prop · FX0383 · 1974-12-31 00:00:00 — Om värderingen av ianspråktagen vattenkraft sker med beaktandeav priset vid frivilliga upplåtelser i andra delar av utbyggnadssträckan, lederen sådan tillämpning tUl alt den som tvingas upplåta sin vattenkraft får mindrebetalt än vad som har utgått för annan vattenkraft i orten. Enligt utredningensmenuig är det rimligt att i denna situation tillämpa den undantagsregel sominnebär att reduktion får underlåtas om det bedöms skäligt med hänsyn tillförhållandena i orten. kan det komma att visa sig svårt att få elt tUlfredsställandeunderlag för värdering av de oftast smärre fallsträckor som det nu är fråga om.Domstolarna kan därför tvingas att med tUlämpning av 35 kap. 5 §rättegångsbalken uppskatta skadan tUl skäligt belopp. innebär enligtutredningen inte någon alltför uppseendeväckande förändring jämfört mednuvarande ordning, eftersom de ersättningar som utdömts måste anses utgöraen mycket ungefärlig gottgörelse för vattenkraften. Utredningen har dock ansettsig böra undersöka möjligheterna att för de fall då några större värden intestår på spel använda en mera summarisk värderingsmetod som vägledning vidskälighetsbedömningen. Utredningenhar i detta syfte undersökt ett trettiotal vattenmål i vUka ersättning förianspråktagen vattenkraft utdömts huvudsakligen och19691970. Ersättningarna i kronor per meter enkel strand har omräknats tUlkronor per kilowatt natureffekt (se utredningens betänkande s. 178).Ersättningarna företer vid en första anblick en splittrad bild. Utredningenhar därför särredovisat de elva kraftverk som har en effekt över (se utredningens betänkande s. 179). Bortser man från kraftverk,som utgör ett specialfall, blir medelvärdet för gruppen med effekt över 100megawatt och för grappen med lägre effekt räknat per kilowattnatureffekt. Ökad storlek och därmed som regel bättre lönsamhet höjer såledesersättningsnivån avsevärt. Enanalys av den utförda undersökningen ger enligt utredningen anledning tillantagandet att det normala marknadsvärdet f. n. motsvarar den genomsnittligaersättningen i vattenmål, dvs. per kUowatt natureffekt, samtatt avvikelserna uppåt och nedåt i enskilda fall på grund av fallhöjdens störreeller mindre attraktivitet som regel inte är större än . Dennabedömning gäller förhållandena f. n. men dessa kan komma att förändras. a.är det svårt att bedöma hur attraktiv den återstående vattenkraften kan visasig vara. Vidare är det osäkert hur den ökade konkurrenssituationen om en ochsamma fallhöjd som andelskraftsinstitutet skapar kommer att påverka värdet. Ävenom det genomsnittliga värdet på vattenkraft skulle ändras anser 1974: 83 101 utredningenatt övervägande skäl talar för att värdet bör vara relativt enhetligt olikaströmfall emellan. En summarisk värdering av outbyggd vattenkraft enligt deangivna grunderna kan enligt utredningen alltså tänkas leda till ett rimligtresultat, när ett bättre värderingsunderlag inte står till buds. Utredningenunderstryker, att avsikten inte är att på denna punkt binda rättstillämpningenutan bara att antyda en möjlig väg för parter och domstolar att utan onödigomgång komma till rätta med de värderingsproblem som kan uppstå. Bygdekraftsbestämmelsernahar tillkommit med tanke på att bygden närmast omkring de större kraftkällornaav sociala och ekonomiska skäl borde tUlförsäkras kraft för sina behov påskäliga vUlkor. Är 1962 genomfördes vissa ändringar i bestämmelserna för attgöra dem lättare att tillämpa (se prop. 1962r 24). Trots detta har enligtutredningen institutet inte kommit tUl större användning . Förklaringentill institutets ringa praktiska betydelse är enligt utredningen att söka iutvecklingen på kraftförsörjningens område (jfr avsnitt 3.2.3). Behovet av ensärskild reglering i VL i syfte att slå vakt om kraftverksbygdernaselektrifiering minskar i takt med distributionsnätets utbredning. Är 1962fanns omkring 5 000 inte elektrifierade helårsbostäder mot mellan 1 000 och 1972. Enligt utredningen bör också beaktas att bygdekraftsinstitutetinte avser att bereda kraft-verksbygdema någon prisförmån i betydelsen av ensärskild subvention på kraftpriset för att detta skulle bli förhållandevislägre än i trakten i övrigt. De sociala och ekonomiska skäl som ligger bakombygdekraftsinstitutet har enligt utredningen alltså nu väsentligen förloratsin bärkraft och institutet kommer dessutom att falla utom ramen för deteldistributionssystem som kan väntas bli följden av elutredningens (I 1971 r01) arbete. Utredningen ansluter sig därför till den i direktiven framfördauppfattningen att institutet bör utmönstras ur VL. Ifråga om flertalet befinthga större vattenkraftverk har principbeslut omskyldighet att leverera bygdekraft redan fattats utan att frågan om leverans avkraft sedermera har aktualiserats genom ansökan från lokala avnämare. En redanfastställd men inte utnyttjad skyldighet att tillhandahålla bygdekraft från ettkraftverk torde enligt utredningen bestå tUl dess anläggningen överges, även ombygdekraftsbestämmelserna upphävs. Med hänsyn till vad utredningen anfört ombehovet av institutet finns det enligt utredningen inte anledning att anta altdet föreligger något nämnvärt intresse från de berättigades sida att utnyttjaredan existerande möjligheter tUl leverans av bygdekraft. Från kraftproducenternassynpunkt är det givetvis ett rinUigt önskemål att bli befriade från enskyldighet med vars infriande det inte finns anledning att räkna. Utredningenanser därför att de beslut varigenom ägare av 1974: 83 102 kraftanläggningmed stöd av 4 kap. 13 §§ ålagts att tilUiandahålla bygdekraft bör upphöra attgälla i vad de inte har tagits i anspråk efter ansökan enligt 4 kap. 4 §. Debygdekraftsberättigade bör enligt utredningen beredas skäligt rådrum genom attunder en övergångstid av förslagsvis från den nya lagens ikraftträdandebevaras vid möjligheterna att göra sina anspråk gällande. Utredningensförslag i denna del lämnas utan erinran. iVästernorrlands län framhåller, att utredningen inte har behandlat det falletatt en fastighet, som har enskild äganderätt tUl faUhöjd, är sämjedelad. Medhänsyn tUl att sämjedelningar som gjorts före regelmässigt kanlegaliseras och med hänsyn till sådana sämjedelningars rättsliga verkan mellansämjelottshavarna anser , att den sökande för utbyggnadsvitsordbör få tillgodoräkna sig innehav av sådan sämjelott. Utredningensförslag i denna del lämnas i huvudsak utan erinran. Vissa synpunkter och önskemålframförs dock. Av utredningen föreslagnaförutsättningar för att få andelskraft behandlas särskilt av tvåremissinstanser. Vattenöverdomstolen anser, att utredningen inte har givitnågon ledning för bedömning av betydelsekravet. Detta rekvisit är enligtvattenöverdomslolens mening alltför vagt och bör ersättas eller i vart fallkompletteras med att det skall vara fråga om en betydande minoritetsandel i denfallsträcka som skall byggas ut. Det är för övrigt främst denna kategori somutredningen haft i tankarna vid utformningen av förslaget. Kammarkollegiet framhåller,att förslaget från sakrättslig synpunkt innebär en intressant lösning,eftersom rätten till vattenkraften skall bedömas efter olika regler beroende påi vems hand den befinner sig. I sak finns dock inte så mycket alt invända,eftersom ersättning i form av kraftleveranser redan nu som regel inteifrågakommer annat än då vederbörande behöver kraften för sin verksamhet. Andelskraftensinnebörd behandlas också av två remissinstanser. Bålforsens kraftaktiebolaganser att förslaget är rationellt och rättvisande. Minoritetshavarensprestationer blir ganska likartade med vad som är fallet för delägarna ide särskilda kraftbolag, som bildats i anslutning tillvattenkraftutbyggnaderna. För majoriletsägaren innebär det nya systemet vissai och för sig skäliga förbättringar. delar inteutredningens uppfattning, att regler för bestämmande av denärmare villkoren för tUlhandahåUande av andelskraftenoch i anledning därav utgående kostnadsbidrag kan undvaras i den utsträckningsom framgår av förslaget. De föreslagna reglerna ger praktiskt taget ingenledning för domstolen. Att en fast praxis UtbUdats såväl för domstolarnasbedömande av dessa frågor som vid ingående av avtal kan knappast utgöra skälatt upphäva de regler som utgör grunden för denna praxis. Tingsrätten anseralltså, att i vart fall de viktigaste av reglerna i 9 kap. 1544 §§ itUlämpliga delar bör flyttas över till 2 kap. I detta sammanhang föreslårutredningen att minoritetsdelägaren inte bör belastas med förnyelsekostnaderförrän de blir aktuella, vilket innebär en ändring av gäUande rätt (9 kap. 21§). Tingsrätten anser det mindre lämpligt med en regel som innebär attandelskraften utgår mot en mindre årlig kostnad för att efter 4050år belastas med en kraftig engångskostnad. Kostnaderna bör vara kontinuerligtöverblickbara. Omen äldre anläggning kommer att ingå i en större anläggning är det enligt utredningennaturligt alt ägaren av den äldre anläggningen som andelskraftstagare från denstörre anläggningen får tillgodoräkna sig även fallhöjd som han förvärvat medstöd av 2 kap. 5 §. Några remissinstanser behandlar i anslutning härtUl fråganhur rätt till ersättningskraft resp. andelskraft från den äldre anläggningenskall behandlas i denna situation. Vattenöverdomstolen framhåller attutredningen uttalat att ersättning i pengar bör bestämmas i skUda poster förden äldre anläggningens ägare och för ersättningskraftens mottagare sominnehavare av särskild rätt i den gamla strömfallsfastigheten (se avsnitt4.2.3). Detta uttalande innebär enligt vattenöverdomstolen att ersättningskraftensmottagarejkan få gottgörelse i pengar eller på gmnd av de föreslagnaövergångsbestämmelsema (punkt 6 första stycket) möjligen genom fortsattkraftöverföring. Däremot är det högst ovisst om han kan bli berättigad tillandelskraft eUer om den äldre anläggningens ägare får tillgodoräkna sigden'vattenkraft, för vilken han utger ersättning genom kraftöverföring, då hangör gällande anspråk på andelskraft. anser att hänsyn i den diskuteradesituationen måste tas till ersättningslagarens intresse. Med nuvarandelagstiftning torde det finnas möjlighet att bibehålla rätlen tillersällningskraft och överflytta leveransskyldigheten till den nyakraftanläggningen. Det är ovisst om samma möjlighet finns enligt förslaget,eftersom institutet ersällningskraft avskaffas och .övergångsbestämmelserna(punkt 6 första stycket) inte med säkerhet är tUlämpliga i denna situation. Omersättningskraften skulle förvandlas till andelskraft från den nyaanläggningen, skuUe enligt VASOrs mening uppstå en försämring förersätlningskraftens mottagare och eventuellt även för hans kreditgivare, eftersomrätten till andelskraft får karaktären av lös egendom. Även om andelskraftenkan bli föremål för företagsinteckning, innebär detta en inskränkning iersättningslagarens rätt, eftersom en sådan säkerhet anses sämre och vanligenmedför högre låneränta. Frågor av denna beskaffenhet kan med nuvarandeutveckling av utbyggnadstekniken bli aktuella och de kan gälla mycket storavärden. anser därför att förslaget bör kompletteras så att det avövergångsbestämmelserna framgår alt rätten tUl ersällningskraft enligt VL idess nuvarande lydelse kommer att bestå och belasta den nya anläggningen.Bålforsens kraftaktiebolag anser alt-innehavare av ersättningskraft resp.andelskraft måste få ett betryggande rättsligt skydd i förevarande situationoch exemplifierar de svårigheter som annars kan uppstå. Detta önskemålunderstöds av i . Någraremissinstanser tar upp frågan om andelskraftens rättsliga konstruktion.Svenska bankföreningen framhåller alt förslaget till skillnad mot gällande rätti fråga om ersättningskraft innebär att rätten till andelskraft i mottagarenshand utgör lös egendom. Det är enligt bankföreningens mening logiskt attandelskraften knyts till mottagarens verksamhet och ingår i underlaget förföretagsinteckning. Emellertid torde den som har företagsinteckning inte kunnavärja sig mot att andelskraften överlåts. Den säkerhet, som kan uppnås genomen företagsinteckning i bl. a. räll tiU andelskraft blir därmed mindrevärdefull. Med den rättsliga konstruktion andelskraften har torde emellertid enseparat pantsättning av rätten till andelskraft vara möjlig. anser,att det vore värdefullt med en bekräftelse att så är fallet. anser, att den föreslagna rättsliga konstruktionen avandelskraften är ändamålsenlig men framhåller att inteckning i fastighet medersättningskraft från kreditsynpunkt är överlägsen företagsinteckning iverksamhet omfattande andelskraft. anser därför att det vorevärdefullt om rätten till andelskraft även skulle kunna belånas separat.Sveriges jordbrukskasseförbund anser, att förslaget inte innebär någon nackdelunder förutsättning att rätten till andelskraft kan göras till föremål förseparat pantsältning. Enligt jordbrukskasse-förbundels mening ärföretagsinteckning en klart sämre säkerhet än fastighetsinteckning. Vänersborgstingsrätt förordar, all gällande servitutskaraktär i fråga om rätten tillersättningskraft bevaras i fråga om rätten till andelskraft. Den av utredningengjorda jämförelsen med den avkomsträll som enhgt 15 kap. jordabalken kantillskapas genom avtal är enligt .tingsrätten inte särskilt naturlig. Tvärtomborde det vara naturhgt att en rättighet, som tillskapas som kompensation föratt värdet på en fastighet sjunker genom ett tvångsingripande, tilläggs denskadade fastigheten som en servitutsrätt. Om tillgodogörandet av fallhöjdenupphör återförs ju värdet tUl fastigheten. Som säkerhet för kreditgivning hrdå kunnat hgga fastigheten antingen inklusive värdet på fallhöjdeneller inklusive den rättighet som trätt i stället. Att som utredningenföreslagit för beslut om andelskraft kräva medgivande från pariträttshavare ifastigheten innebär enligt tingsrättens mening en onödig omgång. 1974: 83 105 4.3.3 Ersättning för förlorad vattenkraft Utredningensförslag i denna del lämnas i huvudsak ulan erinran av praktiskt taget samtligaremissinstanser. Vattenöverdomstolen delar utredningens uppfattning att fråganom ersättning för ianspråktagen vattenkraft inte kräver någon särreglering ochanser att de av utredningen angivna riktlinjema för värderingen är väl ägnadeatt tjäna till ledning vid tUlämpningen. anser, att det är en väsentligfördel att det nuvarande invecklade systemet med beräkning av ersättning förvattenkraft avskaffas. Förslaget torde spara arbete och kostnader för domstoloch parter. Vissa synpunkter, delvisav kritisk art, framförs dock. Kammarkollegiet framhåller, att det är en öppenfråga hur en ersättningsregel med utgångspunkt i det minskade fastighetsvärdetkommer att ulfalla. a. är det osäkert hur andelskraftsinstitutet kommer attpåverka marknadsvärdet av outbyggd vattenkraft. De metoder som tUlämpas vidtaxering av outbyggd vattenkraft kan enligt kollegiet inte tjäna till ledningför värderingen, eftersom de får antagas vara influerade av den ersättningsnivåsom nu förekommer. Kammarkollegiet anser, att det hade varit önskvärt med meravägledande uttalanden om den framtida ersättningsnivån. Reformen kan mycketväl få till följd att ianspråktagen vattenkraft i vissa fall bedöms inte hanågot värde som behöver ersättas. ifrågasätter omfastighetens marknadsvärde verkligen påverkas genom att man tar i anspråkfallhöjd, som inte kan byggas ut självständigt. Utredningen framhåller attförlust av vattenkraft kan värderas separat och tycks mena att enhelhetsbedömning med utgångspunkt i fastighetens marknadsvärde blir nödvändigförst om även andra skador uppkommer på fastigheten. Det kan knappast varariktigt att förlusten av vattenkraft skall ersättas om den föreligger ensam meninte annars. Bålforsens kraftaktiebolag framhåller, att det i fråga om intetillgodogjord kraft är nödvändigt att tillgripa enkla schabloner men attbolaget inte nu kan uttala sig om de av utredningen angivna alternativen. Ifråga om redan tillgodogjord vattenkraft får frågan helt andra dimensioner ochersättningen bör här principiellt baseras på avkastningsvärdet hos den gamleägaren i relation till anskaffningskostnaden för motsvarande annan kraft.Sveriges fordbrukskasseförbund framhåller, alt taxeringsvärdet på fallhöjdbaseras på VLrs ersättningsbestämmelser och att förslaget därför kommer attmedföra sänkta värden på fastigheter med outbyggd fallhöjd, om ägaren inte harutbyggnadsvitsord. Vattenöverdomstolen framhåller, att utredningen påpekat altdubbelkompensation måste undvikas, när ägaren av en äldre anläggning som gårupp i en ny blir berättigad tUl andelskraft. Den anvisning utredningen lämnarför hur värderingen bör ske kan emellertid i vissa fall medföra dubbelkompensation.Enligt utredningens metod kan ägaren av den äldre an- läggningendels genom andelskraften få del i vinsten av den nya anläggningen dels få ersättningför nettoavkastningen av den äldre anläggningen, såvida råfallsvärdetunderstiger värdet av denna nettoavkastning. Treremissinstanser ställer sig helt avvisande till utredningens förslag.Jämtbygdens tingsrätt anser inte att utredningen har lämnat några särskilttillfredsställande förslag till bättre och säkrare värderingsmetoder.Tingsrätten kan inte förstå att man kan komma ifrån att först göra enseparatvärdering. Enligt utredningen torde det vara svårt att få tillräckligtunderlag för en sådan värdering och utredningen hänvisar endast tilltillämpning av 35 kap. 5 § . Detta lagmm har förutsatts vara ennödfallsbestämmelse men utredningen ger det en annan innebörd. Tingsrättenefterlyser betydligt klarare och för parterna säkrare bestämmelser om värderingav förlorad vattenkraft. I annat fall är det risk för att praxis utvecklar sigalltför oenhetligt. Föreningen framför motsvarandesynpunkter. anser, att nuvarande bestämmelser i stortsett har fungerat väl i praxis men att de är svårtillgängliga och i behov aven omarbetning. Utredningens förslag löser emellertid inte de svårigheter somhittills må ha förelegat. Ersättningen bör enligt liksomhittills gmndas på andel i exploatörens vinst. Utredningensförslag i denna del lämnas utan erinran. Förslaget tiUstyrks uttryckligen avbl. a. vattenöverdomstolen, kammarkollegiet och LRF. Etttillstånd att utföra företag i vatten kan vara förenat med skyldighet att utgeavgifter av olika slag. Avgifternas syfte är att tillgodose huvudsakligenaUmänna intressen. För att åstadkomma bättre fiskeförhållanden inom områdensom påverkas av ett företag föreskrivs ibland särskUd avgift med stöd av 2 kap.8 § VL. Enligt 2 kap. 10 § utgår s. k. allmän fiskeavgift för byggnad i vatteneller vattenreglering som påverkar de naturliga vattenståndsförhållandena ellerhindrar eller försvårar fiskens framkomst. Influtna medel skall användas föratt främja fisket inom landet. Enhgt 6 kap. 9 § kan flottande åläggas vissfiskeavgift, om flottningen eller Oottningsanläggningar vållar avsevärt menför fisket. Vissa fiskeavgifter som fastställts enligt den före VL gällande lagstiftningenutgår fortfarande. I 4 kap. 14 och 15 §§ ges be- stämmelserom regleringsavgift i samband med större vattenregleringar för kraftändamål.Avgiftsmedlen används för att kompensera skador som inte ersätts i vattenmåletoch för att tillgodose allmänna ändamål i den bygd som berörs av företaget. MedtiUstånd att utföra ett antal olika typer av vattenföretag följer ocksåskyldighet enligt 11 kap. 95 § att betala ett engångsbelopp, s. k.domstolsavgift, som bidrag tUl kostnaderna för vattendomstolarnas organisationoch verksamhet. Kammarkollegiet för det allmännas talan i avgiftsfrågor medstöd av 7 § vattenrättskungörelsen (1971 r 789). VLrs avgiftsreglerkompletteras av bestämmelser i kungörelsen (1953 r 620) angående indrivningenoch användningen av vissa med anledning av företag i vatten utgående avgifter. Kungl.Majrt kan enligt 4 kap. 18 § VL föreskriva villkor för ati tillgodose allmännaintressen i samband med prövning av underställda vattenmål. Sådana villkorbrukar oftast gå ut på att sökanden skaU betala vissa belopp, s. k.vUlkorsmedel (se prop. 1971r 106 s. 65 och 110). Iegentliga avgifter inflyter f. n. . Däravutgörs cirka 10 miljoner av regleringsavgifter, 1,5 miljoner av ohkafiskeavgifter Och 0,5 miljoner av domstolsavgifter. Man kan räkna med att framtill har betalats sammanlagt iregleringsavgifter. Som villkorsmedel har utgått omkring 50miljoner kronor, vartiU kommer kostnaderna, uppskattningsvis 20 mUjoner kronor,för de åtgärder som Kungl. Majrt föreskrivit som villkor. (Närmare detaljer omavgiftsbeloppen finns i utredningens betänkande s. Regleringsavgiftbetalas av ägare till strömfall för vars räkning vattenreglering sker, om denuttagbara vattenkraften i strömfallet ökar med i medeltal 500turbinhästkrafter. Avgiften beräknas på grundval av det antal turbinhästkraftervarmed vattenkraften i medeltal ökats genom regleringen. Medför vattenregleringsådan ändring av vatten-föringen att fömt ultagbar vattenkraft kan utnyttjas påfördelaktigare sätt, skall i fråga om avgiftsskyldigheten så stor del avvattenkraften som svarar mot värdeförhöjningen anses som ökning av ultagbarvattenkraft (4 kap. 14 § första stycket). Ävenslrömfallsägare som inte ålagts att la del i kostnaderna för regleringen ochinte heller sökt företaget eller förenat sig med sökanden kan på ansökan avkammarkollegiet åläggas att betala regleringsavgift, om regleringen för honommedför ökat kraftutbyte enligt första stycket (4 kap. 14 § andra stycket). Förvarje avgiftsgrundande turbinhästkraft bestäms avgiften till ett belopp mellan3 och . Avgiften bestäms för varje strömfall för sig. Hänsyn skall tastill den större eller mindre förändring av 1974: 83 108 vattenstånds-och avrinningsförhållanden som företaget medför, till den därmed förenadeolägenheten eller fördelen för kringliggande bygd, till kostnaderna förföretaget samt till företagets ekonomiska betydelse för varje särskUtströmfall. Om särskilda skäl föranleder till det, får avgiften bestämmas tilllägre belopp än , dock för varje turbmhästkraft (4 kap. 14§ tredje stycket). De nuvarande avgiftslatitudema har fastställts (prop. 1959r 31, 3LU 1959r 5, rskr 1959r 124, SFS 1959r 114). Avgiftenskall betalas efter det då tUlståndet lUlvattenregleringen först tas i anspråk. Är fråga om vattenreglering medtvångsdelaktighet skall dock, såvitt angår strömfall för vars ägareskyldigheten att ta del i kostnaderna enligt 3 kap. inträder senare, avgiftinte utgå efter betalningsskyldighetens inträde. Har ägare avströmfall förklarats avgiftspliktig med stöd av 4 kap. 14 § andra stycket,utgår avgiften i regel efter det talan väcktes mot honom (4kap. 14 § fjärde stycket). Vattendomstolensavgörande gäller i tioårsperioder, av vilka den första räknas från detkalenderår under vilket tillståndet till vattenregleringen först tagits ianspråk. Om inte strömfallsägaren eller kammarkoUegiet under periodens niondeår påkallar ny prövning av avgiften, gäller avgörandet även för nästa period.Åläggs ägare avgiftsplikt enligt 4 kap. 14 § andra stycket, gäller avgörandetförsta gången inte än som kan gälla för annan regleringsavgift sombestämts med anledning av företaget. Om strömfall bebyggs sedan avgiftbestämts kan på talan av kammarkollegiet även under löpandegiltighetsperiod ompröva avgiften för återstående tid (4 kap. 14 § femtestycket). Påtalan av kammarkollegiet kan bestämma avgift för tioårsperiodatt utgå med högst hälften av nuvärdet på en gång och med resten fördelad påårhga inbetalningar (4 kap. 14 § sjätte stycket). Degmndläggande bestämmelserna om hur avgiftsmedlen skall användas finns i 4 kap.15 §. Det ena ändamålet är att förebygga eller minska skada eller olägenhet somvåUas genom företaget och för vilken ersättning inte bestämts av vattendomstolenoch för att gottgöra sådan skada eller olägenhet. Avgiftsmedlen skall vidareanvändas för att tillgodose annat ändamål beträffande den av företaget berördabygden. Som exempel på sådana ändamål nämns i lagen jordbmkets främjande,särskilt genom torrläggning, och elektrifiering för samfärdsel, jordbruk,hantverk eller småindustri eller eljest för befolkningens behov.