prop · FX0335 · 1974-12-31 00:00:00 — I 15 kap. 1 § andra stycket bör föreskrivas, inte bara somnu att bevis skaU tUlstäUas talman, utan också alt bevis skaUöversändas till valprövningsnämnden och till den som har blivit utsedd.Motsvarande regler angående fuUmakt finns f. n. i 20 § RO men harinte förts över till den nya RF eller RO. För enhetlighetens skull bör enföljdändring göras i 15 kap. 2 § andra stycket angående bevis för den som harblivit utsedd tUl ledamot av landsting eller kommunfullmäktige eller tillsuppleant. 15 kap. 4 § Paragrafen, som f. n. är betecknad 3 §, innehåUer formeUabestämmelser om valbesvärsinstitutet. Enhgt 3 kap. 11 § i den nya RF skaU val tUl riksdagenöverklagas hos valprövningsnämnd i stället för hos regeringsrätten.Som jag nämnde förut har under förarbetena tUl den nya författningen förutsatts(prop. 1973:90 s. 256) att valprövningsnämnden skaU handlägga även besvär överval av landstingsmän och kommunfuUmäktige. Bestämmelsema i denna paragrafföreslås bh ändrade i enlighet härmed. F.n. är underförstått att besvärsbestämmelserna i 15 kap.vaUagen gäUer också beträffande förrättningar som avses i 14 kap. 13, 14, 22eller 23 §, dvs. förrättningar för utseende av ny ledamot till ellerkommunal församhng eller för utseende av ytterhgare ersättare eller suppleantför ledamot. Liksom beredningen föreslår jag att sådana förrättningar nämnsuttryckhgen i lagtexten såsom beslut vilka kan bh föremål för överklagande.Ändringen sammanhänger med utformningen av de i 7 § föreslagna, nya reglerna omriktlinjer för valprövningen. Enligt paragrafen skall besvär anföras efterdet att valet eller förrättningen avslutades. Besvär som inte har anförts irätt tid skall inte tas upp tiU prövning (12 § tredje stycket första punktenförvaltningslagen, 1971:290). Besvärsinlagan skall ges in tillbeslutmyndigheten, och det blir i första hand tidpunkten härför som avgör ominlagan är för sent inkommen eller inte. Att besvärshandlingen skall sändastill beslutsmyndigheten och inte till den myndighet som skall pröva besväreninnebär emellertid en avvikelse från den i 12 § första stycketförvaltningslagen fastslagna huvudregeln på förvaltningsområdet. Även bortsetthärifrån kan det förefalla mindre naturligt att besvärshandlingen inte skallges in tUl besvärsmyndigheten. Risk förehgger därför att klagande av misstagsänder sina besvärsinlagor direkt liU valprövningsnämnden. Att av dennaanledning frångå den fullföljdsordning som gäller för valbesvär finner jagemellertid inte motiverat. 1 stäUet anser jag att en uttrycklig bestämmelse in i förevarande paragraf om att besvär skall anses ha kommit in i rätt lid också i det faU att de har kommitvalprövningsnämnden tUl banda före besvärstidens utgång. Bestämmelsen haravfattats så alt del framgår att valprövningsnämnden har att vidarebefordrabesvärsinlagan till beslutsmyndigheten. Det ankommer nämligen på denna attkungöra besvären. Besvären bör kungöras på en gång möjligt efterbesvärstidens utgång. Jag vill tillägga att det är valprövningsnämndens sakatt, ex officio, pröva om besvär har anförts i föreskriven ordning. UtansärskUd föreskrift torde emeUertid stå klart all beslutsmyndigheten kanunderlåta att kungöra besvär som uppenbarligen är för sent inkomna. Beredningen har föreslagit alt besvärstiden i fråga omriksdagsval skall sänkas . Förslagel har sin gmnd i ensträvan alt med tanke på del snabba valgenomslagel förkortavalprövningsproceduren. Det har emellertid kritiserats under remissbehandhngenbl. a. av RSV som har framhållit all de besvärsberältigade, om förslagetgenomförs, i realiteten får ingen eller mycket kort lid för att anföra besvär.Också för egen del motsätter jag mig en nedskärning av besvärstiden förriksdagsval. Förkortningen skuUe i viss mån kunna göra besvärsrättenillusorisk. Som framhöU vid tillkomsten av vallagen (KU1972:49 s. 29) har besvärsinstilutet utomordenthg betydelse som kontrollmöjligheti fråga om valförfarandet och därmed för förtroendet tUl huvudprincipen i vårrepresentativa demokrati. Intresset av att sammansättning snarastbhr definitiv bör därför vika i detta sammanhang. Besvärsreglerna bör emellertid, i enlighet med vadberedningen har förordat, justeras på en annan punkt. börsålunda åläggas all sända besvärshandhngarna till besvärsinstansen så snartbesvärsliden har gått ut och inte först sedan också förklaringstiden har lupittill ända. Självfallet skall avskrift av besvärshandlingarna finnas tiUgänglighos beslutsmyndigheten. Någon uttrycklig föreskrift härom torde inte behövas. Avföreskriftema i 3 kap. 11 § andra stycket i den nya RF om valprövningsnämndensvalperiod följer att besvär över utgången av ett riksdagsval alltid kommer attprövas av den valprövningsnämnd som har utsetts av den gamla . Det kanemellertid hända att besvär över val av landstingsmän eUer kommunfullmäktigesom har förrättats som riksdagsvalet ännu inte har avgjorts närriksdagsvalet har vunnit laga kraft och ny valprövningsnämnd har utsetts.Besvären bör helt naturligt hkväl prövas av den äldre valprövningsnämnden. Enbestämmelse härom upptas i enhghet med beredningens förslag i ett nytt sistastycke i paragrafen. 15 kap. 5 § Förslagel innebär att nuvarande 4 § får beteckningen 5 §. 15 kap. 6 § Beredningen har inle lagt fram något förslag tUl regler omförfarandet hos valprövningsnämnden. Beredningen förklarar att det torde varalämpligt att man i fråga om handläggningen av valbesvärsmål utgår från deregler som gäller för förfarandet vid bl. a. de allmännaförvallnings-domstolama och som återfinns i förvaltningsprocesslagen(1971:291). Dessa regler bör emeUertid enligt beredningen inte göras tUlämpligai fråga om förfarandet vid valprövningsnämnden, eftersom den snabbhet medvilken nämnden måste arbeta torde göra det omöjligt att tiUämpaförvaltningsprocesslagens bestämmelser om bevisning. Som harpåpekats under remissbehandhngen är förvaltningslagen i princip tillämplig påhandläggningen av ärende hos valprövningsnämnden. Även lagens särskildabestämmelser i 1420 §§ för ärenden om myndighetsutövning mot enskUd får aUtsåanses tUlämpliga. De föreslagna bestämmelserna i 4 och 8 §§ i detta kapitel ivaUagen innefattar i ett par hänseenden avvikelser från regleringen iförvaltningslagen. TiUräckliga skäl att för valprövningsnämndens del göraytterligare undantag från denna reglering, i syfte att påskynda handläggningenav valbesvärsmål, förehgger enligt min mening inte. Förvaltningslagensbestämmelser representerar en minimistandard i fråga om handläggningen avförvaltningsärenden, och denna bör inte frångås annat än i alldeles speciellaundantagsfaU. Lagens re;gler har ett så pass nyanserat innehåll, t. ex. i frågaom skyldigheten att kommunicera inkommet material, att den kan följas utan attvalprövningsnämndens arbete i beaktansvärd grad behöver fördröjas. Inom ramen för de regler som förvaltningslagen uppställerbör valprövningsnämnden ha en vidsträckt frihet vid handläggningen av valbesvärsmål.För delta talar att ett av syftena med att nämnden inrättades är attvalbesvären skall kunna bli föremål för en smidigare handläggning än vad somkan ske vid en domstol. Därmed är inte sagt alt behov skulle saknas avsärskilda förfaranderegler för nämndens del. Jag tänker härvid på bestämmelserom utredningen i valbesvärsmålen. Det sägersig självt att en viss bevisbörda åvilar klaganden i valbesvärsmål. Förmår haninte göra antagligt att den felaktighet vid valet, som han åberopar, har förekommit,kan han inte räkna med att hans besvär har några utsikter till framgång.Emellertid är förhållandena pä rättsområdet sådana att officialprincipen i höggrad torde få prägla handläggningen av valbesvärsmål. Det förehgger nämligenett starkt aUmänt intresse av att felaktigheter och olillbörligheter i sambandmed val inte tillåts påverka valresultatet, men också av att frågan om valetsgUtighet avgörs skyndsamt. Huvudansvaret för utredningen i valbesvärsmål böralltså vila på valprövningsnämnden. Någon särskUd regel härom kan inte ansesbehövlig. Vad man däremot har anledning att undersöka är behovet av regler somgaranterar att valprövningsnämnden får de resurser som behövs för att den skallkunna lägga en allsidig och ingående utredning tUl grund för sina avgöranden.Det är förutsatt att juridisk och valteknisk expertis kommer att ingå i valprövningsnämnden.Behovet av sakkunskap kan i övrigt tillgodoses genom remissyttranden från andramyndigheter, främst centrala valmyndigheten. kan emellertid nämndenbehöva anlita också annan expertis. En särskUd bestämmelse som berättigarnämnden härtUl är i och för sig överflödig. är, Uksom vid andra förvaltningsmyndigheter, i principskrifthg. Av aUmänna grundsatser följer emeUertid att nämnden är oförhindradatt hålla muntlig förhandling. Vid en sådan kan partema få tiUfälle attutveckla sin argumentering. Nämnden kan också ha skäl att förordna om muntligförhandling för att, upplysningsvis, höra vittnen eller sakkunniga. Behov avutredning som inte kan erhållas genom yttranden från valmyndigheterna kanföreligga särskilt om valfusk åberopas som grund för valbesvären (jfr 15 kap. 7§ i förslaget). För attvalprövningsnämnden skall kunna anlita sakkunniga och hålla muntligaförhandlingar med parter och andra kan det emellertid vara nödvändigt attnämnden har bemyndigande att betala ut kostnadsersättningar. Jag förutsätteratt kommer att låta utarbeta en instruktion för nämnden. Bestämmelsersom medger nämnden att bestrida kostnader för utredning i valbesvärsmålen börenhgt min mening ha sin plats i denna instruktion. 1 ettavseende anser jag emellertid att bestämmelser om bevisning i valbesvärsmål upp i vallagen. Vittnesförhör inför valprövningsnämnden enhgt det tidigaresagda förutsätter att enskUda personer frivilligt medverkar vid utredningen.För egen del finner jag det inte acceptabelt med en ordning som innebär attutgången i ett valbesvärsmål ytterst skuUe kunna vara beroende av om sådanmedverkan lämnas eUer inte. bör ha möjlighet att, om detvisar sig nödvändigt, få tUl stånd vittnesförhör med hjälp av processuellatvångsmedel. Nämnden bör också kunna få den större säkerhet för en utsägassanningsenlighet som erhålls genom vittnesförhör under ed. (Jfr rättsfallet RÄ1952 ref. nr 45 där lät höra vittnen vid domstol till utredningav vad som hade förekommit vid röstsammanräkning.) Valprövningsnämndenär, som redan har framgått, inte att betrakta som förvaltningsdomstol. Det bördärför inte komma i fråga att låta nämnden själv höra vittnen under ed. 1stäUet föreslår jag den lösningen alt valprövningsnämnden berättigas attförordna att vittnesförhör skall hållas med uppgiven person vid allmänunderrätt. En bestämmelse härom har tagits upp i förevarande paragraf. Jag villpoängtera att det helt ligger i nämndens eget skön att avgöra om vittnesförhörinför domstol skall äga mm. Någon föreskrift om att part i ärendet har rätt attfå till stånd vittnesförhör eller annan bevisning bör följaktligen inte finnas. Hänvisningbör göras till bestämmelsema i 35 kap. 10 och 11 §§ ombevisupptagning utom huvudförhandling. Det torde stå klart ätt domstolen haratt tUlämpa bestämmelsema i 36 kap. om vittne. Endast i etthänseende lär kompletterande bestämmelser om handläggningen behövas. Det bör sålundauttryckhgen föreskrivas att vittnesersättning skall utgå av allmänna medel ochatt kostnaden härför skall stanna på statsverket. 15 kap. 7 § Gällande rätt Bestämmelser saknas f. n. om vilka villkor som gäller föratt besvär över val skall leda tUl rättelse i valet och vUka rättelseåtgärdersom kommer i fråga. Praxis kan sägas ha föhande innebörd. För bifalltill valbesvär krävs först och främst att det visas att det vid valet harförekommit en avvikelse från gällande vallagstiftning. Felet kan i principgälla vilken föreskrift som helst i denna och således vara hänförligt tiUvalmyndigheten, till valets förberedande, till röstavgivningen, tillrösträkningen eUer tUl mandatfördelningen. Om åtgärd för valets förberedandekan överklagas särskUt (se t. ex. 2 kap. 4 § vallagen om fördelningen av fastavalkretsmandat mellan valkretsar och 3 kap. 6 § samma lag om beslut i ärendenom indelning i valkretsar eUer valdistrikt) eUer enligt uttrycklig bestämmelseinte kan överklagas (se t. ex. 78 § 1 mom. tredje stycket landstingslagen(1954:319) om landstings beslut om indelning i valkretsar) har dock sådanåtgärd inte fått åberopas som grund för valbesvär. Enligt särskildaföreskrifter (4 kap. 6 §, 8 § tredje stycket och 18 § första stycket vallagen)kan emellertid röstlängdsfel under vissa förutsättningar åberopasvalbesvärsvis. För att ett konstaterat fel skall leda till rättelse krävsi allmänhet -men är också tillräckhgt att möjligheten av att felet harinverkat på valresultatet inte kan uteslutas (se t. ex. RÄ 1952 ref nr 45). Bifall tiU valbesvär leder vanligtvis efteromständigheterna tUl förordnande om omval eller till ny sammanräkning. 1 vissafall har regeringsrätten emeUertid själv beslutat om rättelse. Regeringsrätten går vid sin prövning av valbesvär inleutöver klagandens yrkande (jfr RÄ 1954 ref 51, se numera 29 §förvaltningsprocesslagen) eller de gmnder som har åberopats för detta. Beredningen föreslår att i vallagen skaU föras inbestämmelser som anger grunderna för prövningen av valbesvär. Bestämmelsema ärgemensamma för riksdagsval och kommunalval. Enbedömning av valbesvären efter tUlämpade grunder har enligtberedningen den nackdelen att den kan leda till förordnanden om omval med alltvad detta för med sig även i faU där en sådan åtgärd ter sig mindre motiverad.Beredningen befarar att det nya riksproportionella valsystemet kan medföra enökning både av besvärsfrekvensen och av antalet omvalsförordnanden, förutsattatt grunderna för valprövningen behålls oförändrade. 1 syfte att motverkasådana konsekvenser föreslår a. alt de materiella valbesvärsreglemautformas så alt fel i samband med valförrättning inte skall föranleda rättelsei fullt samma utsträckning som . Beredningen förklarar emeUertidsamtidigt alt man måste fasthålla vid att valprövningsinstitutets stäUning somgaranti mot oriktiga valresultat inte får försvagas. Beredningensförslag innebär tUl en början all hksom hittUls ett åsidosättande av i principvilken regel som helst som gäUer val förfaran det kan föranleda rättelse. Deinskränkningar i denna princip som enligt den lämnade redogörelsen gällerf. n. skaU dock bestå. Det ligger enligt beredningen i sakens natur att ettåsidosättande av en författningsbestämmelse om valförfarandet inte kan utgörabesvärsgrund annat än om det har begåtts av en myndighet som har medverkat vidvalet eller om det eljest har ägt rum inom ramen för en sädan myndighetsverksamhet. Om däremot t. ex. en valsedel har blivit ogiltig till föhd av attväljaren inte har efterkommit vaUagens föreskrifter om hur valsedlar skallutformas, är detta inte ett sådant fel som kan medföra bifall tUl valbesvär.Annorlunda förhåller det sig emellertid i fråga om valfusk. Det är enligtberedningen uppenbart att valfusk bör kunna föranleda rättelse av val oavsettom den skyldige är knuten till en valmyndighet eller om han är en väljare ellerannan enskUd person. Beredningen har för att ange vUka otillbörliga förfarandeni samband med val som skall kunna åberopas som besvärsgrund valt metoden attanknyta tUl straffstadgandet i 17 kap. 8 § om otillbörhgt verkandevid röstning m. m. Detta stadgande, förklarar beredningen, omfattar bådehandlingar som innebär avvikelser från bestämmelsema om valförfarandet ochhandlingar som inte berör dessa bestämmelser. Hänvisningen tUl 17 kap. 8 §brottsbalken får självständig betydelse endast i fråga om sistnämnda kategori.Det otillbörliga förfarandet som åsyftas i förslaget överensstämmer med detförfarande som i brottsbalksstadgandet beskrivs med uttrycket, att någon sökerotUlbörligen inverka på omröstningen. Härav följer att det föreslagnastadgandet bhr tiUämpligt endast i de fall där det föreligger ett straffbarthandlande enligt 17 kap. 8 § , dvs. när någon har utfört detotUlbörliga handlandet med uppsåt att inverka på omröstningen. För att denföreslagna bestämmelsen skaU bli tUlämplig krävs däremot inle att det framgårvem som har gjort sig skyldig tUl det otillbörliga handlandet. Regeln ivallagen har avfattats så, att den anknyter tUl brottsbalksstadgandet i desshelhet. 1 den mån hänvisningen gäller dettas tredje stycke, saknar denemellertid självständig betydelse, eftersom de i nämnda stycke beskrivnagämingar som skuUe kunna inverka på valresultatet endast utgör spegelbUder avförfaranden som åsyftas i det första stycket. 1 lagtexten anger beredningen som möjlig besvärsgrund detförhållandet att i samband med val bestämmelse i vallagen, i 3 kap. RF eller ikommunallagarna har bhvit åsidosatt eller att det vid valet har förekommitsådant otUlbörligt förfarande som avses i 17 kap. 8 § . Enligt beredningens uppfattning torde man, utan att minskavärdet av valprövningsinstitutet, kunna utforma en regel om det förbifall tiU valbesvär erforderhga sambandet mellan fel och valresultat på sådantsätt, att valprövningsnämnden får rätt att bortse från ett fel, om det vid enrealistisk bedömning inte rimligen kan antagas, att felet faktiskt har påverkatvalresiUtatet. Detta uttrycks i lagtexten på så sätt att ett konstaterat felskaU föranleda rättelse, om del inte är osannoUkl att felet har inverkat påvalutgången. Beredningen förklarar all denna regel innebär en viss skärpning iförhållande till nuvarande praxis av kravet på samband meUan fel ochvalresultat. bör, där så är möjligt och lämpligt, kunnaanvända statistiska metoder för att beräkna graden av sannolikhet för att ettfel har inverkat på valresultatet. Enligtberedningen får ett fel anses ha inverkat på valresultatet, om felet har hafttUl följd att personsammansättning - varmed åsyftas både ordinarieledamöter och ersättare i något hänseende har blivit en annan än vad somannars skulle ha blivit fallet. Det bör aUtsä inte vara nödvändigt att felethar gett upphov tUl en förskjutning i partistäUningen i . Ett fel fåranses ha haft inverkan på valutgången även när det har fått tih följd attordningen mellan ersättare har kastats om. Rättelse av val kan enligt förslaget åstadkommas genomförordnande om omval och genom fömyad rösträkning eller annan sådan mindre ingripandeåtgärd. En nyhet är att omvalsförordnanden skaU kunna begränsas tillvaldistrikt. Meduttrycket "annan sådan mindre ingripande åtgärd" syftar beredningen iförsta hand på sädana rättelser som hittUls har vidtagits av regeringsrättensjälv. Inga sådana rättelser skall enligt förslaget kunna vidtas avvalprövningsorganet. skall i stället, liksom i de fall dåfömyad rösträkning skaU äga mm, återförvisa ärendet till centralavalmyndigheten, som därefter har att vidta erforderlig rättelse i enhghet medvalprövningsnämndens beslut. Beredningenföreslår särskilda bestämmelser om prövningen av besvär över förrättning förutseende av efterträdare eller ny ersättare. Reglema stämmer i aUt väsentligtöverens med reglema om prövning av besvär över val. Hittillsvarande praxis vid prövningen av valbesvärsmålinnebär att redan en mycket låg grad av sannolikhet för att ett fel harpåverkat valresultatet leder tiU omval eUer annan rättelse. Att ett omval ärförenat med olägenheter och kostnader för det allmänna, för partierna och förallmänheten ligger i öppen dag. Nackdelarna med omval till riksdagenaccentueras genom den ordning med ett genomslag av valet som införsgenom den nya RF (3 kap. 5 §). Förordande om omval innebär att riksdagenssammansättning efter valperiodens början blir provisorisk,med den politiska osäkerhet som detta kan ha tiU följd. Del är mot den nu angivna bakgrunden som man skall segrundlagberedningens förslag om att regler skall föras in i vallagen vilka gördet möjligt att i något större utsträckning än enligt tUlämpadegrunder underlåta rättelse och därmed omval vid fel i samband med val.Beredningens förslag har fått instämmanden under remissbehandlingen. För egendel gav jag min principieUa anslutning till förslagel redan i propositionen medförslag tUl ny RF och ny RO (prop. 1973:90 s. 255). Tanken att det bör fordrasåtminstone en viss positiv sannohkhet för att ett påvisat fel skall leda tillomval bör enligt min mening i lagtexten komma till uttryck på det sättet attdet föreskrivs att valet skall upphävas på grund av felet endast om det med fogkan antas att vad som förekommit har inverkat på valutgången. 1 det väsentliga har jag inte heller något att erinra motden av beredningen föreslagna lagtexten och de uttalanden som beredningen hargjort i anslutning till denna. På ett par punkter vill jag emellertid förordaändring i bestämmelserna. Beredningensförslag innebär att bortsett frän valfusk - endast fel som faller inom ramenför myndighets verksamhet i samband med val kan utgöra besvärsgrund. Häremothar jag inte någon invändning. Beredningens förslag har emellertid vidare deninnebörden att rättelse kan komma till stånd endast om man kan tala om oriktighandläggning från myndighets sida - jag bortser då alltjämt från valfusk. Falldär ingen kan sägas ha åsidosatt någon rättsregel men där likväl den för valgällande ordningen rent faktiskt inte har följts skulle aUtså vara avskurna frånvalbesvär. Som exempel kan nämnas att valsedlar förstörs genom olyckshändelseunder en transport. Det skulle enligt min mening vara stötande och kunna ledatill ohållbara konsekvenser om sådana händelser skulle tillåtas påverka detslutliga valresultatet. Ehuru de åsyftade situationerna kan förmodas bli mycketsällsynta, bör de därför kunna utgöra besvärsgrund. Jag föreslår med anledninghärav att i förevarande paragraf som möjlig besvärsgrund anges förutomvalfusk det förhållandet att i den verksamhet för förberedande ochgenomförande av val, för vilken myndighet svarar, har förekommit avvikelse frånföreskriven ordning. Ett parkorrigeringar föranleds vidare av att sammanräkningsförfarandet enligt vaUagenavviker från den valteknik som beredningen räknade med skulle genomföras. Bl.a. blir det inte möjligt alt begränsa förordnande om omval till att avsevaldistrikt. Rösträkningsreglerna i vallagen innebär nämhgen (13 kap. 9 §) atten mindre del av poströsterna kommer att räknas per valkrets. De kan aUtså inlehänföras tiU ett visst valdistrikt. Minsta region för omval blir aUtså somhittUls valkrets. Jag föreslär vidare ett par formella jämkningar ilagtexten. Enligtförsta stycket skaU valprövningsnämnden vid bifall tUl valbesvär upphäva valeti den omfattning som behövs. SkaU inte omval tillgripas, är det givetvis barasammanräkningen som, i ett eller flera avseenden, behöver upphävas. SkaU omvaläga rum till församling och avser det endast någon eUer några valkretsar inom kommunen eller landstingskommunen, berör valprövningsnämndens beslut intevalet i övriga valkretsar. Annorlunda hgger saken tUl vid omval tUl riksdageninom enstaka valkrets. En konsekvens av det riksproportionella valsystemetblir då att centrala valmyndighetens sammanräkning måste upphävas beträffanderiksdagsvalet i dess helhet. 1 första stycket föreskrivs också att valprövningsnämndenskaU uppdra åt beslutsmyndigheten att vidta rättelse när fråga är om annanåtgärd än omval. Vid riksdagsval är centrala valmyndigheten beslutsmyndighet.Vissa fel är emellertid av den beskaffenhet att nytt beslut av beslutsmyndighetenmåste föregås av åtgärder från sida, t. ex. om ordningen mellankandidatnamnen har blivit felaktig. Att centrala valmyndigheten i sådana fallhar att anmoda att ombesörja rättelse är självklart och behöverinte utsägas i lagtexten. Ensärskild fråga är hur pass bunden valprövningsnämnden skall vara av det yrkandesom klaganden framställer före besvärslidens utgång och av de grunder som haninom åberopar till stöd för yrkandet. En utgångspunkt för bedömningenär givetvis att frågan huruvida fel har begåtts vid ett val kan komma undernämndens prövning endast efter besvär. Ä andra sidan talar ett starktofficialintresse i kombination med ett hänsynstagande till den ganska korta tidsom står tUl buds för klagan för att valprövningsnämnden skall ha en vissfrihet att bestämma besvärsprövningens omfång.