prop · FX0370 · 1974-12-31 00:00:00 — Detta borde skegenom att tillräckliga resurser ställdes till mödravårdscentralernasförfogande. 1 samband därmed föreslog gruppen att överläkare vid kvinnoklinikeller där sädan tjänst fanns inrättad - mödrahälsovårdsläkare skulle varahuvudansvarig för verksamheten. Enligt arbetsgruppen borde rnan sträva efter att förbättrarådgivningens innehåll som tillgängliga läkarresurser användes påett mera adekvat sätt. För att närmare studera i vilken omfattning icke-läkarekan användas inom preventivmedelsrådgivning har gruppen delat upp rådgivningeni olika moment och anger i en sammanställning vilka personalkategorier som kansvara för de olika momenten. Beträffandepersonalresurserna för den föreslagna rådgivningsverksamheten framhöllarbetsgruppen att det sannolikt blir svårt att helt tillgodose läkarbehovet denärmaste åren. Enligt gruppen finns det däremot en personalreserv bland ickeyrkesarbetande barnmorskor oeh sjuksköterskor med gynekologisk erfarenhet.Denna reserv borde kunna utnyttjas efter viss vidareutbildning. Arbetsgruppen framhöll vidare bl. a. att undervisning ipreventivmedelsfrågor i ökad omfattning bör ingå i utbildningen av medicinskoch socialmedicinsk personal så att denna i större utsträckning än kandelta i den rådgivande verksaniheten. har också under budgetåi-et1972/73 startat en sädan kursverksamhet för överläkare/bitr. överläkare vidkvinnoklinik och för barnmorskor. Syftet med läkarkurserna är att läkarna efter genomgängenkurs skall kunna svara för undervisningen på landstingsnivå av allmänläkare ochindustriläkare ni. samt av barnmorskor, skolsköterskor och kuratorer rn.fl., som är engagerade i antikonceplionell rådgivning. Syftet med kurserna för barnmorskor är att de efter en tväveckorskursmed teoretisk och praktisk undervisning och efterföljande handledd praktik(inskolning) på hemorten självständigt skall kunna sköta informations- ochrådgivningsverksamhet t. ex. på speciella mottagningar för preventivmedelsrådgivning. Den av uppgjorda läi-oplanen förfortbildningen av barnmorskor i preventivmedelsrådgivning har avskolöverstyrelsen från tagits in i läroplanen förbarnmorskeutbildningen, vilket innebär att alla efter den antagnabarnmorskeelever kommer att få utbildning i preventivmedelsrådgivning. 4.1.2 Övriga utredningar m. m. redovisade ett principprogram förden öppna sjukvården ("redovisar" 1968:3), därstyrelsen framhöll att mödrahälsovården och den gynekologiska hälsokontrollenoch preventivmedelsrådgivningen bör anknytas till kliniker med specialistutbildadegynekologer. Sjukvårdens oeh socialvårdens planerings- ochrationaliseringsinstitut (Spri) har i sin rapport 14/72 Den öppna vårdensorganisation redovisat ett material avsett för huvudmännens planeringsarbeteinom den öppna hälso- och sjukvården. En viktig utgångspunkt har därvid varitsocialstyrelsens principprogram för den öppna sjukvården. 1 Spris rapport framhålls att hälsovårdens framtidaomfattning och inriktning är av betydelse för den öppna vårdens organisationoch för resursfördelningen inom hälso- och sjukvårdssektorn. Spri redogördärvid bl. a. för vissa utvecklingstendenser som påverkar mödrahälsovården. Enligt rapporten kan antalet barnaföderskor antas bli ca117 000 . Befolkningsunderlaget för en mödrahälsovård avnuvarande karaktär skulle således inte undergå några större förändringar underden närmaste tioårsperioden. 1 fråga om en utbyggd och effektiviserad prevenlivmedelsrådgivningframhålls i rapporten att en sädan hälsovårdande och abortförebyggandeverksamhet har en naturlig anknytning till mödrahälsovårdens arbetsområde ochmed fördel kan organiseras i anslutning till en decentraliserad öppen vård. Enhel del tidskrävande men mtinbetonade arbetsmoment i detta sammanhang bör kunnautföras av distriktsbarnmorskor eller specialutbildade sjuksköterskor. Den angivna inriktningen mol en utbyggnad avpreventivmedelsrådgivningen anges kräva Ökade lidsinsatser av såväl läkare sombarnmorskor/ sjuksköterskor. Antalet barnmorskor med heltidstjänst påmödravårdscentral, distriktsbarnmorskor och mödravårdsutbildade distriktssköterskoruppgår enligt rapporten till omkring 500, vilket innebär i genomsnitt enbefattningshavare på 16 000 invånare. Enligt Spri borde man inom en utbyggdmödrahälsovård kunna räkna med en sänkning av befolkningsunderlagettill kanske 10 000 invånare per befattningshavare. Inom en befolkning av i runttal 10 000 invånare med en genomsnittlig ålders- och könsfördelning kantidsåtgången för sådan verksamhet enligt Spri beräknas till omkring sju timmarper vecka, varav för mödrahälsovård och förpreventivmedelsrådgivning. I Spris rapport görs också en bedömning av den framtidatillgången på personal för öppen vård. Sammanfattningsvis framhåller Spri attdet förefaller som om personaltillgången inte skulle komma att sätta specielltsnäva gränser för utbyggnadsmöjligheterna. 1 en av redovisad utredning ("Hälso-och sjukvård inför 80-talet. Förslag till ett principprogram.") ladestyrelsen fram ett förslag till struktur för hälso- och sjukvårdsverksamheten.1 utredningen framhålls att de föreslagna funktionerna för primärvård i alltväsentligt överensstämmer med principprogram för öppen vård och Spris rapport 14/72 om den öppna vårdens organisation. I saml Nr 70. Förslaget innebär att hälso- och sjukvården byggs upp påtre huvudelement, vilka benämns primärvård, länssjukvård och regionsjukvård.Primärvården skall ansvara primärt för hälsotillståndet inom ett givetbetjäningsområde, normalt med 25 00050 000 invånare. Primärvårds-uppgifternaföreslås omfatta all hälsovård och i princip all sjukvård som kan bedrivasutanför sjukhus och centrala sjukhem. Läkarstabens storlek inom ettprimärvårdsområde kommer att medge viss specialisering mellan läkarna. synes det möjligt att utom i utpräglade glesbygder organiseramödrahälsovård, preventivmedelsrådgivning och gynekologisk sjukvård för störredelen av befolkningen genom särskilda distriktsgynekologer ochdistriktsbarnmorskor. har i en promemoria med förslag tillavgifter för viss läkarvård utanför försäkringskassornas betalningsskyldighet(bilaga 1 till Landstingsförbundels cirkulär nr AC 55/73) rekommenderat sjukvårdshuvudmännenatt fr.o.m. inte ta ut någon avgift av patienter som utanatt sjukdom föreligger söker preventivmedelsrådgivning vid gynekolog- eller allmänläkarmoltagning.Den preventivmedelsrådgivning som eventuellt sker vid läkarbesök i samband medsjukdom omfattas däremot inte av rekommendationen. Rådgivning inommödrahälsovården och vid sexualrådgivningsbyråer är kostnadsfri oberoende avrekommendationen. Landstingsförbundels rekommendation innebär attpreventivmedelsrådgivning, förskrivning av antikonceptionspreparat,insättning, kontroll eiler avlägsnande av anlikonceplionsspiral samt utprövningeller kontroll av pessar skall vara utan avgift för den sökande. Avgiftsfrihetenomfattar också gynekologisk hälsoundersökning och cytologprov om dessa ingår ipreventivmedelsrådgivningen. Däremot omfattar rekommendationen inte kostnadenför preventivmedel. Avgörande för om avgift skall tas ut eller ej skall enligtLandstingsförbundet vara det motiv för besöket som den sökande uppger vidtidsbeställningen. Den som söker gynekologisk hälsoundersökning betalar såledesenligt gällande taxa och den som uppger sjukdom betalar . enligtläkarvårdstaxan, medan den som söker preventivmedelsrådgivning inte erläggernågon avgift. Vad gäller "l2-kronan" erinrar Landstingsförbundetemellertid om sjukvårdshuvudmännens rätt att sätta ned denna avgift utan attförlora rätter till ersättning från den allmänna försäkringen. En av tillsatt arbetsgrupp meduppgift att utreda möjligheterna att föra över en del av abortverksamheten tillden öppna vården har bl. a. lämnat förslag till lämplig organisation ochresursdimensionering för den tidiga abortverksamheten. Arbetsgruppen har därviduppmärksammat del utredningsförfarande som enligt nuvarande bestämmelserföregår abort. Gruppen konstaterar att såväl gynekolog .som psykiater och kurator vanligen deltar iutredningsarbetet. Medan läkare medverkar i skiftande omfattning medverkarkurator mera regelbundet. Gravid kvinna, som ansökt om abort, kommer som regelförst i kontakt med kurator eller gynekolog eller parallellt med båda. Kuratorsutredning utgör oftast en väsentlig del av beslutsunderlaget. Dessutom görsvanligen en kompletterande utredning av den psykiater som utfärdartvåläkarintyget. På några håll förekommer det att en gynekolog vid helt klaraabortindikationer efter sin undersökning skriver tvåläkarintyg tillsammans medannan läkare på kliniken (operatören). På vissa sjukhus hälls regelbundnakonferenser gynekologpsykiaterkurator. På en del håll kan dessa konferenserbestå av enbart telefonsamtal. På andra håll åter deltar inte gynekologen i denutredning som föregår abortbeslutet, utan går före sitt ställningstagandeendast igenom de handlingar som upprättats av psykiater och kurator. På vissahåll har distriktsläkare engagerats i verksamheten. Antalet kuratorsbesök varierar enligt arbetsgruppen delsfrån patient till patient, dels från sjukhus till sjukhus. Som regel bedömsdock ett eller två besök vara tillräckligt. Kuratorn gör ofta en fullständigsocialutredning men i vissa fall görs den ganska kortfattad. Vid klaramedicinska indikationer förkommer ofta ingen kuratorsutredning. 1 ärenden som skall behandlas av socialstyrelsenssocialpsykiatriska nämnd görs alltid fullständig utredning av kurator. 1 övrigtöverensstämmer handläggningen på det lokala planet med den handläggning somföregår tvåläkarintygen. Om abortkommitténs förslag accepteras kommer enligtarbetsgruppen ett beslut som leder fram till abort som regel att fattas isamråd mellan den abortsökande kvinnan och gynekologen. Annan läkare kommerinte att behöva konsulteras utom när gynekologen bedömer detta vara motiverat.Vanligen torde det då komma att röra sig om psykiatrisk konsultmedverkan. Densannolika gången blir enligt arbetsgruppen att abortbeslutet fattas i sambandmed den preoperativa konsultationen för abortoperation. Även fortsättningsvisförutsätts vid behov medverkan av kurator i abortverksamheten. Den i A.l.I nämnda arbetsgruppen inom socialstyrelsenframhöll i "Förslag till organisation av preventivmedelsrådgivning"att väl utformade informationsbroschyrer om preventivmedel och derasanvändning borde finnas tillgängliga inom mödrahälsovården, på gynekologavdelnrng-arosv. Sådana broschyrer skulle lämpligen kunna utformas inom i samråd med och sjukvårdshuvudmännen. För attgöra denna information tillgänglig även för invandrare borde broschyrernaöversättas till olika utländska språk. Nyblivna mödrar borde informeras ompreventivmedel redan på förlossningsavdelningen genom exempelvis självspelandeljudband och intern TV. Arbetsgruppen framhöll vidare vikten av att allmänheteninformeras om var prevenlivmedelsrådgivning tillhandahålls. Enligt gruppen ärdet också av stor vikt att olika målgrupper direkt informeras om varpreventivmedelsrådgivning finns att tillgå, oavsett vem som meddelar den.Ansvaret för att delge invånarna denna information bör åvila sjukvårdshuvudmännen.Dessutom bör särskild information om lokal och öppethäl-landetider förpreventivmedelsrådgivningen distribueras på kvinnokliniker,mödravårdscentraler samt inom skolväsendet. 5.1 Remissyttranden över abortkommitténs förslag förslag har såvitt gällerabortförebyggande åtgärder genomgående fått ett positivt mottagande avremissinstanserna. Man understryker allmänt vikten av en samordning av deabortförebyggande åtgärderna och ändringama i abortlagstiftningen. a. att de förebyggande åtgärderna måste effektiviseras på ettsådant sätt att abort även i fortsättningen kommer att framstå som en åtgärd avundantagskaraktär. Enligt är det synnerligen angelägetatt såväl staten som de kommunala huvudmännen på olika sätt verkar för att abortförebyggand*åtgärder fär större utrymme inom hälso-, sjuk- och socialvårdens resursramar.Särskilt betydelsefull är en förstärkning av mödravårdscentralerna. Frågan huren ändamålsenligt anordnad organisation för preventivmedelsrådgivningen närmareskall utformas måste emellertid enligt förbundet lösas av huvudmännen självautifrån deras skilda lokala förutsättningar. Det är, menar förbundet, av storvikt att den i sammanhanget ytterst väsentliga preventivniedelsråd-givningen fären så snabb och bred effekt som möjligt. Vidare anser förbundet det angelägetatt även andra personalkategorier än läkarna tar del i verksamheten bl. a. föratt förkorta förekommande väntetider. hävdar att en ökning avantalet aborter motverkas av en målmedveten satsning på förbättrad prevenlivmedelsrådgivning.Om en ökning inträder torde den enligt styrelsen bli endast måttlig ochsannolikt inträffa , varefter antalet aborter torde stabiliseraspå en relativt nivå eller minska. Förslaget att abortrådgivningenskall överföras till mödrahälsovården kritiseras av medicinska fakulteten vidLinköpings högskola, och . Dessa remissinstanser anser det mindre lämpligt att föra sammangravida kvinnor som inte önskar föda med övriga. 5.2 Remissyttranden till över förslagettill organisation av preventivmedelsrådgivningen framhåller i sitt remissvar att detframlagda organisationsförslaget bör hälsas med stor tillfredsställelse, varförförbun- det i allt väsentligt ansluter sig till detsamma. Takten iutbyggnaden av preventivmedelsrådgivningen måste dock självfallet bli beroendeav de resurser som kan ställas till förfogande. Svenska kommunförbundettillstyrker förslaget bl. a. mot bakgrund av det ökade antalet aborter.Kommunförbundet framhåller, liksom även , attorganisationsplanen för rådgivningsverksamheten inte bör göras bindande utanatt det bör stå öppet för huvudmännen att välja den för det enskildasjukvårdsområdet mest lämpade organisationsformen. läkarförbundtillstyrker i väsentliga delar förslaget till förstärkning av resurserna för antikonceptionellrådgivning. Enligt är det ändamålsenligt att rådgivningenorganiseras av sjukvårdshuvudmännen saml att det sker i anslutning till devårdcentraler för öppenvård som är planerade och som i viss omfattning redan ärunder utbyggnad. Vidare anser det naturligt att huvudansvaretför preventivmedelsrådgivningen kommer att vila på gynekologerna.Utbildningsfrågorna anser förbundet angelägna och understryker att en intensifieradundervisning om antikonception bör komma till ständ för alla läkarkategoriersom arbetar med preventivmedelsrådgivning. finnerdet riktigt att resurserna för preventivmedelsrådgivningen .förstärks inom dennuvarande mödrahälsovårdens ram och genom att det anordnas särskildamottagningar knutna (ill kvinnoklinik, öppenvårdscentral eller mödravårdscentral.Svenska barnmorskeförbundet instämmer helt i förslaget. Förbundet framhålleratt barnmorskorna i dagens läge ofta har större kunnande inom obstetrik och gynekologiän de flesta icke specialiserade läkare. () anser att maninte generellt kan ålägga den medicinska personalen inom skolan speciellauppgifter på detta område. SÖ framhåller att den av arbetsgruppen föreslagnaorganisationen bör väl tillgodose behovet av sådan rådgivning för olika grupperi samhället. Förslaget att anordna särskilda ungdomsmottagningar ellersärskilda mottagningstider för ungdomar på befintliga mottagningar stöds av SÖ.Vidare ansluter sig SÖ till det förslag som lagts fram för utbildning ochkompletterande utbildning av olika personalkategorier samt den föreslagnaarbetsfördelningen mellan läkare och barnmorska resp. sjuksköterska. Efterremissbehandlingen har i skrivelse till Kungl. Majrt framhållitatt styrelsen i stort sett ansluter sig till förslaget. Styrelsen konstateraratt det i huvudsak råder enighet om förslaget att principiellt förankra preventivmedelsrädgivningeninom mödrahälsovärdsorganisatio-nen. Styrelsen delar Landstingsförbundets ochKommunförbundets åsikt att preventivmedelsrådgivningen inte bör bindas till enför alla enhetlig organisation utan att organisationsformen skall kunnaanpassas till de lokala förutsättningarna. 6 Departementschefen 6.1 Inledning De sociala aspekterna på abortfrågan har under de senastedecennierna kommit att bli alltmer uppmärksammade. Samhällets insatser när detgäller att genom såväl individuell rådgivning som allmän information vägledaallmänheten i fråga om preventivmedlen och deras användning har successivtutökats. Dä en icke önskad graviditet inträffar har kvinnan genomabortrådgivningen möjlijrhel att få hjälp med all besluta om hon skall sökaabort eller ej. abortkommitté har bl. a. lagt fram förslagangående samhällets stöd vid graviditet och föräldraskap. Frågor om ekonomiskaoch andra åtgärder till hjälp för barnfamiljerna har behandlats i ett flertalandra sammanhang. Jag går därför nu inle närmare in på dessa frågor men vill ikorthet erinra om de insatser som gjorts på ifrågavarande område. har del ekonomiska stödet tillbarnfamiljerna byggts ut kraftigt. En av de viktigaste målsättningarna hardärvid varit att rikta stödet till de grupper av barnfamiljer som är i störstbehov av stöd och med sikte på de situationer i barnfamiljens liv när behovetär störst. Fr.o.m. den har en föräldraförsäkringinförts som ersätter den tidigare moderskapspenningen och tUläggssjukpenningenvid barnsbörd. En av de principiellt viktiga nyheterna i föräldraförsäkringenär den garanlinivå för stödet på . per dag som tillkommit. Denna bör hastörst betydelse för de allra yngsta mödrarna som ännu inte hunnit ut iförvärvslivet och för de föräldrar som är hemarbetande bl. a. på grund av attde har äldre barn. Enligt förslag i prop. 1974:15, som godkänts av riksdagenden i är, kommer ersättningstiden att frän och med den 1 januari 1975förlängas . 1 den nya föräldraförsäkringen ingår också en riitttill sjukpenning för förvärvsarbetande föräldrar som behöver stanna hemma förvård av sjukt barn under förutsättning att barnet är . 1 detfortlöpande ekonom:iska stödet till barnfamiljerna har de allmänna barnbidragenstor betydelse. Barnbidragen utgår fr. o. m. med . perbam och år. Därutöver har stödet alltmer inriktats på atthjälpa låginkomsttagargrupperna bland barnfamiljerna genom förstärkningar av destatliga och statskommunala bostadstilläggen. Möjligheterna att få en godbostad är naturligtvis av stor betydelse när föräldrarna bedömer om de harmöjlighet att ta hand orn elt barn. Bostadstilläggen har gett barnfamiljernamöjlighet alt dels förbättra sin allmänna konsumtionsstandard, dels skaffa sigen god bostad till rimlig kostnad. Utvecklingen har visat att barnfamiljernagenom det stora bostadsbyggarrdet och genom bostadstilläggen kunnat förbättrasin bostadssituation högst avsevärt. En annan grupp för vilka samhällsstödet kraftigtförstärkts är de ensamstående föräldrarna. Bidragsförskotten höjdes år 1971till av basbeloppet, vilket f. n. innebär . per barn och år.Samtidigt höjdes åldersgränsen till 18 är. F. n. utgår bidragsförskott med ca270 kr. Fr. o. m. har reglerna för barnpensionenändrats så att de till stora delar motsvarar reglerna för bidragsförskott. Det är emellertid inte bara det ekonomiska stödet som ärav betydelse för familjernas möjligheter all skaffa sig det antal barn deönskar utan också andra förhållanden spelar in. Bostadens betydelse har redanberörts. En avgörande roll har naturligtvis familjens möjligheter att försörjasig. Tillgång till arbete, utbildning och barntillsyn är avgörande faktorer försmåbarnsföräldrarnas möjligheter att förvärvsarbeta. Betydande satsningar harskett och sker på alla dessa områden och antalet förvärvsarbetande kvinnor medsmå barn har ökat mycket kraftigt . När del gällerbarnomsorgerna i daghem har antalet platser i heldagstillsyn (daghem ochfamiljedaghem) ökat från ca 20 1965 tUl ca 114 1974.Statsbidragen till den kommunala daghemsverksamheten har höjts med kortamellanrum så alt de nu täcker en betydande del av både drifts-ochanläggningskostnaderna. Chefen för har tidigare denna dagbetonat behovet av preventiva och stödjande åtgärder och understrukit att manbör satsa pä åtgärder som förebygger icke önskade graviditeter och att abortäven i fortsättningen bör betraktas som en nödfallsutväg. Det är därförangeläget att som en ny abortlagstiftning genomförs den abortförebyggandeverksamheten byggs ut kraftigt. Jag kommer i det följande att behandla denframtida organisationen av preventivmedelsrådgivningen, abortrådgivningen och preventivmedelsinformalionenoch att föreslå ökade resurser för samhällets insatser på dessa områden. Vidarekommer jag att lägga fram förslag i syfte att minska den enskildes kostnaderför preventivmedel. För att bredda underlaget för ett ställningstagande idessa frågor har abortkommitténs förslag kompletterats med det arbete somutförts inom den av chefen för tillsatta arbetsgruppen iabortfrågan. Mina överväganden bygger huvudsakligen på det material somarbetsgruppen ställt samman. Med preventivmedelsrådgivning avser jag individuellinformation om olika metoder för planerat föräldraskap. Rätten att själv få bestämma när man vill ha barn och hurmånga framstår för allt fler människor som en självklarhet. Kunskap omoch tillgång till olika metoder för födelsekontroll blir då i samma mån eltberättigat krav. Möjligheterna att få preventivmedelsrådgivning är dock f. n.begränsade och motsvarar inte den alltmer ökade efterfrågan. Denna ökandeefterfrågan beror främst på att sådana preventivmedel som p-piller och spiral,vilka började användas , för sin användning kräver kvalificerad medicinskrådgivning. Av svaren på enkäter som tillställt sjukvårdshuvudmännen harframgått, att det pä många håll i landet är långa väntetider för preventivmedelsrådgivning.Väntetider är inte ovanliga. Jag anser därför att enomedelbar och kraftig upprustning av den individuellapreventivmedelsrådgivningen är utomordentligt angelägen. Statsbidragutgår till preventivmedelsrådgivning endast i den mån den anordnas inomfamiljerådgivningens ram. Preventivmedelsrådgivning förekommer emellertid inommånga olika verksamhetsområden, huvudsakligen i sjukvårdshuvudmännens regi.Denna rådgivning ingår inte bland de skyldigheter, som enligtsjukvårdslagstiftningen åvilar sjukvårdshuvudmännen, utan bygger på frivilligaåtaganden av dessa. Rådgivningen meddelas till övervägande del vid gynekolog-eller distriktsläkarmottagningar. Utanför sjukvårdshuvudmännens ansvarsområdemeddelas prevenlivmedelsrådgivning av privatläkare, av försexuell upplysning () samt på vissa orter inom ramen för skolhälsovården.Det måste anses värdefullt att ifrågavarande rådgivning på detta sätt även ifortsättningen kan bedrivas också av andra än sjukvårdens huvudmän. Emellertidbör sjukvårdshuvudmännen liksom ha huvudansvaret för att preventivmedelsrådgivningkommer till stånd i önskvärd omfattning. Rätten till bidrag för verksamhetenbör regleras i lag. Härtill återkommer jag i det följande. Jag vill i detta sammanhang erinra om att den tillsattaskolhäl-sovårdsutredningen enligt sina direktiv har att analysera skälen föroch emot ett samlat huvudmannaskap för skolhälsovården och övrig hälso-ochsjukvård bl. a. med hänsyn till möjligheterna till organisatorisk ochresursmässig samordning. Vad angår organisationen av den preventivmedelsrådgivning,som meddelas av sjukvårdshuvudmännen, har abortkommittén föreslagit enutbyggnad av mödrahälsovården med särskilda mottagningar för preventivmedelsrådgivning.Den utvidgade verksamheten bör enligt kommitténs mening bedrivas så att denbättre än den nuvarande fungerar som elt vård- och serviceorgan när det gällerpreventivteknik, graviditetsrådgivning och råd åt blivande eller nyblivnaföräldrar. Även den av 1968 tillsatta arbetsgruppen ansåg att preventivmedelsrådgivningenav praktiska och ekon(5miska skäl borde knytas till mödrahälsovårdsorganisationeni avvaktan på en fullständig utbyggnad av större vårdcentraler. Särskildamottagningar borde anordnas för dem som på eget initiativ och utan samband medhavandeskap eller förlossning sökte preventivmedelsrådgivning. Råd:givningenborde göras särskilt tillgänglig för t. ex. nyförlösta kvinnor och kvinnor som nyhgengenomgått abort.