prop · FX03146 · 1974-12-31 00:00:00 — Det kan också vara lämpligt attverket inhämtar yttrande från t, ex, naturvårdsmyndighet om tillstånd begärstill mer ingripande arbeten. I utredningens förslag har uttryckligenföreskrivits att tillstånd skall kunna förenas med de villkor som ansespåkallade. Detta får enligt min mening anses följa redan av verketsbefogenheter att ge tillstånd. Någon särskild föreskrift om detta behövs därförinte. Enligt utredningsförslaget skall den som fått undersökningstillstånd förearbetets påbörjande underrätta vissa rättsägare och ställa säkerhet enligtreglerna i 20 § andra stycket. Någon motsvarande bestämmelse finns inte i detremitterade förslaget. Underrättelseplikten anser jag inte behövas med hänsyntill att de rättsägare som påtagligt berörs av ansökningen skall höras iärendet och få del av beslutet. Inte heller torde behövas någon regel omställande av säkerhet med hänsyn till att tillstånd knappast ges till sökandesom inte har finansiell kapacitet att ersätta denskada som kan uppkomma genom förberedande undersökning enligt paragrafen.Förslaget överensstämmer i.detta hänseende med motsvarande bestämmelser i t.ex. 10 kap. 10 § FGL. Paragrafen,som motsvarar 12 § första stycket i utredningens förslag, innehåller degrundläggande bestämmelserna om den rätt undersökningskoncession medför.Paragrafen har motsvarighet i 10 och 58 §§ stenkolslagen och i 1 § förstastycket uranlagen. Somframgår av 3 § är den principiella rätten för koncessionshavaren att inomkoncessionsområdet utföra undersökningsarbete underkastad inskränkningar iolika avseenden. Att undersökningsarbete skall syfta till att utvinna medkoncessionen avsett mineraliskt ämne har betydelse särskilt i fråga omalunskiffer. Undersökningsarbete som avser att klarlägga exempelvismöjligheten att använda skiffern som byggnadsmaterial omfattas inte avminerallagen. Somframgår av sista punkten regleras undersökningsarbetet närmare genom 1724 §§.Jag vill framhålla att i "undersölcningsarbete" innefattas i dettasammanhang även sådan verksamhet som anges i 22 § andra stycket. Av 32 §framgår att motsvarande regler även gäller för undersökningsarbete med stöd avbearbetningskoncession på mark som inte anvisats enligt 26 §. I fråga omundersökningsarbete utan koncession föreskrives i 25 § att vissa av dessabestämmelser äger motsvarande tillämpning. Dennaparagraf och de två närmast följande innehåller bestämmelser om s, k. fredadeområden, där undersökning inte får äga rum utan särskilt medgivande. Somframgår av 26 och 32 §§ gäller inom dessa områden motsvarande förbud även motbearbetning, om hindret uppkommit innan koncessionen meddelades. Huvuddragen avbestämmelserna, som i utredningsförslaget motsvaras av 4 och 5 §§, harbehandlats framför allt.. i avsnittet 6.4 i den allmänna motiveringen. Igällande lagstiftning finns bestämmelser om fredade områden i 13 och 16 §§ samt57 § andra stycket stenkolslagen och i 3§ uranlagen. Förevarande paragraf harutformats i Överensstämmelse med 2 kap. 3 § 24 FGL. Fredningsbestämmdsernahar den innebörden, att fredat område inte utan särskilt medgivande får tas ianspråk för undersökning. Däremot föreligger inget hinder mot att formellt låtakoncessionen omfatta även sådana områden. Det kan dock finnas anledning attbeakta fredningsbestämmdserna redan i samband med att koncessionen meddelas.Om detsålunda framgår av handlingarna att en ansökan berör visst fredat område, därmedgivande till arbete uppenbarligen inte kommer att ges, t. ex. nationalpark,bör koncessionsområdet begränsas med hänsyn härtill. I vad mån dispens frånfredningsbestämmdserna kan medges får bero på en intresseavvägning i varjesärskilt fall. Dispensfrågan prövas av regeringen i de fall som anges i 17 §och av i fall som nämns i 18 §. Sistnämnda paragraf omfattardelvis fall där skyddet avser enskild rätt. I sådant fall behövs inte dispensom vederbörande ägare och nyttjanderättshavare lämnar sitt medgivande tillundersökningen. Fredningsbestämmdserna gäller också åtgärder som utförs underjord. Vid djupborrning bör man i princip ta hänsyn till borrhålet i hela desslängd vid avgörande om fredat område berörs eller inte. Det ligger i sakensnatur att man bör kunna räkna med dispens om ett borrhål på stort djup kommerin under fredat område. Somnämnts i avsnittet 6.4 i den allmänna motiveringen innehåller minerallagen ifråga om undersökningskoncession den nyheten att även hinder för undersökningsarbetesom uppkommit efter det att koncessionen meddelats skall medföra att områdetblir fredat. Vid bearbetningskoncession skall däremot som jag nämnde liksomtidigare gälla att hinder som uppkommit inte beaktas. Isamband med undersökningsarbete av mera omfattande slag, t. ex. djupborrning,kan efter arbetets påbörjande inträffa omständigheter som skulle ha utgjorthinder mot arbetet om de förelegat vid igångsättandet. I sådant fall bör dockinte möta hinder mot att det påbörjade arbetsmomentet fullföljs. om detta har inte ansetts behövliga. Detbör nämnas att i minerallagen inte förts in någon motsvarighet till 3 § 3 mom.uranlagen, som föreskriver att fredningsreglerna i nämnda lag inte utgör hindermot att koncession eller undersökningstillstånd omfattar områden till vilketsökanden har inmutningsrätt eller koncessionsrätt. Med hänsyn tilldispensmöjligheterna torde detta inte medföra några olägenheter. Ifråga om de särskilda hindren i 17 § får jag i övrigt hänvisa till vad somanförts i prop. 1974: 32 s. 136 om motsvarande hinder enligt gruvlagen.Bestämmelserna i denna paragraf torde liksom motsvarande bestämmelser i dennya gruvlagen böra kompletteras genom vissa detaljföreskrifter, som dock bör meddelasi administrativ ordning. Någon motsvarighet till bestämmelsen omstatsgruvefält i 2 kap, 3 § 1 FGL har inte upptagits i minerallagen, eftersomsyftet med detta institut bör kunna tillgodoses i samband med att ansökan omkoncession prövas. Angående bestämmelsen i 2 kap. 3 § 5 FGL om att sökt ellermeddelad koncession m. m. utgör hinder för inmutning får jag hänvisa till vadjag anfört vid 7 §. Innehålleti paragrafen har berörts vid 17 §. Paragrafen har avfattats i överensstämmelsemed 2 kap. 4 § FGL och jag får beträffande de särskilda hindren hänvisa tiUvad som anförts i prop. 1974: 32 s. 137. I några fall har skyddet utsträcktstill områden som inte varit skyddade enligt vare sig stenkolslageneller uranlagen. Detta gäller område kring allmän väg och områden som avsesunder punkterna 3 och 5. Beträffande punkt 4 avses även atomkraftanläggningutgöra fredat område. Detta har inte särskilt angivits eftersom sådananläggning torde omfattas av uttrycket "industriell anläggning". Beträffandedenna paragraf, som har förebild i 2 kap. 5 § FGL och som motsvaras av 5 §utredningsförslaget, hänvisas i första hand till avsnittet 6,4 i den allmännamotiveringen. Förordnande enligtparagrafen kan avse förbud endast mot undersökningsarbete med stöd avundersökningskoncession. Av 25, 26, 32 och 34 §§ framgår att motsvarandeförordnande kan meddelas också i fråga om annan undersökning, markanvisning ochbearbetning. Som framhållits vid 15 § avses inte heller förberedandeundersökning få ske inom fredat område. Förordnande enligt förevarande s. k,reservregel bör normalt innebära att ifrågavarande område generellt undantasfrån användning. Har förordnande meddelatsi fråga om visst område får därefter arbete som förbjudits inte ske utantillstånd av regeringen. Förordnande kan meddelas såväl innanundersökningskoncession beviljas som därefter. Som framgår av 26 och 32 §§ kandäremot fredning med stöd av reservregeln inte åstadkommas inom område somomfattas av en redan existerande bearbetningskoncession. Möjligheten attmeddela förordnande sedan undersökningskoncession meddelats bör utnyttjas medvarsamhet. Detta gäller i särskilt hög grad om koncessionen är förenad medrätt till bearbetningskoncession och betydande kostnader nedlagts på undersökningsarbete.I sådant fall bör förordnande meddelas endast om utomordentligt starka skäl föråtgärden finns. Dennaoch de närmast följande paragraferna innehåller bestämmelser om utförande avundersökningsarbete. I 20 §, som motsvarar 15 § i utredningens förslag, angesvissa föratsättningar för att koncessionshavaren skall få påbörjaundersökningsarbete. Paragrafen har utformats i överensstämmelse med 3 kap. 1 §FGL och vad som i prop. 1974: 32 s. 152anförs i anslutning till detta stadgande gäller i huvudsak också 20 §. I saköverensstämmer 20 § med 16 § uranlagen. Omkoncessionshavare påbörjar undersökningsarbete i strid med 20 § kan han enligt44 § 1 dömas till böter eller fängelse . Enligt 42 § förstastycket kan vidare överexekutor på ansökan av markens ägare eller innehavareförordna om inställande av undersökningsarbete som koncessionshavare påbörjatutan att ha ställt säkerhet enligt andra stycket i förevarande paragraf. Somframgår av lagtexten behöver koncessionshavare inte ställa säkerhet om denersättningsberättigade medger annat. Särskilda bestämmelser om ställande avsäkerhet finns i 52 §. Av sistnämnda paragraf framgår bl. a. att staten,kommun, landstingskommun och kommunalförbund inte behöver ställa säkerhet. Paragrafenhar viss motsvarighet i 17 § i utredningens förslag, som i sak överensstämmermed 18 § uranlagen. Somnämnts i avsnittet 6,4 i den allmänna motiveringen bygger minevallagen i frågaom ordningen för markanvisning på samma principer som uranlagen. Detta innebäratt innehavare av undersökningskoncession i princip får använda helakoncessionsområdet för undersökningsarbete i den mån annat inte följer avsärskilda regler eller föreskrifter. Ienlighet med vad som förutsatts för motsvarande fall i uranlagen (se prop.1960: 160 s. 90) torde som regel uppgörelse kunna träffas mellankoncessionshavaren och vederbörande rättsägare om var undersökningsarbetet fårbedrivas inom koncessionsområdet. Om enighet inte kan nås, skall enligtutredningsförslaget bergmästaren på stället anvisa det område som får användasför ändamålet. Med hänsyn till vad jag nämnde om koncessionshavarens rätttill undersökningsarbete inom koncessionsområdet bör enligt min mening regeln istället avfattas så, att bergmästaren i händelse av tvist har att prövahuruvida särskilt hinder föreligger mot undersökningsarbete på den mark somkoncessionshavaren önskar ta i anspråk. I enlighet härmed har i 21 §föreskrivits att tvist huruvida hinder mot undersökningsarbete föreliggerenligt 17 19 §§ prövas av bergmästaren. Hinder kan även tänkas föreliggaenligt särskilda föreskrifter i koncessionen. Efterlevnaden av sådana,föreskrifter omfattas av bergmästarens tillsynsskyldighet enligt 40 §. I vilkaformer prövning enligt förevarande paragraf skall ske torde kunna överlåtasåt bergmästaren att själv avgöra med hänsyn till omständigheterna i detsärskilda fallet. Självfallet skall dock allmänna regler för förvaltningsärendentillämpas. Om bergmästaren finner detta lämpligt kan prövningen ske vidförrättning på platsen. För det fall att motsvarande tvist uppkommer mellan tvåkoncessionshavare eller mellan koncessionshavare och gravrättsinnehavare finnsbestämmelser i 41 §. Paragrafen,som motsvarar 16 § i utredningens förslag, innehåller bestämmelser om vadundersökningsarbete får omfatta. Paragrafen har utformats efter förebild av 3kap. 2 § FGL. Likartade bestämmelser finns f. n. i 17 § uranlagen, som i saköverensstämmer med 13 § gravlag. Förstaoch tredje stycket överensstämmer i sak med 17 § första stycket uranlagen.Andra stycket skiljer sig däremot i några avseenden från bestämmelserna inämnda lag. Kretsen av intressenter från vilka tillstånd krävs har vidgatstill att omfatta även servitutshavare. Delvis ändrade regler gäller också ifråga om koncessionshavares rätt att bygga och begagna väg. Enligt paragrafenfår koncessionshavaren liksom f, n, utan tillstånd av fastighetsägaren ellerannan rättsinnehavare bygga väg inom koncessionsområdet och begagna därbefintlig väg. I överensstämmelse med gällande rätt får han utan tillståndockså begagna befintlig väg till området. I motsats till vad som gällerkrävs däremot särskilt tillstånd av bergmästaren för att koncessionshavarenskall få bygga väg till området. Handläggningen av sådan tillståndsfråga börske enligt de regler som gäller för förvaltningsärenden i allmänhet. Vidprövningen bör bergmästaren se till att skilda allmänna intressen, t, ex, ifråga om bebyggelseplanering och miljöskydd, blir beaktade. Beträffande rättenatt bygga och begagna väg i förevarande fall kan vidare hänvisas till lagrådetsyttrande i prop. 1974: 32 s. 300302. Enligtstenkolslagen är koncessionshavarens rätt att söka efter och bearbeta olje- ochgasfyndigheter begränsad till att avse borrning efter sådana fyndigheter.Förklaringen till detta är att vid dessa reglers tillkomst borming var denenda undersökningsmetod som var aktuell. Tekniken har emellertid snabbtutvecklats och modem prospektering innefattar en rad andraundersökningsmetoder än borrning, t, ex, geologiska och geofysiskaundersökningar. Första stycket har därför formulerats så, att rätten tillundersökningsarbete även omfattar sådana metoder, Dennaparagraf innehåller bestämmelser om rätt för innehavare avundersökningskoncession att utnyttja som utvinns under undersökningsarbeteteller som lämnats kvar från tidigare undersökning eller bearbetning. Paragrafenmotsvarar 18 § i utredningens förslag och överensstämmer i sak med 19 §uranlagen. Den har utformats efter förebild av 3 kap, 3 § FGL. Iparagrafens första stycke ges bestämmelser om rätten att för undersökningsändamålutnyttja sådant mineraliskt ämne som avses med koncessionen. Till tidigareutvunnet sådant ämne kan emellertid den som tidigare haft koncession tillområdet ha företräde. 7 1974.1 saml. enligt35 § andra stycket rätt att avhämta sådant mineraliskt ämne somuppfordrats med stöd av tidigare gällande koncession. Iparagrafens andra stycke ges bestämmelser om rätten att för motsvarandeändamål utnyttja annat mineraliskt ämne än som avses med koncessionen. Paragrafen,som utformats efter förebild av 3 kap, 8 § FGL, innehåller bestämmelser omersättning till följd av undersökningsarbete, Iutredningsförslaget har motsvarande bestämmelser upptagits i 19 och 20 §§, Därförutsätts att det ersättningssystem med bl, a, årliga förskottsavgifter, somfmns gravlag och uranlagen, skall behållas i den nya lagen. I FGLhar dock motsvarande ersättningsregler anpassats till vad som gäller för vissalikartade fall i expropriationslagen, väglagen, miljöskyddslagen ochvattenlagen. Bestämmelserna om ersättning för skada och intrång vidundersökningsarbete enligt minerallagen bör utformas på samma sätt sommotsvarande bestämmelser i den nya gruvlagen. Angående sistnämnda bestämmelserfår jag hänvisa till prop, 1974: 32 s. 157158. Idenna paragraf, som saknar direkt motsvarighet i utredningsförslaget,föreskrivs att i fråga om undersökningsarbete med stöd av 8 § bestämmelsernaom fredade områden i 1719 §§ och vissa grundläggande bestämmelser omundersökningsarbete skall äga motsvarande tillämpning. Sådant arbeteförutsätts i övrigt äga rum efter överenskommelse med berörda sakägare. Bestämmelsernai 2637 §§ motsvarar i huvudsak avsnittet "Särskilda bestämmelser ombearbetning av fyndighet" i utredningens förslag. Dessa bestämmelser hari det remitterade förslaget omarbetats redaktionellt och systematiskt, bl. a.i anslutning till FGL. En uppdelning har skett i tre avsnitt, nämligen"Anvisande av mark för bearbetning m. (2629 §§), "Rätt tillbearbetning m, m," (3034 §§) och "Verkan av attbearbetningskoncession upphör" (3537 §§), Nämnda avsnitt motsvararsystematiskt 4, 6 resp, 7 kap, FGL, Härigenom har bl, a, vunnits attbestämmelserna kommer i en bättre kronologisk ordning än i utredningsförslaget. Anvisandeav mark för bearbetning m. m. Idenna paragraf, som motsvarar 27 § i utredningens förslag, ges bestämmelser ommarkanvisning. I gällande rätt finns motsvarigheter till dessabestämmelser i 12 § 1 mom. och 13 § stenkolslagen samt i 36 § 1 mom. och 37 §uranlagen. Paragrafens första stycke har utformats i nära anslutning till 4kap. 3 § FGL. Huvuddragenav bestämmelserna i paragrafen har behandlats i avsnittet 6,4 i den allmännamotiveringen. Som framgår av lagtexten föreligger hinder mot markanvisninginom område som anges i 17 och 18 §§ och inom område som omfattas avförordnande enligt den s. k. reservregeln. Innehållet i paragrafen skall ses isammanhang med bestämmelserna i 32 §, vari bl, a. föreskrivs att bearbetning idagen endast får ske inom anvisat område och att undersökning och bearbetningunder jord samt undersökning på icke anvisad mark inte får ske inom nyssnämndahindersområden. n. avses att även sökanden tillhörig mark, som denne önskar utnyttja för ifrågavarandeändamål, skall anvisas. Att markanvisning kan ske på en gång eller efter handhar inte ansetts behöva särskilt anges. Somframgår av 29 § gäller om förtättning för anvisande av mark i tillämpliga delarvad som föreskrivs om utmålsförrättning i 4 kap. FGL. Idenna paragraf anges grunderna för bestämmande av ersättning till markägare ochandra rättsinnehavare. Denna fråga har behandlats i avsnittet 6.4 i denallmänna motiveringen. Som anförts där har reglerna om sådan ersättning liksomi FGL anpassats till vad som i allmänhet gäller vid tvångsingripanden avseendefast egendom. Paragrafen har utformats i nära överensstämmelse med 4 kap. 4 §FGL. I övrigt kan hänvisas till vad som anförts i prop. 1974: 32 s. 177180. Paragrafenhar utformats i överensstämmelse med 4 kap. 5 § FGL. Iparagrafen, som i huvudsak motsvaras av 28 § tredje stycket i utredningensförslag, föreskrivs i fråga om förrättning för anvisande av mark, betalning aversättning och avstående från anvisad mark att den nya gruvlagens regler förmotsvarande fall skall tillämpas. Innebörden av detta är i stort sett följande. Förrättningskall företas så snart det kan ske (4 kap. 10 §). Förrättning hålls avbergmästaren men i fall då fråga om ersättning enligt 24 § eller 27 §förekommer skall även två gode män delta i ärendets prövning (11 §),Tillämpliga blir vidare reglema om förrättningsmän, jäv m, m, (1215 §§),förrättningens företagande (1625 §§), utmärkande av gränser och upprättande avkarta (27 §), fastställande av ersättning (28 §), förrättningskostnader (30 och31 §§), avslutningsbeslut m. m. (32§), betalning av ersättning (3338 §§) och avstående från anvisad mark (39 §första stycket). Rätttill bearbetning 30 § Paragrafen,som i utredningsförslaget motsvaras av 21 §, innehåller grandläggandebestämmelser om den rätt som bearbetningskoncession medför. Paragrafen harmotsvarighet i 24 § uranlagen och delvis även i 10 § stenkolslagen. Likartadebestämmelser finns i 6 kap. 1 § FGL. Som framgår av 3 § är den principiellarätten för koncessionshavaren till undersökning och bearbetning inomkoncessionsområdet underkastad inskränkningar i olika avseenden. Ifråga om alunskifferfyndigheter medför bearbetningskoncession ingen rätt tillundersökning och bearbetning i annat syfte än för att utvinna olja eller gas.Enbart koncessionen avstänger sålunda inte markägaren från att bryta skifferför användning exempelvis som bränsle i kalkugn. Inom mark som anvisats enligt26 § får fastighetsägaren naturligtvis inte disponera sådan fyndighet förmineralbrytning av något slag. Detta har inte ansetts behöva anges särskilt. Enligtparagrafens andra stycke får koncessionshavaren tillgodogöra sig även tidigareutvunnet mineraliskt ämne som avses med koncessionen och som lämnats kvar påplatsen. Undantag görs för det fall att tidigare koncessionshavare har rätttill det utvunna enligt 35 § andra stycket. Enligt sistnämnda bestämmelse harkoncessionshavare rätt att för sin räkning låta mineraliskt ämne som avses medkoncessionen och som uppfordrats ligga kvar på platsen efter detatt bearbetningskoncession upphört att gälla. Det som då inte borttagitstillfaller fastighetsägaren. Mineraliskt ämne som utvunnits men inteuppfordrats tillfaller fastighetsägaren redan då koncessionen upphör attgälla. Innebörden av andra stycket i föreliggande paragraf är således att dennye koncessionshavaren övertar fastighetsägarens rätt till sådant mineralisktämne som enligt 35 § tillfallit denne men som denne inte uppfordrat eller tagitbort från det område som anvisas koncessionshavaren. Enligt51 § andra stycket stenkolslagen får den som har koncession för att utvinnaolja eller gas genom borrning också tillgodogöra sig kolväte i fast form somanträffas inom koncessionsområdet. Med kolväte i fast form torde närmaståsyftas asfalt och liknande ämnen. Om sådana ämnen påträffas i de djuptliggande formationer varifrån utvinning eventuellt kan ske av olja och gas,torde ekonomiskt tillgodogörande av ämnena knappast vara möjligt. Någonmotsvarighet till nämnda bestämmelse har ansetts behövlig. Iminerallagen har inte heller förts in någon motsvarighet till bestämmelsen i58 § andra stycket stenkolslagen att innehavare av koncession för alunskifferfår tillgodogöra sig kalksten och andra mineraliska äm- nensom måste brytas för att skiffern skall kunna tillgodogöras eller som på annatsätt förekommer i sådant samband med skiffern att de inte kan tillgodogöras försig. Tillräckliga skäl har inte ansetts föreligga att behandla kalksten isammanhang med alunskiffer på annat sätt än andra mineraliska ämnen som avtekniska orsaker måste brytas vid tillgodogörande av koncessionsmineral.Reglema i 31 § är således tillämpliga även i nämnda fall. Paragrafen,som motsvarar 22 § i utredningens förslag, innehåller bestämmelser omkoncessionshavarens rätt att utvinna och tillgodogöra sig andra mineraliskaämnen än dem som avses med koncessionen. Motsvarande bestämmelser finns i 10och 58 §§ stenkolslagen och i 24 § uranlagen. I FGL finns motsvarighet i 6kap. Enligtden grandläggande bestämmelsen i första stycket får koncessionshavaren utvinnaandra mmeraliska ämnen, om det behövs för arbetets ändamålsenliga bedrivande.I tredje stycket görs visst undantag beträffande inmutningsbara ochkoncessionspliktiga mineraliska ämnen. Iandra stycket ges bestämmelser om koncessionshavarens rätt att använda ochtillgodogöra sig sådana icke koncessionerade mineraliska ämnen som utvunnitsenligt paragrafens första stycke eller på annat sätt enligt lagen. Skillnadgörs därvid mellan mineraliska ämnen som inte förrän vid anrikning eller därmedlikställt förfarande kan avskiljas och mineraliska ämnen som kan avskiljas medenklare metoder. Ämnen av det förstnämnda slaget tillfaller koncessionshavaren.Övriga ämnen tillkommer i princip markägaren, som dock måste avhämta dem inomviss tid och ersätta koncessionshavarens kostnader. Bestämmelsen skiljer sig isak från motsvarande regel i uranlagen endast på det sättet att en ny ordninginförts för prövning av tvist om markägarens ersättningsskyldighet. Enligttredje stycket får koncessionshavare inte med stöd av bestämmdsema iparagrafen bearbeta fyndighet av inmutningsbart eller kon-cessionspliktigt mineralsom kan ekonomiskt tillgodogöras. I enlighet med vad som anförts vid 6 § tordefrågan av geologiska skäl ha praktisk betydelse vid sammanträffande dels mellaninmutningsbara och uran eller alunskiffer och dels mellan uran ochalunskiffer. Utan en regel av angivet slag skulle det vara möjligt att kringgågrundläggande bestämmelser i gruvlagen och minerallagen om att bearbetninginte får ske av vissa fyndigheter utan föregående inmutning eller koncession.Undantag görs dock liksom i uranlagen för fall då det endast är fråga om attta material för analys eller anrikningsförsök. Föreligger tvekan om enfyndighet av annat än som avses med koncessionen kan ekonomiskttillgodogöras, bör frågan om möjligt utredas eller undersökas i koncessionsärendet.Om sålunda någon sökt och funnit uran i ihmut- ningsbartmineral av sådan beskaffenhet och myckenhet att förutsättning för anvisande avutmål finns, bör meddelande av koncession för uranet göras beroende av attinmutning söks och utmål läggs.