den jämkning som föranleds av att frågorna enligt förslaget skaUöverprövas av bostadsdomstolen. Jag delar också kommitténs uppfattning attbosladsdorastolens avgöranden bör betecknas som beslut oavsett om avgörandetinnefattar prövning av saken eller ej. Som framgår av vad som har anförts förutbiträder jag förslaget att domstolen skall grunda sitt avgörande på vadhandlingarna innehåller och i övrigt har förekommit i målet (jfr 17 kap. 2 §andra stycket RB). Vidare har jag inte någon erinran i sak mot de föreslagnabestämmelserna om offentliggörande av domstolens beslut och besluts innehåll. har anfört rörande verkan irättskraftshänseende av bostadsdomslolens beslut och om förhållandet mellanbostadsdomstolen och allmän domstol i belysning av bestämmelserna i 13 kap. 6§ RB om förbud för dorastol att till prövning ta upp fråga om vilken redan ärrättegång meUan samma parter (se avsnitt 4.2) kan jag i allt väsentligtansluta mig till. Också enligt min mening är det således lämpligt att i lagenom bostadsdomstol införs en uttrycklig bestämmelse om verkan iräilskraftshänseende av sådana avgöranden av bostadsdomstolen som inteomfattas av 51 § andra stycket hyreslagen. Bestämmelsen bör kunna utformas iöverensstämmelse med komraitténs förslag. Jag delar vidare kommitténsuppfattning att det inte kan anses påkallat att meddela särskUdarättskraftsbestämmelser för mål enligt hyresregleringslagen och bristortlagen.Frågan om rättskraftsverkan i dessa fall bör med fördel kunna överlämnas åt rättstillämpningen. I lagtekniskt hänseende föreslår kommittén att RBgörs i princip tilllämplig i fråga om bostadsdomstolen och förfarandet i målsom domstolen handlägger. Innebörden av förslaget i denna del är bl. a. att debestämmelser av mera generell karaktär som finns i RB och som i och för sig ärtillämpUga i alla slags mål och ärenden och i alla instanser, t. ex.föreskrifterna om offentlighet och ordning vid domstol, om part ochställföreträdare och rättegångsombud, blir tUlämpliga också i bostadsdomstolen.Enligt kommittén kan man därför nöja sig med att i lagen om bostadsdomstol tain en allmän hänvisning tUl RB och därutöver meddela de bestänunelser sominnebär en avvikelse från eller tillägg till de allmänna rättegångsreglerna. Idenna del har förslaget fått ett i huvudsak gynnsamt mottagande underreraissbehandlingen. För egen del vill jag först framhålla att det avmig föreslagna förfarandet i sina huvuddrag överensstämmer raed förfarandetenligt förvaltningsprocesslagen. Detta ger mig anledning att överväga om inleförvaltningsprocesslagen borde göras i princip tiUämplig på bostadsdomsto- leni stället för RB. Mot denna tanke kan emellertid invändas att bostadsdomstolenär en myndighet av helt annat slag än de förvaltningsdomstolar för vilkaförvaltningsprocesslagen gäller. Till skUlnad från dem kommer bostadsdomstolenatt få slita tvister av rent civilrättslig art meUan enskUda och i vissutsträckning ta ställning till frågor som annars allmän domstol har att pröva.Jag syftar närmast på de s. k. preliminärfrågorna. Under sådana förhållandenfår det anses ligga närraare till hands att RB görs direkt supplerande iförhållande till lagen om bostadsdomstol. Jag biträder således den av kommitténföreslagna lagtekniska lösningen. Ett par av remissinstanserna riktar kritik mot deav kommittén föreslagna förfarandebestämmelserna för att de innehåller endasten mycket allmän hänvisning till RB. Enligt remissinstanserna bör erforderligapreciseringar göras i den författning som avser att reglera förfarandet ibostadsdomstolen eller, i form av en sararaanfattande redogörelse, åtminstone imotiveringen till lagförslaget. Jag är självfallet medveten om att allmänt hållnahänvisningar från en lag tUl en annan kan ge upphov till vissatiUämpningsproblem. Det gäller särskUt när, som i detta fall, hänvisningen görstill ett så omfattande lagverk som RB. Även om den föreslagna tekniken någongång kan tänkas ge anledning till tvekan om eller i vad mån en viss bestämmelsei balken äger tUlämpning också i bostadsdomstolen delar jag kommitténsuppfattning att det inte kan anses påkallat att tynga lagen om bostadsdomstolmed detaljerade hänvisningar till RB. Jag finner inte heller anledning att, påsätt föreslagits under remissbehandlingen, i motiveringen till förevarandelagförslag göra en sammanfattande uppräkning över tillämpliga lagrum i RB. När de nuvarande statUga hyresnämnderna inrättadesår 1968, tillfördes hyresmarknaden en kvalificerad organisation som i tändigenobundna former handlägger hyrestvister i första instans. Som kommitténframhåUit har det nuvarande hyresnämndsförfarandet i slort sett fungerat väl.Jag delar konunitténs uppfattning att man inte behöver göra några meraomfattande ingrepp i hyresnämndsförfarandet med anledning av förslaget rörandeöverprövningen av hyresnämnds avgö randen. Som kommittén förordat bör docknågra jämkningar göras i fråga om förfarandet. Det gäller frågorna ombevisupptagning i hyresnämnd, medverkan av tekniker i nämnd och befogenhet förnämnd att avgöra viss tvistefråga genom särskilt beslut, s. k. mellanbeslut. Genom lagstiftning infördes möjlighet förhyresnämnd alt i begränsad omfattning ta upp muntiig, formell bevisning.Sålunda får enligt 13 § nämndlagen hyresnämnd hålla förhör med vittne under edeller motsvarande försäkran och med part under sanningsförsäkran i tvistom överlåtelse av hyresrätt enligt 35 § hyreslagen eller om upplåtelse avlägenhet i andra hand enligt 40 § nämnda lag eller 30 § andra stycketbostadsrättslagen. Som förutsättning för sådan bevisupptagning anges attsärskilda skäl föranleder till att vittnes- eller partsförhöret hålls och attpart skall ha begärt förhöret. Som jag förut framhåUit (avsnitt 8.3) börförutsättningen att "särskilda skäl" skall föreUgga slopas ochersättas med en bestämmelse om att förhöret skall äga mm, om det behövs förutredningen och bevisningen inte kan föras på annat sätt med avsevärt ringarebesvär eller kostnad. Kommittén har emellerlid också föreslagit att möjlighetenför hyresnämnd att ta upp muntiig, formell bevisning utvidgas till att gällaalla ärendekategorier som nämnd har att pröva. Den förordade utvidgningen avbevisupptagningsmöjligheten har inte mött någon erinran under remissbehandlingen. Om generell möjlighet öppnas för hyresnämnd att taupp muntlig, formell bevisning och höra sakkunnig under ed eller försäkran,behöver man enligt min uppfattning inte befara att hyresnämndsförfarandet tyngsi nämnvärd grad. Som jag har uttalat i annat sammanhang, när frågan ombevisupptagning i hyresnämnd varit uppe, innebär möjligheten för nämnd att taupp muntiig bevisning praktiskt sett inte mera än att vittnet eller parten fåravlägga ed eller försäkran, innan han hörs (jfr prop. 1973: 23 s. 130). Eltgenomförande av förslaget i denna del påkallar således enligt min mening intesärskUda beslämmelser om skriftlig eller muntlig förberedelse,bevisföreläggande e. d. Jag ansluter mig därför till förslaget. I förhållande lill nuvarande ordning ochkommittéförslaget förordar jag ytterligare den jämkningen att hyresnämnd skallkunna ta upp bevisning i form av förhör med sakkunnig under ed ellerförsäkran. Det torde vara nödvändigt för att få till stånd den önskvärdaöverensstämmelsen meUan de bevisregler som är avsedda att gälla förbostadsdom-stolen, å ena, och hyresnämnderna, å andra sidan. Det kan däremotinte anses påkallat att införa bevismedlet syn på stället i hyresnämndsförfarandet.Den möjlighet att företa besiktning av den aktuella fastigheten som 17 §nämndlagen inrymmer torde vara tillfyllest. Sådan be-sUitning fyller sammafunktion som syn på stället med bostadsdomstolen eller särskUd besiktningenligt förslaget till lag om bostadsdomstol. Kommitténs förslag att hyresnämnd skall kunnaavgöra förlängningsfråga särskilt genom mellanbeslut och förklara ärendet iövrigt vUande, när förlängningsfråga och villkorsfråga handläggs gemensamt hartiUstyrkts eller lämnats utan erinran under remissbehandlingen. Också jagbiträder förslaget. Däremot kan jag inle biträda det yrkande som en avremissinstanserna framfört, nämligen att preliminärfrågor också skall kunnaavgöras genom särskilt beslut. Jag kan nämligen inte finna att det föreliggernågot behov av en sådan möjlighet. därmeduppkomma problem beträffande förhållandet mellan allmän domstol och hyresnämnd,eftersom hyresnämnd då skuUe meddela självständiga rättskraftsägande beslut ifrågor som egentiigen skall avgöras av allmän domstol. Den av kommittén framförda tanken att hyresnämnd ivissa ärenden kan behöva ha tillgång tUl biträde av teknisk expert har vunnitallmän anslutning under remissbehandlingen. Den kritik som framförts motkommittéförslaget i denna del gäller formen för teknikems medverkan inämndarbetet. De kritiskt inställda remissinstanserna uttalar farhågor för attteknikern, om han ges den ställning som kommittén föreslår, kan komma atttillföra ärendet sådana uppgifter och synpunkter som bör beaktas av nämndenbara om de framförts av part. Föregen del anlägger jag följande synpunkter på frågan. Jag är ense med kommitténom att hyresnämnderna behöver förstärkas med teknisk sakkunskap i vissaärenden. Enligt min mening står det vidare klart att teknikern måste knytasnärmare tUl hyresnämnden än sakkunnig som avses i 40 kap. RB. Som kommitténanför bör han delta redan i förberedandet av teknikerärendena och komma medsynpunkter på den utredning som parterna förebringar. Det kan gälla att påpekaofuUständigheter eller oklarheter eller att förklara och belysa tekniskasammanhang som berörs i parternas utredning. Det är också ön.skvärt att han ärnärvarande vid nämndens sammanträde. Hans sakkunskap kan också böra utnyttjasvid utformningen av nänmdens beslut. Givetvis bör dock nya sakuppgifter somteknikern tUlhandahåller inte få läggas till grund för nämndens avgörande utanatt parterna fått tUlfälle att yttra sig över dem. Skall de synpunkter somanförts kunna tillgodoses, har man att välja meUan att låta teknikern ingå somledamot i nämnden eller att knyta honom till denna som sakkunnigt biträde påsätt kommittén föreslår. Det förstnämna alternativet skulle medföra enförsvagning av intresseledamöternas ställning, eftersom ordföranden och dentekniske ledamoten skuUe kunna överrösta intresseledamöterna. Jag är inteberedd att föreslå en sådan ordning utan ansluter mig i stället till kommitténsförslag. Jag vill tUlägga att jag för egen del inte kan inse varför en tekniskexpert med den ställning i hyresnämnden som jag förordar skulle från desynpunkter som vissa av remissinstanserna har anlagt utgöra en större fara förrättsskipningen än sådan tekniker som intar ställning som ledaraot i domstol.Samma slags invändningar som har framförts mot kommittéförslaget i denna delskulle med andra ord kunna riktas mot exempelvis teknisk ledamot i fastighetsdomstol,och det har veterligen inte skett. Eftersom det torde möta svårigheter frainför alltav praktisk art att få den nya överinstansen över hyresnämnderna att fungeraredan vid den tidpunkt som kommittén föreslår för genomförandet avhyrespro-cessreformen bör ikraftträdandet av de nyabestämmelserna om fullföljd m. ra. Jag föreslår att de får trädai kraft . Även med mitt förslag tillgodoses det underremissbehandlingen framförda önskemålet att bostadsdomstolen bör haorganiserats och varit verksam någon tid, innan hyresregleringen somförlängts tUl utgången av avvecklas. De riktlinjer som kommittén föreslår för att lösaövergångsfrågorna har tillstyrkts eller lämnats utan erinran underremissbehandlingen. Även jag biträder i huvudsak kommittéförslaget i denna del. I överensstämmelse med vad som har anförts bör denya fullföljdsbestämmelserna sålunda till att börja med tillämpas i sådanafall då ärendet visserligen har anhängiggjorts vid hyresnämnderna före meddelar sitt beslut därefter. Vidare bör i princip mål och ärendensom vid ikraftträdandet är anhängiga eller därefter anhängiggörs hosfastighetsdomstol lämnas över till bostadsdomstolen. Motsvarande ordning börgälla beträffande ärenden som enligt nuvarande ordning överprövas av Sveahovrätt närmast över hyresnämnd eller av . Har huvudförhandlingeller raotsvarande förhandling påbörjats vid ikraftträdandet bör emellertid,såsom kommittén föreslagit, målet inte överlämnas till bostadsdomstolen. Målsom har förts vidare från fastighetsdomstol till hovrätt bör inte hellerövertas av bostadsdomstolen. Vissa övriga frågor rörande övergången till den nyaordningen behandlas i specialmotiveringen. 8.6 m. m. Jag har i det föregående föreslagit att en nyfristående myndighet raed namnet bostadsdomstolen inrättas för överprövning avhyresnämnds avgöranden. Jag har också föreslagit att i bostadsdomstolen skallingå dels juristiedamöter, dels intresseledamöter. I stället för enjuristledamot skaU enligt förslaget i vissa fall tjänstgöra teknisk ledamot. Iarbetet med beredning av målen för avgörande och expediering av domstolens avgörandenbör finnas föredragande och annan biträdande personal. Enligt förslaget är bostadsdorastolen endafullföljds- och slutinstans i frågor som fullföljs från hyresnämnd. 1 administtativthänseende bör bostadsdorastolen vara underställd den centralmyndighet som äravsedd att inrättas för domstolsväsendet m. m. I egenskap avfullföljdsinstans på det ifrågavarande rättsområdet bör bostadsdorasto- leninta samma ställning till centralmyndigheten sora hyresnämnderna f. n. intartill hovrätterna och . Vissa uppgifter av administrativ natur ankommer f. n.på (jfr 3 § instraktionen för hyresrådet). I princip bör deläggas på annan myndighet än bostadsdomstolen. Jag är emellertid inte bereddatt nu ta ställning till frågan utan avser att anmäla den senare förregeringen. Medel för bostadsdomstolens verksamhet bör ställastill centralmyndighetens förfogande. Anslag för verksamheten torde böraanvisas i annat sammanhang. Jag återkommer emeUertid i det följande till entotalberäkning av kostnaderna för ett genomförande av hyresprocessrefor-men. I fråga om sammansättningen påminner den blivande bostadsdomstolenom , som har en blandad sammansättning av dels s. k.ämbetsledamöter, dels intresseledamöter. Ledaraöterna i hyresrådet har intetjänster hos rådet utan uppbär arvode för sina uppdrag. Av de nuvarandeämbelsledamöterna och deras ersättare innehar alla utom ordföranden slatligtjänst. Den nuvarande ordföranden har avgått med pension från statlig tjänst. Det system som f. n. tillämpas vid hyresrådet ärenligt min mening förenat med betydande nackdelar. Det kan bl.