prop · FX03144 · 1974-12-31 00:00:00 — Vid en följande fortsattöverläggning i teknikernas närvaro beslutas domen. I tekniskt mera svåra målanses det dock nödvändigt att domen utarbetas i närvaro av tekniker, 2.3.3 Särskilda ledamöter i kammarrätt Kammarrätt är besvärsinstans i mål som avgjorts avförvaltningsdomstol på länsplanet samt i mål som prövats avförvaltningsmyndighet i vissa fall. Regler om kammarrätts sammansättning och domförhetfinns i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar och i kammarrättsinstruktionen(1971:1074), I kammarrätt finns kammarrättspresident, en eller flerakammarrättslagmän samt kammarrättsråd. De skall vara lagfarna. Liksom hovrättär kammarrätt delad i avdelningar. Avdelning består av presidenten eller enlagman som ordförande samt av minst två kammarrättsråd, av vilka en är viceordförande. Kammarrätten är domför med tre ledamöter. Fler än fyra får intesamtidigt sitta i rätten. Beträffandemål om fastighetstaxering finns särskilda bestämmelser i taxeringsförordningen(1956:623). Vid handläggning av sådant mål skall delta tre av kammarrättensledamöter samt två särskilda ledamöter, som skall vara i praktiska värvförfarna personer med god kännedom om fastighetsförhållandena i allmänhet. Omtre av kammarrättens ledamöter är ense om slutet, kan dock målet avgöras utanhinder av en särskild ledamots utevaro. Det skall finnas en krets av särskildaledamöter med sakkunskap i fråga om fastighetsvärdering. Minst nio ochhögst tjugo sådana ledamöter skall förordnas av Kungl, Maj:t för högst isänder för varje kammarrätt. Av dessa skall minst tre ha sakkunskap beträffandevärdering av skogsmark och växande skog, minst två beträffande värdering avvattenfallsfastighet, minst två beträffande värdering av jordbruksfastighet iövrigt och minst två beträffande värdering av annan fastighet i övrigt. Lagmannenbeslutar efter samråd med vice ordföranden om inkallande av de särskilda ledamöterna,I vissa fall skall särskilda ledamöter inte delta i handläggningen, t,ex, närmålet rör rättsfrågor som ej kräver teknisk sakkunskap. Fastighetstaxeringsmålavseende allmänna fastighetstaxering handläggs i andra instans av ensärskild avdelning vid kammarrätten i . Vid avdelningen tjänstgör enlagman, tre kammarrättsråd, varav en är vice ordförande, och sexkammarrättsassessorer. Antalet sakkunniga är f.n, 19. Av dessa tjänstgör trevid handläggning av mål rörande skogsfastighet, tre angåendevattenfallsfastighet, fem angående jordbruksfastighet och åtta angående annanfastighet. Med hänsyn till att de sakkunniga oftast är framstående inom sinaordinarie yrken och ofta upptagna måste planeringen av målens föredragning skei mycket god tid. Enligt inhämtade uppgifter måste de sakkunniga kallas tilltjänstgöring minst två å i förväg. Genom att flera sakkunniga finnsinom samma målkategori kan dock arbetet planeras utan alltför stora svårigheter.Den särskilde ledamoten deltar vid såväl bestämmande av domslut som formuleringav domskäl. Vanligtvis sker detta i direkt anslutning till föredragningen. Medhänsyn till bl.a. de ersättningsbestämmelser som gäller för de särskildaledamöterna kan bara i undantagsfall beredandet av viss fråga överlämnas tilldem. 2.4.1 Hovrätterna och domarutbildningen domarutredning utreder f,n, frågan omhovrätternas organisation, domarutbildningen och domarkarriären. Utredningenberäknas slutföra sitt arbete . utreder bl.a, frågan om domstolar ivattenmål. Mellan framför allt miljöskyddsmål och vissa typer av vattenmålfinns nära anknytning. Utredningens arbete, som skall resultera i ett förslagtill ny vattenlag, kan inte beräknas vara slutfört förrän tidigast under år1976, 2,4.3 Hyresprocess , som tillsattes för attutreda frågan om överprövningen av hyresnämndernas avgöranden, har ibetänkandet (Ds Ju 1974:3) 'Bostadsdomstolen, överinstans till hyresnämnd'föreslagit att de tvister som enligt nuvarande ordning förs från hyresnämndtill allmän domstol skall överprövas av en ny myndighet, bostadsdomstolen. Förslaget,som enligt kommittén bör genomföras , innebär att vissamåltyper försvinner från fastighetsdomstol och hovrätt. Förslaget bereds f,n, ijustitiedepartementet med sikte på att proposition skall kunna läggas fram i årtill höstsession. 3.1 Frågan om teknisk ledamot i hovrätt Inledningsvis diskuterar utredningsmannen om det finnsanledning att nu pröva frågan om att förstärka hovrätternas sammansättning medteknisk sakkunskap i mål som fullföljts från fastighetsdomstol. Utredningsmannenanser att frågan, som inte avgjordes genom fastighetsdomstolsreformen, numerafår anses ha kommit i ett sådant läge att ett ställningstagande är motiverat.Främst pekas på erfarenheterna av fastighetsdomstolsreformen samt de tekniskafrågornas ökade vikt och överlantmätarens ändrade ställning enligt FBL, Utredningsmannenframhåller att erfarenheterna av fastighetsdomstolsreformen bedöms entydigtpositivt av ledamöter i fastighetsdomstolar och av myndigheter ochsammanslutningar utanför domstolsväsendet, som utredningsmannen haftöverläggningar med. Inordnandet av teknisk sakkunskap i fastighetsdomstolarnahar sålunda inneburit en förstärkning. Vid överläggningar som utredningsmannenhaft med de hovrättsledamöter som handlägger fastighetsmål har man i tre avhovrätterna ställt sig genomgående positiv til! tanken på tekniska ledamöter ihovrätt, 1 övriga hovrätter har meningarna varit delade. De ledamöter som haren negativ inställning till frågan menar dock inte att hovrätterna inte skulleha behov av teknisk sakkunskap i fastighetsmålen. Tvärtom understryker de attdet tekniska inslaget i dessa mål särskilt i expropria-tionsmålen ärbetydande. För att söka mäta det tekniska inslaget i fastighetsmål ihovrätterna redovisar utredriingsmannen i betänkandet (s, 55) visst statistisktmaterial som visar i vilken utsträckning tekniker uppträder på partssidan ellerhörs som sakkunniga eller som vittnen. Materialet bekräftarenligt utredningsmannen den allmänna erfarenheten att det tekniska inslaget ifastighetsmålen är stort även vid handläggningen i andra instans. Särskiltgäller detta expropriationsmålen. Också i miljöskyddsmålen, som dock ännu ärganska fåtaliga, är det tekniska inslaget framträdande, I fråga om fastighetsbildningsmålenvisar statistiken visserligen att endast ett mindre antal tekniska biträden ochsakkunniga vittnen uppträder i hovrätt. Emellertid är statistiken enligtutredningsmannens mening knappast rättvisande på denna punkt. Också ifastighetsbildningsmålen är det tekniska inslaget erfarenhetsmässigt stort, 1denna måltyp kan dessutom förekomma både frågor om fastighetsteknik och frågorom fastighetsvärdering. Det är också vanligt i alla typer av fastighetsmål attnytt utredningsmaterial i den tekniska delen ges in i hovrätten. Med hänsyntill de skärpta regler som gäller i fråga om åberopande av nytt material ihovrätt torde man emellertid ha att räkna med en ändring härvidlag. Även denya bestämmelserna i om utredningsbeslut kan antas komma att verka i sammariktning. Utredningsmannenframhåller att hovrätten numera inte på samma sätt som tidigare kantillgodogöra sig överlantmätarens fackkunskaper. Genom den starkare betoningenav allmänna intressen i fastighetsbildningsmål har FBL medfört attöverlantmätaren oftare företräder partsintresse i målen. Men även i andra fallär hans ställning förändrad. Hovrätten kan visserligen kalla honom tillmuntlig förhandling i målen men bara för att lämna upplysningar, FBL harvidare medfört vissa nya aspekter på teknikerfrågan i fastighetsbildningsmålen,påpekar utredningsmannen, är i väsentliga delar uppbyggd som enramlagstiftning med tämligen allmänt hållna grundläggande regler somförutsätts skola fyllas ut med gällande plan- och markpolitiska grundsatser ochbedömningar. Särskilt gäller detta de allmänna fastighetsbildningsvillkoren i 3kap. Lagstiftningens konstruktion medför att domstolarna får en större rättsskapandefunktion . Det blir också nödvändigt för dem att fortlöpande följautvecklingen på det plan- och markpolitiska området. En uppgift av denna artligger väl till för tekniker som genom skolning och erfarenhet är inriktade påsådana frågor, I fråga om behovet att förstärka hovrätterna med teknisksakkunskap gör utredningsmannen i huvudsak följande överväganden. Med hänsyn till omfattningen av tekniskt betonade frågorockså i hovrätt och till den växande betydelsen av dessa är det enligtutredningsmannens mening nödvändigt att hovrätterna är minst lika väl rustadebeträffande teknisk sakkunskap som fastighetsdomstolarna. En i alla avseendenkvalificerad sammansättning i hovrätterna måste vara ägnad att ge ökadauktoritet åt avgörandena, reform beträffande fullföljd av talan tillHD har dessutom medfört att hovrätterna kommer att döma som sista instans iavsevärt större utsträckning . huvudsakbara är prejudikatfrågor o.d, som tas upp av HD torde man kunna räknamed att hovrätterna praktiskt taget alltid har sista ordet i sådana, särskilt ifastighetsbildningsmål vanliga frågor som gäller lämplighets- och skälighetsavvägningarsamt i värderingsfrågor. Detligger nära till hands att dra paralleller med handläggningen av vattenmål ochpatentmål i hovrätt. Erfarenheterna av tekniska ledamöters medverkan i dessamål är odelat positiva. Visserligen skall inte bortses från att både ivattenmål och framför allt i patentmål inslaget av speciella tekniska problemär stort. Speciella tekniska frågor förekommer emellertid även ifastighetsmål. Och i vattenmål är det vanligt med värderings-ochersättningsfrågor av samma typ som i fastighetsmålen. Medverkan av tekniskledamot i vattenöverdomstolen även i dessa fall anses vara av stort värde. Erfarenheternafrån domstolar med tekniska ledamöter visar också att medverkan av tekniker kanutgöra en stimulans för juristledamöterna och öka deras intresse och förståelseför tekniska frågor. Det har t,o,m, gjorts gällande att det ibland underförberedelsearbetet på ett mål kan inträffa att tekniska problem som är involveradei någon fråga går domstolen förbi därför att den saknar den kunskap ocherfarenhet som krävs för att observera och rätt värdera problemen. Det måste vidare antas attförutsättningarna för en effektiv processledning från domstolens sida ökar omdomstolen förfogar över egen sakkunskap också i tekniskt betonade frågor. Ävenförutsättningarna för att åstadkomma en enhetlig praxis i sådana frågor ökar.Detta måste i sin tur vara ägnat att stärka allmänhetens förtroende förhovrätternas avgöranden i förevarande typ av mål. Även i detta avseende kanerfarenheterna från vattenrättskipningen åberopas. Genom medverkan av teknikerbör man dessutom kunna göra vissa arbetsekonomiska vinster. En hel deluppgifter i samband med måls förberedande och handläggning i övrigt tordesålunda med fördel kunna anförtros åt den tekniske ledamoten. Bl,a, bör man iviss utsträckning kunna undvika syneresor genom att teknisk ledamot företar undersökningpå platsen. Eftersom starka skälsålunda talar för att teknisk ledamot bör delta i fastighetsmålens handläggningi hovrätt förordar utredningsmannen att denna ordning införs. Det anförda har enligtutredningsmannen i första hand tillämpning på fastighetsbildnings-, expropriations-och miljöskyddsmål. När det gäller hyres- och arrendemålen däremot är behovetav medverkan av teknisk sakkunskap i domstolen inte alls lika framträdande.Beträffande fastighetsdomstolarna har detta kommit till direkt uttryck i domförhetsreglernai FDL, Rätten består i denna typ av mål normalt av två juristdomare och tre nämndemän.Möjlighet finns dock att vid behov låta en teknisk ledamot ingå i domstolen istället för en av nämndemännen. Vad man därvid tänkt på är t,ex, hyrestvisterangående affärslokaler, mål om tvångsförvaltning av bostadsfastighet och s.k, bruksvärdesmål. Det äremellertid att märka att dessa måltyper endast i begränsad utsträckning kanfullföljas till hovrätt. Med hänsyn till vad som anförs i direktiven för hyresprocesskommitténär det vidare möjligt att de allmänna domstolarnas befattning med hyresfrågorkommer att minska, 3.1.2 Den tekniske ledamotens ställning Utredningsmannen framhåller att det underutredningsarbetet har framkommit två olika synsätt på frågan vilken ställningen teknisk ledamot i hovrätt bör ha. Det ena alternativet är att se teknikernsom en i domstolen ingående expert på vissa typer av frågor, Hans funktionskulle närmast vara att tillhandagå domstolen med sådan sakkunskap somdomstolen eljest skulle skaffa sig genom att förordna särskild sakkunnig enligtRB:s regler. Ett konsekvent fullföljande av denna linje skulle vara attdomstolen efter bedömning från fall till fall tillkallar tekniker som har densakkunskap som lämpar sig för den aktuella frågan. Domstolen kan härigenom fåtillgång till den expertis som är adekvat i varje särskilt fall. Det andraalternativet är att teknikern har ställning av en med de lagfarna ledamöternahelt jämställd ledamot som deltar i målet i dess helhet och bedömer materialetutifrån sin särskilda utbildning, kunskap och erfarenhet, Hans uppgift blirnärmast att tillföra domstolen en mera allround-betonad fackkunskap ocherfarenhet inom de ämnesområden som de aktuella måltyperna rör. En väsentligutgångspunkt vid valet mellan dessa två alternativ är, framhållerutredningsmannen, att det ofta inte är möjligt att skilja ut renodlat tekniskafrågor i den typ av mål som det här gäller. Rättsliga och tekniska problem ärvanligen inflätade i varandra. Av intresse är vidare hur man löst frågan omteknikerns ställning i fastighetsdomstol och vattendomstol, I fastighetsdomstoloch i vattendomstol deltar den tekniske ledamoten i princip i samtliga mål,Hans medverkan är inte heller begränsad till särskilda frågor, utan han deltarsom meddomare i hela målet, låt vara att hans huvudsakliga insats givetvisfaller på frågor av teknisk-ekonomisk natur, Samma sak gäller beträffandeteknisk ledamot i vattenöverdomstolen. Den ordning som gäller i de nu angivnafallen har visat sig vara smidig och funktionsduglig, vilket är omvittnat frånflera håll inom och utom domstolsväsendet. Utredningsmannenerinrar om att förslag vid skilda tillfällen framförts om att tillföravattendomstolarna specialister av olika slag, t.ex, sakkunskap inom biologioch ekologi eller i fråga om fiske och naturskydd. Sådana propåer haremellertid alltid avvisats med motiveringen i huvudsak att till tekniskaledamöter i vattendomstol bör utses personer som besitter en allmän för vattendomstolarnasbehov lämpad teknisk sakkunskap medan erforderliga experter får tillkallasutifrån och inta ställning av sakkunniga. Enligt utredningsmannens mening talar övervägande skäl fördet alternativet att domstolen genom teknikern skall tillföras en fond avallmän teknisk-ekonomisk kunskap och erfarenhet som är lämpad för ifrågavarandemåltyper. Den tekniske ledamoten bör alltså ha ställning av meddomare som isamarbete med de lagfarna ledamöterna medverkar i bedömning av materialet imålet utifrån den fackkunskap och erfarenhet som han besitter, I den månhovrätten behöver särskild sakkunskap i någon fråga bör detta behov liksom hittillstillgodoses genom att sakkunniga tillkallas enligt . Även meddenna lösning kan man enligt utredningsmannen tänka sig antingen att teknikerni princip alltid deltar i målens handläggning eller att han deltar bara i demål där hovrätten finner hans medverkan påkallad. För den förra lösningen kanåberopas i huvudsak samma skäl som talar för att ge teknikern ställning som meddomare.Vidare vinner man med denna lösning större fasthet och enhetlighet ihandläggningsformerna. Man får också överensstämmelse med den ordning somgäller i fastighetsdomstolarna och inom vattenrättskipningen. Utredningsmannenförordar att den tekniske ledamoten i princip alltid skall delta ifastighetsmålens handläggning i hovrätt. förekommer emellertid även idessa måltyper att talan fullföljs enbart i frågor av juridisk natur, t,ex, närtalan avser rättegångsfrågor, 1 sådana fall när det framstår som uppenbartatt teknisk sakkunskap är överflödig bör hovrätten kunna avgöra målet medenbart lagfarna ledamöter, arrendemålen är också sällan av den artatt teknisk sakkunskap är påkallad vid bedömandet. Teknikerns deltagande ihovrättsprocessen bör därför inte utformas som en ovillkorlig regel, Å andrasidan bör möjlighet finnas att i undantagsfall, när målet innehåller ovanligtmånga eller särskilt komplicerade tekniska problem, låta två tekniker medverka.Motsvarande ordning gäller i vattenöverdomstolen. Närasamband med frågan om den tekniske ledamotens ställning har spörsmålet om detbör inrättas fasta tjänster för tekniker eller om det tekniska inslaget börtillföras domstolen utifrån. Här ser utredningsmannen tre olika vägar attvälja mellan, I, Ledamöter ur en bestämd krets Detta system motsvarar det som förut gällde beträffande expropria-tionsdomstolarna.En parallell finns i handläggningen av patentmål. Systemetförutsätter enligt utredningsmannen att den tekniske ledamoten hämtas ur enkrets av personer som är yrkesverksamma på områden där frågor av den art somförekommer i fastighetsmål är dominerande. Man når den fördelen att domstolenlättare kan hålla sig ä jour med den tekniska utvecklingen. Denna lösning gervidare möjlighet till större differentiering av den tekniska sakkunskapen ochär därför att föredra om man väljer det tidigare angivna alternativet att vidbehov tillföra domstolen teknisk sakkunskap i särskilda frågor.Vid alternativet att teknisk ledamot i princip alltid skall delta som meddomarehar systemet med en kader av tekniker bestämda nackdelar. En tekniker som interegelbundet deltar i målens handläggning får inte den förtrogenhet med ocherfarenhet av domstolsarbete som behövs för att hans insats skall kunnautnyttjas till fullo. Ett nära samarbete mellan lagfarna och tekniska ledamötermåste bli svårare att åstadkomma med denna lösning. Eftersom det måsteförutsättas att den personkrets, varur teknikern skall hämtas, på sittordinarie arbetsfält har nära beröring med frågor som faller inomfastighetsmålens område kan det lätt uppkomma jävs- och objektivitetsproblem ihans ställning som domstolsledamot. Man måste också räkna med praktiskasvårigheter att i den omfattning och på de tider, som domstolen önskar, förfogaöver tekniker som är bundna i annan yrkesverksamhet. Det förhållandet att mant,ex, i patentmålen synes kunna bemästra sådana problem säger inte så mycket,eftersom dessa mål är så få, 2, Anlitande av fastighetsdomstolarnas tekniker framhåller att detta alternativ kan ha vissa arbets- mässiga fördelar, eftersom det bidrar till en jämnsysselsättning för fastighetsdomstolarnas tekniker, men påpekar attarbetsläget i fastighetsdomstolarna f,n, inte synes vara sådant att detföreligger någon överkapacitet på teknikersidan. Jämfört med alternativ 1 har denna lösning den fördelenatt överrätten skulle få tillgång till tekniker som är väl förtrogna meddomstolsarbete och har vana att samarbeta med lagfarna ledamöter. Systemet haremellertid påtagliga nackdelar. En ordning av detta slag skulle innebära någotprincipiellt nytt inom domstolsväsendet. Det förekommer inte att med endomartjänst är förenad skyldighet att dessutom vara ledamot i högre rätt. Ettsådant system kan i allmänhetens ögon lätt uppfattas som om gränsen mellaninstanserna suddas ut. Mot systemet talar dessutom praktiska skäl av samma slagsom anförts vid alternativ I, 3, Fasta teknikertjänster En ordning med fasta teknikertjänster ger enligtutredningsmannen bättre förutsättningar än de två andra alternativen för ett närasamarbete mellan domstolens ledamöter och för utvecklande av smidiga arbetsrutiner.Detta alternativ skapar också helt andra möjligheter för den tekniske ledamotenatt växa in i domstolsarbetet och att bli förtrogen med förhållandena inomdomsområdet. Vidare undviker man de jävsfrågor och praktiska svårigheter som ärförknippade med alternativ 1 och 2, Visserligen låter det sig sägas att en tekniker som heltägnar sig åt domstolsarbete lättare avskärmas från den tekniska utvecklingen änden som i sin dagliga gärning ägnar sig åt mera konstruktiv teknisk verksamhet. Fastighetsdomstolarna har ännu fungerat föratt man skall kunna bedöma om påståenden av denna art har något fog för sig.Däremot talar erfarenheten från vattenrättskipningen för att det inte finnsnågon grund för sådana farhågor. För att underlätta för domstolstekniker atthålla sig ä jour med utvecklingen inom deras fackområden kan man driva enfrikostig efterutbildnings- och informationsverksamhet. Med den tekniske ledamotens ställning såsom meddomare somi princip deltar i alla mål låter sig den ordningen bäst förenas att maninrättar fasta tjänster för ändamålet. Utredningsmannen förordar därföralternativ 3. Den tekniske ledamoten skall enligt utredningsmannensmening tillföra domstolen en allmän teknisk-ekonomisk fackkunskap ocherfarenhet inom de ämnesområden som fastighetsmålen omfattar. För att belysa dekrav som bör ställas på hans kompetens redogör utredningsmannen för vilka slagav tekniskt betonade frågor som förekommer i fastighetsmål i hovrätt. Beträffande fastighetsbildningsmålen nämns som exempelfrågor om sammanställning och tolkning av lantmäteriakter och kartmaterial,frågor om fastighetsindelning, förefintligheten eller sträckningen av gränser,vägar o,d, samt omfattningen av samfällda fisken. Det kan vidare vara fråga omatt tolka och tillämpa planföreskrifter, att företa lämplighetsavvägningarmellan olika av plan- och fastighetsbildningsfrågor berörda intressen osv. Denu berörda typerna av frågor är sådana som faller inom lantmätarnas fackområde.Till samma kategori kan också räknas frågor ofta av höggradigt teknisk natur som är vanliga i mål om enskilda vägar och andra gemensamma anläggningar, t.ex,anslutningsvillkor, utförandet av anläggningen eller fördelningen av andelstal,I fastighetsbildningsmålen förekommer också en annan typ av frågor, som förövrigt genom FBL fått större betydelse än tidigare, nämligen sådana som avservärdering, gradering och bestämmande av ersättningar. Det kan gälla värderingav jordbruks- eller skogsfastigheter eller av tätbebyggelse, företagsskador,grusförekomster o,d. Frågor av denna typ är också det dominerande inslaget i expropriationsmål.De kan också förekomma i mål om inlösen eller ersättning enligtmiljöskyddslagen, I miljöskyddsmålen är dessutom mera speciellt tekniska frågorvanliga, t,ex, angående avloppsförhållanden, luftföroreningar, buller ochsprängningsskador, I ett och samma mål kan ofta förekomma både frågor somförutsätter kunskap i fastighetsbildning och vad därmed sammanhänger och frågorav värderingsteknisk art. Utredningsmannen framhåller att i fråga om tjänsterna.förteknisk ledamot i fastighetsdomstol, där samma typer av tekniskt betonadefrågor kan förekomma som i hovrätt, som kompetensområde har angetts antingenerfarenhet av fastighetsbildning eller erfarenhet av fastighetsvärdering. Det förekommer emellertid i några fall krav på erfarenhetinom båda dessa ämnesområden. De tjänster som förutsätter sådan kombineradkompetens har genomgående besatts med överlantmätare. Någon svårighet att fåkvalificerad rekrytering till tjänsterna som teknisk ledamot i fastighetsdomstoltycks inte ha förelegat. På grund av det förhållandevis ringa målantalet ihovrätt kan det där bli fråga om endast ett fåtal tjänster. Det råder ännuockså viss osäkerhet om den framtida tillströmningen av fastighetsmål tillhovrätterna. För att de tekniska ledamöterna skall kunna utnyttjas pårationellaste sätt anser utredningsmannen att det i varje fall beträffandeden första uppsättningen bör krävas dubbel kompetens, dvs, erfarenhet avsåväl fastighetsbildning som fastighetsvärdering, 3.1.4 Antalet tekniska ledamöter För beräkning av det antal tekniska ledamöter som behövertillföras hovrättsorganisationen tillmäter utredningsmannen betydelse främst åtmåltillströmningen och målens svårighetsgrad från teknisk synpunkt.