prop · FX0370 · 1974-12-31 00:00:00 — Arbetsgruppen anser det emellertid ytterst angeläget attalla tendenser till ökad abortfrekvens motverkas genom ökade insatserbeträffande prventivmedelsrådgivning och information. Sådana insatser föreslåsockså av arbetsgruppen. 7 Departementschefen 7.1 Inledning Abortfrågan har under varit föremålför livlig debatt i vårt land. Frågan rymmer i sig flera problem av etisk,medicinsk, social, juridisk och ekonomisk art. Den nuvarandeabortlagstiftningen får i mycket anses innefatta en kompromiss mellan olikavärderingar och synsätt i dessa frågor. Företillkomsten av lag om avbrytande av havandeskap var i princip varjeabort straffbelagd enligl strafflagens bestämmelser om foslerfördrivning.Enligt allmänna rättsgrundsatser ansågs abort dock straffri, om den varnödvändig för att rädda kvinnans liv eller för att undanröja en aUvarlig faraför hennes hälsa. Däremot kunde t. ex. humanitära eller sociala skäl inte i ochför sig göra en abort tillåten. Under1920- och 1930-lalen restes vid flera tUlfällen från skUda håll krav på engrundlig översyn av abortlagstiftningen. Elt av de tyngst vägande skälen för ensådan översyn angavs vara att antalet illegala aborter successivt hade ökatmycket kraftigt. Ar 1934 tillsattes en kommitté med uppdrag att undersöka ivilken utsträckning straffet för fosterfördrivning kunde slopas. Kommitténsförslag föranledde livlig debatt och ledde först efter en betydande omarbetningtiU den aUtjämt gällande abortlagen. 1938 årslag innehöll i sin ursprungliga lydelse bara tre av de nuvarande femabortindikationerna, nämligen den medicinska (fortsalt graviditet innebär faraför kvinnans liv eller hälsa), den humanitära (kvinnan har blivit havande genomvåldtäkt, annat sedlighetsbrott eUer hknande) och den eugeniska indikationen(barnet löper på grund av arvsanlag risk att få svär sjukdom). Någonmotsvarighet till en av kommittén föreslagen rent social abortindikation togsinte upp i lagen. Den övre gränsen för abort pä annan än medicinsk indikationbestämdes tiU utgången av 20re havandeskapsveckan. Abortärendena skulle avgörasav två läkare utan möjlighet för kvinnan till överprövning. Abort på eugeniskindikation skulle dock prövas av dåvarande medicinalstyrelsen. Underslutet av kom den offentliga abortdiskussionen i allt högre grad attröra sig om de abortförebyggande åtgärderna. Sålunda inriktade den år 1941tillsalla befolkningsutredningen sitt arbete på abortfrågans sociala aspekter,varvid utredningen särskilt försökte ge en allsidig belysning av denpsykologiska och sociala situation som de abortsökande kvinnorna befann sig i.Utredningens förslag ledde till flera viktiga åtgärder från statsmakternassida. Sålunda beviljades statsbidrag till upprättande av rådgivningsbyråer förstöd och rådgivning åt havande kvinnor i abortförebyggande syfte. Vidareinfördes en helt ny indikation i abortlagen, den socialmedicinska indikationen (kvinnans krafter skulle allvarligt nedsättas genom barnetstillkomst eller vården om barnet). Denna reform motiverades bl. a. med atterfarenheterna av lag syntes ha visat att lagtexten behövdeförtydligas och att den medicinska indikationens tillämpningsområde behövdeutvidgas något. Inte heller den nya indikationen medgav abort på rent socialaskäl. ändrades prövningsiörfarandet så att medicinalstyrelsen fickrätt att pröva abortansökan pa samtliga indikationer. Vidare förlängdes denövre lidsgränsen för abort till utgången av 24re havandeskapsveckan. Den abortförebyggande verksamheten och därmedsammanhängande problem blev föremål för förnyad utredning av 1950 årsabortutredning. Utredningens förslag väckte i vissa hänseenden stark kritik ochföranledde endast begränsade reformer. En utvidgning av abortindikationernakom till stånd genom tillkomsten av den s. k. fosterskadeindikationen(barnet har skadats under fostersladiet). 1 blev abortfrågan åter föremål förlivlig debatt, bl. a. i samband med införandet av den nämndafosterskadeindikationen och med anledning av att det konstaterats att svenskakvinnor reste utomlands för att få abort. ÄtskiUiga förslag tUl ändring avgällande abortbestämmelser fördes fram. För att få till stånd en aktuellkartläggning av läget i abortfrågan tillsattes abortkommitté.Kommittén fick i huvudsak tre uppgifter, nämligen att undersöka tillämpningenav lag och vissa andra faktiska förhållanden, att ta upp frågan om denframtida inriktningen av lagstiftningen och göra en aUmän översyn av denna samtatt utreda frågan om samhällets åtgärder i abortförebyggande syfte. GäUande abortlag kom till vid en lidpunkt närförhållandena och värderingarna i samhället i skUda avseenden var andra än deär och när samhällets insatser på det abortförebyggande området och ifråga om stödet vid graviditet och föräldraskap ännu var mycket blygsamma. Detkan i detta sammanhang bl. a. finnas skäl erinra om att både upplysningen omoch försäljningen av preventivmedel ännu omgärdades av kraftigarestriktioner. lag skall också i första hand bedömas med utgångspunkti att den var ett led i försöken att komma till rätta med ett sedan flera årtillbaka successivt stigande antal illegala aborter. När det gäller samhällsulveckhngen under de mer än 35 årsom har förflutit sedan lagen trädde i kraft vUl jag här bara erinra om debetydelsefulla familjepohtiska och sociala reformer som har genomförts och sombl. a. har förbättrat kvinnans ställning, såväl socialt som ekonomiskt.Samtidigt har vi bl. a. genom en bättre undervisning fått tUl stånd en meraöppen och ärlig diskussion i sexuella frågor. Vidare har den medicinskaforskningen gjort betydande framsteg. Vi har sålunda fått nya och effektivarepreventivmetoder som på ett helt annat sätt än har gjort det möjligtför kvinnan att själv bestämma när hon vill bli gravid. En del av de nyapreventivmedlen, p-piller och spiral, har medfört att den tidigare klaragränsen mellan aritikonception och abort i 'viss män blivit mindreskarp. Till detta kommer att det på skilda håll i världen bedrivs en intensiv forskning medsyfte att framställa nya och effektivar-e antikonceptionella medel liksommedel som liindrar en påbörjad graviditet att fortsätta. Den försöksverksamhetsom f. n. sker på detta område tyder bl. a. på att det kan bli möjligt attavbryta graviditet på farmaceutisk väg. 1 fråga om abortingrepp har nya ochmera skonsamma metoder kommit i bruk, särskilt i fråga om tidigaborter. Dennaförenkling av själva abortförfarandet har fått till följd att det numera ärmöjligt att utföra huvudparten av ingreppen i öppen vård. Vidgade kunskaper omde risker för komphkationer som är förenade med abort har gjort blivit alltmer medveten om betydelsen av att ingreppen utförs på ett tidigtstadrum av graviditeten. Någon helt tillförlitlig uppgift om antalet illegalaaborter föreligger inte men mycket talar för att sådana ingrepp numera är ganskaovanliga. Från läkarhåll uppges också att det numera knappast förekommerpatienter som visar symptom på genomgången illegal abort. Även omabortlagstiftningen i sina grunddrag har varit i stort sett oförändrad sedanmitten av har tiUämpningen av reglerna undergått betydandeförändringar. Medan det och utfördes 000 legala aborter har antalet ingrepp stigit ganska brant sedanmitten av och uppgick år 197 3 till ca 26 000. har detskett en förskjutning från aborter efter tillstånd av tillaborter med stöd av s. k. tvåläkarintyg. Sålunda föregicks så sent som påmitten av 1960-talel av ingreppen av prövning hos medannumera av ingreppen utförs efter tvåläkarintyg. Av de ansökningar somnu går till bifalls 96 å . Beträffande tidpunkten för aborthar skett en förskjutning från sena till tidiga aborter och f. n.utförs av ingreppen med lindrig metod före utgången av I2:egraviditetsveckan. När det gäller tillämpningen av de olika abortindikationernasker f. n. av samtliga aborter enligt de medicinska ochsocialmedicinska indikationerna. I fråga om den inbördes fördelningen mellanindikationerna har det skett en kraftig förskjutning mot densocialmedicinska indikationen (förutsedd svaghet), som åberopas som gmndför något mer än tre fjärdedelar av aborterna mot en tiondel . Dennautveckling synes ge vid handen att det till stor del är läkarenssubjektiva uppfattning som avgör vUken indikation som kan anses vara tUlämpligi de enskilda fallen. Vad gäller de straffrättsliga bestämmelserna omfosterfördrivning så har dessa inte tillämpats i fråga om kvinnan under desenaste åren. Inte heller har det för den eugeniska abortindikationenuppställda steriliseringskravet upprätthållits i praktiken under senare år.Jag vill också erinra om att jag har tillsatt en utredning med uppgift att seöver lagstiftningen om sterilisering. Till frågor som utredningen skalluppmärksamma särskilt hör den i vilken utsträckning en begäran om steriliseringskall få utgöra tillräckligt underlag för ett sådant ingrepp. De nu antydda förhållandena gör att den nuvarandeabortlagstiftningen i flera avseenden främst år som föråldrad. Den bör därförredan av dessa skäl bli föremål för en genomgripande omarbetning i syfte att fåbestämmelserna bättre anpassade tiU de förhållanden och värderingar som råder isamhället och tiU de nya rön som har gjorts inom bl. a. den medicinskaforskningen. Till detta kommer emeUertid att tiUämpningen av nu gällandebestämmelser på detta område också är förenade med vissa allvarliga praktiskaolägenheter. Vad jag dä närmast tänker på är den skiftande praxis somförekommer på del lokala planet när det gäUer förutsättningarna för beviljandeav abort. Skillnader föreligger såväl i fråga om tolkningen avabortindikationerna som när det gäller villigheten att utfärda tvåläkarintyg.Det är sålunda inte uteslutet att läkarnas egen inställning till abortfrågankan komma alt spela stor roll för prövningen av abortansökningarna med påföljdatt kvinnans möjligheter till abort och framför allt tidigabort blir beroendeav var i landet hon är bosatt. Vidare kan själva handläggningen avabortärendena variera kraftigt meUan olika sjukvårdsområden. Även omförfarandet i många fall, särskilt vid tidigabort, förenklats ,förekommer det alltjämt på sina håll att utredningen blir en alltför utdragenoch omständlig procedur för kvinnan. Hon utsätts sålunda inte sällan för myckelingående utfrågningar av såväl kurator som gynekolog och psykiater, vilketsärskilt i de fall då ansökningen har skett på ett tidigt stadium avgraviditeten och efter moget övervägande för henne framstår som både onödigtoch oberättigat. Det skall emeUertid inte förnekas all ett utdragetförfarande i vissa fall kan ha den fördelen att det ger kvinnan tillfälle attnoggrant länka igenom sin situation och kanske finna någon annan bättre lösningpå sina problem än abort, men en betydande risk förehgger likväl attförfarandet oftare kan bh tiU skada för henne genom de psykiska påfrestningarsom väntan och osäkerheten medför och genom att ingreppet får utföras med merapåfrestande abortmetod i ett senare skede av graviditeten. redovisar i sitt belänkande ett förslagtill lag om rätt tUl abortoperation. 1 lagförslaget anges de omständigheter somskall grunda rätt för kvinna att få abort utförd. Enligl vad som anges imotiven till de sålunda föreslagna bestämmelserna skall dock vid prövningenutgångspunkten vara att kvinna som föredrar abort framför att föda i princip skaUfå ingreppet utfört. En annan bedömning kan komma i fråga när ingreppet i det enskUdafallet är förenat med sådana risker att abort inte bör äga rum. Någon särskUdtidsgräns inom vilken ingreppet skaU företas ställs inte upp. Beslut om abortfattas av särskilda lokala nämnder, vilka i viss ulslräckning kan delegerabeslutanderätten tiU läkare. Vidare föreslår kommittén att det nuvarandestraffrättsliga förbudet mot abort avskaffas. Beträffande de abortförebyggandeåtgärderna innehåller betänkandet förslag om såväl förbättrad information ochrådgivning om födelsekontroll som ett utbyggt samhällsstöd vid graviditet och föräldraskap. Det utredningsmaterial och de förslag till reformering av abortlagstifl- ningen som kommittén presenterar har fått ett blandatmottagande av remissinstanserna. Vad först gäller själva utredningsarbetetframhåller att kommittén lämnat ett rikt material samt gjortingående och klarläggande analyser av abortfrågans nuvarande läge i vårtsamhälle. Liknande synpunkter förs fram av bl. a. hovrätten över ochBlekinge. 1 flera yttranden framhålls alt de framförda förslagen ansluter väl fillden utveckling mot en hberal abortpraxis som har skett . Andraremissinstanser ställer sig mera kritiska mot det presenterade materialet.Ärkebiskopen framhåller att betänkandet inte kan läggas till grund för nylagstiftning, eftersom kommittén både i sina motiveringar och i sitt lagförslagåsidosatt de etiska frågeställningar, som är relaterade liU fostret som ettsjälvständigt liv. Kompletterande utredningar behöver ulföras rörande delsnödvändiga sociala reformer både på det generella planet och vad gäller detenskilda fallet, dels en utbyggnad av samhällets terapeutiska resurser ipersonliga krissituationer. Att kommittén inte tillfredsslällande har behandlatden etiska aspekten på abortfrågan påtalas också av bl. a. , , och Svenska psykiatriska föreningen. Några instanser anmärkerockså på att de psykologiska aspekterna på aborter har behandlats ytligt ochatt demografiska frågor inte har belysts under utredningsarbetet. Från flerahåll riktas också kritik mot att kommittén inte har analyserat verkningarna avde föreslagna reglerna eller närmare utrett vilka resurser samhället har attklara av ett ökat antal aborter. När del gäller själva innehållet i den föreslagna nyalagstiftningen framförs anmärkningar mot såväl den grundläggande tanken bakomförslaget, nämligen kvinnans principieUa rätt att själv välja om hon viU fuUföljagraviditeten eUer avbryta den, som den närmare utformningen av reglerna. Frånflera håll framhålls att kommittén inte tillräckligt analyserat denintressekollision som föreligger meUan fostrels rätt till skydd för sitt livoch kvinnans rätt att bestämma över graviditetens förlopp. När det gäUerförslagets enskildheter är det framför allt avsaknaden av tidsgränser och detföreslagna beslutsförfarandet som utsätts för allvarlig kritik. Remissinstansernaunderstryker genomgående vikten av en samordning av förebyggande åtgärder ochen ändring i abortlagstiftningen. Det framhålls bl. a. att de förebyggande åtgärdernamåste effektiviseras på ett sådant sätt att abort även i fortsättningen kommeratt framstå som en åtgärd av undanlagskaraktär. föreslår iabortförebyggande syfte får i allt väsentligt ett positivt mottagande. Frånnågra håll anmärks dock att förslagen i vissa delar inte är tillräckligtgenomarbetade och att kostnaderna för åtgärderna inte har utretts tiUfredsställande. Deinvändningar som sålunda har riktats mot kommittébetänkandet är av aUvarligkaraktär och bör mana till försiktighet när det gäller att lägga utredningentill grund för ny lagstiftning. Emellertid anser jag att kritiken i vissaavseenden är alltför onyanserad. Man får hålla i minnet att flertalet av de frågor som är aktuella vid bedömningen av abortfrågan - däribland det etiska spörsmålet inte är nya utan mer eUermindre kontinuerligt har varit föremål för utredningar och en livlig offentligdebatt under . Till detta kommer att de problem somkommittén enligt remissinstanserna behandlat alltför knapphändigt genomgåendehar ägnats stort utrymme i remissyttrandena. När detgäller frågorna om abortutvecklingen och aborternas betydelse för sjukvårdensresurser har underlaget för statsmakternas ställningstagande breddats avsevärtgenom det material som har presenterats av den av mig tillsatta arbetsgruppen.Beträffande abortuvecklingen är det av särskilt intresse att notera att densedan mitten av 1960-talel accelererande ökningen av antalet aborter synes habrutits . Den kraftiga stegringen av abortfreivensen harkunnat av utan någon allvarligare belastning på landels samladesjukvårdsresurser. En eventuell ökning av antalet aborter till följd av nylagstiftning torde enligt arbetsgruppen få endast margiinell betydelse förvårdresurserna, särskilt som ett ökat antal ingrepp beräknas kunna ske somtidigaborter i öppen vård. Mot den nu angivna bakgrunden anser jag att det numerafinns tillräckligt underlag för att bedöma hur en ny abortlagstiftning börutformas. har framhållit är abortfrågan bara en del av den större frågan omfödelsekontroll. Hur abortlagstiftningen skall utformas kan därför inte bedömasisolerat .för sig utan måste bli beroende av hur samhällets åtgärder i övrigtpå området utformas. Det råder allmän enighet om att födelsekontrollen måsteske med hjälp av preventiva åtgärder. Vid inträffad graviditet bör samhälletsstödåtgärder vai-a sådana att de ger kvinnan och mannen den grundläggandesociala och ekonomiska trygghet som behövs för att de skall kunna vårda ochuppfostra det väntade barnet. Med det sagda vill jag alltså liksom kommitténoch remissinstanserna kraftigt betona behovet av preventiva och stödjandeåtgärder och understryka att nian när det gäller att komma till rätta med ickeönskade graviditeter i första hand bör satsa på de förebyggande åtgärderna.Abort bör således även i fortsättningen betraktas som en nödfallsutväg. Medökade insatser på del förebyggande området bör abort frekvensen kunna hållas ni;repå en rimlig nivå. Den av mig tillsatta arbetsgruppen har även när det gällerden närmare utformningen av de abortförebyggande åtgärderna breddat underlagetför statsmakternas ställningstagande. Chefen för kommersenare denna dag att på grundval av arbetsgruppens material lägga fram förslag tiilkraftigt ökade insatser för att på olika sätt lörebygga oönskade graviditett:roch därmed motverka förekomsten av aborter. 7.2 Förutsättningar för abort Den nuvarande abortlagstiftningen bygger på reglerna omfosterfördrivning i 3 kap. 4 § . Utanför det straffbara områdetfaller aborter som sker enligt bestämmelserna i 1 lag. För att abort skall vara tillåten fordras för det förstaatt någon av de i lag uppställda fem abortindikationerna äruppfylld. Havandeskap får sålunda avbrytas när på grund av sjukdom, kroppsfeleller svaghet hos kvinnan barnets tillkomst skulle medföra allvarlig fara förhennes liv eUer hälsa (medicinsk indikation) eller när med hänsyn till kvinnanslevnadsförhållanden och omständigheterna i övrigt kan antas, att henneskroppsliga eller själsliga krafter skulle allvarligt nedsättas genom barnets tiUkomstoch vården av barnet (socialmedicinsk indikation). Vidare tillåts abort närkvinnan har blivit havande genom våldtäkt eller till följd av vissa andra brottshgagärningar (humanitär indikation) eller när det med skäl kan antas att kvinnan eUerdet väntade barnets fader genom arvsanlag kommer att på avkomlingen överförasinnessjukdom eller sinnesslöhet eller också svårartad sjukdom eUer svårt lyteav annat slag (eugenisk indikation). Som giltig grund för abort anges slutligenatt det med skäl kan antas att det väntade barnet på grund av skada underfosterstadiet kommer att hda av svårartad sjukdom eller svårt lyte(fosterskadeindikation). Vidare gäller att abort inte får ske efter 20:ehavandeskapsveckan. Om synnerliga skäl föreligger kan ingreppet dock få utförasintill utgången av 24 :e veckan. För abort på grund av sjukdom eller kroppsfelhos kvinnan gäller ingen särskild tidsgräns. Kommittén föreslår alt kvinnan skall vara tUlförsäkrad eni lag inskriven rätt till abort. Den tar emellertid avstånd från att abortenregleras som en beställningsoperation, dvs. att kvinnan opereras på begäranutan hänsyn till de risker som i det enskilda faUet är förbundna medoperationen. Kommittén föreslår därför att det i lag under tre särskildapunkter anges vilka omständigheter som grundar rätt för kvinnan att få abortutförd. Sådan rätt skall förehgga när det kan antas att hennes hälsa skulleråka i fara eUer hennes krafter allvarligt nedsättas om havandeskapetfortsätter, när det kan antas att barnet kommer att lida av svårartad sjukdomeller svårt lyte eller när det av annan anledning är oskäligt betungande förkvinnan att havandeskapet fortsätter. Enligt vad kommittén anför i anslutningtill de sålunda förordade bestämmelserna skall dock utgångspunkten vid denpraktiska bedömningen vara att kvinnan inte är skyldig att finna sig i attgraviditeten fortsätter. Vill hon ha abort hellre än att ta ansvaret för attföda, skall ingreppet utföras. En annan bedömning kan dock komma i fråga när derisker av fysisk och psykisk natur som är förenade med aborten utgör hinder motatt ingreppet utförs. Några särskilda tidsgränser för ingreppet föreslås inte. Kommitténs förslag har fått ett blandat mottagande avremissinstanserna. Kritiken gäUer såväl den grundläggande principen förförslaget, dvs. kvinnans rätt att själv välja om hon vill fullföljagraviditeten eller avbryta den, som den närmare utformningen av reglerna. Vad först angår den principiella uppbyggnaden avlagstiftningen har det från flera håll påtalats att kommittén helt bortsettfrån fostrets rättsskydd och endast tillgodosett kvinnans intresse av alt'självfå bestämma över havandeskapet. Det framhålls att man vid utformningen av en ny abortlagstiftning måste ta hänsyn till att detföreligger en intressekollision mellan fostrets och kvinnans rätt. I vissa yttrandenföreslås en ändring som kommer att innebära att fostret tUlerkänns eltsuccessivt ökande rättsskydd efter hand som graviditeten framskrider. Vidareanmärks mol förslagel att delta är inhumant mot kvinnan genom att del läggerhela ansvaret för abortbeslutet på henne. Som jagframhållit inledningsvis är abortfrågan ett samhällsproblem av kontroversiellkaraktär beroende bl. a. på de värderingarna. 1 förarbetena tiU 1938 årslag angavs all lagstiftningen hade sin grund i synsättet att fostret av hänsyn tUllivels helgd skaU skyddas under alla stadier av graviditeten. har oftauttryckts så alt fostret har tillerkänts rättsskydd. Av lagen framgår dock altdenna princip inte har kunnat upprätthållas i full uls;lräckning eftersom fostretsrätt har fått vika i vissa särskilt angivna situationer av hänsyn tiU kvinnansintressen. Särskilt under har det vidare från allt flerahåll med ständigt stigande eftertryck hävdats att kvinnan själv bör fä bestämmaom hon viU föda eller avbryta havandeskapet. Det görs därvid gällande all fostretfrämst bör betraktas som en del av moderns kropp, över vilken hon själv skallfå råda. En mellanståndpunkt intar de som hävdar alt fostret bör åtnjuta visstskydd men att detta inte skall vara detsamma under hela graviditeten utanförstärkas allteftersom havandeskapet fortskrider. Avvägningen meUan fostrelsoch kvinnans intressen kan då komma att ske på olika sätl under skilda stadierav graviditeten. De förändringar i tänkesätt och värderingar som sålundahar skett 1 938 ärs lag varit i kraft har successivt vidgatmöjligheterna för kvinnan att få abort. De utvidgningar av abortindikationernasom har gjorts under lagens giltighetstid utgör i och för sig ett klart uttryckför förskjutningar i det allmänna betraktelsesättet mot en friare abortlagstiftning.Samma utveckhng återspeglas emellertid i ännu högre grad i de förändringar somframför allt har skett vid tillämpningen av dennuvarande lagstiftningen. Av abortstatistiken framgår att numera avsamtliga ingrepp utförs på tvåläkarintyg och att bifaUeruppemot av de ärenden som kommer under dess prövning. 1 de faU då enansökan f. n. avslås är det enligl vad jag har erfarit som regel fråga om ettingrepp som måste utföras i ett sent stadium av graviditeten eUer en sådansituation dä kvinnan i själva verket önskar avslag på ansökan eller ärambivalent till ingreppet. Jiimförs antalet avslag med totala antalet beviljadeabortansökningar finner man att kvinnan numera vägras abort iendast av fallen. När det gäller tillämpningen av densocialmedicinska indikationen kan det med fog hävdas att de rent socialaaspekterna i allt högre grad kommit att tUlmätas en avgörande betydelse.