prop · FX0332 · 1974-12-31 00:00:00 — Inmutaren bör ha möjlighet att under den första treårsperiodenkoncentrera undersökningarna till en av fyndigheterna och efter utmålsläggningav denna erhålla förlängning beträffande andra delar av inmulningsområdet förundersökning av där förekommande fyndigheter. Sker utmålsläggning beträffandeen begränsad del av ett inmutningsområde, bör därför i fråga om återstoden avområdet inmutningen kvarstå orabbad perioden ul eller längre, om förlängningerhålls. 1974: 32 162 senarefallet bör självfallet undersökningsavgiften beräknas med bortseende frånutmålsområdel. Lagens innebörd i detta avseende har markerats genomformuleringen "sedan undersökningstiden utgått" i 43 § andra stycket. Iparagrafen, som har motsvarighet i 33 och 34 §§ gruvlagen, finns bestämmelserom vilken mark som får tas i anspråk för gruvdriften. Motsvarande bestämmelseri utredningsförslaget finns i 4 kap. 23 och 24 §§. Paragrafensförsta slycke motsvarar 33 § gruvlagen. Enligt sistnämnda bestämmelse fårsökanden själv bestämma hur stort område inom utmålet som han vill ta i anspråkför arbetet ovan jord. Denna grandsals bör enligt min mening i allmänhet kunnaupprätthållas även i fortsätiningen. Särskilt i betraktande av den ökning avulmåls storlek som blir möjlig saml de nya reglerna om statens skyldighetatt genast erlägga den på kronoandelen belöpande andelen av kostnaderna vid utmålsläggningenm. m. har jag i likhet med utredningen ansett del befogat alt införa någonslags spärr mol alltför vidsträckta krav från sökandens sida. I detta syftehar införts en möjlighet för förrätlningsmannen att anvisa mindre område änsökanden föreslagit, om del är uppenbart att viss mark inte behövs för gruvdrifteneller därmed sammanhängande verksamhet. n. avses all även sökanden tillhörig mark skall anvisas för ändamål varom nuär fråga. I sådana fall finns det uppenbarligen med hänsyn liU de nyakronoandelsreglerna särskUd anledning till official-prövning. Ipraktiken är det inte ovanligt att anvisande av mark inte sker vid utmålsläggningutan först vid en senare förrättning. Någon ändring av denna praxis synes inlepåkallad. Ofta torde det vara svårt att överblicka behovet av mark för arbetetovan jord redan vid utmålsförrättningen, eftersom lång lid kan förflyta mellanutmålsläggningen och upptagandet av gruvdrift. Iparagrafens andra stycke, som motsvarar 34 § gällande lag, ges bestämmelser omanvisande av mark utanför utmålet. Idessa bestämmelser har inte lagils upp någon motsvarighet till de i sistnämndaparagraf intagna förbehållen beträffande anvisande av mark för elektriskkraftledning och anläggning av järnväg för allmän trafik. Även i andra än dessafall förekommer alt åtgärder i samband med gravdriften kräver tillstånd enliglannan lagstiftning än gruvlagen liksom alt tvångsrätl kan medges i samband medsådant tillstånd, ulan alt förbehåll härom gjorts i gruvlagen. Som exempel månämnas alt gruvinnehavare i samband med tillstånd enligt vattenlagen attutsläppa avloppsvatten från gruvanläggning kan berättigas alt la i anspråkannans Prop.1974: 32 163 markför uppförande av reningsanläggning. Normalt torde en gruvinnehavare intevilja ta mark i anspråk för elektrisk kraftledning, om han inte först utverkattillstånd enligl lagen (1902: 71 s. 1; ändrad : 721) innefattandevissa bestämmelser om elektriska anläggningar. Om han hkväl i någol faU skuUevilja la mark i anspråk för detta ändamål enligl gruvlagen t. ex. för altvinna snabbare handläggning av ersättningsfrågan och tillstånd enligl 1902års lag sedan vägras, finns enhgt den nya gruvlagen möjlighet förgruvinnehavaren all avstå marken till förre ägaren. De ifrågavarandebestämmelserna har därför kunnat utmönstras såsom praktiskt betydelselösa. Iövrigt överensstämmer bestämmelserna i andra stycket i stort sett med gällanderätt. Paragrafen,som har motsvarighet i 31 § gällande lag, överensstämmer i allt väsentligt med4 kap. 21 § första och andra styckena i utredningens förslag. Enligt 31 §gruvlagen skall sådant inmutningshinder enligl 5 § samma lag som fanns redandå mulsedeln utfärdades utgöra hinder även för utmals utläggande, om hindretalltjämt föreligger vid utmålsförrättningen. I fråga om hinder som uppståttförst efter mutsedelns utfärdande t. ex. utläggning av stalsgravefält eUeruppförande av bostadshus gäller f. n. all de i princip saknar betydelse förutmålets utläggande. Undantag utgör dock annan inmutning eller annat utmål,som tillkommit efter den ifrågavarande inmutningen. Har sådan inmutningtillkommit, får man inte ulan medgivande av innehavaren inkräkta på inmutningeni vidare mån än som behövs för alt ulmålet skall erhålla mot varandravinkelräta gränslinjer som tangerar den tUl grund för ulmålet liggandeinmutningscirkeln. Redan utlagt utmål får inte till någon del las i anspråk. Medhänsyn till de nya bestämmelserna om inmutnings- och utmåls-områdenas form ochstorlek kan berörda bestämmelser i 31 § gruvlagen inle bibehåUas oförändrade.Vid övervägande av lämpliga regler i ämnet synes man böra skilja mellan hinderinom och hinder utanför området för den inmutning på vilken utmålsansökningengrundas. Beträffandedet inmutade området bör i princip alltjämt gälla att hinder som förelåg vidmutsedelns utfärdande men däremot inle senare lUlkomna hinder också skallutgöra hinder för utmålsläggning. För att ett hinder skall beaktas vidutmålsläggning inom del inmutade området krävs inle bara att hindret fanns vidmutsedelns utfärdande utan även att det kvarstår vid utmålsläggningen. Iandra stycket behandlas frågan om hinder för utläggande av utmål utanför detinmutade området. En följd av de nya reglema om inmutning och utmål är allutmål kan komma alt sträcka sig långt utanför in- 1974: 32 164 mulningsområdet.Å andra sidan medför den omständigheten all inmutningsområdet avses kunna blibetydhgt större än tidigare att utmålet mycket ofta kan rymmas inominmutningsområdets gränser. Jag anser i likhet med utredningen alt frågan omhinder vid utmålsläggning utanför del inmutade området rationellast löses så,att förhåUandena då utmålsansökningen ges in såtiUvida får bliavgörande, att avseende fästes vid alla då existerande hinder oberoende av närde lill-komnul, föratsatt att hindret alltjämt beslår vid förrättningen. Detsagda skall gälla såväl nya inmutningar som andra lUlkomna hinder.Ommutningsförbud bör dock inle i detta fall utgöra hinder mol utmålsläggning,eftersom de skäl som föranlett förbudet mot ommutning i allmänhet inte tordeha giltighet i denna situation. Beträffandekonkurrerande inmutningar krävs som komplettering en bestämmelse alt ansökan omutmål eller om utvidgning av utmål från och med den dag ansökningen kom in tillbergmästaren skall gäUa som inmulningshinder, i den mån del av ansökningenomfattade området anvisas såsom utmål eller för utvidgning. I annat fallskulle området efter utmålsansökningen kunna spärras genom främmandeinmutningar. En regel i ämnet har upptagits i.2 kap. 2 § första stycket 11. Iförening med bestämmelserna om hinder mot utmålsläggning i förevarande paragrafinnebär denna regel också att, om två ansökningar om utmål berör samma område,företräde skall ges åt den först inkomna ansökningen. Iparagrafen, som motsvarar 4 kap. 21 § tredje stycket i utredningens förslag,regleras den konkurrenssituation som uppkommer om flera kommer in medansökningar om utmål eller utvidgning av utmål vUka helt eller delvis avsersamma område. Iparagrafen, som motsvarar del av 20 § gruvlagen, föreskrivs all fråga omanvisande av utmål prövas av bergmästaren i det distrikt där inmutningsrätlenbeviljats. Detta gäller även om större delen av det begärda utmålet skulleligga utanför del bergmästardislrikt där in-mutnmgen beviljats. Denna regel haransetts motiverad främst med hänsyn till de frister som gäller för ingivande avulmålsansökan. Paragrafen,som har motsvarighet i 20 § gällande lag, tar upp bestämmelser om lid föransökan om utmål. Dessa bestämmelser innebär i förhållande tUl gällande räll isak väsentligen den skillnaden all liden för ulmålsansökanframflyttas vid överklagande av inte bara beslut att avslå ansökan omförlängning av undersökningstid utan även beslut all avvisa sådan ansökan. Iförevarande paragraf har tagits upp bestämmelser om vad ansökan om utmål skallinnehålla. Gällande bestämmelser i ämnet finns i 21 § gruvlagen. Paragrafenanger endast i stora drag vad sådan ansökan skall innehålla. härom bör meddelas i tUlämpningskungörelse. Angående begreppetsakägare hänvisas tiU 13 kap. 2 §. Paragrafenmotsvarar 22 § gällande lag. Enligtgällande rätt är påföljden för försummelse att efterkomma föreläggande omfullsländigande av ansökningshandlingarna m. m. all ansökningen inte skallanses ha kommit in förrän den dag del förelagda blivit fuUgjort. Enligtförevarande paragraf får bergmästaren i vissa fall avvisa ansökningen omföreläggandel inte efterkommes. Bergmästaren är alltså inte nödsakad attinvänta den i 6 § första stycket avsedda tidens utgång innan han avvisaransökningen. Sökande, som efter avvisnings-eller avslagsbeslut vUl kompletterahandlingarna, kan inge ny ansökan före nämnda tids utgång. De nya bestämmelsemaär främst motiverade av att ulmålsansökan kan omfatta betydande arealer utanfördet inmutade området samt dessutom under vissa förutsättningar medför inmutningshinder.Del är då angeläget med ett snabbi avgörande, om skäl till avvisningföreligger, så att ansöknmgen inte onödigtvis är till förfång för andraintressenter. Iparagrafen, som utgör en motsvarighet till 2 kap. 8 §, las upp bestämmelser omatt ulmålsansökan i vissa fall skall vila. I första stycket av denna paragraf,som motsvarar 4 kap. 4 § första stycket i utredningens förslag, behandlas detfall att utmål begärs på område utanför det inmutade området som omfattas av endessförinnan gjord ansökan om inmulningsrätt eller av en ansökan om anvisandeeller utvidgning av utmål. Enligt 3 § jämförd med 2 kap. 2 § första stycketpunkt 10 utgör en tidigare ansökan om inmulningsrätt hinder mot alt utmål läggspå samma område. Av 3 § jämförd med 2 kap. 2 § första stycket punkt 11 följervidare att utmål inte heller får utläggas på område som avses med en tidigareansökan om utmål eller utvidgning av utmål. Den tidigare ansökningen innebärdock hinder för utmålsläggning endast i den mån den bifalles. I 4 § föreskrivesatt ansökan om utvidgning av utmål har företräde framför en inkommenansökan om 1974: 32 166 utmål.Söker flera utmål till samma område äger den företräde som förstansökt om inmutningsrätt. Också i de fall som avses i 4 § gäller alt denföreträdesberättigade ansökningen utgör hinder mot utmålsläggning endast om denbifalls. Ävennär myndighets tillstånd till utmålsläggning behövs och sådant sökts skallansöknmgen om utmål vUa. härom har tagits upp i paragrafens andraslycke, som motsvarar 4 kap. 4 § andra stycket i utredningens förslag. Paragrafenhar motsvarighet i 23 § 1 mom. gruvlagen och överensstämmer i sak med gällanderätt. Utan att detta särskilt anges gäller således att för malmbloltningentjänlig årstid får avvaktas. Paragrafenmotsvarar 23 § 2 och 3 mom. samt 25 § gällande lag. Den överensstämmer i stortsett med gällande rätt. Kungörelseförfarandel medför bl. a. alt andraprospeklörer kan hålla sig underrättade om vilka utmålsansökningar som görs. Enliglparagrafens andra slycke skall kungörelsen delges sökanden och kända sakägare.Därutöver bör kungörelsen översändas tUl den myndighet som förvallar statensgravegendom och till . härom kan meddelas iadministrativ ordning. Idenna paragraf, som motsvarar 24 § gruvlagen, föreskrivs skyldig-hel förmarkägare all uppge kända sakägare i fråga om sin mark. Paragrafen harutformats efter förebild i motsvarande bestämmelse i 5 kap. 7 § ExL. Paragrafen,som inte har någon direkt motsvarighet i gällande lag, har delvis utformatsefter mönster i 4 kap. 19 § FBL. Bestämmelserna, som har motsvarighet i 4 kap.8 § utredningsförslaget, torde ansluta till del förfarande som tillämpats avbergmästama i del fåtal fall, då påbörjad förrättning uppskjutits ellerinställd förrättning återupptagits enligl 28 § gruvlagen. I fråga omåterupptagande och uppskjutande av förrättning finns bestämmelser i 26 §. 1974: 32 167 Paragrafen, som innehållerbestämmelser om surrogatdelgivning med fastighetsägare som vistas utom riket, harutformats efter förebild i 4 kap. 21 § FBL. Paragrafen motsvarar 4 kap. 9 § iutredningens förslag. Vid sidan av hänvisningtill allmänna bestämmelser om delgivning har i nämnda lag förutom motsvarighettill den i förevarande paragraf upptagna bestämmelsen, upplagils vissaytterligare specialregler om delgivning. Jag kan här peka på t. ex. 4 kap. 20§ FBL. Enligl denna bestämmelse kan efter sakägarnas hörande vid sammanträdebestämmas särsldld ordning för delgivning. Att motsvarande regel inle ansetts nödvändigi den nya gruvlagen beror på alt normalt endast ett sammanträde håUs underutmålsförrättningen. Paragrafenhar motsvarighet i 26 § första stycket första punkten gällande lag och i 4kap. 10 § första stycket utredningsförslaget. Det är som utredningenanför ganska vanligt alt sökande inle begär alt få la i anspråk mark vid självautmålsläggningen eller vid utvidgning av utmål. Vid förrättningen handläggs dåendast rent tekniska frågor rörande föralsätlningarna för utmålsläggning ochfyndighetens sannolika utsträckning m. m. I åtskilliga sådana fall framstårmedverkan av gode män som överflödig. Eftersom ulmålssökande i ansökningenmåste uppge i vad mån han vid förrättningen önskar ta i anspråk annans markovan jord, skapas förutsättningar för att bergmästaren skall kunna på förhandbedöma huruvida vid förrättningen kan väntas uppkomma frågor vid vilkasavgörande gode männens biträde är av vikt, dvs. frågor om ersättning på grundav markupplåtelse m. m. I överensstämmelse härmed har föreskrivits altmedverkan av gode män skall vara obhgatorisk endast, när vid förrättningen ärfråga om alt bestämma ersättning enligt 30 § eller 3 kap. 11 §. ItUlämpningskungörelse till gravlagen bör därför förordnas all ansökningen omutmål skall innehålla uppgift huruvida oavgjorda ersättningsfrågor som avses isistnämnda bestämmelse kvarstår. I andra fall, dvs. då inga ersättningsfrågorförekommer eller då det inle är fråga om alt bestämma ersättning annat än ienlighet med överenskommelse mellan parterna eller för förrättningskostnad,skall medverkan av gode män inte vara obligatorisk. Även i sådana faU skallbergmästaren kunna tillkalla gode män, om han anser del behövligt. Vidare skallgode män medverka, om sakägare begär det och oskäligt dröjsmål inle föranledsdärav. Prop, 1974: 32 168 Iparagrafen, som har motsvarighet i 26 § första stycket första punkten gällanderätt och i 4 kap. 10 § första stycket utredningsförslaget, föreskrivs ienlighet med utredningens förslag all gode männen skall utses bland dem som iorten är valda till gode män vid fastighelsbild-ningsförrältning. Paragrafeninnehåller bestämmelser om kallelse av god man till förrättning.Bestämmelserna har utformats efter mönster i 4 kap. 3 § FBL. Paragrafenhar förbild i 4 kap. 4 § FBL. Paragrafen,som motsvarar 26 § andra stycket gruvlagen, har förebild i 4 kap. 5 § FBL. Paragrafen,som har motsvarighet i 29 § gällande lag, har utformats efter förebild av 4kap. 6 § FBL. Paragrafenkompletteras av 5 § förvaltningslagen. Däri föreskrivs att om någon känner tiUomständighet som kan antas utgöra jäv mol honom, skall han självmant ge dettiU känna. Har fråga om jäv mol någon uppkommit och har annan inte trätt i hansstäUe, skall enligt nämnda bestämmelse i förvaltningslagen myndigheten snarastbesluta i jävsfrågan. Den som jävel gäller får delta i prövningen av jävsfråganendast om myndigheten inte är beslutför ulan honom och annan inte kan träda ihans ställe utan oläghgt uppskov. Av 5 § förvaltningslagen följer vidare alllalan mot beslut i jävsfråga får föras endast i samband med talan mol beslutvarigenom myndigheten avgör ärendet. Iparagrafen, som har motsvarighet i bl. 26 § första stycket andra punktengällande lag, anges vilka frågor som skall avgöras av bergmästaren och godemännen gemensamt och i vUka frågor bergmästaren beslutar ensam. Bestämmelsernaöverensstämmer med gällande rätt med de modifikationer och tillägg somföranleds av de nya reglerna om företagande av förrättning utan biträde avgode män samt om sakkunnig och ersättning för sakägares kostnader. Prop,1974: 32 169 Motsvarighettill bestämmelsen i 26 § tredje stycket gruvlagen om ersättning till de vidförrättningen tjänstgörande återfinns i 34 §. Paragrafen,som motsvarar 29 § första stycket andra punkten saml 38 § andra och tredjepunkterna gällande lag, har utformats efter förebild i 4 kap. 17 § FBL. Paragrafenhar motsvarighet i 26 § första och andra styckena i gällande lag. Enligt gällande bestämmelserskall bergmästaren när behov föreligger biträdas av sakkunnig. Villbergmästaren anlita annan sakkunnig person än lantmätare ellerbergsslatsljänsleman, krävs förordnande av . Enligt dennaparagraf, som utformats efter förebild av 4 kap. 34 § första stycket FBL,överlåts helt åt bergmästaren att avgöra om biträde av sakkunnig skallanlitas. Sakkunnig får anlitas även före förrättningen för alt göra nödvändigautredningar, t. ex. geologisk och geofysisk bedömning av undersökningsmaterialsom åberopas av sökanden. Fråganom ersättning lUl sakkunnig regleras i 34 §. Paragrafenmotsvarar 27 § första stycket gällande lag. IprotokoUet bör anges de personer som blivit kallade till förrättningen ochvilka som är närvarande, deras ombud eller biträden, av sakägare framställdayrkanden och anförda skäl saml vid förrättningen meddelade beslut. Vad i övrigtförekommer vid förrättningen bör antecknas i protokollet i den mån det kanantas vara av betydelse i ärendet. Det torde få ankomma på Kungl. Maj:l allmeddela närmare bestämmelser om vad som skall redovisas i protokollet. Paragrafen,som delvis har motsvarighet i 40 § gällande lag, motsvarar 4 kap. 18 § iutredningens förslag. Vid förrättningen skall iförsta hand meddelas beslut i de frågor som avses i 14 §§, 2732 §§ och 3436§§. Som exempel på andra med utmålsläggningen sammanhängande frågor kan nämnasfastställande av överenskommelse som parterna träffat i ersättningsfråga. Såsomförut antytts förutsätts all liksom hittUls beslut fattas i olika frågorefterhand som handläggningen fortskrider. Andraoch tredje styckena i paragrafen har delvis utformats efter förebUd i 4 kap. 17§ FBL. Enligt 17 § förvaltningslagen skall beslut 1974: 32 170 varigenommyndighet avgör ärende, dvs. slutligt beslut, innehålla de skäl som bestämtutgången. Föreskriften i paragrafens andra stycke innebär att även beslutunder förrättningen skall motiveras, om det inle framstår som obehövligt altupplysa om skälen för beslutet. Närmare föreskrifter kan meddelas iadministrativ ordning. Upplysningom vad som är att iaktta vid fullföljd av lalan mot beslut som meddelas underförrättningen skall enligt 36 § ges vid förrättningens avslutande. Paragrafenhar motsvarighet i 28 § 2 mom. gällande lag. Den överensstämmer i sak med 4kap. 19 § i utredningens förslag. Bestämmelseni första stycket första punkten avses gälla även beträffande sammanträde förfortsatt förrättning. Självfallet är den inle till-lämplig, om bergmästarenenligt tredje stycket bestämt alt sökandens närvaro inte påkallas vid denfortsatta förrättningen. Rörandemotivet tUl bestämmelsen att begäran om förrättningens ålerapplagande måstegöras senast hänvisas till vad som anförts vid 8 §. Begärs inteförrättningens återupptagande inom föreskriven lid, har bergmästaren allavskriva ärendet. Andrastycket har delvis utformats efter mönster i 4 kap. 23 § FBL. Bestämmelseninbegriper det fall att utebliven sökande inte kallats i föreskriven ordning.Befinns det undantagsvis skäligt all förrättning uppskjuts på begäran avsakägare som är närvarande trots att han inle kallats i föreskriven ordning,bör detta kunna ske med tillämpning av tredje stycket. Gruvlagenutgår som utredningen påpekar från att utmålsförrättning, som inte måstinställas på grand av att sökanden uteblivit eller att sakägare inte kallalspå föreskrivet sätt, skall slutföras i ett sammanhang. Denna ordnhig har iallmänhet kunnat följas utan olägenheter. 1 en del fall har dock förekommit attpåbörjad förrättning uppskjutils för införskaffande av kompletterandeutredning. Vidare har från bergmästarhåll framförts önskemål om möjlighet tillrådrum för meddelande av beslut i mera komplicerade frågor. a. med hänsyntill de nya bestämmelserna om utmål torde man som utredningen anfört få räknamed en viss ökning av sådana fall där uppskov med förrättningen blirofrånkomligt. I tredje stycket har därför tagits upp en regel av innehåll attpåbörjad förrättning får uppskjutas, om viss fråga inte kan avgöras utanytterligare utredning eller om det av annat skäl är oundgängligen nödvändigt.Uppskjuts förrättning t. ex. därför att kartor måste ritas om till följd avatt felaktighet konstaleras i ingivet karlmaterial eller därför att sökandeninskränker sitt yrkande rörande utmålets sträckning, bör förrättningen kunnaavslutas ulan all parterna behöver vara närvarande. Med hänsyn härtill harmöjlighet öppnats för bergmästaren att, om sökandens när- Prop.1974: 32 171 varoinle är påkallad vid den fortsatta förrättningen, bestämma all denna kanslutföras i sökandens frånvaro. Bestämmelsen i Iredje stycket kan ocksåtUlgodose bergmästarens behov av rådrum för avfattande eller meddelande avbeslut i fråga av mera komplicerad eller vidlyftig beskaffenhet. I sådant fallkan bergmästaren skjuta upp förrättningen någon vecka till slutsammanträde påsitt kontor, varvid beslut meddelas i frågan och fullföljdshänvisning gesbeträffande samtiiga beslut vid förrättningen. Är den fråga, för vars skullförrättningen uppskjutits, undantagsvis av sådan beskaffenhet att gode mänsmedverkan inte krävs enligl 15 §, avses frågan kunna avgöras av bergmästarenensam även om gode män biträtt'vid del första sammanträdet. Även om sålunda legalaformer införs för uppskjutande av påbörjad förrättning, bör dock somutredningen framhåller alltjämt den huvudprincipen gälla att utmålsförrättningskall slutföras i ett sammanhang. Uppskov avses få ske endast om det äroundgängligen nödvändigt. Avsikten med bestämmelsen är sålunda inle att uppskovnormalt skall beviljas för alt bereda part möjlighet att komma med ytterligareutredning i ersättningsfråga till bemötande av vad som anförts från motsidan.Förrätlningsmannens prövning måste med nödvändighet vara tämligen summarisk.Uppskov för ytterligare utredning bör komma ifråga endast om förrätlningsmannenfinner underlaget otillräckligt för sin prövning. Är parterna inte tillfredsmed förrätlningsmannens beslut, får mera fullständig utredning förebringas viddomstol. Ihkhet med utredningen har jag inle ansett det behövligt all i den nya gruvlagenta in någon motsvarighet till bestämmelsen i 28 § 1 mom. gruvlagen ombergmästares uteblivande eller om ersättningsskyldighet för god man, som utangiltigt förfall underlåter att infinna sig. God man har enligl 17 § Iredjestycket ämbetsansvar i fråga om tjänstgöringen. Han riskerar såledesansvarspåföljd och ersättningsskyldighet, om han utan giltigt förfallunderlåter att inställa sig. Paragrafen,som har motsvarighet i 30 § gällande lag och i 4 kap. 20 § utredningsförslaget,innehåller bestämmelser om anvisande av utmål. Jag har behandlat de nyabestämmelserna om utmål i avsnittet 14.4 i den allmänna motiveringen. a. att förutsättningarna för erhållande av utmål skärps. En sådanskärpning kan vad gäller själva fyndigheten avse såväl de tekniska ochekonomiska förulsällningarna för gruvdrift med hänsyn lUl fyndighetensmalminnehåll, mineralsam-mansällning m. m. som arten och omfattningen av deundersökningar som skall ligga till grund för bedömningen av fyndighetensbrytvärdhet och fastställandet av utmålets storlek och sträckning. Iförstnämnda avseende krävs för utmålsläggning alt fyndigheten innehållerinmutningsbart som lämpar sig för teknisk bearbetning 1974: 32 172 ochförekommer i sådan myckenhet alt den sannolikt kan göras till föremål förgruvdrift.