prop · FX0388 · 1974-12-31 00:00:00 — Liknande synpunkter framförs av KFO. SJframhåUer att den föreslagna bestämmelsen är ägnad att framkallaföreställningen att förtroendemannaskapet är förenat med personliga privUegieri fråga om anstäUningstryggheten. SJ anser att, om den föreslagna ordningenskall införas, det i vart fall inle bör ske genom lagstiftning utanavtalsvägen. Enligt V:s mening innebär förslagel ett alltför långtgåendeavsteg från de aUmänna principerna i lagen om anställningsskydd omanställningstiden som utslagsgivande faktor vid urvalet. Om särskUt företrädetUl fortsatt anställning skall införas, anser SAV att företrädesrätten börinskränkas tUl någon eller ett par fackliga företrädare i ledande ställning.SAF och SHIO anseratt bestämmelsen är stötande ur övriga anstäUdas synpunkt ochpekar på att arbetstagare med såväl högre ålder som längre anställningstid kanbli uppsagda före de fackliga förtroendemännen. Även företagsnämnden vidsocialstyrelsen påpekar att det inte kan bortses från att en ökning av antaletförtroendemän, som intar en i förhåUande tUl övriga tjänstemän privUigieradställning, innebär att anstäUningstryggheten kan komma att försämras för densenare kategorien. Arbetsdomstolens ordförande anför att företrädesrätten tordekunna vinna tiUämpning på en förtroendemans ställföreträdare bara om denneredan trätt i förtroendemannens ställe eller det finns grundad anledning atttro att han kommer att behöva tas i anspråk inom överskådlig tid. betonar, att en förutsättning för företrädesrätt måste vara attförtroendemannen i fråga har tUlräckliga kvalifikationer för den befattning,tUl vilken måhända omplacering måste ske. LO framhåller i detta sammanhang atträtt tUl normal inlärningstid måste föreligga. SFO anser att ett klarläggandebehövs i fråga om vad som skaU anses utgöra tUlräckliga kvalifikationer vidomplacering, när en förtroendeman ägnar sig åt det fackliga uppdraget på heltidresp. Enligt SFO förefaller det som om tUlräckliga kvalifikationer förfortsatt arbete bara kan krävas beträffande deltidsengagerad förtroendeman,medan förtroendeman som arbetar på heltid med fackliga frågor inte skuUe kunnaavkrävas tillräckliga kvalifikationer för ett arbete i företaget. 7 Skydd för de fackliga uppgifternas fullgörande Utredningens förslag om rätt i och för sig till ledighetför fackligt arbete godtas eller lämnas utan erinran av så gott som samtligaremissinstanser. Främst vissa remissinstanser, som företräder arbetsgivare,anser förslaget dock alltför långtgående och från andra synpunkter mindretUlfredsstäUande. SAF riktar kraftig kritik mot de föreslagna ledighetsreglernaoch anser dem vara de mest stötande i hela lagförslaget. SAF anför attförtroendemannens ställning som arbetstagare i företaget blir en bisak som när som helst och utan praktiskamöjligheter tUl påverkan från arbetsgivaren får vika till förmån för fackligverksamhet på arbetsgivarens bekostnad. SAF påpekar vidare alt, omarbetsgivaren påkaUar överläggning med vederbörande arbetstagarorganisation,det inte sällan kommer att inträffa att han inte möter någon annan än den varsledighetsfråga han vUl diskutera. SAF framhåller dessutom att den teoretiskamöjligheten för arbetsgivaren alt i efterhand beivra missbruk är Ulusorisk,eftersom en hänvändelse tUl arbetsdomstolen enligt förslaget inte kan leda tiUnågon påföljd för förtroendemannen eller hans organisation. SHIO pekar bl. a.på att arbetstagarna ges mycket vida befogenheter att ta ledigt för fackligauppdrag utanför arbetsplatsen och att för sådan ledighet, liksom för ledighetför fackligt arbete på arbetsplatsen, saknas rimliga avgränsningar. ,som delar utredningens synsätt att den fackliga förtroendemannen bör fåmöjlighet att utföra sitt uppdrag i den omfattning som är rimlig, understrykernödvändigheten av att ledighetens totala omfattning till väsentlig del måstestyras av verksamhetens omfattning och struktur samt antalet arbetstagare.Enligt förbundets mening är det dessutom nödvändigt för den verksamhet sombedrivs av landstingen att den fackliga förtroendemannens ledighet till så stordel som möjligt är förlagd till vissa på förhand överenskomna tider. Förbundetanser, att det bör klarläggas att huvuddelen av det med förslaget åsyftadefackliga arbetet skaU vara av löpande karaktär och därför lämpligen böravtalsfästas, såväl när det gäller tidsåtgången som förläggningen. uppfattning bör det klarare framgå att sådan tid för fackligverksamhet som inte kan bedrivas inom ramen för på förhand överenskomna tidermåste vara av mindre omfattning. SA V påpekar att den föreslagna lagen intehindrar att de fackliga förtroendemännen vid en mindre lämplig tidpunkt elleri aUtför stor omfattning lar ledigt med de svårigheter för verksamhetensplanering och bedrivande som detta med nödvändighet medför. Verket konstateraratt arbetsgivaren möjligen kan anhängiggöra fastställelsetalan vidarbetsdomstolen att inte mer än fordras för handläggning av enfråga. Detta får dock inte någon nämnvärd betydelse i praktiken eftersom endom, med hänsyn till uppdragens skiftande art och omfattning och övriga omständigheter,knappast kan bli vägledande i andra tvister. När det gäller den offentligasektorn erinrar SAV om att det mol intresset av att fackliga förtroendemän fåren stärkt stäUning måste ställas medborgarnas krav på att myndigheterna kanutföra sina uppgifter i enlighet med statsmakternas beslut. SAV anser det interimligt att de tjänstemän inom olika delar av statlig verksamhet som ärfackliga förtroendemän, när som helst och för tid som de själva bestämmer skallkunna lämna sina uppgifter för det fackliga uppdraget med de svårigheter förplanering och organisation som detta måste medföra. SAV erinrar om att enligtden ordning, som f. n. gäller för statlig verksamhet, skaU antalet fackligföreträdare bestämmas av arbetsgivaren efter överläggning med berördaorganisationer och att myndigheten skall bevilja facklig förtroendeman ledigheti den omfatt- ning som behövs med hänsyn till myndighetensarbetsuppgifter, personalstyrkans storlek och sammansättning, antaletanställda som tillhör personalorganisationen och det tillämpade lönesystemetsutformning. Denna ordning har såvitt SAV kan finna fungerat på etttillfredsställande sätt. Enligt SAV;s uppfattning finns det inte tillräckligaskäl för att i fråga om kretsen av förtroendemän och rätten till ledighetfrångå de huvudprinciper som kungörelsen.bygger på. SÖ förutsätter att parterna i samverkan finner lämpligaformer för hur ledigheten skall uttas, så att den inte kommer att hindraskolarbetets behöriga gång. Försvarets civilförvaltning anser det angeläget medett uttalande, som klargör att begreppet ledighet på den offentliga sektornskall tolkas som tjänstledighet. Överbefälhavaren erinrar om att det måstefinnas begränsningar i fackliga förtroendemäns ställning på arbetsplatser inomkrigsmakten. Viktiga övningar och insättande av enhet vid incidentberedskapeller mUilär räddningstjänst får inte försvåras eller omöjliggöras. och framhåller attutredningens förslag rörande fackliga uppdrag utanför arbetsplatsen medför attde fackliga förtroendemän, som har att verka på de mindre arbetsplatserna,försätts i en klar undantagsställning. Förbunden erinrar om att den fackligaverksamheten på små arbetsplatser i regel ombesöris av företrädare för denlokala fackliga organisationen och anser att det är oacceptabelt att inte ocksådessa fackliga företrädare skall ha samma möjligheter att bestämma omfattningenav den ledighet, som åtgår för verksamheten på de arbetsplatser somförtroendemännen har att sköta. Några remissinstanser anser att det av utredningen användabegreppet arbetsplats har fått en alltför snäv innebörd. Enligt Svenskakommunal arbetareförbundets mening svarar beskrivningen inte mot deförhållanden som finns inom det kommunala verksamhetsområdet. Förbundet anseratt arbetsplatsens avgränsning bör föha av organisationsstrukturen i denorganisation som den fackliga företrädaren representerar. Liknande synpunkterframförs av och beträf-, fande verksamheten påförsäkringskassomas resp. skolans område. pekar på despeciella svårigheter som förslaget kan medföra för mindre arbetsplatser ochframhåller att arbetstagares bortovaro från arbetet är ytterst kännbar vidsådan arbetsplats. Föreningen anser därför, att från lagens tillämpning börundantas arbetsplatser med högst fem arbetstagare samt att, under allaförhållanden, ledighetsreglerna bör utformas så all arbetsgivaren ges eltstörre inflytande på ledighetens omfattning och förläggning när det gäller småarbetsplatser. SFO betonar angelägenheten av att anmälan sker föreledighet och att undantag inte görs från denna regel. advokatsamfundanser, att arbetsgivaren bör ha rätt att påkalla överläggning med vederbörandearbetstagarorganisation inle bara om tvist har uppstått rörande ledighetensomfattning eller förläggning i ett visst faU utan även när vissa generellaregler för förtroendemannens handlande fastställts av honom själv ellerorganisationen i strid mot vad arbetsgivaren anser skäligt. framhåller att ledighet fördeltagande i förhandling torde komma att få förläggas i samband med normaltåterkommande ledighet, för att konflikt med säkerhetsbestämmelserna tUl sjössinte skall uppstå. Utredningensförslag, att facklig förtroendemans anställningsförmåner under tid då hanhandlägger fackliga frågor som berör arbetsplatsen inte får understiga vad someljest normalt skulle ha utgått tUl honom, lämnas utan erinran av flertaletremissinstanser. Vid remissbehandlingen har dock pekats på några oklarheter iutredningens förslag. konstaterar således att den ifrågavarandebestämmelsen föreslås bli dispositiv, vUket innebär att i kollektivavtal fårträffas överenskommelse inte bara om den närmare beräkningen av förmånerna ulanäven om rätten tUl sådana förmåner över huvud taget samt om deras allmännanivå, även om denna skulle understiga vad som skulle följa direkt av förslaget.Om något annat har varit avsett anser kommittén detta böra klarläggas. 1 dettasammanhang anmärker kommittén, att dispositiviteten inte lär kunna avse rättentUl ledighet och anställningsförmåner under ledighet för skyddsombud, somomfattas äv lagförslaget, eftersom de av utredningen föreslagna motsvarandebestämmelserna i arbetarskyddslagen är tvingande. anser att detnärmare Sambandet mellan reglerna om ledighet och betalningen vidledighet börklarläggas i ett väsentligt hänseende. Hovrätten avser den situationen, att enfacklig förtroendeman tar mer ledighet än som fordras för en viss fackliguppgift. Hovrätten ifrågasätter, huruvida arbetsgivaren kan förphktas alt utgelön och andra anställningsförmåner för all den ledighet .som förtroendemannentagit, således också i den mån denna bedöms inte ha varit erforderlig. anser ett klarläggande på denna punkt önskvärt.Arbetsdomstolens ordförande berör frågan om och under vUka förutsättningar lönkan innehållas eller återkrävas, om en förtroendeman skuUe handla i strid medvad organisationen bestämt. Han anser att det ligger närmast till hands attbetrakta frånvaro under sådana omständigheter som likställd med annan otUlåtenfrånvaro. Med hänsyn tUl det anförda anser han att det bör övervägas attformulera lagförslaget på ett annat sätt. SHIO kaninte tUlstyrka att ersättning för fackligt arbete under arbetstid skall utgåannat än i den utsträckning avtal träffats om sådan ersättning. Vifrågasätter om inte frågan om lön vid fackligt arbete på arbetsplatsen böröverlämnas till avtalsreglering mellan parterna. TCO ifrågasätter om inte en arbetsgivare bör vara skyldigatt bekosta också traktamenten och resor som förtroendemannen nödgas vidta föratt fuUgöra sitt fackliga uppdrag inom ramen för företagets organisation ochverksamhet. TCO anser inte att någon principiell skUlnad föreligger mellansådana kostnader och lönekostnader, eftersom det i båda fallen gäller kostnaderför uppdrag som måste anses gagna båda parters intressen. TCO vUl dock inteföreslå en generell sådan skyldighet för arbetsgivaren, men anser att en sådanskyldighet bör föreligga i de fall kostnaderna föranletts av arbetsgivarens planering. Enuttrycklig regel härom bör införas i lagtexten. och anser det självklart att krav inte kan ställas på att denenskilde arbetsgivaren skaU svara för ersättning för förtroendemannens verksamhetutanför den egna arbetsplatsen men att det är lika självklart att verksamheteninom arbetsplatsen skall finansieras av arbetsgivarparten. Förbunden anför atten facklig förtroendemans verksamhet på flera arbetsplatser är att jämföra medett regionalt skyddsombuds uppgifter och erinras om att kostnaderna för sådantskyddsombud åvilar arbetsgivaren. Samma synsätt bör enligt förbunden kommatill uttryck när det gäller facklig förtroendemans verksamhet. TCO anser det naturligt att en facklig förtroendeman utankostnad får använda arbetsgivarens resurser i fråga om lokaler och detUlgängliga servicefunktioner som behövs för alt kunna fullgöra det fackligaförtroendeuppdraget. TCO är i och för sig införstådd med utredningens uppfattning,alt hänsyn måsle las lUl förhåUandena på den enskUda arbetsplatsen, men anseratt det i motiven måste klargöras att den grundläggande rätten att användaifrågavarande resurser skall anses inbegripen i 3 § lagförslaget. och föreslår, att också rätten tUl tillträde tUl enarbetsplats utanför den där den facklige förtroendemannen är anställd lagfästspå samma sätt som rätten att fritt röra sig på den egna arbetsplatsen. Enligtförbundens mening kan verksamheten annars komma att stoppas eller försvåras aven arbetsgivare, som inte är beredd att samarbeta. Svenska sjöfolksförbundeterinrar om, att frågan om rätt att förvara för det fackliga uppdrageterforderliga handlingar m. m. i lämpligt utrymme på arbetsplatsen och andrahithörande frågor medför speciella problem för sjöfartens del. Förbundet utgårfrån att denna fråga beaktas av den pågående fartygsmiljöutredningen. Även om flertalet remissinstanser lämnar utredningens förslagatt arbetstagarparten inte skall kunna åläggas skadestånd enligt den föreslagnalagen utan erinran, kritiserar dock många remissinstanser den föreslagnaordningen. Bland de kritiska remissinstanserna kan nämnas ,kammarrätten i , poststyrelsen, RFV, juridiska fakulteterna viduniversiteten i och , SFO samt SAF. anser att detfrån principiell synpunkt ter sig mindre lämpligt att tillägga ena parten i ettavtalsförhåUande vissa befogenheter i förhållande tUl motparten ulan attsamtidigi föreskriva sanktioner för den händelse befogenheten missbrukas elleröverskrids. Liknande synpunkter framförs från andra kritiska remissinstanser.Några remissinstanser, såsom en majoritet inom , , för fram tanken alt åtminstone vederbörande arbetstagarorganisation bör kunna åläggasskadeståndsskyldighet. Arbetsdomstolens ordförande anser att omskadeståndsanspråk inte skall kunna riktas vare sig mot facklig förtroendemaneller vederbörande arbetstagarorganisation, detta bör komma tUl direkt uttrycki lagtexten. Arbetsdomstolens ordförande ifrågasätter om inte en sådan regelbör ta sikte också på annan påföljd, exempelvis disciplinåtgärd. Också arbetsrättskommitténoch LO ifrågasätter om inle den av utredningen föreslagna ordningen, attskadeståndsskyldighet inte skall kunna åläggas arbetstagarparten, fordrar enuttrycklig lagbestämmelse. anser det tveksamt, huruvidaskadeståndsskyldighet kan åläggas facklig förtroendeman på andra grunder än medåberopande av den föreslagna lagen och finner det vara betydelsefuUt, atthithörande frågor klarläggs. SHIO och avstyrker utredningensförslag om uppräkning av del förtroendemannen tillkommande skadeståndet enligt39 § lagen om anställningsskydd. anser, att den särskUdakränkning, som i det tänkta fallet skett och som i preventivt syfte anses böraförebyggas genom det förstärkta skadeståndet, i själva verket drabbar denarbetstagarorganisation som tUlsatt förtroendemannen och inte denne själv.Skall elt extra skadestånd utgå, bör det enligt samfundets mening tillfallaorganisationen. föreslår vidare att lagen kompletteras, iförsta hand med ett stadgande som ger arbetsgivaren rätt att hosarbetsdomstolen påkalla ingripande mot en arbetstagarorganisation och av dennautsedda förtroendemän i sådana fall då dessa begagnar sig av sina i lagentUlerkända befogenheter på ett sätt som innebär ett alltför långtgående ingreppi arbetsgivarens berättigade intressen. Enligl samfundets uppfattning börarbetsdomstolen i sådant fall kunna meddela föreskrifter om korrigering avantalet utsedda förtroendemän och omfattningen av deras verksamhet under hänsynstagandetUl, å ena sidan, det verkliga behovet av fackliga aktiviteter på den aktuellaarbetsplatsen och, å andra sidan, arbetsgivarens intresse av arbetets behörigagäng. Utredningens förslag angående förfarande vid tvist lämnasutan erinran av så gott som samtliga remissinstanser. Det fåtal instanser somberörde föreslagna bestämmelserna ställer sig i allmänhet positiva tUlförslaget. Regeringsrätten anser det vara en ändamålsenlig ordning att tvisterrörande tiUämpningen av lagen prövas av arbetsdomstolen även om kollektivavtalinte föreligger. Regeringsrätten påpekar att administrativa besvär utesluts itvister av ifrågavarande slag tiU följd av denna forumbestämmelse ochbestämmelserna i lagen som inskränkning i rätten alt föra talan mol offentligarbetsgivares beslut. , som i allt väsentligtdelar utredningens uppfattning om värdet av snabb handläggning, anser dock attregler måsle skapas för att förhindra uppkomsten av missbruk av reglerna ominterimistiska förordnanden. Om utvecklingen skulle gä därhän att sådanaförordnanden bhr regel, kan detta enligt förbundets uppfattning allvarligtskada förtroendet för lagstiftningens mening och' avsikten medtolkningsföreträdet. tar i detta sammanhang upp ett par frågor,som hovrätten anser bör klarläggas. Vid tvist humvida en viss förtroendemanomfattas av lagen skall enligt förslaget arbetstagarpartens uppfattning itolkningsfrågan ha företräde framför arbetsgivarens på sådant sätt attförtroendemannen kan göra anspråk på lagens tiUämpning tUl dess tvistefråganavgörs av arbetsdomstolen. Den frågan uppstår då enligt hovrätten huruvidaarbetsgivaren avses skola kunna åläggas skadeståndsansvar om han under tidentill dess tvisten avgjorts exempelvis hindrar förtroendemannen i hans uppdrageller vägrar honom skälig ledighet för fackliga uppgifter utanför arbetsplatsenäven om domstolen sedermera skulle finna att förtroendemannen inte omfattas avlagen. Om en sådan ordning har varit avsedd måste den enligt hovrättens meningkomma tUl uttryck i lagtexten. Hovrätten anser det vidare vara tveksamt vUkeninnebörd som avsetts ligga i uttrycket talan förloras i 5 § tredje stycket ilagförslaget. Enligt hovrättens mening kan det ligga nära till hands att anta,att även skadeståndstalan på grund av sådan åtgärd som strider mot 4 § förstastycket går förlorad om fristerna i 5 § andra stycket försittes. Hovrätten äremellertid inte övertygad om att en sådan tolkning har varit avsedd, eftersomutredningen i fråga om skadeståndsansvar och förfarande vid tvist synes haeftersträvat största möjliga likformighet mellan bestämmelsema härom i lagenom anställningsskydd och motsvarande bestämmelser i förevarande lagförslag.Hovrätten erinrar om all 5 § andra och tredje styckena i lagförslaget närmasthar sin motsvarighet i 37 § lagen om anställningsskydd och att den talerätt,som går förlorad enligt sistnämnda bestämmelser, bara är rätten tUl talan omogUtigförklaring av uppsägning eller avskedande medan arbetstagaren alltjämt ärbevarad vid rätten till talan om skadestånd inom vissa tidsfrister som stadgasi 40 § lagen om anställningsskydd. Mot denna bakgrund anser hovrätten att detbör klarläggas, huruvida motsvarande ordning avses gälla enligt 5 och 9 §§ ilagförslaget. Skulle detta vara fallet kan det enligt hovrättens meningifrågasättas, om det över huvud taget är påkallat eller lämpligt att i 5 §tredje stycket stadga förlust av talerätt, eftersom några bestämmelser omogiltighel eller därmed jämförlig rätlsföljd inte har upptagits i förslagetsåvitt avser åtgärder som strider mot 4 § första stycket. Liknande synpunkterframförs av ärbetsrättskommittén. LO ifrågasätter om det har varit utredningens mening attde i 5 § avsedda talefristerna inte skall gäUa om arbetstagaren enligt 3 § vUlgöra gällande att arbetsgivaren hindrat den fackliga förtroendemannen altfullgöra sitt uppdrag. Under alla omständigheter anser LO att bestämmelsen ifråga bör ses över. Ett par remissinstanser berör frågan om tidpunkten för denföreslagna lagens ikraftträdande. Försvarets civUförvaltning anför bl. a. attutredningens förslag måste kompletteras med en reglering i administrativordning och dessutom med avtalsuppgörelser i vissa frågor samt att det därförsynes vara nödvändigt att lagen tUl den del den berör den offentliga sektornLnte träder i kraft tidigare än att denna kompletterande reglering hinner komma tUl stånd. synpunkter och föreslår att lagen träder i kraft tidigastden . 3 Den offentliga sektom 3.1 Nuvarande ordning För statstjänstemän återfinns de grundläggandebestämmelserna om anställningsskydd i statstjänstemannalagen (1965r274; ändradsenast 1973:969). Huvuddelen av de arbetare, som före varanstäUda i statlig tjänst, har fr.o.m. nämnda tidpunkt ställning somtjänstemän, varför statstjänstemannalagen numera gäller för flertalet statligtanställda arbetstagare. Undantag från statstjänstemannalagen gäller i stortsett endast för arbetstagare som sysselsätts i beredskapsarbete, arkivarbeteeller musikerhjälp, arbetstagare som är lokalanställd utom riket samt förinnehavare av prästerlig tjänst. För denna senare grupp av arbetstagare gällerdock motsvarande regler tUl följd av prästanstäUningskungörelsen (1965:729) ochandra författningar. Inom den statligt lönereglerade delen av det kommunalaområdet, bl. a. flertalet tjänster inom det kommunala skolväsendet,skogsvårdsstyrelserna, försäkringskassorna osv., finns motsvarandebestämmelser antingen i de författningar som enligt statsmakternas beslutreglerar verksamheten i fråga eller i stadgan (1965:602) om vissa tjänstemänhos kommuner m. fl. (kommunaltjänstemannasladgan; ändrad senast 1972:329). Pådessa två områden gäller enligt 3 § statstjänstemannalagen oeh .2 §kommunaltjänstemannalagen (1965:275; ändrad senast 1973:970) förbud att träffaavtal om bl. a. anställnings ingående eller upphörande. Detta innebär, attavtal om frågor rörande arbetstagarnas anställningsskydd får träffas i stortsett endast såvitt angår uppsägningstidens längd och förmåner underuppsägningstiden. För tjänstemannabefattningar på det kommunala området iövrigt samt andra kommunalt anställda än tjänstemän gäller inte dessaförfattningsföreskrifter. De grundläggande reglerna om anställningsskyddet fördessa arbetstagare återfinns i stället i kollektivavtal. Det särskildaundantagsstadgandet i 2 § lagen om anställningsskydd omfattar inte heller dessaarbetstagare. Från lagstiftningssynpunkt skiljer sig därför inte förhållandenaför dem frän vad som gäller för arbetstagare på arbetsmarknaden i övrigt. Denfortsatta redogörelsen begränsas därför tUl att i huvudsak avse endaststatstjänstemän samt andra tjänstemän med statligt löneregleradeanslällningsvUlkor. Även arbetstagare vid statsägda företag etc. fallerutanför den fortsatta redogörelsen. För dem gäller samma regler som förarbetstagare i övrigt på den enskilda sektorn. Vid tillsättning av tjänst färenligt regeringsformen beaktas endast förtjänst och skicklighet, dvs.objektiva grunder såsom tidigare tjänstgöring och lämplighet för tjänsten.Bestämmelser har meddelats om skyldighet att kungöra tjänst ledig för ansökanm. en tjänst inrättas är också noga reglerat. SärskUdaförfattningar förbjuder köns- och åldersbegränsningar samt reglerar ansläUandeav partiellt arbetsföra, straffade m. fl. En sökande som inte blir anställd harmöjlighet att besvära sig över tUlsättningsbeslutet. Det gäUer också särskilda regler om anställningsupphörande. Enligt statstjänstemannalagen får en tjänsteman skiljas fråntjänsten endast av allmän domstol eller av Kungl.