prop · FX03150 · 1974-12-31 00:00:00 — Med hänsyn till den ställning kommunernanumera har inom bostadspolitiken finns del enligt utredningens mening inlelängre något egentligt behov av att organisationer och förelag går in somdelägare eller utser styrelserepresentanter i allmännyttiga bostadsföretag.Eftersom dessa förelag är alt betrakta som en del av kommunens verkslällandeorganisation, bör ledamöterna i deras styrelser utses efter samma värderingaroch regler som tillämpas vid val av ledamöter i kommunala nämnder ochstyrelser. Ett ytterligare argument för alt de allmännyttigabostadsföretagen bör vara helkommunala är enligt utredningen att en sådanordning skulle bidra lill atl stärka föriroendet för dem som upphandlandeförelag. inlepåvisats all förekomsten av minorilelsrepresenlation i vissa allmännyttigaföretag inneburit en konkurrensbegränsning kan vissa subjektiva föreställningarom sådana förhållanden vara ägnade atl minska konkurrensviljan. Utredningen har även lagit under övervägande defördelar som ett bibehållande av nuvarande regler för godkännande avallmännyttiga förelag innebär. För ett bibehållande av nuvarande regler skulletala att ett relativt stort antal icke helkommunala företag är verksamma i dag.Utredningen anser alt oförändrade regler om styrelsesammansättning ochägarförhållanden också skulle kunna motiveras av de betydelsefulla insatserinom bostadssektorn som särskilt de rikskooperaliva företagen gjort. Svenskariksbyggen och HSB har också i många fall lagit initiativ till bildande av allmännyttigabostadsföretag och även på annat sätt verkat som pådrivande när det gällt attfå till stånd kommunala insatser inom bostadsförsörjningens område. Utredningenanser vidare att elt företag med minoriteisrepresentanter i styrelsen i vissmån kan betraktas som ett konkurrensinslag inom den allmännyttiga sektorn. Enligt utredningens mening finns del sålunda bådeekonomiska och ideella skäl för HSB:s och Svenska engagemang iallmännyttiga företag. Del är enligl utredningen angeläget alt slå vakt om demöjligheter till rationellt byggande och effektiv förvaltning som ges genomsamarbete mellan de allmännyttiga företagen samt HSB och Svenska ,Ulredningen anser emellertid att det bör vara möjligt att upprätthålla dellasamarbete även om de allmännyttiga företagen görs helkommunala. Vid en sammanvägning av dessa synpunkter harbyggkonkurrensuiredningen funnit skäl föreslå atl reglerna för godkännande avbostadsföretag som allmännyltiga ändras så alt endasl helkommunalabostadsföretag godkänns som allmännyttiga. Utredningen föreslår att ändringenträder i krafi efter en övergångslid av . Uiredningens förslag har hos remissinstanserna fåttetl blandat mottagande. Till de remissinstansersom uttalat sig positivt förutredningens förslag hör bl. a. bosladsstyrelsen, fiertalet länsbosladsnämnder.Svenska kommunförbundel och landstingsförbundei. De tvä sistnämndaremissinstanserna anser att de skäl som ursprungligen motiverade bildande avicke helkommunala bostadsföretag är giltiga. De anser därföralt inga nya icke helkommunala allmännyttiga bostadsföretag bör bildas.Förbunden anser däremot all kommunerna själva bör avgöra om skäl föreligger förall ombilda befintliga icke helkommunala allmännyttiga bostadsföretag lillhelkommunala. Flera remissinslanser anser all ulredningen intetagit tillräcklig hänsyn till de värdefulla insatser förde allmännyttigabostadsföretagen som främst bosiadskooperationen gjort och avvisar heltutredningens förslag. Dessa remissinslanser, lill vilka hör sådana medbostadskooperaliv anknytning, anser attkommunerna själva bör avgöra utifrån varje kommuns utgångspunkt om de villarbeta med helkommunala bostadsföretag eller med företag som harminoriletsdelägare. Som jag ser det finns det visseriigen fog förbyggkonkurrensutredningens ståndpunkt atl kommunerna, med den slällning som dei dag intar inom bostadspolitiken, ensamma bör äga de allmännyttigabostadsföretagen och ulse deras styrelser saml alt del värdefulla samarbete somi dag sker mellan de allmännyttiga bostadsföretagen och bosiadskooperationenutan olägenhet bör kunna fortsätta i andra former än att kooperationen ärdelägare eller utser styrelseledamöter i förelagen. Jag vill i delta sammanhangockså erinra om all del med en sådan ordning givetvis står kommunerna friii atttill styrelseledamöter utse personer med erfarenhet från eller förankring i bostadskooperationenellerannan ideell verksamhet lika väl som det för övrigt står kommunen frittatl utse företrädare för de anställda eller hyresgästerna lillstyrelseledamöter. måste emellerlid beaktas alt, som ulredningenlikaledes framhållit, förelag med minoriteisrepresentanter i styrelsen i vissmån kan betraktas som ell konkurrensinslag inom den allmännyltiga sektorn. Med hänsyn härtill finner jag den bäsl avvägdalösningen av den nu behandlade frågan vara att principen om hefkommunalaföretag får slå igenom för framtiden men atl nuvarande regier får gällaoförändrade för redan bildade företag. Jag förordar alltså att det förgodkännande av allmännyttiga företag i framliden skall gälla som villkor attkommunen lillskjutit och utsett hela styrelsen. Den ordning som jag sålunda förordar bör träda ikrafi den . 10.7Ändringar i hyreslagstiftningen m. m. 10,7.1Hyresgäsiernas inflytande vid sanering av bostadshus m. m. 1 samband med att jag i det föregående anförl vissaallmänna synpunkter på bostadspolitikens mål och medel har jag pekat på någrautvecklingslinjer i riktning mot ett ökat inflytande för medborgarna på derasegna förhällanden inom bl. a. arbetslivet och undervisningen och när del gällerhandeln med varor och tjänster. Jag har också slagit fast att det ärotilHredsställande att de stora grupperna av hyresgäster praktiskl taget heltsaknar en motsvarighet lill del inflytande över utformningen av deras bosläderoch dessas omgivning som tillkommer småhusägare och bostadsrättshavare. Det finns inte något avgörande skäl för attbestämmanderätten över bostadsförhållandena vid hyresrätt, på det sätt som nuär fallet, är förbehållen dem som äger bostadsfaslighelerna. Att äganderättinte kan tillåtas utgöra något hinder mot demokratisering är en insiki som numåsle få slå igenom på bostadsområdet på samma sätt som redan skett inom fieraandra områden av samhällslivet. Att hyresgäster till skillnad från småhusägare ochbostadsrättshavare saknar rält atl påverka förvaltningen av det hus som de bori är inte bara otillfredsställande i och för sig. Det innebär också en svagheti deras besiltningsskydd. Om exempelvis en ombyggnad medför hyreshöjning ellerandra konsekvenser som en hyresgäst inte vill eller kan godta, tvingas han atlskaffa en annan bostad. Detsamma kan inträffa om hyresvärden upplåterfastigheten för ändamål som ofördelaktigt påverkar boendemiljön. Alt hyresgästernainte har någon bestämmanderätt över sina bostadsförhållanden medför vidare attderas kännedom om föreliggande behov och brister i fråga om dessa förhållandeninle på bästa sätt kan utnyttjas till förbättring av bostadsmiljön eller ändamålsenlig fastighetsförvaltning. Avsaknaden av bestämmanderätt har upplevts som enorättvisa av hyresgästerna. Från hyresgästernas organisationer har krav restspå ökal infiytande på bostadsmiljön. Vissa av kraven har sammanfattats i detförut nämnda betänkandet av den boinflytandeuiredning som tillsatts inom . En sammanfattning av beiänkandei i de delar det rörinflytandefrågor har lämnats i avsnittel 8,1,3, De allmännyttiga bostadsföretagen har genom sincentralorganisation visat ett posiiivt intresse för hyresgästernasbestämmanderätt. Överenskommelse om förhandlingsordningar har träffats mellanhyresgästföreningar och bostadsförelag på initiativ av och , De innebär alt förhandling kan begäras av endera partenavseende frågor som rör inte endast hyran utan även boendeförhållandena i övrigt.Om överenskommelse inte kan iräffas på del lokala planet, prövas ärendet avden s. k. hyresmarknadskommitlén, som emellerlid endast har befogenhet attlämna rekommendationer. och hyresgästorganisationen arbelar f n. medrutiner för hur hyresgästinflytandet skall kunna tillgodoses vid sanering.Också från fastighetsägareförbundets sida har intresse visats i frågan. har i betänkandet Solidariskbostadspolitik lagl fram principförslag om boendedemokrati, Boendeutredningenfortsätter sill arbele i denna fråga. Även boinflyiandeuiredningen inomhyresgäströrelsen fortsätter sitt arbete i denna fråga och syfiar bl. a. tillatl få till stånd viss försöksverksamhet på området. I detta sammanhang villjag också erinra om det avmig framlagda förslaget om bidrag till miljöförbättrande ålgärder (jfr.avsnittet 10.3). Om medel på så sätt ställs lill förfogande ökar möjligheternaför hyresgästerna att utöva infiytande på bl.a, utbyggnaden av boendeserviceoch på utformning av tomtmarken. Innan en mera fullständig lösning av frågan omhyresgästernas bestämmanderätt kan övervägas, bör man enligt min meningavvakta erfarenheterna av sådana former för infiytande som redan är under utveckling.Vissa problem framstår emellertid som så angelägna att de bör tas upp . Jag går över till all redogöra för minasynpunkter och förslag i detta ämne, vilka har utformats efter samråd medstatsrådet . Jag vill då först ange några nödvändigautgångspunkter för sådana lösningar som kan och bör åstadkommas. På samhällsbyggandels område har fastighetsägarensinflytande inskränkts lill förmån för ell kollektivt inflytande utövat avkommunen. Medel härför är framförallt del kommunalaplanmonopolei,expropriationslagstifiningen och den kommunala förköpsrätten. Somjag föreslår i annat sammanhang i denna proposition bör kommunens inflytande idetla hänseende ytteriigare stärkas genom införande av markvillkorel. En bestämmanderätt för de boende måste självfalletutövas inom ramen för den politiska demokraiin. När del gäller att skapa en godboendemiljö för alla och hindra uppkomsten av segregation mellan olikabostadsområden måste del vara kommunerna som bär det yttersta ansvaret. Hänsyntill hyresgästernas synpunkter måsle självfallet tas när planerna upprättas. Dehar också möjligheter all utöva inflytande på planeringen i egenskap avkommunmedlemmar. Men när planerna fastställts, måsle de vara bindande förhyresgäsierna på samma sätt som för fastighetsägarna. Hur hyresgäsiernas inflytande på den kommunalaplaneringen skall kunna ökas får övervägas i samband med den vidarebehandlingen av bygglag-utredningens förslag. Reformer till förmån för ett ökathyresgästinflyiande över boendeförhållandena för ske inom de gränser som denkommunala planeringen nu drar upp eller kan komma alt dra upp. En annan begränsning för nu ifrågavarande reformerligger i att fastighetsägarnas intresse av att få en rimlig avkastning på sitti fastigheten nedlagda kapital inle kan åsidosättas. Jag vill emellerlidframhålla all denna begränsning i viss utsträckning är skenbar. Självfallet ärdet nämligen ett gemensamt iniresse för fastighetsägare och hyresgäster atlbosladsfasligheter förvaltas på bästa sätt. Som jag redan framhållit bör ettökat hyresgästinflytande kunna bidra till en bättre fastighetsförvallning. När del nu gäller all ta ett första steg på vägenmol en bestämmanderätt för hyresgästerna finns del anledning all skilja mellantvå delvis olika situationer. Den första silualionen är den då hyresvärdenvill företa ändringar i fastigheten, medan hyresgäsierna har elt intresse avalt ändringarna inte kommer till stånd. Anledningen härtill är då i regel atlhyresgästerna inte kan godta de hyreshöjningar som blir resultatet av deåtgärder som hyresvärden vill genomföra. Denna situation är jämförelsevis lättall bedöma. Här bör redan nu kunna föreslås en reglering. Den andra situationen är den då hyresgästerna villla initiativet att få till stånd ändringar eller förbättringar inom fasligheteneller de enskilda lägenhelerna. Det är l. ex. önskvärt alt hyresgästerna skallkunna ges elt infiytande på reparations- och underhållsfrågor. Detsamma gälleromfattning och inriktning av service samt användning och utformning avtomtmarken. 1 den mån del emellerlid är fråga om hyresgäsiernasmöjligheter att få till stånd omfattande förbättringsarbeten uppkommer en radproblem som kräver mer ingående överväganden än som kan göras . Detta torde iregel vara fallet när del är fråga om ålgärder inom fastigheten som sådan ochkan ibland vara fallet även när det gäller den enskilda lägenheten. Inte minstvikligl är därvid frågan hur åtgärderna skall kunna finansieras. Hyresgästernasbestämmanderätt när det gäller att ta initiativ lill nya åtgärder bör därför ihuvudsak behandlas först på elt senare stadium av lagslifl-ningsarbelel. I detta sammanhang finns dock anledning att la uppfrågan om initiativrätt för hyresgäsierna enligl bosiadssaneringslagen(1973:531; BSL) och anläggningslagen (1973:1149). Vidare bör lagsiifiningkunna genomföras redan nu när del gäller hyresgästernas ratt att vidta mindreändringar i fråga om den egna lägenheten och att förmå hyresvärden atl fullgörasin underhålls-och reparationsskyldighel. En särskild fråga när del gäller atl utforma etthyresgäsiinfiytande är vem som skall utöva detta inflytande. Närdet gällerhuset sett som helhel och omgivningen måste bestämmanderätten tillkommahyresgäsierna som kollektiv. Uppgifien atl företräda hyresgäsierna somkollekliv bör ankomma på den organiserade hyresgäströrelsen. När det gäller denegna lägenheten bör självfallet bestämmanderätten om möjligt i första handtillkomma den enskilde hyresgästen själv. Härvid föreligger emelleriid delproblemet att den enskilde hyresgästen i vissa fall bor ilägenheten. somsedan skall användas av andra hyresgäster. Den enskilde hyresgästen kan isådana fäll ha elt intresse av att själv få låg hyra, medan han fäster mindreavseende vid alt lägenheten bevaras i gott skick även för kommande hyresgäster,i sin helhet har däremot elt starkt iniresse av atl bevaraoch kanske också höja lägenhetsbeståndeis standard både i fråga om utrymme,lägenhetsfördelning och utrustning. Bestämmanderätten måste därför utformas såatt även de senare intressena tillgodoses. Den framkomliga vägen atl nå eltsådant resultat är atl också i delta fäll ge ett inflytande åt den organiseradehyresgäströrelsen. Den nuvarande hyreslagstiftningen har utformats medutgångspunkt i att det på hyresmarknaden finns starka partsorganisalioner.Förfarandei i hyrestvister bygger på tanken att tvisterna ofta är sådana attuppgörelse kan nås, om parterna får tillfälle alt väga sina synpunkler ochargument mol varandra. Många tvister kan därför biläggas genom enskilda förhandlingar,vid vilka organisationerna förutsätts spela en viktig roll. Frågor om ombyggnadoch andra ändringsarbeten, bortsett från plansynpunkter och byggnadstekniskaaspekter, förefaller vara väl ägnade att lösas genom förhandlingar ochöverenskommelser under medverkan av parternas organisationer på samma säli somnu gäller för hyressättningen på slora delar av hyresmarknaden.Boendeinfiytandet börsåledes på hyresgästsidan få utövas av riksorganisationav hyresgäster eller av förening som är ansluten lill sådan organisation ochinom vars verksamhetsområde fastigheten är belägen. Del kan förutsättas atlorganisationerna skall kunna komma överens om vägledande normer för bedömningenav typfall. Självfallet skall hyresgästorganisationen därvidagera i samråd med de i det enskilda fallet närmast berörda hyresgäsierna. Hurdetla samarbete skall organiseras bör emellerlid överiämnas ål hyresgäsiernasjälva atl bestämma. Som jag förut framhållit ulgör de reformer rörandeboendeinfiytandet som jag avser att föreslå det första steget mol ett meromfattande inflytande för hyresgästerna. Det är fråga om viktiga nyheter avprincipiell nalur. Mol den bakgrunden flnner jag det naturiigt att denföreslagna reformen får karaktären av en försöksverksamhet som förvidareutvecklas när närmare erfarenheter vunnits av den. Behovet av reformer ärstörst inom storstadsområdena där ombyggnads- och saneringsverksamheten ärsärskilt livlig, . Jag föreslår därför alt den nya lagstifiningen lill enbörjan begränsas lill alt gälla kommunerna i Stockholms-, göteborgs- ochmalmöområdena. Denna begränsning bör dock endast avse den del av denföreslagna lagstifiningen som förutsätter atl hyresgästorganisation agerar. Deförslag som jag lägger fram i det följande rörande enskilda hyresgästers rällall efter ombyggnad flytta tillbaka och att påverka lägenheternas underhåll m.m. (avsnitten 10,7.1,3 och 10.7,1,4) bör däremot ges giltighet för hela landet. Devidgningar i skilda hänseenden av hyresgäsiernas inflytande som så- lundabör genomföras nu och som jag utvecklar närmare i del följande, bör alla kommatill stånd fr.o.m. . 10,7.1.2.Hyresgästernas inflytande vid ombyggnad av bostadshus m.m. Hyreslagstiftningen ger inte de boende möjlighetall förhindra ett ombyggnadsförelag eller annat ändringsarbete i fastighetensom från deras synpunkt inle är önskvärt. Det skydd hyreslagen erbjuder deboende avser i ombyggnadsfallen i första hand alt hyresgästen inte skallställas utan bostad. Genom besitlningsskyddsreglerna och den möjlighet somlagen öppnar atl medge anstånd med avflyttningen kan man lill en del mildraverkningarna för den enskilde hyresgästen av ombyggnadsföretaget. Någonprövning av det tillämnade förelagets ändamålsenlighet och lämplighet sker intei en besitlningsskyddslvist. Vid tillkomsten av de nuvarandebesittningsskydds-bestämmelserna ansågs att en sådan prövning borde ankomma påandra samhällsorgan än de då inrättade statliga hyresnämnderna (prop. A s. 92). betonades vikten av atl den från samhällssynpunktsynneriigen angelägna sanerings- och ombyggnadsverksamhelen inte hämmades avde hyresrätisliga bestämmelserna. Självfallet gäller forifarande att det ärutomordentligt angeläget att behövliga sanerings- och ombyggnadsåtgärder kanvidtas så att äldre fastigheter och bostadsområden repareras i den utsträckningsom är nödvändigt samt ges den standard som i dagens samhälle anses önskvärd. Jag har redan framhållit att etthyresgästinflyiande när del gäller ombyggnad och andra ändringsarbeten intebör rubba eller begränsa kommunernas befogenhet alt med stöd avbyggnadslagstifiningen reglera tillkomsten och vidareutvecklingen avbebyggelsen inom kommunen. Lika litet bör elt sådant inflytande rubba kommunensansvar och befogenheter för saneringsverksamheien enliglbosladssaneringslagstiflningen. Genom införandet av BSL slogs fast alt kommunernahar ansvaret för atl fastighetsägarna genomför en upprustning av det befintligalägenhetsbeståndet lill viss standard. Det är närmast en självklarhet atthyresgästkollektivet inte skall kunna hindra en fastighetsägare från attföreta en sådan ombyggnad som innebär all lägenhetsbeslåndel rustas upp tillden nivå som av samhället vid varje tid betecknas som lägsta godtagbarastandard. Hyresgästernas intressen i fråga om sådan sanering som överensstämmermed BSL bör tillgodoses inom den kommunala planeringen av bostadssaneringen. När däremot fastighelsägaren vill gå längre än somkrävs för all uppnå lägsta godtagbara standard bör hyresgästerna ges etlbestämmande infiytande. I detta fall står hyresvärdens intresse av att fåbästa ekonomiska avkastning av sin faslighet mot hyresgäsiernas iniresse av althyrorna hålls nere. I vissa fall kan en hyreshöjning medföra att hyresgästentvingas fiytta frånsin invanda miljö. Hyresgästerna bör därför ha möjlighet alt säga nej tillombyggnadsarbeten som inte behövs för att nå lägsta godtagbara standard. Angelägenhetenav att hyresgästerna ges ökade möjligheter atl öva inflytande är inlebegränsat till ombyggnadsfallen. Också andra ändringsarbeten bör hyresgästernakunna påverka. Det är visseriigen givet att hyresvärden inte bör kunna hindrasfrån atl låta utföra målning, tapetsering och andra sedvanligaunderhållsarbeten som det dessutom åligger honom atl utföra i bostadsdelen.Lika självklart är att han måste fö ulföra erforderliga reparationsarbeten ifastigheten. Därutöver kan emellertid åtskilliga ålgärder vidtas som utan attdet är fråga om ombyggnad medför en höjning av lägenheternas standard ochdärmed dess bruksvärde, vilket i sin lur kan leda till hyreshöjningar. Även omdel för anses vara ett allmänt hyresgäslinlresse att en fortlöpandeupprustning sker inom det befintliga lägenhetsbeståndet, bör hyresgästerna gesinflytande också i sådana frågor. Eftersom fiertalet av de åtgärder som det härär fråga om inle torde kunna leda lill mera avsevärda hyreshöjningar vidbruksvärderingen, bör dock detta inflytande begränsas till en möjlighet atthindra åtgärdersom uppenbariigen inle är påkallade av boendehänsyn. Spörsmåletom formerna för etl boendeinflytande i frågorom ombyggnad och andraändringsarbeten rör till väsentlig del formerna för information ochkommunikation (jfr prop. 1973:21 s. 78), Kan fastighetsägarna och hyresgästernaetablera goda kontakter och i samförstånd försöka finna lämpliga lösningar,torde åtskilligt vara vunnet. Det är en viktig uppgift förparts-organisationerna på hyresmarknaden alt finna lämpliga former för samrådoch information. Av vad organisationerna har anfört i sina yttranden överbetänkandet Solidarisk bostadspolitik framgår att de själva är inställda på attfinna en lösning av frågan. Men man kan inte stanna med delta. Enförhandlingsordning, hur bra den än är, innebär på grund av nuvarandelagstiftning bara alt hyresgästerna kan med sina argument försöka påverkafastighetsägaren/hyresvärden. För all hyresgästerna skall få etl reellt infiytandebehövs lagregler som effektivt hindrar fastighetsägaren att företa vissaombyggnadsåtgärder som en opinion bland hyresgästerna motsätter sig. Jagövergår nu till att behandla frågan om utformningen av sådana regler. Vad först angår sådana ändringsarbeten som inteförutsätter byggnadslov, ligger del närmast till hands att välja en ordning sominnebärati ansökan meddela förbud för hyresvärden att vidtaden planerade åtgärden, om den inle behövs för att lägenhet skall uppnå lägstagodtagbara standard. Som har anförts i det föregående bör förbud kunna meddelasbara när de tillämnade åtgärderna uppenbariigen inte är påkallade av boendehänsyn.Sådant förbud bör kunna förenas med vite. förelagt vite, bör densjälvmant kunna ta upp fråga om utdömande av vitet. I fall när byggnadslov krävs, främstombyggnadsfallen, bör en i princip motsvarande ordning gälla. Den böremellerlid utformas något annoriunda för att undvika olägenheier av den dubblaprövning som blir nödvändig. Huvudregeln bör vara, atl fastighetsägaren inleför vidta annan byggnads-lovskrävande åtgärd än som behövs för att lägenhetskall uppnå lägsia godtagbara standard i den mån hyresgästerna motsätter sigdet. Som exempel på åtgärd som bör kunna hindras kan nämnas en omfördelning avbostadsytan på olika lägenheier. Motsätter sig hyresgäsierna den planeradeåtgärden, bör emellertid fastighetsägaren kunna få frågan prövad av ettopartiskt organ. Prövningen bör lämpligen ankomma på hyresnämnden och, efter besväröver nämndens beslut, av den i prop. 1974:151 föreslagna bostadsdomsiolen.Godkänner prövningsorganet alt åtgärden får vidtas, bör den omständigheten atthyresgästerna har motsatt sig företaget inte hindra det. bör däremot inte kunna ges, om hyresgästerna motsätter sigombyggnaden och hyresnämnden inte har godkänt den. Frågan huruvida detföreligger hinder av det slag som har angetts mot bifall lill ansökan ombyggnadslov eller ej bör ha klarals ut, innan ansökan om byggnadslov görs.Till ansökan bör fastighetens ägare således foga antingen bevis allhyresgästorganisationen inle motsätter sig företaget eller, i förekommandefall, beslut av hyresnämnd eller bostadsdomsiolen om medgivande till åtgärden. Godkännandebör som antyddes alltid lämnas när ombyggnaden endasl innebär allbostadslägenheterna ges lägsia godtagbara standard. Godkännande bör i övriglkunna lämnas i andra fall dock endasl om särskilda skäl föreligger. Särskiltskäl kan vara att fastighetsägaren önskar utnyttja den byggnadsrätt som medgesi fastställd plan.