prop · FX03180 · 1974-12-31 00:00:00 — närdebiteringsom måste ske på grundval av endast hemtagningsanmälan eller i övrigtbristfälliga uppgifter sker med belopp som inom rimliga gränser är för högt.Införs en bestämmelse om ränta bör enligt riksåklagarens mening den tid förvilken ränta skall utgå preciseras, exempelvis till att avse tidrymden mellanden tidpunkt då varan senast skulle ha angetts till förtullning och dentidpunkt då så i verkligheten har skett. En sådan precisering förordas också avriksrevisionsverket. Denäringslivsorganisationer som har yttrat sig om behovet av den föreslagnaräntebestämmelsen har avstyrkt förslaget av samma skäl som man har avstyrktförslaget rörande förseningsavgift. , grossisiförbundoch anser sålunda att frågan om ränta är för tidigtväckt. För att skall kunna undvika ränteföriuster för statsverkethänvisar förbunden till utvägen att preliminär-debitera tull och andrainförselavgifter. Vadbeträffar det förslag som utredningen om företagens uppgiftsplikt har lagt framangående ränta och restavgift på tullområdet har generaltull-styrelsen ihuvudsak ej något att erinra mot förslaget. Styrelsen säger sig dela utredningensuppfattning att tullskyldigs rätt till ränta vid återbetalning bör motsvaras avskyldighet att eriägga respitränta när ytteriigare avgift skall betalas.Styrelsen uttalar sig för att 22 § tullagen, som reglerar den tullskyldigesrätt till ränta vid återbetalning, tolkas så att ränta utgår inte endast påöverskjutande belopp som skall återbetalas på grund av omtulltaxering eller eftertulltaxeringeller enligt beslut av generaltullstyrelsen, kammarrätt eller regeringsrätten.Även när högre avgifter erlagts enligt preliminär debitering än som slutligthar fastställts anses ränta böra utgå. I enlighet härmed föreslås att respiträntaockså bör utgå på det belopp som ytteriigare skall betalas, sedan tull ochannan införselavgift eriagts enligt den preliminära debiteringen. Styrelsenframhåller att dagen då hemtagare eller annan kreditimportör anger varan till förtullningnormalt inte sammanfaller med tidpunkten för varans utlämnande. Förkreditimportören kan tiden för varans anmälan till förtullning tillden dag då avgifterna för varan förfaller till betalning enligt styrelsen kommaatt uppgå . För annan tullskyldig blir denna tidrymd avsevärtkortare. Med hänsyn härtill anser styrelsen att respitränta bör utgå frånutgången av andra i stället för tredje månaden efter den då varan har angivits tillförtullning. Till stöd för en regel att respitränta på tillkommande skatt utgårför av högst åberopar utredningen att taxeringsprocessen intesällan drar långt ut , ofta på grund av förhållanden som denskattskyldige inte förorsakat eller kunnat påverka. Detta skäl kan enligtgeneraltullstyrelsens mening även åberopas till stöd för en motsvarandespärregel på tullområdet. Styrelsen föreslår därför att en sådan spärregelinförs även i tullagen. Omnågon som är bosatt i utlandet har förvärvat personbil eller motorcykel här ilandet och efter tillfällig vistelse här avser att föra ut den ur landet, fårbilen eller motorcykeln enligt 1 § första stycket exportvagnskungörelsen(1964:39, 1 § ändrad senast 1973:106) användas här utan hinder av bilregisterkungörelsen(1972:599, ändrad senast 1974:104) såvida den är införd i exportvagnsförteckningoch försedd med speciella skyltar. För fordon som är infört i sådan förteckningmedges temporär tull- och skattefrihet. Ett villkor för att biten ellermotorcykeln skall få föras in i exportvagnsförteckning är enligt 3 § förstastycket exportvagnskungörelsen att den levereras i svensk frihamn. Fordonet fårenligt 6 § stå kvar i förteckningen längst t. o. m. den månad då har förfiutitfrån det fördes in i förteckningen. Hartull eller annan införselavgift utgått för material och delar som har använtsför tillverkning av exportvagnar kan restitution (industrirestitution) av dessaavgifter erhållas. Vidare kan tull och avgifter som har utgått vid införsel avhela fordon restitueras i form av handelsrestitution. Skattenligt förordningen (1968:430) om mervärdeskatt eller förordningen (1956:545)om omsättningsskatt på motorfordon, s. k. bilaccis, utgår vid omsättningsskattinom landet. Någon skatt utgår däremot inte vid omsättning av vara på export.Enligt punkt 4 anvisningarna till 2 § mervärdeskatteförordningen räknasleverans av vara i frihamn som export, om varan ej är avsedd att användas ifrihamnen. Enligt 15 § första stycket a) förordningen om omsättningsskatt påmotorfordon får skattskyldig i sin deklaration göra avdrag för sådanamotorfordon som enligt bevis av tullmyndighet av den skattskyldige eller fördennes räkning utförts ur riket eller förts till frihamn. Det krävs enligtsistnämnda föreskrift också att fordonen inte varit registrerade eller varitregistrerade endast i förening med avställning. Sverigesbilindustri- och bilgrossist/orening framhåller att det nuvarande kravet påleverans i frihamn för att fordon skall få införas i exportvagnsförteckninginnebär betydande besvär och kostnader och att motsvarande procedur såvittföreningen vet inte förekommer i någol annat land. Det vore därför enligtföreningens uppfattning önskvärt att lå ett enklare, mindre kostnadskrävandeförfarande. Remissinstansemamed undantag av generaltullsiyrelsen tillstyrker i princip att kravet påleverans i frihamn slopas. påpekar att ändring i så fall krävsi 15 § förordningen om omsättningsskatt på motorfordon och punkt 4 ianvisningarna till 2 § förordningen om mervärdeskatt. polisstyrelsenhar intet att erinra mot ett enklare förfarande, om ett sådant kan åstadkommasutan att kontrollmöjligheterna minskar. i och länframhåller att det kommer att innebära ekonomiska lättnader för de bilfirmorsom geografiskt är belägna långt från frihamn om tullhanteringen ej behöver skei frihamn. Generaltullstyrelsenhar förståelse för de olägenheter som kravet på leverans i frihamn innebär menanser likväl att det nuvarande systemet i princip bör bibehållas, eftersom detmedför stora fördelar i och med att systemet har kunnat på ett enkelt sättanknytas till redan gällande bestämmelser om restitution av eller befrielsefrån tull och skatt. Föratt åstadkomma en effektivare och jämnare rättstillämpning vid överträdelserav skatte- och avgiftsförfattningar infördes avgifter av en ny typ, s.k. skatte- eller avgiftstillägg och förseningsavgift, som beslutas iadministrativ ordning. Allvariigare fall av överträdelser skall dock fortfarandebestraffas i vanlig ordning och således prövas av allmän domstol: 1972 årsreform som omfattar fierlalet skatter och allmänna avgifter gäller dock intetullar, skatter och andra avgifter som tas ut vid import. tullag (1973:670) trädde i kraft . gjordes vissaändringar i lagen (1960:418) om varusmuggling. hade olikapåföljder kunnat inträda för skattebrott, allteftersom brottet hade begåtts isamband med inrikes transaktioner på vilka skattebrottslagen var tillämpligeller i samband med införsel, i vilka fall varusmugglingslagen var tillämplig.Ändringarna i varusmugglingslagen företogs bl. a. för att denna skillnadskulle undanröjas. Ipropositionen med förslag till tullag, m. m. påpekade jag att de nya tullprocedurreglerna,främst reglerna om deklarationssystem, aktualiserade ytteriigare anpassning.Jag framhöll också att införande av ett administrativt sanktionssystem varvärtatt övervägas (prop. 1972:110 s. 130). Något förslag i dessa hänseenden ladesinte fram . I stället tillsattes en utredning,varusmugglingsutredningen, som har att överväga dessa och andra frågor isamband med varusmugglingslagen. Enligt3 § andra stycket tullagen kan företag som bedriver regelbundenimportverksamhet få tillstånd att ta hand om och förfoga över införda varor innandessa har förtullats. Dessa företag är s. k. hemtagare. För andra tullskyldigagäller att införda varor inte lämnas ut till dem förrän varorna har deklareratsoch förtullats. Hemtagarna får ta hand om sina varor mot avlämnande av enanmälan. Alla varor som har anmälts till hemtagning under en kalenderveckaskall regelmässigt deklareras i andra kalenderveckandärefter. För varje hemtagningsanmälan skall lämnas en deklaration. Enförutsättning för hemtagningstillstånd är att företaget har re- surseratt rätt fullgöra sin deklarationsskyldighet. Försummaren hemtagare att lämna deklaration för införda varor inom föreskriven tid, kantullmyndighet med stöd av 42 § tullagen förelägga honom vid vite av högst . att inkomma med deklarationen. Enligt 41 § tullagen kan den som uppsåtligeneller av oaktsamhet underiåter att ange vara till förtullning inom föreskriven tiddömas för tullförseelse till böter, om ej underiåtenheten är belagd med straffi varusmugglingslagen. Allmänt åtal för tullförseelse förutsätter dock anmälanfrån tullmyndighet. Gäller det upprepad underiåtenhet att deklarera kanäven frågan om indragning av hemtagningstillståndet aktualiseras. Generaltullstyrelsenhar nu föreslagit att bestämmelser om förseningsavgift införs på tullområdetutan att varusmugglingsutredningens förslag avvaktas. Det har enligt vadstyrelsen uppger visat sig att tulldeklarationerna i avsevärd omfattning ingesför sent. Enligt styrelsens redovisning har av samtligadeklarationer lämnats för sent - ochdrygt - . Antalet förseningar har visseriigendärefter gått ned men utgjorde 1974fortfarande av deklarationer. Styrelsen framhålleratt förseningarna medför avsevärda olägenheter för och försvårarredovisningen av utrikeshandelsstatistiken. Av de medel som kananvända för att söka komma till rätta med förseningarna är enligt styrelsensmening indragning av hemtagningstillståndet ofta alltför ingripande,vitesföreläggande ej tillräckligt verksamt och anmälan till åtal också eUmindre lämpligt medel. Vidremissbehandlingen har alla statliga instanser tillstyrkt att bestämmelser omförseningsavgift införs, medan näringslivets representanter ställersig avvisande till generaltullstyrelsens förslag. Bland de tillstyrkanderemissinstanserna understryks särskilt vikten av att handelsstatistiken inteförsämras på grund av dröjsmål med deklarationerna. Från näringslivsorganisationernassida framhålls att fråga är om ett övergångsproblem. Föregen del lår jag anföra följande. Flera skäl talar i och för sig för att sammaadministrativa avgiftssystem som gäller på den inrikes beskattningens områdebör införas även på tullområdet. Slutlig ställning kan dock Inte tas till fråganom man på tullområdet bör ha ett fullständigt administrativt avgiftssystem -omfattande inte bara förseningsavgift utan även skatte- eller avgiftstillägg -förrän varusmugglingsutredningen har slutfört sitt uppdrag.Generaltullstyrelsen har emellertid under hänvisning till den föreliggandeeftersläpningen i deklarationernas avlämnande föreslagit att en förseningsavgiftinförs . Förslaget har fått anslutning både från den sittandeutredningens och de olika berörda myndigheternas sida. Ett väsentligt motivsynes vara att tillgängliga sanktionsåtgärder, främst åtal och indragning avrätten till hemtagning, drabbar alltför hårt och även i andra hänseenden ärmindre tillfredsställande. Från näringslivets sida har manvisseriigen inte ställt sig principiellt avvisande till införandet av enförseningsavgift men hävdar att den föreliggande eftersläpningen är en övergångsföreteelseoch att särskilda åtgärder i varje fall inte bör vidtas . Som jagframhöll redan i samband med den nya tullprocedurens införande får det ansessom en naturiig sak att övergångssvårigheter uppträder vid en så genomgripandereform som denna. Självfallet bör stor hänsyn tas till dessa svårigheter. Såhar också skett. När det gäller deklarationstiderna medför emellertid merbetydande eftersläpningar allvariiga nackdelar såväl för taxeringsarbetet somför utrikeshandelsstatistiken. Om gällande bestämmelser inte tillämpaskonsekvent och likformigt skulle detta f. ö. också innebära att allaimportörer som är hemtagare inte får samma villkor i fråga om betalningen av tull,skatt och andra avgifter. Med hänsyn till det sagda och till de eftersläpningarsom uppenbariigen förekommer finner jag det lämpligt att den nuvarandestraffbestämmelsen ersätts av den nu föreslagna ordningen medförseningsavgifter. Förseningsavgiftensstoriek bestäms på följande sätt enligt gällande bestämmelser. När det gällerden direkta beskattningen utgår avgiften av den högsta beskattningsbarainkomsten vid taxeringen för inkomst i kommunen jämte visst tillägg förförmögenhet, dock högst . Denna regel gäller ej för skattskyldig som äraktiebolag. Förseningsavgiften utgör då . På den indirekta beskattningensområde är förseningsavgiften . Såväl när det gäller det direkta som detindirekta beskattningsområdet finns bestämmelser om dubbel avgift, om denskattskyldige har underiåtit att avge deklaration trots anmaning. På det senareområdet påförs den skattskyldige dubbel avgifi också för upprepad försummelse. Tulldeklarationernautgör underiag för uttagande av, utom tull, mervärdeskatt och andra indirektaskatter. Det torde därför ligga närmast till hands att beräkna denförseningsavgift, som föreslås utgå för försummelse att lämna tulldeklaration,på samma sätt som när det gäller indirekta skatter vid omsättning inom landet.Några remissinstanser anser dock att avgiften bör vara mer differentierad. Föregen del anser jag att det knappast finns skäl att införa en annan ordning närdet gäller tull och indirekta skatter som tas ut vid import än när det gällerindirekta skatter som utgår i samband med inrikes transaktioner. Avgiftensbelopp, , har visat sig vara väl avpassad. Jag anser därför attförseningsavgiften också för underlåtenhet att lämna tulldeklaration börbestämmas till . 1 överensstämmelse med vad som gäller på den inrikesbeskattningens område bör vidare dubbel avgift påföras, om deklaration trots anmaninginte har lämnats. Om underiåtenheten kan anses ursäktlig eller felet i övrigtär ringa kan enligt nu gällande bestämmelser om förseningsavgift avgiftenefterges och, såvitt avser den indirekta beskattningens område, även sättasned. Enligt min mening kan möjligheten att medge inte bara eftergift ulan ävennedsättning behövas även på tullområdet. Jag föreslår därför att bestämmelserom eftergift och nedsättning av förseningsavgift införs på detta område. likhetmed vad som gäller enligt liknande författningar föreskrivas att dentullskyldige skall ges tilirälle att yttra sig innan förseningsavgift påförs,om inte hinder möter mot det. Detkan påpekas att underiåtenhet att lämna tulldeklaration i och för sig intetorde kunna hänföras under någon strafföestämmdse i varusmugglingslagen. Enannan sak är att underiåtenhet att fullständigt ange de hem-tagna varorna ideklarationen kan medföra ansvar för varusmuggling. Skulle en hemtagare bådelämna sin deklaration för sent och lämna oriktiga uppgifter i denna, tordeförseningsavgift böra utgå, även om han skulle fällas till ansvar förvarusmuggling på gmnd av de oriktiga uppgifterna och varorna i samband därmedskulle förklaras förverkade. Dentullskyldige har enligt gällande bestämmelser att betala ränta på tull ochandra införselavgifter endast vid dröjsmål med betalningen av dessa avgifter.Generaltullstyrelsen föreslåratt ränta skall utgå även när tullräkning inte harkunnat utfärdas inom föreskriven tid därför att den tullskyldige har lämnat sindeklaration . Ränta föreslås utgå för den tid under vilken räkningensutfärdande har fördröjts. Bland remissinstanserna är meningarna delade påsamma sätt som i fråga om förseningsavgiften. Praktiskt taget alla de statliga myndighetematillstyrker och näringslivsorganisationerna avstyrker förslaget. För egen del villjag först fastslå att det inte kan vara rimligt att den som inte lämnar sindeklaration skall kunna därigenom få kredit än den somkommer in med sin deklaration inom föreskriven tid. Denna effekt kan tullverketvisseriigen motverka genom att prdiminärdebitera tull och andra avgifter pågrundval av hemtagningsanmälningens uppgifter. Dessa uppgifter är emellertidmed nödvändighet mycket knapphändiga och preliminärdebiteringarna är som generaltullstyrelsenframhåller administrativt betungande för både och den tullskyldige.Jag biträder därför styrelsens förslag om att en bestämmelse om ränta införsför nu avsedda fall. En sådan bestämmelse bör avse ränta för den tid undervilken utfärdandet av tullräkning har fördröjts. Eftersom tullräkningarna måsteutfärdas - enligt generaltullstyrelsens föreskrifter sker det f. n.två gånger - försenas utfärdandet regelmässigt änden tid varmed den tullskyldige har överskridit fristen för lämnande avdeklarationen. Ränta bör utgå även för . Det bör i dettasammanhang också påpekas att ränta inte torde behöva påföras vid kortaredröjsmål, om en allmän regel införs enligt vilken räntebelopp som understiger50 kr. inte skall påföras. Utredningenom företagens uppgiftsplikt har i betänkandet om ränta och restavgift på skatt m.m. föreslagit enhetliga bestämmelser om ränta och restavgift på skatteområdet,inklusive tullarnas område. På grundval av betänkandet har förslag till nyabestämmelser lagts fram i prop. Såvitt avser bestämmelsernas allmännautformning, som bl. a. omfattar villkoret att räntebelopp understigande 50 kr.inte skall påföras, lår jag hänvisa till sagda proposition. I nu förevarandesammanhang skall jag endast beröra någrafrågor som är speciella för tullområdet. Enligt utredningensförslag motsvaras den tullskyldiges rätt till ränta vid återbetalning av förmycket betald tull eller annan införselavgift av en skyldighet att betalaränta (respitränta), när den tullskyldige skall betala ytterligare tull ellerannan avgift på grund av omtulltaxering eller eftertulltaxering eller enligtbeslut av generaltullstyrelsen, kammarrätt eller regeringsrätten. Utredningenanser att respitränta lämpligen bör beräknas från utgången av tredje månadenefter den då varan angavs till förtullning. Någon längsta tid för respiträntapå tullområdet föreslås inte av utredningen, som däremot föreslår en regel maximitid på den inrikes beskattningens område. Den ränta som f. n.utgår om tull eller annan införselavgift inte betalas inom föreskriven tid börvidare enligt utredningens förslag ersättas med restavgift.Generaltullstyrelsen har i sitt yttrande över utredningens förslag förordat attde föreslagna bestämmelserna justeras på några punkter. Eftersom äventullskyldig som har betalat ett större belopp enligt preliminär debitering änvad som slutligen fastställs torde vara berättigad till ränta på detöverskjutande beloppet, anser styrelsen att respitränta också bör betalas i detmotsatta fallet, dvs. då den tullskyldige har betalat lägre avgifter enligt denpreliminära debiteringen än enligt den slutliga. Styrelsen anser vidare att respiträntabör utgå från utgången av efter den då varan angavs till förtullningoch att tullagen bör innehålla en motsvarighet till den i uppbördslagenföreslagna regeln om längsta tid för ränteberäkning. För min del ansluter jagmig till generaltullstyrelsens uppfattning i nu nämnda hänseenden och föreslårsåledes att utredningens förslag genomförs med de av styrelsen begärdajusteringarna. Till tullagen bör överföras en föreskrift itullförordningen (1973:979) enligt vilken ränta kan utgå i vissa fall dåförutsättningarna för tullrestitution inte har uppfyllts. Gällandebestämmelser ger möjlighet för den som är bosatt utomlands att använda en här ilandet förvärvad personbil eller motorcykel enligt ex-portvagnslicens. Fordonetförs inte in i bilregistret utan endast i en exportvagnsförteckning och försesmed speciella skyltar. Så länge fordonet får stå kvar i förteckningen - denlängsta tiden är - medges temporär tull- och skattefrihet för det.Det förutsätts att förvärvaren av bilen eller motorcykeln uppehåller sig här ilandet tillfälligt och avser att föra ut fordonet ur landet när vistelsen härupphör. Föratt en personbil eller motorcykel skall få införas i exportvagnsförteckningkrävs att fordonet levereras i frihamn. 1 vissa hänseenden betraktas sådanleverans som export och mervärdeskatt och bilaccis utgår inte i samband medsådan leverans. I den mån som utländskt material och utländska delar harimporterats och använts vid tillverkningen av fordonet, kan tillverkare fårestitution av tull och skatt på materialet och delarna under hän- visningtill att fordonet därefter levererats i frihamn (industrirestitution). Försäljareav utländska, hit importerade bilar och motorcyklar kan också lå restitution averiagd tull och skatt, om fordonen levereras i frihamn och är i samma skick somnär de importerades (handelsrestitution). har anhållit att kravet på leverans ifrihamn för att personbil eller motorcykel skall få införas i exportvagnsförteckningslopas och ersätts med ett krav som medger ett enklare, mindre kostnadskrävandeförfarande. Nästan alla remissinstanser har ställt sig positiva tillframställningen. Kravetpå att fordonet levereras i frihamn torde vara betingat av kontrollskäl.Enligt min mening har dock detta krav inte något egentligt värde frånkontrollsynpunkt. Den kontroll av bilarnas identitet och skick som kan behövaskan uppenbariigen lika väl eller bättre göras i anslutning till att frågan ominförande i exportvagnsförteckningen prövas. Denna prövning ankommer f n. påvissa länsstyrelser. Om den överiåts på tullmyndigheterna, får dessa vidtalämpliga kontrollåtgärder utan att vara bundna till frihamnsområdena.Statsrådet och chefen för kommer senare attföreslå regeringen de ändringar som med anledning härav behövs i exportvagnskungörelsen(1964:39). Pågrund av det nu sagda förordar jag att tullförordningen och berörda skattebestämmelserändras så att restitution av eller befrielse från tull och skatt för personbileller motorcykel kan medges, om fordonet införs i exportvagnsförteckning.Givetvis bör det som vara möjligt att få restitution även med åberopandeav att varan i fråga-det kan gälla motorfordon eller andra varor - förts tillfrihamn för att senare exporteras. Denya bestämmelser som förslaget omfattar kräver viss omläggning av tullverketsrutiner m. m. Med hänsyn till vad jag har anfört om syftet med bestämmelsernaom förseningsavgift bör dock ändringarna i tullagen träda i kraft relativtsnart /75, lämpligen . De övrigaändringarna föreslås träda i kraft . Enligt 1 § tullkungörelsen(1973:1014) skall, om annat ej föreskrivs, författningar om tull tillämpas iden lydelse som gäller - såvitt avser vara som tas hem - den dag då varananmäls till hemtagning eller - såvitt avser vara som anges till förtullningsedan s. k. temporär tullfrihet har medgivits för den - den dag då sådantullfrihet söks eller medges utan ansökan eller också - såvitt avser vara iandra fall - den dag då varan anges till förtullning. Med hänsyn till att intebara tullförfattningarna utan även författningarna om andra införselavgiftermycket ofta ändras föreslår jag att föreskriften i 1 § tullkungörelsen utanändring i sak överförs till tullagen. Genom att föreskriften tas in i tullagen blirden tillämplig på båda slagen av författningar. Den blir enligt förslaget ocksåtillämplig på bestämmelserna om ränta och restavgift. eftersomvad som gäller om tull och annan införselavgift föreslås äga motsvarandetillämpning beträffande ränta och restavgift. Föratt göra de formella ändringar i tullagen och tullförordningen som föranleds avden nya regeringsformen krävs en särskild översyn. Förslag till sådanaändringar framläggs därför ej i detta sammanhang. Jaghemställer att Kungl. Maj:t föreslår att antaga inom finansdepartementetupprättade förslag till 1. lag om ändring i tullagen (1973:670), 2. lag om ändring i tullförordningen (1973:979), 3. lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt, 4. lag om ändring i förordningen (1956:545) omomsättningsskatt på motorfordon. Medbifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till skallavlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar.