prop · FX03142 · 1974-12-31 00:00:00 — När det gäller förmynderskap som utövas för underårig av föräldrarnaeller en av dem bör enligt nämndens uppfattning entledigande ej komma i fråga,om den underåriges intresse därigenom skulle äventyras. Remissinstansernagodtar över lag förslaget om att domstolen i ärenden om förordnande avförmyndare skall inhämta yttrande från kommunen, tingsrättunderstryker angelägenheten av att domstolarna verkligen får bistånd frånkommunernas sida när det gäller anskaffandet av förmyndare. Bestämmelserna börenligt tingsrättens mening utformas så att det blir en skyldighet för kommunenatt alltid lämna förslag på lämplig och villig person, I annat fall skulle detkunna övervägas att ålägga kommunerna att utse en eller flera personer medskyldighet att åta sig förmynderskap. Enligt bör en den omyndigenärstående person lämpligen utses till förmyndare. Med hänsyn härtill ocheftersom det ofta vid ansökan om omyndighetsförklaring lämnas förslag tillförmyndare bör enligt förbundets mening domstol inhämta förslag påförmyndare från kommunen endast i sådana fall då förslag på lämplig person interedan har lämnats i ärendet, upplyser att redan nui ärenden om förordnande av förmyndare regelmässigt infordrar förslag från överförmyndaren. i anser för sin del att enbättre lösning skulle vara att åliigga kommunerna att utse en eller flerapersoner som skulle vara skyldiga att motta förordnanden som förmyndare.Domstolarna skulle få god kännedom om dessa personer och godamöjligheter att vid val av förmyndare utse någon som motsvarar de kravförhållandena i det särskilda fallet motiverar, I vart fall bör förmyndareförordnas utanför socialarbetarnas krets. FöreningenSveriges överförmyndare framhåller att det i vissa fall förekommande systemetmed personer som åtar sig ett flertal förmynderskap inte alltid är av godo ochatt det därför är viktigt att kommunerna verksamt bidrar med anskaffande avlämpliga förmyndare. påpekar vikten avatt antalet uppdrag för en och samma förmyndare eller god man begränsas. Detgör även som anser att det i lagenbör anges en gräns för hur många uppdrag en och samma person får ha. anmärker att domstolarna ofta underlåteratt förordna förmyndare för barn vars vårdnadshavare själva är underåriga. Detär styrelsens uppfattning att vad som gäller i praktiken bör komma tilluttryck i lagtexten. Att å ena sidan ha en regel som utgår från att en omyndigalltid skall ha en förmyndare och å andra sidan konstatera att det inte alltidspelar så stor roll att regeln inte tillämpas, är olyckligt. Förmyndare bordeenligt styrelsens mening behöva tillsättas endast då underårig saknarvårdnadshavare eller då detta eljest erfordras för att tillvarata den omyndigesrätt. 5.3 Inskrivning av förmynderskap Föreningen och ifrågasätter starkt om integränsen för inskrivning av förmynderskap, två gånger basbeloppet, satts alltförhögt och anser att det vore lämpligare att sätta gränsen vid ett basbelopp.Skulle likväl gränsen sättas vid två basbelopp, bör enligt överförmyndarnämndeni de fall underåriga syskon har gemensam förmyndare värdet av de underårigasegendom sammanräknas, och överförmyndarföreningen anservidare att inskrivning alltid skall ske, när omyndig förvärvar fast egendom, erinrar om attöverförmyndaren alltid kommer att vara skyldig att bevaka den omyndigesintressen när denne är dödsbodelägare, eftersom god man skall förordnas närförmyndaren eller hans make och den omyndige äger del i samma dödsbo.Utfallande försäkringsbelopp enligt tjänstegrupplivförsäkring som tillflertalet underåriga utgår med insätts regelmässigt avförsäkringsgivaren på spärrad räkning för mottagaren, I en familj med flerabarn kan utfallande försäkringsbelopp uppgå till en avsevärd summa.Överförmyndaren kommer med de föreslagna inskrivningsreglerna att få ta ansvarför uttag från den spärrade räkningen utan att i efterhand kunna utöva kontrollöver hur medlen använts. Enligt harerfarenheten visat att kontroll bör utövas över förbrukningen avförsäkringsbelopp som här nämnts, påpekar att fastighet i bouppteckning upptas tilltaxeringsvärdet, vilket i regel är avsevärt lägre än dagsvärdet. Fastighetenkan även vara högt belånad, varigenom nettovärdet i bouppteckningen blirväsentiigt reducerat i förhållande till saluvärdet. Den omyndiges schematiskaandel i dödsboet kan sålunda väl understiga ett eller två basbelopp, medanvärdet på andelen reellt är betydligt högre, framhåller vidare att föreskrifternai 16 kap, FB om att förmyndare skall anmäla till överförmyndaren när egendomtillfaller omyndig inte alls fungerar i praktiken. för överförmyndareatt föra noteringar om förekomsten av egendom i förmynder-skapen och registrerainkomna anmälningar om att egendom tillfallit omyndig bör därför inte införas.Om emellertid anmälningar likväl inkommer till överförmyndaren bör dennegivetvis, liksom , vara skyldig att lämna rätten upplysning om närinskrivning bör ske, ifrågasätter starkt om inte isamtliga fall då en underårigs förälder avlider förmynderskapet bör skrivas insamtidigt med godmanskapet. Sedan gode mannen slutfört sitt uppdrag kan i förekommandefall inskrivningen av förmynderskapet upphöra med att gode mannenentledigas. 5.4 Allmänt om förmyndares och god mans plikter Övervägande antalet remissinstanser tillstyrker ellerlämnar utan erinran förslaget om att starkare betona förmyndarens skyldighetatt sörja för den omyndiges person, ochFöreningen anser emellertid att en föreskrift om att iförmyndarens uppgift även inrymmes vårdnadsplikt inte får skymma det faktum,att den förordnade förmyndarens uppgift i första hand är att förvalta denomyndiges egendom och företräda honom i angelägenheter som rör denna. I 13 kap,1 § FB bör därför enligt dessa remissinstanser skyldigheten att förvaltamyndlingens förmögenhet och företräda honom i angelägenheter som rör dennanämnas före skyldigheten att sörja för myndlingens person. och betonar attförmyndarens förpliktelser inte bara gäller bevarandet av myndlingensekonomiska resurser utan att förmyndaren även har skyldighet att se till attdessa kommer till en förnuftig användning. Överförmyndaren bör enligt remissinstansernages skyldighet att ingripa, om det visar sig att en förmyndare eller en god maninte rationellt utnyttjar de medel han är satt att förvalta för myndlingensbästa. Om myndlingens tillgångar ökar genom att t,ex, pensionsinkomster intetas i anspråk, bör förmyndaren åläggas att redogöra för anledningen till detta. framhåller att förmyndares och god mansuppgift att sörja för myndlingens resp, huvudmannens person i viss mån kansägas sammanfalla med kommunens skyldigheter att ge omvårdnad enligt 1 och 6 §§socialhjälpslagen. Att överförmyndaren i ett sådant läge har kommunalförankring och kännedom om social lagstiftning är värdefullt. Det finns dockenligt styrelsen anledning förmoda att överförmyndarens kontroll över attförmyndare och gode män ger erforderlig personlig omvårdnad inte kan vara likaeffektiv som kontrollen över den ekonomiska förvaltningen. Styrelsenförutsätter därför att kommunernas individuella vårdansvar kvarstår även isådana fall där förmyndare eller god man har förordnats och att tillsynen avsocialnämndens verksamhet i vanlig ordning sker genom länsstyrelserna medbistånd av socialvårdskonsulenterna. barn och ungdomar anseratt orden sörja för myndlingens person bör bytas ut mot t.ex, orden biståmyndlingen i personliga angelägenheter. Bärande skäl har enligt inte förebragts förförslaget om skyldighet för förvaltaren att oberoende av föreskrift i gåvobreveller testamente lämna redovisning till förmyndaren, är tveksam om lämplighetenav att förmånstagareförordnande angående försäkringsbelopp likställs medförvärv genom gåva eller testamente, I vart fall bör enligt nämndens meningförmånstagareförordnande vad gäller tjänstegrupplivförsäkring undantas. 5.6 Vård av omyndigs rätt i oskiftat bo anser att överförmyndarenoch inte som rätten bör pröva frågor om hävning av avtal om sammanlevnad ioskiftat bo. 5.7 Förmyndarens fövaltning av den omyndiges egendom 5.7, / Placering av omyndigs tillgångar ifrågasätter om den lönsamhetsaspekt vadgäller bevarande av den omyndiges lösören, som finns angiven i 15 kap, 2 §,alltid är av godo. Den omyndige borde ha större inflytande över vilken egendomsom skall behållas, något som borde komma till uttryck i lagtexten, F,n.saknas skyldighet för förmyndaren att obligatoriskt samråda med myndlingen ifrågor av detta slag. Om inte 15 kap, 2 § ändras bör dock förmyndare enligtstyrelsens mening åläggas skyldighet att samråda, i de fall detta allslämpligen kan ske. anmärker i anslutning till förslaget om ändradlydelse av 15 kap, 4 § att medel som kvarstår hos försäkringsbolag överförstill förräntningskonto. På sådant konto innestår emellertid inte endast beloppsom enligt särskild överenskommelse skall kvarstå för förräntning i bolagetutan även belopp som i avvaktan på att erforderlig utredning slutförts intekunnat utbetalas från dödsfallet. Utredningen kan t.ex, avsefråga om tolkning av förmånstagareförordnande, anspråk på giftorätt, laglotte,d. Vid slutlig utbetalning i fall av nu ifrågavarande slag gäller enhgt 15kap, 12 § FB att betalning till bank med överförmyndarspärr kan underlåtas, omden omyndige tillkommande belopp är ringa. Då det torde ligga i alla partersintresse att denna möjlighet bibehålls, bör 15 kap, 4 och 9 §§ FB begränsastill att avse sådana försäkringsbelopp som enligt överenskommelse medförsäkringsbolaget kvarstår hos bolaget. Vad gäller möjligheten att placera omyndigs medel i aktieranser med hänsyn till bl.a, de risker som sådan placeringinnebär att någon form av begränsning borde övervägas. Bankinspektionenvill inte avråda från den föreslagna ändringen i 15 kap, 5 § FB men framhålleratt en friare placering är förenad med faromoment och kommer att ställa storakrav på förmyndarna. När det gäller placering i aktier erinrar inspektionen omatt sådan placering ingalunda är riskfri ens om man begränsar sig till aktierpå den ordinarie börslistan. Inte heller innebär aktier någon automatiskvärdesäkring, om man ser till aktiemarknaden som helhet. Såsom alternativamöjligheter till placeringar av mera värdebeständig natur pekar inspektionen påaktiefonder och placering i fast egendom. Väsentligt vid placering för omyndigsräkning är enligt inspektionens uppfattning att det finns goda möjligheter attvid behov avyttra tillgångarna. Det bör med andra ord finnas en marknad fördem. Av det skälet reduceras möjligheten att placera i andra aktier än sådanasom är föremål för omsättning. Inspektionen framhåller vidareatt placeringsval i fråga omaktier kräver särskilda insikter och att det därför ofta torde varaerforderligt att anlita sakkunnig rådgivning i ärenden om aktieförvärv. tillstyrker den föreslagnaändringen i 15 kap, 5 § FB och anmärker att den nya regeln kommer att näraansluta sig till vad som redan i stor utsträckning gäller i praxis i fråga omplacering av omyndigas medel i börsregistrerade aktier och aktier noterade påden s,k, fondhandlarlistan. '.2 Förvaring av omyndigs värdehandlingar och penningmedel Föreningen och föreslår att gränsen för när omyndigsvärdehandling skall sättas ned i öppet förvar hos bank bestäms till ettbasbelopp, anmärker i sammanhanget att det inte anges tillvilken tidpunkt basbeloppet skall hänföra sig. För vinnande av enkelhet ochklarhet föreslår nämnden därför att basbeloppet för januari det år depositionenskall ske skall gälla. Bankinspektionen har intet att erinra mot de föreslagnaändringarna i 15 kap. 8, 9 och 12 §§ FB. Beträffande följdändringen i 15 kap, 9§ ifrågasätter inspektionen dock om det inte bör vara möjligt att utanöverförmyndarens tillstånd genom försäkringsbolags försorg överföra hos bolagetkvarstående medel till omyndigs räkning i bank. gör motsvarande påpekande. Vad gäller 15 kap, 12 § FB anser försäkringsinspektionenatt formuleringen är något oklar men utgår från att lagrummet skall tolkas så,att skyldighet inte skall föreligga för försäkringsbolag att på bank insättaden del av en pension, livränta eller annan periodisk förmån som för kalenderårinte överstiger två basbelopp. anmärkeratt förslaget i fråga om periodiskt utfallande försäkringsbelopp innebär atttvå basbelopp skall utgöra gränsen för vad som får utbetalas utanöverförmyndarspärr. Det lämnas emellertid öppet vilket basbelopp som skallanvändas, om detta ändras under kalenderåret. Det skulle enligt förbundet i ochför sig ligga nära till hands att utgå från det basbelopp som gäller vid varjeutbetalningstillfälle. Ett annat sätt är att anknyta till basbeloppet vidkalenderårets början och att vid varje terminsutbetalning se till att beloppetinte överstiger motsvarande del av två sådana belopp. Förbundet menar attsistnämnda lösning av praktiska skäl torde vara den enda som kan komma i frågainom försäkringsverksamheten. 5.7.3 Inskränkningar i förmyndarens rätt att företa vissarättshandlingar och anmärker att det vid återköp av livförsäkringbegreppsmässigt är försäkringsbolaget som genom utgivande av försäkringensuppsamlade tillgodohavande återköper försäkringsbrevet och därmed sinförpliktelse enligt avtalet, Återköpsförbudet i 15 kap, 14 § FB bör därförformuleras på så sätt att förmyndaren inte utan överförmyndarens samtycke fårlåta återköpa livförsäkring alternativt påkalla återköp av försäkring. understryker att redovisningarna tillöverförmyndaren bör avse inte endast den ekonomiska förvaltningen utan ävenomfattningen av det arbete som lagts ned på den personliga omvårdnaden ochintressebevakningen. anmärker att fråganom hur förmyndarens insats på det mera personliga området skall dokumenterasoch bedömas är speciellt viktig, om myndlingen själv skall stå för en väsentligdel av arvodet. Förbundet kräver att förmyndaren skall åläggas att årligenlämna myndlingen en redovisning för sitt uppdrag. En sådan redovisning skullenämligen enligt organisationen kunna stimulera myndlingen till en mer aktivinställning till den egna livssituationen. 5.9 Ersättning åt förmyndare och gode män anser att såväl arvodet somersättningen för utgifterna skall i sin helhet bekostas av det allmänna.Promemorieförslaget kommer enligt tingsrätten att i de flesta fall också attinnebära att så blir fallet. Men förslaget kommer att medföra mindre lyckaderesultat när det gäller gränsfallen. Det borde därför enligt tingsrättenövervägas att låta den omyndige ta del i kostnaderna för förmynderskapet enligtett system motsvarande det som gäller för rättshjälpslagens kostnadsbidrag.Härigenom skulle uppnås en lämplig avvägning med hänsyn till bidrags-förmågan ivarje särskilt fall. Riksförbundetför utvecklingsstörda barn och barn ochungdomar anser det helt felaktigt att låta den omyndige, eller den för vilkengod man förordnats, stå för arvode och kostnader helt eller delvis. De anseratt en sådan ordning strider helt mot det synsätt som alltmer trängt igenom ochsom innebär att samhället skall kompensera den handikappade för demerkostnader som själva handikappet förorsakar. Förmyndares och god manstjänster skall betraktas som handikappomsorger och vara kostnadsfria. Underalla förhållanden är de gränser som promemorian vill sätta för skyldighet attutge arvode och ersättning tillförmyndaren alltför låga. barn och ungdomaranser vidare att betalningsplikt för ersättningen till förmyndaren inte böråläggas den handikappade i andra fall än då sådan skyldighet skulle ha kunnatåläggas honom för rättshjälp enligt rättshjälpslagen. Ävenstatens handikappråd ifrågasätter om inte de gränser två basbelopp då detgäller beräknad årsinkomst och fyra då det gäller förmögenhet som är sattaför huvudmannens skyldighet att utge arvode och ersättning är alltför låga. i ser inte vården av den enskildes rättsligaangelägenheter, vartill enligt nämndens uppfattning förmyndar-verksamheten hör,som en i första hand uppgift. Nämnden anser i stället att uppgiftenmera naturligt kan hänföras till de rättsvårdande myndigheternas verksamhet,för vilken staten har det primära ansvaret. Mot bakgrund härav bör staten ensampåta sig ansvaret för kostnaderna i de fall arvode till förmyndare eller godemän skall utgå av allmänna medel. Härigenom uppnås också den fördelen attarvodena utgår efter samma grunder oavsett var i landet förmynderskapet utövas. Ävensocialstyrelsen anser principiellt att staten och inte kommunerna bör svara förde arvoden och ersättningar till förmyndare och gode män som skall utges av detallmänna. Styrelsen vill i sammanhanget fästa uppmärksamhet på de problem somkan uppstå i de fall omyndigförklarad eller person för vilken god man utsettsbor på ålderdomshem. Styrelsen anser det rimhgt att dessa inte kommer i sämreekonomisk ställning än andra pensionärer. Arvodet bör således debiteras den delav deras inkomster som skulle användas för avgift för vården och inte belastadet belopp de garanteras för egen del. Denna princip bör enligt styrelsensmening komma till uttryck i författningstexten. Någraremissinstanser ställer sig tveksamma till förslaget om att arvodet skallbestämmas av överförmyndaren efter grunder som för varje överförmyndardistriktfastställs av vederbörande kommun eller kommuner, överförmyndarnämndanser att förslaget bör omarbetas i denna del. Förslaget innebär enligt nämndenrisk för att olika överförmyndare kan komma att tillämpa helt skildabetraktelsesätt vid bedömande av arvodets skälighet. Det föreslagna systemetkan komma att medföra tvistigheter, diskussioner och överklaganden av överförmyndarnasbeslut i arvodesfrågor. För överförmyndarna kan detta komma att medföra enavsevärd ökning av arbetsbördan, utan motsvarande fördel för de omyndiga.Olägenheterna med promemorieförslaget kan enligt nämnden undvikas om i lagföreskrivs en viss schablon för beräkning av förmyndares arvoden. Ett visstminimiarvode, beräknat efter en viss procentsats på basbeloppet, bör alltidutgå av allmänna medel. Om förmyndaren anser sig böra ha högre arvode, bör ensärskild, motiverad ansökan härom inges till överförmyndaren eller rätten. arvode bör utgå av myndlingens medel. Föreningen framför liknande synpunkter och efterlyser anvisningar om huröverförmyndaren bör förfara när det finns skäl att tillerkänna förmyndarenersättning som överstiger normalarvodet. Även motsätter sig förslaget attkommunerna själva skall bestämma grunderna för beräkning av arvodena. Det finnsenligt förbundets mening inte några sakliga skäl som talar för att olikaarvodesregler skall gälla i kommunerna, men det är likväl att befara attgrunderna kan komma att växla mellan kommunerna och att stora variationer kanuppkomma. Regler för ersättningsbeloppens storlek bör enligt förbundets meningfastställas i lag. eller anser att det bör överlåtas till kommunernas friabedömning att avgöra hur stort arvode som skall utgå, Förmyndararvode börenligt dessa remissinstanser aldrig understiga av basbeloppet och i defall då uppdraget är särskilt svårt eller tidskrävande måste högre arvode kunnautgå. För godmanskap kan det vara svårt att fastställa generella arvodesregler.God man med uppgifter jämförbara med en förmyndares bör dock få arvode enligtsamma normer som tillämpas för förmyndare, , ochMalmö kommunstyrelse framhåller angelägenheten av att grunderna förförmyndararvodenas beräkning blir enhetliga för samtliga kommuner och utgårfrån att kommer att lämna sin medverkan härtill, Malmökommunstyrelse understryker att denna medverkan bör ske endast genomrekommendationer till medlems-kommunerna. anser attgenerellt gällande normer bör fastställas centralt till ledning för arvodetsbestämmande i det enskilda fallet. Enligt är det angeläget att arvodetges en sådan storlek att det blir möjligt att intressera lämpliga och kunnigapersoner för förmyndaruppdrag. Handikappförbundens centralkommittéoch finner det angeläget att manföljer utvecklingen av förmyndares och gode mäns arvoden. Om det visar sig attdet blir alltför stör oenhetlighet kommunerna emellan eller att arvodena hållersig på alltför låg nivå, bör man överväga att fastställa en lägsta gräns. Föreningen anser att de föreslagnareglerna om arvode åt god man behöver förtydligas. Enligt och FöreningenSveriges överförmyndare kommer uttrycken beräknad inkomst och tillgångar i deföreslagna bestämmelserna att välla tolkningssvårigheter. Det är enligt nämndenönskvärt att i förarbetena anges huruvida tillgångarna, t,ex. aktieroch fastigheter, vid beräkningen skall upptas till nominella värden resp,taxeringsvärden eller till kursvärden resp, försäljningsvärden, Sveahovrätt påpekar att avgiften till bank för vård av den omyndigesvärdehandlingar torde vara den omyndiges utgift, vilken således inte kanersättas av kommunen, tar upp frågan om arvode under löpande förvaltningsår föråtgärd som går utöver den sedvanliga ekonomiska förvaltningen, t,ex, enfastighetsförsäljning. Om denna skett i början av men förhandlingarpågätt under stor del av det föregående året kan förmyndaren, om han önskar fåett arvode utöver det sedvanliga, med nuvarande regler inte få ansökan häromprövad av överförmyndaren och rätten förrän i samband med avgivande avredovisningen året efter försäljningen. Enligt nämnden bör i den nyalagstiftningen inrymmas möjlighet för överförmyndaren att under löpandeförvaltningsår godkänna ersättning för en sådan förvaltningsåtgärd. Någraremissinstanser anser att överförmyndarverksamheten huvudsakligen är avrättsvårdande karaktär och att den därför bör stå under statiigthuvudmannaskap. Till dessa hör som ställer sig särskilttveksam till den starka betoningen av överförmyndarnas kurativa verksamhet.Tvivel kan enligt tingsrättens mening inte råda om att en överförmyndaresviktigaste uppgift är att utöva tillsyn över förmyndarens ekonomiska förvaltningav den omyndiges tillgångar. De nya beslutsfunktionerna som enligt förslagetläggs på överförmyndarna förstärker ytterligare överförmyndarverksamhetensrättsvårdande karaktär och gör det än mer befogat än förut att anse dennaverksamhet vara väl jämförbar med den rättsvårdande verksamheten vid deallmänna underrätterna. Enligt tingsrättens förmenande faller det sig därförnaturligt att anse överförmyndarverksamheten som en statlig uppgift. Skulleemellertid överförmyndarverksamheten även i fortsättningen anförtros kommunernakrävs en vidgad medverkan från dessas sida för att nu föreliggande brister inteskall bestå. anser att de möjligheter till ändringar iöverförmyndarorganisationen som föreslås i promemorian inte kan anses innefattagarantier för att erforderlig förbättring av organisationen verkligen kommeratt genomföras. Förbundet finner det därför nödvändigt att det införs enordning med överförmyndardistrikt motsvarande tingsrätternas domkretsar ochmed statliga tjänstemän som överförmyndare. Föreningen motsvarande uppfattning men anser härutöver att överförmyndarna till sinhjälp bör ha en förtroendevald nämnd, finner inte att den föreslagna organisationen för överförmyndarinstitutionen innebärnågon avsevärd förbättring av den nuvarande organisationen. Visserligenansluter sig nämnden till uppfattningen att överförmyndaren har att utöva ocksåen kurativ verksamhet. Överförmyndarens främsta uppgift är emellertid enligtnämndens mening av rättsvårdande karaktär, I och för sig kan nämnden dock godtaatt kommunerna alltjämt skall vara huvudmän för verksamheten. Övervägande antalet remissinstanser delar dockuppfattningen att i överförmyndarverksamheten ingår också kurativa uppgifter och att en förankring skapar de bästa förutsättningarna för att de kurativa funktionerna kommer att utövas tillfredsställande. Förslaget om att alla kommuner skall kunna inrätta överförmyndarnämnder har också över lag hälsats med tillfredsställelse. centralkommitté och anser sålunda att överförmyndarfunktionen alltid bör utövas av en sådannämnd. Föreningen finner det angeläget attöverförmyndarnämnder inrättas i så stor utsträckning som möjligt.