prop · FX0397 · 1974-12-31 00:00:00 — lär det också förhålla sig så att raan knappast kan överge degrundsatser sora lag vilar på när det gäller oskyldigt häktade ellerdörada. Det skulle vara en avsevärd försämring av dessa skadelidandesrättsställning, om en frikännande dom i rättegång mot häktad eller efterresning inte såsora nu skulle autoraatiskt utlösa ersätlningsrätt förhäktningen resp. det verkställda straffet ulan ersättningsrätten bli beroendeav en ytterligare prövning av häktningsbeslutets eller straffdomens riktighet.Utredningen påpekar att det också förslag har befunnits nödvändigtatt bibehålla giltigheten av lag inom dess oraråde. Utredningen tUlägger attdet mellan judicieUa och administrativa frihetsinskränkningar finns en betydelsefullskillnad sora inte berörts. Medan det typiska för de judiciellafrihetsinskränkningarna är att de vidtas med anledning av en isolerad gärning idet förflutna sker däremot administrativa frihetsinskränkningar mot bakgmnd avvederbörandes totala situation för dagen. Om raan efter förebUd av lagvill göra ersättningsrätten beroende av alt beslutet ora frihetsinskränkningefterföljs av elt nytt beslut av annan innebörd, är tydligen raöjlighelen attdet nya beslutet föranletts av nytillkorana omständigheter med all sannolikhetåtskUligt större vid administrativa frUietsinslaänkningar än vid judiciella.Detta förhållande torde emellertid enligt utredningen inte utgöra något hindermot att vid den principiella uppläggningen av förslaget följa systeraet i 1945års lag. I enlighet med det sagdabygger utredningens lagförslag på principerna lag.Ersättningsskyldigheten har sålunda gjorts beroende av att beslutet orafrihetsinskränkning blivit ersatt av ett nytt beslut av annat innehåll. Någonbevisning ora att det första beslutet varit oriktigt eller att fel ellerförsuraraelse förekommit vid myndighetsutövning skall ej behöva föras. Istället gäller frågan endast om beslutet om frihetsinskränkning sederraeraefterföljts och på elt eller annat sätt ersatts av nytt beslut sora raedförannat resultat. Det är endast delta som behöver bevisas och någon motbevisningom att det första beslutet var riktigt skall enligl förslaget inte varatUlåten. Prop.1974: 97 22 4.4Vilken nyprövnmg bör kunna utlösa ersättningsskyldighet? 4.4.1Ändring av beslut om slutlig frihetsinskränkning Ersättningsskyldighetenligt lag föreligger bl. a. när en dora som vunnit laga kraft upphävseller ändras efter ansökan om resning eller besvär över domvUla. Den nya domenskall lyda på antingen fullständigt frikäiraande eller också på ringare straffän det sora avtjänats på gmnd av den tidigare doraen. Enligt utredningenframstår ersättningsskyldighet såsom särskilt motiverad i fall av denna art. Detär därför närraast självklart alt raotsvarande bör gälla i denspeciallagstiftning sora nu avses koraraa till stånd. Ersättning bör såledesutgå för frihels-inskränkning, ora ett lagakraftägande beslut härora blirupphävt eller ändrat efter användande av extraordinärt rättsmedel. Det skallliksom nu inte nödvändigtvis fordras att det nya beslutet innebär frikännandeutan vara tillräckligt att ändringen medför en lindrigare påföljd än somutstålts. Utredningenfrarahåller att det i fråga om administrativa frihetsinskränkningar inte finnstillgång till extraordinära rättsmedel i sararaa ulslräckning som när detgäller judicieUa frihetsinskränkningar. Utredningen diskuterarhumvida ersättningsrätt bör förehgga även när det nya beslutet utgör upphävandeeller ändring i ordinär väg av beslutet ora frihetsinskränkning. lagfinns i 3 § bestäraraelse att 1 § skall äga tillärapning om någon, ulan attdomen vunnit laga kraft, varit intagen i av behandlingvarom stadgas i 28 kap. 3 § BrB eller ungdorasfängelse eller har avtjänatarrest. Så långt har lagstiftaren godtagit principen att ett nytt beslut sominnebär upphävande eller ändring i ordinär väg bör kunna utlösaersättningsrält. Utöver vad sora följer av denna beslämraelse har eraellertidprincipen inte genoraförts lag. I fråga ora frihetsberövanden pågmnd av brott koraraer därigenora åtskilligt att falla utanförersättningsreglerna. Förutora i den situationen att en dora upphävs på talan avden dörades motpart, är så fallet när ett beslut ora häktning överklagas ochblir upphävt. Att beslut av övervakningsnärand upphävs raedför inte hellernågon ersättningsskyldighet för staten enligt lag. Enordning, enligt vUken beslut i ordinär väg ora ändring av ettfrihetsinskränkande ingrepp kan utlösa ersättningsskyldighet, lorde fylla enuppgift. Utredningen föreslår därför att även beslut av detta slag får medföraatt den skadehdande försätts i den mera gynnsararaa ersättningssituation somden nya lagstiftningen avser att tillskapa. Idetta sammanhang framhåller utredningen alt admmistrativa frihetsinskränkningarf. n. endast tämligen sällan torde överklagas. Alt utvägen att överklagabeslut om administrativ frUietsinskränkning inte anlitas i någon större utsträcknmgutgör emellertid enligt utredningen Prop.1974: 97 23 intenågol avgörande skäl mot att genomföra den rättsliga konstmktion som antytts idet föregående. Om en intagen överklagar beslutet härom och om han vinnerrättelse, förefaller det utredningen föga rimligt att ersättningsskyldighetskulle utebli därför att det är fråga om ingripande som sällan överklagas ochän mera sällan blir ändrat. Utredningenframhåller ytterligare en synpunkt sora är av raera allmänl slag. När detgäller att ta ställning till vilka fall det är som skaU ersättas kan man mötasav invändningen att en viss typsituation regelraässigt innebär ett såjäraförelsevis obetydligt ingrepp all ersättning inte bör komma i fråga. Ensådan invändning kan stundom ha fog för sig. Genora den föreslagnalagstiftningens konstruktion undviker raan eraellertid den besvärliga ochkänsliga avvägningen av frihetsingreppets betydelse. I det övervägande antaletfall som avses raed förslaget frara-koraraer det senare beslutet genora enoraprövning, verkställd av överordnad rayndighet. Frågan humvida ingreppet harvarit av betydelse kan anses besvarad genora all raöjlighet lUl överklaganderaedgivits och genora alt överklagandet lett till ändring. Vadangår det senare beslutets innehåU bör det såsora i 2 § lag varatUlräckligt att beslutet går ut på en lindrigare påföljd än sora vederbörandefått vidkännas. Utredningen raedger att järaförelsen raellan vad sora skallanses svårare eller lindrigare ibland kan erbjuda svårigheter. Ersättningsrältenhgl den nya lagen förehgger inte i fall då en rayndighet självmant rättarsitt tidigare beslut. 4.4.2Ändring av beslut om förberedande frihetsinskränkning Enligt1945 års lag föreligger rätt till ersättning när en person som varit misstänktför brott blir frikänd eller åtalet mot honom läggs ner eller fömndersökningavslutas utan alt åtal väcks. Ersättning skall då utgå för användande avstraffprocessuella tvångsraedel sora antingen varit av frihetsberövande natur häktning eller anhållande eller utgjorts av reseförbud. Det nya beslutetinnefattar här följaktligen inte överprövning av det tidigare beslutet attanvända sådana tvångsraedel. Den bedöraning sora sker i det nya beslutet avseri stället att fastställa slutresultatet av det rättsliga förfarande, vartillanvändandet av tvångsraedel varit anknutet som ett förberedande led. Dettidigare beslutet blir inte ersatt-raed ett annat beslut utan kvarstår med deverkningar sora det raöjligen kan äga. mening är det inte tänkbart att från förslaget uteslutaersättningsrätt i de nu angivna fallen. Däreraot finner utredningen dettveksarat om ersättningsrält bör föreligga i raotsvarande skuationer vid andrafrihetsinskränkningar. Adrainistrativa frihetsinskränkningar är givetvis avväxlande natur. Ofta förekoraraer frihetsinskränkningar sora är tänkta attvara förberedande eller provisoriska 1974: 97 24 ochsom är avsedda att gälla i avvaktan på slutligt ställningslagande till fråganhumvida ett raera varaktigt orahändertagande skall ske. Förberedandeadrainistrativa frihetsinskränkningar skiljer sig från de judiciella på ettsätt sora är av betydelse i detta sararaanhang. Vid adrainistrativaförberedande frihetsinskränkningar är frågestäUningen en annan än skyldig ellerej skyldig. Här torde i stället behovet av vård stå i blickpunkten, ochbeslutet utgör elt ställningstagande tills vidare till frågan härora.Vårdsituationen kan eraeUertid ofta bli förändrad . Ävenfrånsett sådana förändringar ligger del i sakens natur att fortsatt utredninglätt kan leda lUl annat resultat än sora frarakora vid den raera suraraariskaprövningen i det förberedande beslutet. Det förefaller därför utredningenantagligt att raan genora att låta raotsvarande ersättningsrält som vidhäktning o. d. gälla även administrativa förberedande frihetsinskränkningarskulle kunna få ell antal ersättningsfall, där ersättning frarastår soraoraotiverad för den allraänna uppfattningen. Enannan svårighet vid de förberedande adrainistrativa frihelsin-skränkningama äratt finna en lämplig motsvarighet till det krav på frikännande dom etc. somskall vara uppfyllt för att ersättning för förberedande judiciellfrihetsinskränkning skall utgå. Av naturliga skäl kan man inle gäma nöja sig medelt obestämt krav alt slutresultatet av det administrativa förfarandetinneburit enbart en mildare bedömning än sora fömtsattes vid den förberedandeåtgärden. Det bör enligt utredningeninte heller läranas ulan beaktande att en förberedande administrativfrihetsinskränkning kan föranleda ersättning enligt skadeståndslagen och ombeslutet ersatts av nytt beslut även enligt de tidigare behandlade reglernaom ersättning efter överklagande osv. Den skadelidande är alltså i vUket fallsom helst inte ställd utan ersättningsrält. Vid övervägande av fråganstannar utredningen för att inte generellt utsträcka ersättningsrätten vidförberedande judiciella frihetsberövanden till att gälla även förberedandeadministrativa frihetsinskränkningar. Meddenna ståndpunkt blir det av betydelse alt dra en gräns raellan förberedandefrihetsinskränkningar sora är av judiciell natur och sådana som äradrainistrativa. Såsora förberedande judiciell frihetsinskränkning bör enhgtutredningen kunna anses även fall då någon varit lagen i förvar genom beslut avbefälhavare på fartyg eller luftfartyg eller av beskickning eller konsulateller om krigsman varit tagen i förvarsarrest. Dämlöver förekoraraer vissatveksamma gränsfall. Av rent praktiska skäl lämnas ingripanden enligl lagenora sarahällsfarlig asocialitet utanför de nu behandlade reglema. Även åtgärdsora vidtas i och för ulläraning lämnas utanför reglema ora ersättning vidhäktning o. d. Enligt35 § utlänningslagen kan utlänning las i förvar. det raeddelas ett senarebeslut att ifrågasatt avvisning, förpassning eller utvis- Prop.1974: 97 25 ninginle skall äga mm torde delta ofta bygga på humanitära skäl. Och ett tagande iförvar som sker när fråga är om verkstälhghet av sådan åtgärd eller avförvisning har tydligen ej den karaktär av förberedande åtgärd som del här ärfråga om. De båda nu angivna fallen synes därför utredningen inte vara av dentyp att de bör inbegripas. Ersättningsrältför den som varit häktad e. d. föreligger enligt de behandlade reglema bl.a. ora frihetsberövandet följts av frikännande dora. HärlUl fogar utredningenelt ytterligare förhållande som skall kunna utlösa ersättningsrätt, näraligenatt doraen lyder på ell brott sora inte kunnat föranleda häktning enligt detlagmra som åberopades härför. Utredningenpåpekar att det är raindre vanligt all den som blivit inlagen i anstalt förvård enligt social lagstiftning överklagar beslutet härora för att återvinnasin frihet. Han har näraligen möjlighet alt i stället begära utskrivning,vilket måste förefalla honom vara ett enklare förfarande. Över huvud tagettorde det för aUa berörda parter, inbegripet myndighetema, frarastå som raeraraeningsfullt raed utskrivning, eftersora återvinnandet av friheten är detrelevanta i sammanhanget och inte så raycket frågan om den urspmngligaintagningen var felaktig eller ej. Problera uppslår eraellertid därvid när detgäller ersättningsrätten, eftersom den skall anknytas tiU det förhållandet attbeslutet om ingripande blivit ersatt av ett nytt beslut av annat innehåll.Della är inte fallet i den angivna situationen, eftersora beslutet om intagningalltjärat står kvar. Utskrivning innebär i och för sig inte något underkännandeav intagningsbeslutet. Norraalt är del i stället fråga om alt den vård somanordnats befinnes ha lett till en förbättring. Det ojämförligt största antaletutskrivningar är av detta slag. Utredningen finner det därför otänkbart attgenerellt gmnda ersättningsrält på alt utskrivning skett. Från principieU synpunktskulle det då också vara mest konsekvent att inte heller raedge ersättning ifall när utskrivning i verkligheten är ett surrogat för ett upphävande efteröverklagande. Praktiska hänsyn kan eraellertid föranleda en annan ståndpunkt. Eftersomden föreslagna lagstiftningen har karaktär av ett korapleraent tillskadeståndslagen är det enligt utredningen av betydelse ora skadestånd kan utgåenligt näranda lag för felaktigt beslut om intagning i fall av denna typ.Frågan är om passivitetsregeln i 3 kap. 4 § utgör hinder därför. En begäran om utskrivninguppfyller väl knappast passivitetsregelns krav alt den skadelidande skall hafört talan om rättelse eller använt särskilt rättsraedel. Däremot kan gUtiganledning tUl underlåtenhet i detta avseende inle sällan anses ha förelegat.Detta koramer dock, framhåller utredningen, att bero på de särskUdaomständigheterna i det Prop.1974: 97 26 enskildafallet och kan därför inte gälla över hela linjen beträffande utskrivningarfrån adrainistralivt frUietsberövande. Det kan alltså på gmnd avpassivitelsregeln förekomma att den sora utskrivits från ett adrainistralivtfrihetsberövande inte får något skadestånd enligt skadeståndslagen trots attbeslutet var felaktigt. Medhänsyn härtill och raot bakgmnd av uttalandena i propositionen med förslag tUlskadeståndslag (prop. 1972r 5 s. 526) rörande betydelsen av nylUlkommandelagstiftning ora oriktiga frihetsberövanden finner utredningen anledningföreligga att överväga en utbyggnad av de nya ersättningsreglema på dennapunkt. Utredningen föreslår att raan inför en undanlagsregel sora tUlraäterutskrivning en viss begränsad betydelse. Bestäraraelsen skall vara avsedd förfall av intagning för vård i egentiig mening och kan ulan olägenhet inskränkastill de viktigare lagarna härom, bamavårdslagen, nykterhetslagen, lagen om slutenpsykiatrisk vård i vissa fall särat orasorgslagen. Somfömtsättning för ersättningsrätt i de nu berörda fallen är det enligtutredningen inte möjligt att ange att begäran om utskrivning skall ha varit ettförtäckt överklagande. Inte heUer är det lärapligt att göra skillnad raellanfall då särskUd begäran ora utskrivning framställts och sådana då detta ej ärfallet. Utredningen anser i släUet att raan, raed frångående i dettaundantagsfall av en grundsats i förslaget, måste föreskriva en prövning avinlagningsbeslulets riklighet i efterhand och utanför stadgad ordning. Sådanprövning av riktigheten bör då få tillgripas, om myndighetens bedömning skeddeväsentligen med beaktande av förhållanden som förelåg redan vid intagningen.För att ersättningsrätt skall föreligga måste därvid prövningen klart visa attintagningsbeslutet var felaktigt. På denna punkt erinrar konstruktionen sålundaora 9 § första stycket förslag. 4.5Vilket material får ligga till grund för nytt beslut som utlöser ersättningsskyldighet? Utredningenfrarahåller att ett nytt beslut kan gmndas på helt andra oraständigheter än somvar bestäraraande för tidigare beslut i samraa sak och att det därför undervissa förhållanden kan vara oriraligt att skillnaden i bedömning skaU medföranågon rätt lUl ersättning. Detta kan motivera en särskild regel ombedÖraningsunderlaget för det senare beslutet. Behovav en sådan regel uppkommer inte beträffande de ers'ättnings-fall då enförberedande judiciell åtgärd efterföljs av slutUgl avgörande i raotsattriktning, t. ex. när ett häktningsbeslut efterföljs av frikännande dora.Frågan om frikännandet möjligen gmndals på omständigheter som ej förelågtidigare bhr utan betydelse när saken gäller om den tilltalade är skyldig tillbrottet eller ej. En senare bedöraning av 1974: 97 27 åtalsfråganeUer skuldfrågan söm ger tUl resultat att brott inte bhvit begånget bör UksomhittUls kunna föranleda ersättning, oavsett om bedöraningen gmndals på någonoraständighet sora raan eventuellt skulle vilja beteckna sora ny. Lägel är emellertidannorlunda i faU då det tidigare beslutet efter överklagande etc. har blivitersatt av nytt beslut. Visserligen bör det inte inverka om en oraständighetsora förelåg redan vid det tidigare beslutet blir fraradragen först i sarabandraed det senare beslutet. Eftersora det i regel inte är den enskilde sora haratt sörja för utredning utan delta ankoraraer på vederbörande rayndighet ellerannan tjänsteman, bör ersättningsrätt inte gå förlorad därför att någonföreliggande omständighet av betydelse blir beaktad först i den högreinstansen. Men en oraständighet sora inträder först efter det tidigare beslutetbör enhgt utredningens raening ha raotsatt verkan. Detta är fraraför allttänkbart vid adrainistrativ frihetsinskränkning. Utgör denna led i ettförfarande sora företrädesvis är anlagt på alt bereda vård, kan det mycket vällänkas att den överprövande myndigheten är ställd inför en annan situation änden som förelåg vid det första beslutet. Man torde knappast finna någotprincipiellt skäl för att en ändring i bedömningen som beror på ändring ifaktiska förhållanden skall medföra ersättningsskyldighet. Det är tydligt attändringen i ett sådant faU inte innebär att det tidigare beslutet tUlkoraraitgenom fel eller försuraraelse eller annars var oriktigt. Med hänsyn till det sagdaförordar utredningen att ändringsbeslut skall raedföra ersättningsrält endastom det grundats på väsentiigen sarama omständigheter sora förelåg redan vidtiden för det tidigare beslutet. I allraänhet torde det enligt utredningen inteerbjuda svårighet att avgöra ora denna fömtsättning föreligger. Vad sora avsesär prövningen av fömtsättningama för frihetsinskränkningen. Det får därvidinte förhålla sig så att en raera avgörande fömtsättning har fallit bort eUeralt det vid sidan av de föreliggande fömtsättningama har inträtt ett nyttförhållande sora utesluter eller avsevärt förringar deras betydelse. Dennasituation kan föreligga när del gäller straffraätningen i brottmål. Sålmida kandet vid fullföljd från skilda underrätter tänkas att hovrätten ersätter deådömda påföljderna raed en geraensam påföljd eller att i stället förungdomsfängelse döras till skyddstillsyn på gmnd av att den dömdes personligaförhållanden förbättrats. Vidare kan situationen uppkoraraa vid bedöraning avvårdbehov. Avgörande vid denna bedönming är hur det ställer sig i dagenssituation och raan hår då att fråga sig om den myndighet, sora raeddelarändringsbeslutet, sannolikt skuUe ha kommit till samraa resultat ora den fattatsitt avgörande vid tiden för det tidigare beslutet. Sora exempel på vad somkan vara av betydelse härvidlag nämner utredningen att del yppats möjlighet lUlvård i enskilt hem eller att det inträtt förändringar tUl det bättre ivederbörandes psykiska tillstånd eller att han tvärtora blivit drabbad av enobotlig kroppshg sjukdom. Prop.1974: 97 28 Vadslutiigen rör skuldfrågan i brottmålsprocessen påpekar utredningen altersättningsrätt inte utesluts av att den tilltalade raellanbesluten exempelvis återtagit sitt erkännande eller alt annan erkänt brottet.Detta är inle att anse som ny oraständighet i lagens mening. Den gmndläggandefömtsättningen för den senare bedöraningen är att den tilltalade inte begåttnågot brott och denna fömtsättning förelåg redan vid det tidigare beslutet. Ävenom man sålunda för ersättningsrält bör kräva alt det senare beslutet skall varagmndat på sararaa oraständigheter sora förelåg vid det tidigare beslutet,behöver raan enligt utredningen inte dessutora fordra att dessa omständigheterskall ha varit kända då. Det förefaller knappast rimligt att den enskUde skallbli hdande därför att omständigheterna inte förebragts redan i saraband raeddet tidigare beslutet. Falldå nytt beslut koriimit till stånd efler användande av extraordinärträttsmedel, såsora resningsansökan eller doravUlobesvär, skall enligtförslaget kunna utlösa ersättningsrätt. Detsamma är förhållandet enligt 1945års lag. Denna innehåller eraellertid ingen sådan regel om bedörnningsunderlagsom angivils i det föregående. Det kan därför diskuteras ora den nya lagenskrav på bedöraningsunderlagets beskaffenhet bör gälla även för beslut,tillkorana efter användande av extraordinärt rättsmedel. Vadförst angår beslut efter domvillobesvär betonar utredningen att här är frågaora att rättegångsfel förekorarait inom dorastolsprocessen. Bifalles besvärenav denna forraella anledning, undanröjs domen och ny handläggning skall iallmänhet äga mra vid den rätt som meddelat dom (59 kap. 3 § RB). finns det inte anledning att beträffande den nya frikännande ellermildrande dora som därefter kommer till stånd göra undantag från den angivnaregeln om bedÖraningsunderlaget. Meratveksarat ställer det sig enligt utredningen när det är fråga om resning ibrollraål. Utredningen finner eraellertid att regeln ora bedÖraningsunderlagetlorde ha en begränsad räckvidd i sådana fall och alt den endast raera sällantorde kunna träda i funktion. Den inskränkning av ersättningsskyldigheten soradärigenora inträder i järaförelse raed lag finner utredningen därförobetydlig. De skäl sora föranlett uppställandet av regeln har sin lillärapningäven i dessa sannolikt fåtaliga fall. Det synes därför utredningen riktigastatt inle heller beträffande resning i brollraål raedge något undantag frånregeln. 4.6Vilka samhällsåtgärder bör ersättningsskyldigheten avse? Utredningenräknar med dels frihetsberövanden i egentiig raenmg, dels inskränkningar irörelsefriheten. Medan frihetsberövande utraärks av att vederbörande får rörasig endast inora ett starkt begränsat om- Prop.1974: 97 29 radeoch att han är rent faktiskt hindrad att lärana det, är det karakteristiskaför övriga frihetsinskränkningar sora kan koraraa i fråga i förevarandesararaanhang, att orarådet är en viss ort eller plats och att vederbörandekvarhålls där av insikten att han kan bli föreraål för påföljd av något slagora han beger sig därifrån, t. ex. så att en raildare behandling ersätts av enraera sträng. Att en person exerapelvis hindras lärana anserutredningen raed hänsyn till de internationella konventionerna (kap. 3) fåanses innebära frihetsinskränkning. Ersättningsrätt bör enligtutredningen föreligga, när någon har varit utsatt för egentligtfrihetsberövande till följd av rayndighets beslut. Utredningen anraärkerdärvid att ett beslut om frihetsberövande kan föreligga i den forraen att detblir beslutat att ett frihetsberövande skall fortsätta. Ett beslut varigenom t.ex. vUlkorlig frigivning eller utskrivning från sluten psykiatrisk vård vägrasbör sålunda anses vara elt sådant beslut ora frihetsberövande som kan föranledaersättningsrält. Närdet gäller myndighetsbeslut sora raedför ingripande i den enskildesrörelsefrihet utan att detta kan betecknas sora frihetsberövande, anserutredningen att, ora situationen är sådan alt ersättning skuUe ha utgått förett genom faktiska åtgärder åstadkorarael frihetsberövande, så är det skäligtoch riraligt att samma möjligheter till ersättning fastän eventuellt raedlägre belopp skall stå öppna då den enskUde föranleds att underkasta siginskränkning i rörelsefriheten inför utsikten att annars bli utsatt för enbetungande påföljd. Utredningen förordar således, huvudsakligen av principiellaskäl, alt lagstiftningen skall omfatta inle bara frihetsberövanden i egentiigmening utan också raindre ingripande inskränkningar i rörelsefriheten.