prop · FX034 · 1974-12-31 00:00:00 — Ävenlänsstyrelsen i anser med hänsyn tUl möjligheten att inomrelativt snar framtid kunna överflytta hela furmagranskningen till central ADBatt lagreformen med fördel kan anstå t. v. Frånett par håll reses mera bestämda krav på central registrering av ekonomiskaföreningar. anför att ungefär hälften av landets allabostadsrättsföreningar, sammanlagt ca 7 000, tilUiör riksomfattandeorganisationer eller företag som biträder föreningarna med angelägenheter avdet slag det här är fråga om. Av de ungefär 200 bostadsrättsföreningar som nuårligen bUdas och registreras är det helt övervägande antalet anslutna tillnågot av de båda rikskooperativa bostadsföretagen HSB eller Svenska riksbyggeneller har avtal med det inom hela landet verksamma AB Bostadsgaranti, som i härberörda avseenden lämnar föreningarna ungefär samma biträde som nänrnda rikskooperativaföretag. Länsstyrelsernas praxis vid registrering av bostadsrättsföreningarhar varit oenhetlig. Eftersom enhetiiga normalstadgar används för det storaflertalet bostadsrättsföreningar som inregistreras är det av största vikt atttUlämpningen blir likartad. kan inte biträda förslagetatt lokal registrering av bostadsrättsföreningar skall bibehållas utan föreslåratt central registrering av dessa föreningar anordnas möjligt. kommer utredningens förslag om firmas skyddsområde att ledatUl att samtliga firmor i vart fall inom producentkooperationen registteras förhela landet. Förslaget innebär en inte obetydlig diskriminering av dekooperativa för-enmgarna gentemot aktiebolagen. Dessa får automatiskt genom sinriksomfattande registrering skydd för hela landet, medan föreningarna med sinlänsbegränsade registrering skulle få sämre skydd. Lantbruksför-bundet framförmed bestämdhet önskemålet att de länsvis förda för-eningsregistten sammanslåstUl ett enda register. Erfarenheterna talar med synnerligen övertygande tyngdom den brist på rutin som befattningshavarna på föreningsregistren stundomlägger . Man möter en vida mera utpräglad formalism hosföreningsregistten än hos aktiebolagsregistret och det torde vara dettaförhållande som tUl stor del är den reeUa grunden tUl uttedningens uttalandeatt de ekonomiska föreningarna i stor utsttäckning inte iakttar deformföreskrifter som krävs för registrering. en framtid aktiebolagsregistteringen mera genomgående överförs tUl maskineUdatabehandling, förefaller enligt patentverket en central registrering även avde ekonomiska föreningarna kunna iimebära betydande fördelar. Däremot finnerverket i likhet med utredningen Prop.1974: 4 125 atten centralisering av registreringen av enskUd näringsidkares och handelsbolagsfirma framstår som mindre påkallad f. n. Några remissmstanserframför önskemål om möjlighet till frivUlig central registrering förnäringsidkare som anser sig ha behov därav. anför attåtskUhga ekonomiska föreningar bl. a. vissa riksorganisationer för lokalaeller regionala föreningar på grand av verksamhetens omfattning eUer av annananledning har behov av skydd för sin firma i relativt många län och ibland ihela landet. EiUigt rådet bör man närmare undersöka möjligheterna att införaett system varigenom för de antydda fallen tUlskapas något slags centraltregistreringsförfarande. Dessa föreningar skulle då inte behöva ansöka omregistrering på mer än ett ställe. Det sagda kan ibland gälla även i fråga omfirmor för vissa handelsbolag vilkas verksamhet sträcker sig över flera läneller stora delar av landet. Enligt föreligger förvissa av de företag som drivs i sådan form som skall eller kan registreraslokalt uppenbart behov av slcydd för hela landet. Detta gäller inte endasthandelsbolag och ekonomiska föreningar utan i vissa fall även enskildanäringsidkare. Möjligheten för dessa att genom frivUlig central registrering fåett skyddsområde omfattande hela landet borde utredas närmare. Nämnden anser ensådan lösning vara bättre än att hänvisa företagen tUl registrering i mer änett lokalt register. Liknande synpunkter anförs av och framhåller att utredningens förslag att registrering skallkunna ske i flera lokala register skulle leda tUl ett mycket stortantal registreringar. Utredningensförslag att bibehålla de centrala register som finns hos patentverket,försäkringsinspektionen, bankinspektionen, ,lantbmksstyrelsen och biträds av statskontoret. Sveahovrätt (majoriteten) som ifrågasätter om inte handels- ochföreningsregistren bör sammanföras med aktiebolagsregistret tUl ett centraltregister anför att beträffande de övriga centralregistren olägenheterna medden förekommande splittringen ter sig mindre påtagliga därför att dessaregister upptar speciella typer av firmasubjekt. Hovrätten ser emellertid medtiUfredsstäUelse att utredningen förordar en ordning enligt vilken fortlöpandefirmainformationer lämnas från försäkringsregistret och bankregistret tillpatentverket, där det enligt hovrätten är särskilt ändamålsenligt att enfirmacentral inrättas. Enligt patentverket kommer det först när den tUlaktiebolagsregistret hörande alfabetiska förteckningen över samtiigaaktiebolag har överförts tUl maskinell databehandling att visa sig i vad måndet blir möjligt att effektivt tUlämpa den föreslagna firmalagensregistrerings-liinder. Likaså torde det då bli möjligt att tUlhandahåUafirmaförteckningar tUl de lokala firmaregistren. Då kan enhgt patentverketockså övervägas om man inte kunde uppnå en centralisering av all firma- granskningi landet, vilket verket anser kunde medföra betydande fördelar. Länsstyrelsernaoch de särskUda handelsregisterförarna i vissa städer uppehåller sig specieUtvid utredningens förslag att h a n d e 1 s r e-gistren fullständigt sammanförs till länsstyrelserna. Förslagetatt handelsregister skall föras av med länet somregistreringsområde tillstyrks eller lämnas uttryckligen utan erinran avlänsstyrelserna i , , , och ,, , , , och ,handelsregisterförarna i , , , , ,, , , , och samt av . Länsstyrelseni delar utredningens uppfattning att en genomgripandeomläggning av systemet för firmaregistrering bör få anstå i avvaktan på eneventuell överflyttning till ADB. Avskaffandet av särskilda registerföraretorde enligt gagna enhetiighet vid tUlämpningen avregistreringsbestämmelsema. Ytterligare skäl för en sådan reform är atthuvuddelen av registreringen i handelsregister redan nu ombesörjs av länsstyrelsernasom sålunda har stor erfarenhet av dessa frågor. Vid prövningen av ansökan omregistrering kan kontrolleras att innehåUet i föreningsregistret och i ett förhela länet gällande handelsregister inte utgör hinder för registreringen.Allmänheten kommer inte att behöva tveka om vem den skall vända sig till föratt skaffa sig upplysningar om en viss firma. Om de särskilda registerförarnaavskaffas ökar visserligen avståndet tUl registreringsmyndigheten förinvånarna i flera städer men med hänsyn till att personlig inställelse hosregistreringsmyndigheten inte är erforderlig och inte synes förekomma isärskilt stor utsträckning anser inte att detta innebär någrastöne olägenheter. Slutligen torde även förutsättningen för införande av ettcentralt samlingsregister vara att ensam ärregistreringsmyndighet i länet. Handelsregisterförareni har den erfarenheten att hilämnade anmälningar i stor utsträckning harvarit felaktiga, när inte vederbörande genom förfrågan i förväg har fåttupplysningar från expeditionen om hur man skall förfara vid registrering avfirma. En centralisering till bhr naturligtvis en nackdel förallmänheten, eftersom kontakten med den lokala registreringsmyndigheten harkunnat ske på ett smidigare sätt. Färdelama med en centralisering tilllänsstyrelsen med hänsyn till den bättre kontrollen av firmaskydd övervägerdock dessa nackdelar. Handelsregisterföraren i påpekar att dennuvarande uppdelningen innebär vissa olägenheter för allmänheten, när detgäller att skaffa sig kännedom om tidigare registrerade firmor m. m. Sålundatorde relativt ofta utdrag ur handelsregistret för beställas hoslänsstyrelsen. Även ansökningar om registrering som skall göras hos handelsregisterförareni insänds ibland tUl . A andra sidan förekommer detmycket ofta att förfrågningar görs hos handelsregistret i Ahngsås beträffandefirmor som finns registrerade hos . Dessa olägenheter skulle heltförsvinna, om en centralisering tUl länsstyrelserna av registreringarna komtUl stånd. anför att dess medlemmar vid fler-faldiga tiUfällen harpåtalat olägenheten av att ett välrenommerat företags namn kan användas av enkonkurrent i en grannkommun. Ocksåhandelsregisterförama i , , , och ,som pekar på vissa negativa verkningar av reformen, lämnar förslaget utanerinran. Däremotavstyrker handelsregisterförarna i , , , ,, och förslaget att skall förahandelsregister för hela länet. Också handelsregisterförarna i ,, , och lägger övervägande negativa synpunkterpå förslaget. Enligthandelsregisterföraren i har såvitt känt ordningen med särskildahandelsregisterförare fungerat väl. För näringsidkare och allmänhet är det avstort värde att registreringen kan ske hos myndighet på platsen, som kan ge rådoch hjälp i fråga om registreringsansökningar och upplysningar ur registret ochhos vilken snabb behandling kan påräknas. Handelsregisterföraren ifrågasätterstarkt utredningens ståndpunkt att den föreslagna överflyttningen inte behövernämnvärt försvåra kontaktmöjligheterna mellan myndigheterna och allmänheten ochinte heller väcker betänkligheter från kostnadssynpunkt. Handelsregisterförareni anför att det för den enskilde medborgaren torde vara synnerligenvärdefullt om registerförare finns på platsen. Vid anmälningar o. d. tUIhandelsregistret får han inte endast råd och upplysningar utan även, om detbehövs, hjälp med uppsättande av handlingar m. m. Genom den ingående kännedomsom registerföraren i allmänhet besitter om de rent lokala förhåUandena kan hanockså lämna en saklig och vederhäftig redogörelse för stadens näringsliv, inteminst utsikter och ekonomiska möjligheter för den speciella bransch som den sökandeföreträder. Registerföraren blir härigenom inte endast en formell registreringsmyndighet.Handelsregisterföraren i anför att, alldeles bortsett från att deskäl som anfördes när den nuvarande ordningen med särskUdahandelsregisterförare infördes alltjämt torde ha oförminskad aktualitet,bildandet av storkommuner medför vidsträcktare skyddsområden för de firmor somregistreras lokalt. Det skydd som kan erbjudas en näringsidkare inomcentralorternas myndighetsområden torde i övervägande antalet fall vara fullttillräckligt. Handelsregisterföraren i finner det svårt att förståatt utredningen kan å ena sidan avvisa tanken på central registrering medhänsyn tUl att de registreringsskyldiga skulle vara bäst betjänta av en lokalmyndighet men 1974: 4 128 åandra sidan föreslå att de lokala registteringsmyndigheterna i ett femtiotalstäder som i allmänhet ligger relativt långt från residensstad skall slopas.Han påpekar också att de kommunala myndighetema i dessa städer för kort tidsedan uttalat önskemål om att den lokala registreringen skuUe behållas.Handelsregisterföraren i anser att överflyttning av samtiigahandelsregister till länsstyrelsema inte skulle innebära en kostnadsminskning,så länge nuvarande befattningshavare innehar förordnande somhandelsregisterförare. Av de ännu kvarvarande ordinarie kommunalborgmästarnahar de flesta sådant förordnande och i övrigt vilar uppgiften på kanslichefer,stadsombudsmän, stadssekreterare, stadskamrerare och andra kommunalachefstjänstemän. Såvitt bekant har dessa inte någon extra ersättning som handelsregisterförare.Eftersom det är städerna som svarar för kostnadema för de särskilda handelsregistreninnebär förslaget en överflyttning av kostnaderna tUl staten. Vissaremissinstanser som avstyrker överflyttning av de särskilda handelsregistrentill länsstyrelsema hänvisar också till de förslag som har lagts fram om nylänsindelning. Även i uppehåUer sig vid dennafråga och vid frågan om en reform av länsstyrelserna. Praktiska skäl talarenligt för att ikraftträdandet av firmautredningens förslaglämpligen kan anstå till dess ställning har tagits tilllänsindelningsutredningens förslag. Utredningensförslag att handelsregister och föreningsregister skall kunna föras gemensamtför två eller flera län avstyrks av i län, som anför attallmänheten skulle få svårt att förstå att den i vissa ärendegrupper skullehänvisas tUl i annat län. Den service som f. n. lämnas vidpersonliga besök på handels- och föreningsregister skulletroligen försämras vid en sammanslagning över länsgränserna till följd av detökade avståndet till registreringsmyndigheten. motsätter sigbestämt en föreskrift som innebär att man skulle kunna bryta ut en del av dessverksamhet och överföra den till ett annat län. Länsstyrelserna i ochKopparbergs län anser däremot att den föreslagna bestämmelsen kan vara avvärde för vissa storstadsregioner även om det inte finns skäl att tillämpa denför deras resp. län. Utredningensförslag att Kungl. Maj:t skall kunna förordna om upprättande av en förteckningför hela riket över registrerade firmor tillstyrks av iGävleborgs län. framhåller att en sådan förteckningskulle vara av stort intresse för företag och organisationer som kommer iberöring med frågor om firmaregistreringar och att det därför bör vara möjligtför intresserade att prenumerera på förteckningen. Nämnden föreslår dessutomatt vägledande anvisningar med fortlöpande uppgifter om praxis upprättas centraltoch distribueras till de olika registerförande myndighetema. 1974: 4 129 Statskontoretsäger sig ha för avsikt att utreda frågan om ett centralt samhngsregister överalla registrerade firmor. Därvid torde bl. a. böra närmare klarläggasmöjligheterna tUl samordning med befintiiga centrala register över företagsamt förutsättningarna för ett enhetligt system för redovisning avidentitetsuppgifter om firmorna. I avvaktan på resultatet av denna utredningbör något hos patentverket manuellt fört samlingsregister över registreradefirmor inte upprättas. Statskontoret påpekar också att stora förseningarvidlåder den nu utgivna samlingen av anmälningar till aktiebolagsregistret ochandra företagsregister och ifrågasätter om inte denna publikation, som f. n.utkommer upp tUl efter kungörelsedatum och sålunda är inaktueUredan vid utgivandet, omgående bör upphöra oavsett hur frågan om en framtidacentral registrering kommer att lösas. avstyrkerförslaget att ett centralt samlings- eller hjälpregister skall läggas upp hospatentverket. Ett sådant register skulle sannolikt medföra en ytterligareutökning av dubbelarbetet inom den offentliga företagsregistreringen. Innanställning tas i denna fråga måste möjligheterna att tillgodose firmaskyddetsbehov av samlingsregister genom utvidgning och anpassning av det centralaföretagsregistret hos centralbyrån allvarligt prövas. Centralbyrån förklararsig beredd att åta sig ett utredningsuppdrag på detta område. bör när den till aktiebolagsregistret hörande alfabetiskaförteckningen har överförts till maskinell databehandling övervägas om maninte kan centralisera all firmagranskning i hela landet. För den händelse dettainte skulle bli aktuellt kan det av utredningen föreslagna samlingsregistreteventuellt få betydelse. Inte förrän på detta senare stadium bör enligt verketövervägas att upprätta ett sådant register. Ianslutning till utredningens bestämning av firmabegreppet ifrågasätterLantbruksförbundet användningen av termen "firma" och anför att detär en alldaglig erfarenhet att lekmän ytterligt sällan är medvetna om denrättsliga innebörden av denna term. Man betraktar ordet som synonymt medföretag eller rörelse. Förbundet är därför inte främmande för att termen firmatrots sin hävd borde utmönstras och ersättas med annat uttryck, t. ex.företagsnamn. Förslagetatt varje näringsidkare skall kunna ha firma oberoende av registreringsplikt harinte mött något motstånd vid remissbehandlingen. Förslaget tillstyrks ellerlämnas uttryckligen utan erinran av , pris- och kartellnämnden,i , handelsregisterförarna i , ochBoden, , och . 9 1974.1 saml. Lantbruksförbundetanser att tiUräckliga skäl inte har anförts för en begränsning av denfirmarättsliga lagstiftningen till enbart näringsidkare. Förbundet anser ocksåatt utredningens motiv aUtför ensidigt rör sig kring fysisk persons ochhandelsbolags firma och att tiU följd därav det definitionsmässiga intressetknyts alltför mycket tUl firmans karaktär av individualiseringsmedel. Förslagetatt firmalagen inte skall föreskriva någon skyldighet för enskildanäringsidkare eller handelsbolag att ta in släktnamn i firma tillstyrks avpris- och kartellnämnden samt . Behovetav en reglering i fråga om bifirma vitsordas av patentverket. iGävleborgs län finner den av utredningen föreslagna anordningen med bifirmalämplig i sådana fall där aktiebolag eller ekonomisk förening förvärvar enskUdnäringsidkares rörelse. Att intresse i sådana fall förekommer från förvärvarenssida för att bevara den med rörelsen förenade firman har i sinverksamhet vid flera tUlfäUen fått bestyrkt. Inte så sällan hör sig aktiebolageller ekonomisk förening för hos om möjligheterna att efteröverlåtelse få enskild persons firma registrerad på sig. tillstyrker införandet av möjligheten tUl bifirma men anseratt "delfirma" skulle vara en korrektare benämning. Fleraremissinstanser önskar vidsträcktare möjlighet att använda bifirma än utredningenföreslår. Det är därvid två ohka begränsningar som kritiseras från skUda håll,nämligen dels förslaget att endast aktiebolag och ekonomisk förening skall fåanvända bifirma, dels förslaget att bifirma skall få avse endast del avverksamheten. Iförstnämnda hänseende kommer kritiken från (majoriteten),bankinspektionen, och . Hovrätten anför att det även i andra företagsformer än aktiebolagoch ekonomiska föreningar ibland torde kunna vara lämpligt att användabifirma. Bankinspektionen delar inte utredningens uppfattning att bankerna,sparbankerna, jordbrukets kreditkassor och kreditaktiebolagen skulle saknabehov av bifirma. Inspektionen påpekar att sparbanksrörelsen under senare århar varit inbegripen i en livlig fusionsverksamhet som kan antas komma attfortsätta i åtminstone lika snabb takt . Denna verksamhetskulle väsentiigt underlättas om möjlighet öppnades att firma för sparbank somupphört genom fusion kunde leva vidare som bifirma. Önskemål härom har uttryckligenframförts från sparbankernas sida. Även för jordbrukskasserörelsen och kanskei ett par fall bland kreditaktiebolagen torde föreligga intresse av samma skälatt få använda bifirma för del av verksamhet. I fråga om banker, sparbankeroch jordbmkets kreditkassor framhåller inspektionen vidare att deras rörelserinom respektive lagstiftnings ram har undergått och kan beräknas iän högre gradundergå ökad diversifiering. Även mot bakgrund härav är det motiverat att geden aktuella kretsen av företag samma rätt till bifirma som aktiebolag ochekonomiska föreningar. förklarar att det i princip skullevara av stort inttesse för societeten att kunna registrera en bifirma av detslag utredningen har föreslagit. Societeten hänvisar tUl att det danskaförslaget är mera vidsynt i förevarande hänseende. anför att försäkringsbolagen numera har möjlighet att med försäkringsinspektionenstillstånd driva även annan rörelse än försäkringsrörelse. I främsta mmmetifråga-kommer sådan verksamhet som ger ökat utrymme åt ett rationellt utnyttjandeav försäkringsföretagens kapacitet och därigenom gagnar försäkringstagarna.Detta utgör enligt riksförbundets mening skäl för att även försäkringsbolag såväl ömsesidiga som aktiebolag ges rätt att anta bifirma. och förordar attett företag skall kunna registrera bifirma avseende företagets helaverksamhet. anför att det torde bli utomordentiigt svårtatt bestämma hur stor del av verksamheten som skall få hänföra sig till bifirmaoch att någon regel om maximering av delens storlek inte rimhgen torde kunnauppställas. Även andra än rent praktiska skäl talar för att inställningen tUlbifirma kan behöva omprövas. Sålunda kan problem uppkomma när det gäller attfinna en i utiandet användbar benämning på företaget. Det är inte ovanligt atthuvudfirman inte kan översättas till ett främmande språk på sådant sätt att manmed rimhga krav på språklig adekvans kan tala om verklig översättning. En sådanskulle t. ex. på grand av språkens egenart i praktiken bli oanvändbar somkännetecken för företaget. I stället får man välja en annan benämning.Rederiaktiebolaget är t. ex. utomlands känt som . Föratt en sådan "fritt översatt firma" skall kunna skyddas genomregistrering måste den betraktas som bifirma. Det torde också förekomma attaktiebolag inom landet inte sällan utan egen förskyllan av kunder ochleverantörer benämns med annat namn än firman. Rederiaktiebolaget t. ex. också i känt som Johnsonlinjen. Från ren känneteckenssynpunktfinns därför ett angeläget behov av att få registrera bifirma avseende helaverksamheten. Utredningen har inte velat välja det danska förslaget attbifirma får avse hela verksamheten av det skälet att bifirman i så fall skullekomma att i det praktiska livet framträda som huvudfirma och företagetdärigenom erhålla två firmor av den senare naturen, vUket skulle kunna skapaförvirring. Denna synpunkt tar närmast sikte på en annan funktion hos firma änden rena känneteckensfunktionen. Enligt nämndens mening är behovet avregistreringsskydd för bifirma avseende hela verksamheten så stort attförslaget bör ändras i här angiven riktning. Om utredningen väsentiigen uroffentiigrättshg synvinkelansett kravet på att företag alltid uppträder under sitt "rätta namn"tUlräckligt beaktansvärt, borde detta ha föranlett överväganden i samband medfrågan hur firma skall tecknas. anför liknande synpunkter somHandelskamramas nämnd och framhåller bl. a. att ett faktiskt behov föreliggerav att i vissa fall använda bifirma för hela verksamheten och att juridiskapersoner också gör det på både den svenska och den internationella marknaden.Det är enligt förbundet välbekant att ett företags hela verksamhet av dessleverantörer och kunder ofta benämns med andra namn än huvudfirman. Förbundetfinner det knappast rimligt eUer praktiskt att sådana namn av i huvudsak principieUaskäl skuUe utestängas från det skydd som föreslås för bifir-mor.Erfarenheten torde inte heller ge belägg för att någon risk för förvining iverkligheten föreligger. Utredningensförslag om skydd genom inarbetning även för s e-kundära kännetecken tiUstyrksav . Hovrätten påpekar att sådana kännetecken f. n. åtnjuterspeciellt skydd enligt 9 § lagen med vissa bestämmelser mot Ulojal konkurrensoch understryker vikten av att de blir omfattade av det nya skyddet, eftersomnänrnda bestämmelse föreslås upphävd. En mera kritisk ståndpunkt intarHandelskamrarnas nämnd, som anför att vissa av de sekundära kännetecknen,såsom firmaförkortningar och firmadominanter, närmast framstår som varianterav firman och att detta motiverar att regleringen av firma även omfattar dessakännetecken. Huruvida skydd skall ges för andra sekundära kännetecken änförkortningar och dominanter måste enligt nämnden bedömas med hänsyn inte baratill vederbörande näringsidkares behov eller intresse utan också till viktenav en lämpligt avvägd konkurrens. Kännetecknen är av så växlande art och deanvänds i så skilda sammanhang och under så olikartade förhållanden att detmåste vara synnerligen svårt att generellt ange när en rörelseidkare bör varaskyddad mot att andra begagnar sig av kännetecknet eller av kännetecken somkan förväxlas med det. Om förslaget i denna del genomförs måste därför enligtnämnden stora krav ställas på försiktig och omdömesgUl tiUämpning. Nämndenanser också att dessa kännetecken är så självständiga att skyddet för dem, omnu skydd skall föreligga, inte självklart bör lagtekniskt sammankopplas medfirmaskyddet. Nämnden ifrågasätter därför om bestämmelser om skydd försekundära kännetecken, i den mån dessa inte är en del av firma eUer härletts urdenna, har sin plats i firmalagen.