prop · FX03128 · 1974-12-31 00:00:00 — föreslår därför attverksaraheten betecknas som aktiefondsverksamhet och att lagen får den kortareoch i språkligt hänseende inte så tunga . Ocksåkammarrätten ifrågasätter om inte benämningen värdepappersfond bör utbytas motaktiefond. Uttedningens förslag att för rätten att drivavärdepappersfondrörelse skall krävas tillstånd av bankinspektionen och attrörelsen skall stå under inspektionens tiUsyn har genomgående tillstyrkts ellerlämnats utan erinran vid remissbehandlingen. anför att den inskränkning irörelsefriheten som den föreslagna offentliga regleringen medför är försvarligmed hänsyn till fondhandelns särskilda karaktär och kravet pä trygghet för denpenningplacerande allmänheten och tillstyrker därför förslaget. Rådet liksomkommerskollegium, m. fl. och understryker att bankinspektionen vid tillståndsgivningenskall pröva endast om de i lagen angivna förutsättningarna föreligger och attnågon diskretionär prövning inte tillkommer myndigheten. Förslaget att värdepappersfondrörelse skall fådrivas uteslutande av aktiebolag har inte föranlett invändningar vidreraissbehandlingen. 4.3.4 Tillståndsvillkoren,m. Utredningens förslag att ett fondbolag skall ha ettminsta aktiekapital på . tillstyrks eller läranas utan erinran avalla reraiss-instanser med undantag av Föreningen revisorer ochSvenska revisorsamfundet. Föreningen anser att, eftersora ett fondbolags egetkapital i första hand aktiekapitalet är avsett att utgöra säkerhet förfondandelsägamas eventueUa anspråk på fondbolaget eller dettas ledning,fondbolags totala bundna egna kapital bör stå i viss relation tiU detsaramanlagda förraögenhetsvärdet hos de värdepappersfonder sora fondbolagetförvaltar. Möjligen skulle relationen tillåtas att nedgå successivtallteftersom fondvärdet ökar. Revisorsamfundet riktar kritik mot attutredningen valt beloppsgränsen för aktiekapitalet godtyckligt. En föreskriftatt fondbolags aktiekapital skall vara till- räckligtstort med hänsyn till driftskostnader, rörelsekapitalbehov, fondvolym, riskerosv. är principiellt alt föredra framför utredningens förslag. Samfundetföreslär bestämraelsen att fondbolags aktiekapital skall vara tUlräckligtstort, dock alltid rainst . Det bör ankonuna på bankinspektionen attfortiöpande pröva att kapitalet är tillräckligt. 1 detta sararaanhang påpekarsarafundet att fondandelsägarna bör ges tUlfälle att teckna aktier ifondbolaget och atl föreskrift om detla bör tas in i lagen. Remissinstansernagodtar som regel de krav i fråga om fondbolags ledning sora utredningenuppställer, nämligen att antalet styrelseledamöter skall vara minst fem ochatt bolaget vid tillståndsprövningen inte skall finnas vara olämpligt att utövavärdepappersfondrörelse. Svenska revisorsamfundet finner dock det föreslagnaminimiantalet styrelseledamöter väl lågt, i synnerhet för bolag sora upprättarflera fonder raed olika inriktning. anser det angelägetatt det vUlkor vid tUlståndsprövningen som gäller lämpligheten inte används förovidkomraande hänsyn, t. ex. behovsprövning. Denföreslagna rätten för bankinspektionen att under vissa förutsättningaråterkalla tillstånd att driva värdepappersfondrörelse har inte raött gensagavid remissbehandlingen. 4.3.5Inflytande för ägarna av fondandeisbevis Utredningens förslag alt rainst en av ledamötema ifondbolags styrelse skall utses att särskilt beakta fondandelsägarnas intressetillstyrks eller lämnas ulan erinran av de flesta remissinstanserna. I aUmänhethar man inte heller något att invända mot att sådan ledamot skall utses avfondandelsägarna, intressegrupp med anknytning till dem eller avbankinspektionen. Förslagetavstyrks av m. fl, som framhåUer att allastyrelseledamöter är förhindrade att företräda andra in-ttessen änfondandelsägamas då det gäller värdepappersfondens för-valtaing. Skullestyrelsen bryta mot denna regel och t. ex. till förfång för fondandelsägarnatillgodose fondbolaget närstående intressen, drabbas fondbolaget avskadeståndsskyldighet gentemot fondandelsägarna (51 § utredningsförslaget).Genora att bankinspektionen skall förordna en revisor kan fondandelsägarnagöras uppraärksararaa pä eventuella överttädelser. En särskild representant fördem i styrelsen är enligt dessa instansers mening knappast en bättre garanti.Vid andra intressekonflikter än i fråga om förvaltningen av fonden, t. ex. vidbestämmande av förvaltningsersättning till fondbolag, kan den särskildeledamoten komma i en sådan intressekollision att det kan ifrågasättas, om haninte med tillämpning av aktiebolagslagens jävsregler borde avhålla sig frän attdelta i ärendets handläggning. Som styrelseledamot har han nämligen i förstahand att tillvarata bolagets intresse, medan han enligt denav utredningen föreslagna bestämmelsen inora styrelsen närmast skulle företrädafondandelsägamas intresse. I yttrandet förordas att ledamöterna i fondbolagelsstyrelse på vanligt sätt utses av aktieägama, medan fondandelsägarnas intressetillvaratas, utom av bankinspektionen, av en god raan eller engodmansstyrelse. Det anförs att denna lösning, sora både har praktiskafördelar och uppvisar en principiell klarhet, är från alla parters synpunktmest tilltalande. Liknande synpunkter anförs av bl. a. Skandifond. och fondbörsutredningen ra.fl. finner det olärapligt att de uppgifter som åvUar fondandelsägarnasrepresentant särskilt anges i lagen, och Svenska revisorsamfundet förordaratt antalet särskilda ledamöter i fondbolagsslyrelserna utökas. Fullmäktige iriksgäldskontoret (majoriteten) finner liksom utredningen att det är tveksamt,om man i praktiken kan genomföra ett valförfarande bland fondandelsägarnaeller finna en intressegmpp som representerar dem, och föreslår därför attsärskUd styrelseledaraot alltid skall utses av bankinspektionen, TiU skillnadfrån utredningen anser att det huvudsakligaarbetsområdet för den eller de representanter som utses att företrädaandelsägarna bör vara att delta i och bevaka aktiefondens affärsmässigautveckling, i första hand dess placeringspolitik. Dessa ledamöter bör därförenligt föreningen helst inte utses av tillsynsmyndigheten utan av en annaninstans, t, ex, Kungl. Om vid valet utsågs en person representerande enfolkrörelse med bred förankring, skulle detta vara väl förenligt medandelsägarnas intresse. anser det olämpligtatt bankinspektionen, som också är tillsynsmyndighet, skall kunna förordnaföreträdare för fondandelsägare. Föreningen revisorer föreslårinförande av andelsägarregister och skriftligt röstningsförfarande vid tUlsättandeav andelsägarrepresentanter. Remissinstanserna godtar allmänt utredningenssynpunkter på fondbolagets förvaltningsfunktion och bestämmelsema ilagförslaget om vad som åligger fondbolag. Fullmäktige i och Götahovrätt anser dock att det bort ytterligare övervägas, om fondbolag skall utövarösträtten för aktier i värdepappersfond. Hovrätten finner att det hade varitnaturligast, om rösträtten kunnat utövas av fondandelsägarna eller organ fördem. Det undandrar sig hovrättens bedömande, om det skulle medföra alltförstora svårigheter att genomföra en sådan ordning. Eftersora fondbolaget ålagtsskyldighet att vid utövandet av rösträtten uteslutande handla ifondandelsägarnas intresse, vill hovrätten emeUertid inte motsätta sigförslaget. Uttedningens bestämning av vad som skaU ingå i envärdepappersfond har inte mött erinran vid reraissbehandlingen. Instansema delar uppfattningen att regler skaUfinnas sora säkerställer att egendoraen i en värdepappersfond hålls skild frånfondbolagets egendora. Förslaget alt egendoraen i fonden inte skall kunnaut-raätas eller ingå i fondbolagets konkursbo kritiseras eraellertid i någrayttranden. Götahovrätt anser att en tillfredsställande reglering inte har åstadkommits iutmätningshänseende. 1 remissyttrandet anförs exempel på situationer, då den.föreslagna regeln ora utmätningsfrihet för den tiU fonden hörande egendomen kanfå tvivelaktiga konsekvenser från rättssäkerhetssynpunkt. Problem kan sålundauppkomma, då bolaget inte betalar en skuld som borgenären påstår hänföra sigtill fonden. Om borgenären inte fär full gottgörelse för en sädan fordran ibolagets konkurs och om tvist uppstår raellan och förvaringsbanken huruvidahans fordran är av beskaffenhet att kunna belasta fondegendomen, finnerhovrätten borgenärens möjligheter att göra sin rätt gällande alltför osäkraoch begränsade. En likartad situation uppkonuner, ora en i bolagets konkursbevakad fordran blir tvistig. Vare sig domen i målet ora tvistiga fordringargår borgenären emot eller ej, har domen betydelse endast för fordringens rätt ikonkursen, och banken, som förvaltar fonden, blir inte bunden genom avgörandet.Hovrätten påpekar att oaktat frågan om fondandelsägarnas trygghet härvidlagmäste anses ha avgörande betydelse förslaget för de nämnda faUen utgör enavsevärd inskränkning av de möjligheter en borgenär norraalt har att tvångsvista ut sin fordran. ifrågasätter behovet ochlärapligheten av att i fondandelsägarnas intresse göra fonden juridisktoåtkoralig även för fordringar sora direkt avser fonden, I reraissyttrandetanförs följande. När enligt 13 § andra stycket lagförslagetförvaringsbanken och annat fondbolag är skyldiga alt raed anlitande av fondensmedel fuUgöra förpliktelser av nämnda slag, måste väl det betyda attborgenären kan genora dora få fastslaget att sådant fullgörande skall ske. Hurskall en sådan dora exekveras? Bryts utmätningsförbudet i sådant faU? Om svaretar jakande, strider det raot den generella formuleringen av ut-mätaingsförbudeti 13 §. Är svaret nekande, raåste det väl betyda att banken och det andrafondbolaget är i samraa läge sora det urspmngliga fondbolaget och således kandrabbas av utmätning i sin egen egendom för ifrågavarande skulder. i sina motiv komraer frara tUl att borgenären faktisktkan räkna med att fä betalning ur fondens egendom för fordran av ifrågavarandeslag frågar man sig varför förslaget likväl söker freda egendoraen genom utmätningsförbud.Det enda svaret härpå synes vara det sora ges i raotiven, nämligen att detstundom kan vara svårt att i ett utmätningsärende avgöra vilka skulder som haravseende på fonden och vUka som avser bolaget.Delta argument är knappast vägande. Utan särskild föreskrift torde gälla altutmätning i fondens egendom endast skulle kunna ske för fordran som bevisligenavser fonden. För säkerhels skull kunde eventuellt uttrycklig föreskrift däromges i lagen. Liknande synpunkter på utmätningsförbudet harfondbörsuiredningen, som påpekar att enligt belänkandet skulder, som bolagetbehörigen ingått för en fonds räkning, dock av bolaget självt ellerförvaringsbanken skall kurma tas ut av fondegendomen och tas med i beräkningenvid bestämmande av fondandels värde. Fondens konstruktion och utmätningsförbudetfinner fondbörsutredningen strida mot gmndläggande principer om gäldsansvar isvensk rätt, vUka bygger på att uttagandet av en fordran ur egendora, somhäftar för den, i sista hand skall kunna ske på exekutiv väg och inle varaberoende av frivillig medverkan av gäldenären själv. Också Stockholmshandelskammare m. fl. finner att bestämmelsen att fondens egendom ej får tagasi raät går längre än nödvändigt, då den utesluter ianspråktagande för fondensegna förpliktelser. Sådana kan uppstå t. ex. vid nyteckning eller inköp avaktier för fondens räkning eller på grund av skatt. ÅtskiUiga remissinstanser finner förbudet mot attpantsätta fondegendoraen eller överlåta den sora säkerhet alltför strängt ochförordar en begränsad rätt att belåna en fonds värdepapper. Svenska bankföreningenanser att förbudet innebär en betydande inskränkning i möjligheterna attbedriva en så rörlig placeringspolitik i en värdepappersfond som från allmäntekonom.iska synpunkter annars ter sig önskvärd. Enligt förslaget kommer en fondatt sakna belåningsbara tUlgångar och i övrigt inte heller att vara ibesittning av något eget kapital som tänkbart krediiunderiag. Bankföreningenframhåller att en fond därigenom ofta riskerar att inte kunna till fullobegagna placeringstillfällen i samband med nyteckningar av vanlig typ ellermarknads-introduceringar av tidigare ej noterade aktier. Eftersom sådana nyemissioneroch marknadserbjudanden inte uppträder vid från början beräkneliga tillfällen,är det knappast genomförbart alt planera verksamheten i en värdepappersfond såatl del alltid finns en likviditetsreserv för sådana ändamål. Genom attteckningskursen vid nyemission bmkar sättas lågt i förhållande till rådandebörskurs är emellertid ett deltagande i nyemissioner önskvärt vid rationellförvaltning av de aktier som ingår i en värdepappersfond. Motsvarande gällervid marknadserbjudande i samband med nyintroduktion av aktier som tidigare ejfunnits tillgängliga på raarknaden. Enligt bankföreningens uppfattning vore delbeklagligt, om värdepappersfonder tUl följd av ett absolut belåningsförbudskulle bli förhindrade att i passande omfattaing begagna placeringstillfällenav denna för fondandelsägarna fördelaktiga karaktär. föreslårdärför att värdepappersfond får rätt att i begränsad omfattning belåna sinegendom med en maximering av låne- beloppeti relation till värdet av fondens tiUgångar. Egendom som pantsalts tillsäkerhet för sädan tUlåten upplåning skall då också kunna tagas i mät. Liknande synpunkter anförs av bl. a. Stockholmshandelskammare m. fl. Svenska revisorsamfundet,, och anser också att raöjUgheter bör tillskapas att bilda s.k. leveraged funds (se avsnitt 1.5). Revisorsamfundet finner lämpligt atttillsynsmyndigheten ges möjlighet att pröva bolags begäran om pantsättningfrån fall till fall. KommerskoUegium och handelskammare delaruppfattningen alt fondbolag bör ha befogenhet att med bindande verkan för fondta upp krediter intill en gräns, motsvarande viss del av värdet av fondenstiUgångar, men åsyftar därmed inte någon ändring i de av utredningenföreslagna förbuden mot bl. a. pantsättning och utmätning av fonds medel. I fråga om den kreditgräns sora bör sättas varierarförslagen hos olika remissinstanser raellan 10 och av värdet avfondegendoraen. och Sparinvest tar uppfrågan ora utländska aktiefondsföretags ställning i konkurrenshänseende på densvenska marknaden för den händelse nuvarande valutarestriktioner skulleupphävas. Instanserna frarahåller vikten av att utländska företag, som på grundav liberalare lagstiftning i resp. heraländer har möjlighet att expandera sinrörelse med upplånat kapital, inte får en gynnad ställning i jämförelse med desvenska värdepappersfondema. lagförslaget intagna föreskriften att avtal i strid raot förbudet attpantsätta eller överlåta fondegendom som säkerhet skall vara ogiltigt berörsav , som anser det inte vara riktigt attogiltighetspåföljden skall gå ut över en godlroende tredje man. Samfundetföreslår att bestämmelsen skall utgå och eventuellt uppkommande frågorregleras enligt gällande rätl. Verkan i allmänhet av medkontrahents goda tro vidavtal med fondbolag las upp av aktiebolagsutredningen. 1 reraissyttrandetanförs i huvudsak följande. För att ett avtal skall bli bindande för fondenfömtsätts att det överensstäraraer raed de regler rörande förvaltningen soralagförslaget upptar. fondbolaget t, ex. köper andra värdepapper än som fårförvär\'as till fonden eller större aktiepost än som tillåts enligt lagensbegränsningsregler, blir köpets giltighet beroende av säljarens goda eUer ondatro. Sker köpet i bolagets namn utan att det för säljaren framgår att det äravsett för fonden, torde köpet bli gUtigt så att det binder fondbolaget. Dettablir då i förhållande tUl fonden skyldigt att för egen räkning överta devärdepapper som inte får förvärvas för fonden, åter förvärvet sker ifondens namn och säljaren är i ond tro, blir köpet ogiltigt. Säljaren torde ejkunna åberopa okunnighet om de begränsningar i fråga o.m fonds rätt attförvärva värdepapper sora la- Däremot kan god tro föreligga vid köp i fondens namn av aktier, somej i och för sig utgör större post än begränsningsreglerna i lagen medger mensora pä grund av fondens tidigare innehav av sarama slags aktier medför att deangivna gränserna överskrids. uttalar att fondbolagetväl även i ett sådant fall lär vara skyldigt att överta de överskjutandeaktierna för egen räkning och ansvara för betalningen av dem. 4.3.8Rättsförhållandet mellan fondbolag och fondandelsägare Principen att för varje fond skall finnas särsldldaav bankinspektionen fastställda fondbestämmelser, som jämte lagen reglerarverksamheten, lillstyrks eller lämnas utan erinran vid remissbehandlingen. Utredningensförslag i fråga om innehållet i fondbestämmelserna godtas i allraänhet avreraissinstansema. Beträffande vissa detaljanmärkningar hänvisas tillspecialmotiveringen. När det gäller de föreslagna möjligheterna attändra en gång fast-stäUda fondbestämmelser godtar remissinstanserna överlag attändringar i delar, som inte avser fondens placerings- eller utdelningspolitik,får ske efter tillstånd av bankinspektionen. Däremot avstyrker omkring hälftenav instansema förslaget att ändring av centrala bestämraelser skall krävaraedgivande av samtliga fondandelsägare. finner att regeln är förstel och att den i praktiken innebär att ändring av fondbestämmelserna i dessahänseenden blir omöjlig. Liknande synpunkter anförs av bl. a. ,kommerskollegium, fondbörsutredningen och Svenska fondhandlareföreningen.Flera instanser, bl. a. m. fl. och , anser det orimligt att en enda fondandelsägare i principskulle kunna förhindra att en av alla andra andelsägare tillstyrkt ändringkommer till stånd. Det alternativ som återstår för fondbolaget, omändringsförslaget inte godtas av samtiiga andelsägare, nämligen att upplösafonden och bUda en ny fond, bedöms i flera yttranden som orealistiskt. Blanddem som har denna uppfattning är , . Svenska revisorsamfundet och Sparinvest. Instansernapåpekar att upplösningsförfarande och nybildning skulle vara förenat raedtidsutdräkt och betydande kostnader, bl. a. med tanke på att uppskjutnaskatter och realisationsvinster skall tas fram. Som ännu en negativ konsekvens av förslaget nämnerSvenska bankföreningen att fondbolagen, när det gäller att ange de allmännariktiinjema för placering av fondens medel, torde komma att sträva efter såallmänt hållna bestämraelser sora möjligt, eftersom de i praktiken inte går attändra. Detta innebär att man går miste om möjUgheten att i någon mera betydandeutsträckning verka för uppkomsten av olika fonder med differentieradeplaceringsprogram, sora genom sina fondbestämraelserkan inforraera presurativa andelsägare så tydligt som möjUgt om fondenssärdrag. Bankinspektionenifrågasätter om det är lämpligt med en regel som knappast kan praktiskttillämpas utan endast synes ha den indirekta funktionen att inskärpanödvändigheten för fondbolag att noggrant överväga fondbestämraelsernasutformning och innehåll, när de första gången införs. Inspektionen är medvetenora att ändring i placerings-och utdelningspolitiken innebär att man frångårett viktigt raoment i det urspmngUga avtalet raeUan fondbolaget ochandelsägama. Det fordras alltså starka motiv för att raan skaU kunna accepteraatt någon ändring får koraraa tUl stånd utan att full enighet råder och alltsåraot en minoritet. det undantagsvis skuUe visa sig raöjligt att skapa raajoritet för ett ändringsförslag, kan dock hållbara ändrings-raolivsägas föreligga. Inspektionen anser därför att kravet pä full sam-stäraraighetbör slopas och ersättas av en regel ora kvalificerad majoritet. Inspektionenföreslår efter förebUd av 174 § 2 raora. aktiebolagslagen att förslag tUländring av viktigare fondbesläraraelser efter att ha kungjorts i viss ordningraåste vinna anslutaing av andelsägare som representerar minst nio tiondelarav fondens värde. Ändringsbeslut sora fattas i denna ordnmg skall krävatillstånd av Uispektionen. För andelsägare sora tUlhör minoriteten och som tilläventyrs är missnöjd raed raajoritetens beslut återstår i dessa fallmöjligheten att påkalla inlösen av sin andel. En föreskrift om kvalificerad majoritet avandelsägare som förutsättning för ändring av ifrågavarande fondbestämmelserförordas också av bl, a, , handelskammaren i m. fl.,fondbörsutredningen samt . Stockholmshandelskammare m. fl. och Skandifond föreslår att beslutanderätten i fråga omändringar av fondbestämraelser anförtros ät en god man eller godmansstyrelse,Aktietfänst förordar att ett enhälligt beslut av fondbolagets styrelse skallföreUgga innan bankinspektionen fastställer ändringarna. a.kommerskollegium, fullmäktige i . ,oeh anser det tiUräckligtmed bankinspektionens fastsiällelse. 4.3.9Placering av värdepappersfonds medel Reraissinstansema delar i allmänhet utrednmgensuppfattning att i en värdepappersfond skaU ingå endast värdepapper, vilkasvärde utan svårighet kan faststäUas och som lätt kan omsättas i pengar. När detgäUer placeringsobjekten godtas också som regel uttedningens förslag. I någraremissyttranden förordas eraeUertid att kretsen tiUåtaa värdepapper vidgas.Spörsraål av hithörande slag behandlas närmare i specialmotiveringen. 6 1974.1 saml Nr 128 De begränsnmgsregler utredningen uppställer för attsäkerställa riskspridning dvs. att en fonds innehav av värdepapper med enoch samme utfärdare får uppgå till högsl av fondvärdet eUer, efter medgivandeav bankinspektionen i särskilda fall, till högst uppfattas som alltförsnäva av elt 25-tal remissinslanser, bl. a. av bankinspektionen,kommerskollegium, m. fl, handelskammaren i Göteborgm. fl., fondbörsutredningen, riksgäldsfullmäktige. Aktietjänst och Sparinvest. 1 fleraav dessa yttranden invänds också att den svenska värdepappersmarknaden tillskillnad från många utiändska marknader är alltför begränsad. Det kan därförställa sig svårt för ett fondbolag att välja ut minst 20 lämpliga aktieposter. Handelskammaren i m. fl. framhåller alt med hänsyn tUl fondbolagens skyldighet att lösa in fondandelsbevis en del avaktierna på fondbörsen, liksom i regel aktierna på fondhandlarlistan, knappastkan komma i fråga för förvärv till aktiefond, eftersom det kan bli svårt attavyttra dem till marknadsmässiga priser inom en kort tidrymd. Dessa instanser,liksom koinmerskollegium, befarar att femprocentsregeln även kan bli tillhinder för nödvändiga omplaceringar och konsolideringar. Bankinspekiionen anseratt regeln försvårar uppkomsten av fonder med olika placeringsinriktning.Olikheter i inriktningen hos skilda fonder kan dock innebära en stimulans förden sparande aUmänheten att mera aktivt ta stäUning tiU frågan, vilken fond devill satsa pä. Skilda ambitioner och intressen hos olika fonder skulle enligt inspektionensuppfattning medföra ökad selektivitet och därigenom möjlighet till effektivareplacering av de hos värdepappersfonderna samlade sparresurserna. anför liknande synpunkter. Som en annan nackdel raed alltför hårdaspridningsregler nämner bl. a. fondbörsutredningen all procentgränserna kan blisvåra att hålla vid fusioner mellan två bolag, i vilka en fond har aktier.Fondbörsutredningen påpekar vidare att värdepappersfonderna kan komma i ettsämre läge i förhållande till investmentbolagen, om de på grund av lagstadgandemåste hålla en från ekonomisk synpunkt mindre välbetänkt diversifiering, medaninveslmentbolagen har full frihet att söka den gynnsammaste placeringen. Dennainstans, liksom Föreningen revisorer, anser att liberalareregler i fråga om riskspridning bör gälla för fonder, som har rätt att förvärvaenbart svenska värdepapper. De remissinstanser som ställt sig kritiska till deföreslagna reglerna om begränsning av antalet värdepapper med samme utfärdareframhåller att en tillfredsställande riskspridning torde kunna åstadkommasäven ora procenttalen höjs. En i lagen inskriven gräns av högst av fondensvärde för normalfallen föreslås av bl. a. bankinspektionen. kommerskollegium,handelskammaren i m. fl, fondbörsutredningen. Svenskasparbanksföreiungen, och Sparinvest. En delav dessa instanser förordar att vid bank-mspektionens dispensgivning denyttersta gränsen för värdepapper med samma utställare sätts tUl 15 eller 20 %av fondvärdet, medan de övriga finner det lämpligare att nägon övre gräns förbankinspektionens prövning inte anges. m. fl.