prop · FX034 · 1974-12-31 00:00:00 — Skyddsbehovet för en firma fårvisserhgen mte utan vidare anses sträcka sig tiU de yttersta gränserna förspridningsområdet för den tidning i vilken firmainnehavaren annonserar. Menexemplet visar att också gränserna för ett mindre företags firmaanvändning oftaär svåra att ange. Detta sammanhänger även med att firma inte bara riktar sigframåt, mot kundkretsen, utan även bakåt, mot leverantörer, kreditgivare,personalorganisationer och myndigheter. Moderna reklam- och distributionsmedeloch kringföringshandel begagnas dessutom av företag av olika storlek ochutvecklingen går mot större distributionsenheter. Enligt utredningen ger detanförda vid handen att, som man i fråga om lokalt registreradenäringsidkare mte gärna kan tUl skyddsområde välja ett mindre administrativtområde än kommunen, denna å andra sidan i åtskilliga fall kommer att utgöra ettalltför begränsat område. Enligt förslaget förutsätts därför länet bliskyddsområde för denna kategori näringsidkare. I de fall där lokalt verksammanäringsidkare utövar sin verksamhet utanför länsgräns och har behov av skyddinom två eller flera län ger förslaget möjlighet tUl registrering hos allaberörda länsstyrelser. Ekonomiskaföreningar torde enligt utredningen i regel vara verksamma inom en ort elleren korrunun. Föreningar med mera omfattande verksamhetsområden harhuvudsakligen registrerats hos överståt-hållarämbetet. Beträffandeaktiebolag anför uttedningen att man länge har antagit att företag som drivs iaktiebolagsform i regel är av den storlek att de idkar verksamhet inom helaeller en stor del av landet. Efter hand har emellertid företag med rent lokalverksamhet i allt större utsträckning börjat drivas som aktiebolag. Inom dengrupp av aktiebolag vars verksamhet bara avser del av landet återfinner manverksamhetsområden av mycket varierande storlek. Företag med verksamhet utanförlänsgränsen torde dock förekomma i helt annan utsträckning än inom andragrupper näringsidkare med lokal verksamhet. Med hänsyn till det betydandeantal handels- och industriföretag vilka som aktiebolag kan beräknas utövaverksamhet i hela eller större delen av landet anser utredningen det meständamålsenligt att låta hela landet vara skyddsområde för aktiebolag. Utredningensförslag innebär sålunda att två registreringsenheter primärt kommer att bildaunderlag för firmaskyddet: hela landet för centralt registrerad firma ochlänet för lokalt registrerad. Dessa områden kan emellertid bli alltförvidsträckta som skyddsområde för vissa kategorier firmahmehavare. Huvudregelnom firmarättens giltighet inom legistreringsområdetskulle gå utöver behovet om den fick gälla utan undantag, och den bör därförkompletteras med en regel, som där så erfordras anpassar skyddsområdet förregistrerad firma efter ett ringare skyddsbehov. En lösning skulle vara attlåta firmainnehavaren vid registreringen bestämma sitt skyddsområde efter detindividuella behovet. En sådan regel skulle emellertid knappast fylla sittsyfte, eftersom flertalet näringsidkare med all sannolikhet skulle, oavsettskyddsbehovet, välja största möjliga område dvs. hela registreringsområdet.Dessutom skiUle man genom denna metod inte nå det åsyftade målet i de fall dånäringsidkare bedriver sin verksamhet inom ett mindre område än kommunen.Registrering för del av kommun kan inte komma i fråga, eftersomregistreringsområdet i så fall skulle komma att sakna bestämda gränser. Enannan lösning som utredningen har diskuterat är att rätt tUl registrerad firmaendast skulle gälla inom den del av registreringsområdet där firman används.En sådan regel skulle stå i Överensstämmelse med den i förslaget upptagnaprincipen att rättsskydd genom registtering förutsätter att firman kommer tiUanvändning. Den skulle dock enligt uttedningen vara svår att tUlämpa. Bestämmandeför avgränsningen av skyddsområdet bör enligt utredningen vara attfirmainnehavaren skall skyddas mot användning av förväxlingsbart känneteckeninom registreringsområdet så långt som sådan användning är ägnad att tillfogahonom ekonomisk olägenhet. Inom del av registreringsområdet där detta inte ärfallet har firmainnehavaren inte något intresse som är värt att skydda. Iöverensstämmelse härmed föreslår utredningen att rätt till registrerad firmaskaU gälla inom område för vUket firman har registrerats, om det inte visasatt innehavaren inte kan lida skada eller åsamkas olägenhet genom att annaninom området använder förväxlingsbart kännetecken. Bevisskyldighet för attskada eller olägenhet inte uppkommer har härigenom lagts på firma-irmehavarensmotpart. Utredningen säger sig ha stannat vid denna utformning särskUt för attnå överensstämmelse med de finska och norska förslagen. När part åläggs attbevisa något negativt blir bevisbördan enligt sakens natur tung.På grund av bevisbörderegeln kommer registrering att medföra att firmaskyddet iallmänhet kan beräknas vara säkerställt inom hela registreringsområdet för densom vid registreringen får antas ha behov av skydd där. I förhållande tUl innehavareav företag med typiskt lokal verksanUiet bedriven inom kommun, del av kommuneller mindre ort inom registreringsområdet, bör bevisbördan i regel inte blialltför betungande. Från vilket område dessa lokala företagare hämtar sinakunder är ofta lätt att fastställa på gmnd av verksamhetens natur ochomfattning. Beträffandefrågan tUl vilket geografiskt område det firmarättsliga skyddet för släktnamnhänför sig skUjer utredningen mellan det potentiella skyddet och det skydd somföreligger på grund av användning 1974: 4 92 oberoendeav registrering eller inarbetande. I det föna fallet fär släktnamn sammaskyddsområde som den firma eller de firmor namnbäraren faktiskt utnyttjar.Används däremot släktnamnet självt som firma utan att vara registrerat eUerinarbetat, hänför sig skyddet tUl det område där verksamhet under nanrnetutövas. I fråga om ensamrättensomfattning vid inarbetning förordar utredningen att rätt tiU firma skall gäUainom område där inarbetningen består (4 § tredje stycket). En motsvaranderegel tillämpas redan i praxis. Inarbetandeskydd kan komma i fråga för bådeoregistrerad och registrerad firma. När irmehavare av en registrerad firmautsträcker sin verksamhet utanför registreringsområdet kan han sålunda få skydddär genom inarbetning. Har firma inarbetats endast i viss del av landet kanannan näringsidkare utan hinder därav använda en liknande firma inom aiman delav landet. Firmorna kan i fortsättningen bestå vid sidan av varandra utan attkollision uppkommer så länge de förblir lokahserade inom olika områden.Kollision inträffar först om någon av firmainne-havama utsträcker sinverksamhet tUl den andres område eller om båda utvidgar sin verksamhet till ettområde där ingen av dem fömt har varit verksam. I dessa situationer skallkonflikten lösas enligt de av utredningen föreslagna reglema om företrädemellan kolliderande firmor. Firmaskydd för känneteckeninnebär att annan än innehavaren inte får använda därmed förväxlingsbartkännetecken som firma. Enligt utredningens förslag, som i sak överensstämmermed gällande rätt, skall kännetecken anses förväxlingsbara endast om de avserverksamhet av samma eller liknande slag (5 § första stycket). Förväxlingsbarhetär sålunda en produkt av firmalikhet och branschlikhet. Regeln att firmor kananses förväxlingsbara endast om de avser verksamhet av samma eller liknandeslag skall tUlämpas även vid registrering av firma. Vid registrering av firmori samma register upprätthåUs dock denna regel inte helt. I samma register börenligt utredningen inte tas in identiska firmor, även om de avser olika slag avverksamhet, eftersom detta kan medföra att företagen blandas samman vidhandhavandet av registret. Enligt förslaget skall därför ny firma oberoende avinnehavarens bransch skilja sig från andra förat i samma register infördafirmor. Denna ordningsföreskrift krav på olikhet mellan firmoma. Utredningen anser sig intekunna ge några mekaniskt verkande schablonregler tUl ledning för prövningen avfråga om likhet mellan firmor. Vid likhetsbedömning som sker hosregistreringsmyndighet och avser de traditionellt utformade, flerordiga firmomatorde dock sådana regler i viss utsträckning kunna utbUdas och användas utanolägenhet. Som allmän princip anförs att alla föreliggande omständigheter skallbeaktas vid prövningen. Som alltför lika skall anses firmor som, trotsolikheter i vissa delar, använda i sin helhet är svåra att skUja från varandra.När en firmadominant efterbildas i en annan firma, kan firmorna vara Prop.1974: 4 93 svårskiljbaratrots att de i övrigt är ohka. I praktisk användning har nämligen vissabeståndsdelar i flerordiga firmor en tendens att falla bort eller träda ibakgmnden. Detta är särskilt vanligt när firman, utöver de beskrivandeelementen, består av en fantasibeteckning eUer ett ovanligt släktnamn som äranvändbart som dominant. Vid likhetsbedömning i sådana fall har ihittillsvarande praxis förekommit avgöranden enligt vilka större likhet ansettskunna godtas inom firmarätten än inom varumärkesrätten. Enhgt utredningensmening bör visserligen en mildare bedömning tUlämpas när det gällertraditionellt sammansatta firmor som består av beståndsdelar utan framträdandeskyddsvärde eller av vanliga släktnamn till vilka firmainnehavarna var för sigär berättigade. Vid prövningen huravida en särpräglad firmadominant företerlikhet med tidigare registrerade eller eljest skyddade ord bör man emellertid istort sett följa samma riktlinjer som tUlämpas inom varumärkesrätten, eftersomfirmas och varamärkes funktioner numera är så inflätade i varandra att detofta är svårt att i praktiken renodla den ena eller andra funktionen. När detgäller likhetsbedömning som inte hänför sig till traditionellt sammansattafirmor förutsätter förslaget sålunda en skärpning av nuvarande praxis. Ifråga om firmalikhet anför utredningen vidare bl. (se även betänkandet s.187), att när det rör sig om mindre företagare, som i sin verksamhet inte harbehov av mer än ett begränsat likhetsskydd, traditionella, flerordiga firmorutan beståndsdelar med framträdande skyddsvärde i regel behöver skilja sig åtendast i sin helhet. Det räcker om innehållet är varierat med hjälp av förnamn,verksamhetsord, ortsbestämning e. d. Införandet av möjlighet att användarealfirma kan dock ge anledning att skärpa kravet på olikhet mellan firmor sominnehåller samma släktnamn. I andra fall åter torde med hänsyn tUlverksamhetens ändamål firmor bli tillräckligt åtskilda genom att varierasobetydligt. Som kan sålunda firmor för bostadsrättsföreningar ochfastighetsbolag i allmänhet skiljas åt sinsemellan genom en siffra som angerkvarters-eller gatunummer. Vadangår branschlikhet som förutsättning för förväxlingsbarhet räknar förslagetmed ett elastiskt branschbegrepp varigenom man tar hänsyn till egenarten hosvarje särskild verksamhetsgren eller kombination av verksamhetsgrenar. Någonklar branschavgränsning förekommer inte aUtid inom näringslivet. Vad som utgörverksamhet inom viss bransch är underkastat växlingar bl. a. till följd avrationaliseringar i fråga om produktion och försäljning. Försäljning genomvaruhus innebär t. ex. en omfattande sortimentsspridning varigenom branscher itraditionell mening griper in i varandra. Vid firmaanmälan tillhandelsregister anges f. n. ändamålet med verksamheten ofta vara något av deolika slags rörelser som uppräknas i bokföringslagen, t. ex. handel,reparationsverksamhet etc. En så allmänt utformad branschbeskrivning skulle geen allt- föromfattande firmarätt och området för varje bransch bör vara betydligt snävare.Å andra sidan kan en bransch genom hävd också omfatta andra slags varor ellertjänster än firmainnehavaren för ögonblicket tillhandahåUer. Utredningenfinner det tveksamt om firmarätt bör begränsas tUl visst distributionsled inomen bransch. Någon allmän regel torde inte kunna uppställas, eftersom läget ärså växlande. Vid användning av liknande firmor inom ohka distributionsled kanförväxlingsrisken vara ringa där verksamheten riktar sig tUl skilda kretsar,exempelvis då en detaljhandlare inte säljer tUl andra än konsumenter och enfabrikant eller grossist enbart tUl detaljhandlare. Ä andra sidan är det numeravanhgt att en producent även riktar sig direkt till allmänheten genom egenreklam eller egen försäljningsorganisation och förväxlingsrisk kan då lättuppkomma distributionsleden emellan. Branschen kan vidare vara i rörelse motett nytt område och verksamheten därför utvidgas och förändras tUl att inrymmaäven detta. Ensamrätten bör sålunda enligt utredningen omfatta inte baraverksamhet som av ålder faller in under branschen utan även verksamhet somligger inom räckhåll för firmainnehavaren på gmnd av branschens naturligarörlighet. Ett pä detta sätt elastiskt branschbegrepp gynnar i skyddshänseendesärsldlt företag med samtidig verksamhet inom ett stort antal branscher,exempelvis varuhusen. Detta torde vara en fördel även för allmänheten.Utnyttjas ett sådant företags firma av annan för verksamhet som inte förögonblicket ligger inom företagets verksanahetsområde är detta nämligen oftaägnat att leda tUl förväxling. EfterförebUd av varumärkeslagen föreslår utredningen två undantag från huvudregelnom branschlikhet. Det första undantaget ger uttryck för den s. k.Kodakdoktrinen. Förväxlingsbarhet skall enligt förslaget kunna åberopas oberoendeav branschlikhet till förmån för kännetecken, som är synnerligen starktinarbetat och känt inom vida kretsar av allmänheten här i landet, om med hänsynhärtiU användningen av ett annat liknande kännetecken skulle innebära ettotillbörligt utnyttjande av det förras goodwill (5 § andra stycket a). Då ettsärskilt välkänt kännetecken utnyttjas av ett utomstående företag kan allmänhetenkomma att vUseledas i fråga om detta företags bakgmnd eller ursprunget fördess varor. Allmänheten hänför sålunda lätt det utomstående företaget ellerdess varor till den som genom inarbetningen har gjort kännetecknet välkänt,eUer också kan allmänheten få föreställningen att det finns en visssamhörighet mellan företagen. Skydd är i dessa fall motiverat såväl av hänsyntill innehavarens goodwill som av hänsyn tUl konsumenterna. Är det välkändakännetecknet mycket särpräglat kan även kännetecknets distinktivitet ochreklamvärde minskas. Fastän kravet på branschlikhet här släpps, är det dockenhgt utredningen endast i sällsynta fall, i fråga om de mest inarbetadefirmorna, som skyddetbör anses gälla alla branscher. I regel torde det vara tillräckligt med enutvidgning till mer eller mindre närliggande verksamhetsområden. Utvidgningenbör gå så långt att sådan förväxling som förut berörts blir förebyggd. Idet finska förslaget har upptagits ett "Kodakskydd" också för firmormed särskilt stark särprägel, främst sådana som består av eller innehåUer ettuppfunnet fantasiord utan egen språklig innebörd. Den svenska utredningen hardock inte kunnat biträda tanken att införa ett nytt slags Kodakfirmor, förvilka skydd oberoende av branschlikhet skulle gmndas enbart på firmans säregnabeskaffenhet. Detandra undantaget från huvudregeln om branschlikhet gäller firma vars renommépå grund av arten av den verksamhet för vilken firman används kan sägas varasärskilt ömtålig, t. ex. tillverkning eller försäljning av livsmedel,njutnmgsmedel, parfymerivaror, skönhetsmedel osv. Enhgt förslaget skaUförväxlingsbarhet oberoende av branschlikhet kunna åberopas tUl förmån förinarbetat kännetecken när med hänsyn till den särskilda arten av den verksamhetdet gäUer användningen av ett annat liknande kännetecken uppenbarligen skuUeförringa det förras goodwill (5 § andra stycket b). Ifråga om företrädesrätten mellan kolliderande firmor föreslår utredningen somhuvudregel, att företräde skall ges åt den som kan åberopa tidigaste rättsgrund(6 §). Denna regel, som motsvarar gällande rätt, blir tiUämplig när det föreliggerkonkurrens mellan två eller flera bestående firmarätter, oavsett om de gmndaspå registrering eller inarbetning eller en bakomliggande släktnamnsrätt. Närtvå bärare av samma släktnanm använder namnet som firma bör företrädesrätten iallmänhet tUlkomma den av dem som först har tagit namnet i bmk för sådantändamål. Firmarätt kan enligt förslaget vara begränsad till del av landet. Vidkollision mellan lokalt inarbetade eller för samma område i skilda registerinförda firmor beror företrädesrätten av firmans tidigare användning inom detaktuella området. Från huvudregeln omtidsprioriteten som avgörande vid stridiga anspråk på finnarätt föreslårutredningen ett undantag i form av en passivitetsverkan. Enhgt förslaget somhar förebild i vammärkeslagen får, om firma har inarbetats, rätt därtillbestå vid sidan av äldre rätt till förväxlingsbart kännetecken, när innehavarenav den äldre rätten inte inom rimlig tid har inslaidit mot användningen avfirman (7 § första stycket). När äldre och yngre rätt till samma eller liknandefirma tillåts bestå och utövas sida vid sida finns visserhgen risk för att detuppstår ett oriktigt mtryck av samhörighet meUan konkurrerande företag och attallmänheten på så sätt vUseleds. Undantagsregeln kan också tänkas motverkafirmarättens syfte att bevara företagets goodwUl åt fhmainnehavaren. Ett visstavsteg från prioritetsregeln är emellertidenhgt uttedningen påkaUat på gmnd av registteringssyste-mets utfomming, som kanleda till att förväxlingsbara firmor registreras för samma område i olikaregister, och av hänsyn tiU den rättsförlust som därigenom kan tUlfogas denyngre rättens innehavare. Iförslaget har inte som fömtsättning för inträde av passivitetsverkanföreskrivits att innehavaren av den äldre rätten skall ha haft vetskap omanvändningen av det yngre kännetecknet. Denne torde dock i allmänhet ha sådanvetskap eftersom regeln bara gäller tUl förmån för inarbetat kännetecken, ochinskridande "inom rimlig tid" förutsätter i viss mån också sådankunskap. Att direkt kräva vetskap hos innehavaren av den äldre rätten tordedock enligt utredningen inte vara förenligt med bestämmelsens syfte. Föratt så långt som möjhgt förebygga faran för förväxling vid användningen avparallella firmor föreslår uttedningen att det efter vad som finnes skäligt fårföreskrivas, att något av käimetecknen eller båda får användas endast påsärsldlt sätt, såsom med tillfogande av en ortsangivelse eUer med annatförtydligande (7 § andra stycket). Utredningenhar övervägt att för särskilt fall införa viss begränsning i tidigare firmarättsom avser endast en mindre del av landet. En sådan begränsning kunde enligtutredningen anses påkaUad där armans firmarätt tUl förväxlingsbart känneteckenhar brett ut sig över hela eller större delen av landet utan att dock haprioritet inom det mindre området. I ett sådant läge blir det många gångersvårt för det stöne företaget att utöva sm firmarätt utan att komma i konfhktmed den som har lokal företrädesrätt. Härigenom kan bl. a. riksannonsering avdet större företagets firma tänkas bli försvårad eUer förhindrad. tordesituationen regleras av den föreslagna passivitetsregeln. Det större företagetkan på grund av sin omfattande verksamhet förhållandevis snabbt förvärva sådangoodwUl inom området att redan ganska kort tids underlåtenhet att ingripamedför passivitetsverkan. Utredningen har inte funnit det möjUgt att uppstäUaen praktiskt användbar regel för andra faU och anser inte heUer att störrekomplikationer behöver befaras i praktiken. Firma har ju ända sedan den gäUandefirmalagens tillkomst varit skyddad framför aUt som ett lokalt kännetecken, ochdetta har såvitt känt inte i någon nämnvärd omfattning framkaUat olägenheterav nämnt slag. Deandra nordiska förslagen saknar motsvarighet tUl den regel om släktnamn sompotentieU firma som det svenska förslaget innehåUer. Däremot upptar de i annatsammanhang en regel om att firma inte får innehålla något som är ägnat attuppfattas som annans namn. De går sålimda längre än det svenska förslaget ochinbegriper under skyddet släktnamn över huvud taget, näringsidkares såväl somandras. Ifråga om skyddsområdets geografiska utformning är utgångspunk- ternaolika för de nordiska förslagen, beroende dels på att registreringssystemenavviker sinsemellan, dels på att enligt det danska förslaget ibmktagande utgörgrund för förvärv av firmarätt vid sidan av registrering. Enligt det danskaförslaget registreras aktiebolag och försäkringsbolag centralt, medan övrigafirmor skall registreras i handelsregister som förs inom varje polisdistrikt.Registrerad firma skyddas inom registreringsområdet och det ytterligare områdeinom vilket den har tagits i bruk, medan oregistrerad firma skyddas inom detområde där den tagits i brak. Det finländska förslaget är i fråga omskyddsområdets omfattning utformat på samma sätt som det svenska, men eftersomalla firmor registreras centralt blir hela landet skyddsområde för registreradfirma, om inte bevisbörderegeln leder till annat resultat. I förs föralla slag av näringsidkare gemensamt handelsregister särskUt för varje kommun.Enligt det norska förslaget skall firmarätt gäUa inom det område därinnehavaren kan antas lida skada eller olägenhet av att annan använderförväxlingsbar firma. För registrerad firma gäller rätten alltid inomregistreringsområdet, om det inte visas att innehavaren inte kan lida skadaeller olägenhet av att annan använder förväxlingsbar firma där. Detfinländska förslaget upptar som nämnts dessutom i anslutning tUl Kodakregeln enbestämmelse om att firma oavsett branschlikhet kan anses förväxlingsbar om denär ovanhgt egenartad. Delagar som gäller för de olika firmasubjekten firmalagen, aktiebolagslagen,lagen om ekonomiska föreningar m.fl. innehåller bl. a. föreskrifter omobligatoriska beståndsdelar i firma. Ofta ges dessutom regler för attförhindra att firmas innehåll blir vilseledande i visst avseende. Utredningenföreslår att de särskilda föreskrifterna om obligatoriska beståndsdelar i ohkaslag av firma skaU stå kvar i speciallagarna. De bör inte ingå i enförfattning som är avsedd att få karaktären av en aUmän firmalag med uppgiftatt reglera firmaskyddet för alla slag av näringsidkare. Däremot har samtligaregistreringsföreskrifter av allmän natur sammanförts i förslaget tillfirmalag. Detta innehåller som jag har nämnt även förbud motregistrering av vUseledande firma (10 §), och utredningen föreslår att vissaföreskrifter i speciallagarna som syftar tUl att förhindra att firma blirvilseledande upphävs och ersätts med den allmänna regeln i firmalagen.Flertalet av den gäUande firmalagens registreringsföreskrtfter får enligtförslaget motsvarighet i en särskUd lag om handelsregister. Där regleras ävenskyldigheten att registrera firma. förslag föratsatts för firmarätt liksom f. n. att firman äger särskUjningsförmåga, distinktivitet. 7 1974.1 saml. tryckligföreskrift härom anser utredningen inte behövlig i fråga om oregistreradekännetecken, eftersom dessa, frånsett näringsidkares släktnamn, skall åtnjutaskydd först efter inarbetande och ett fullbordat ui-arbetande visar attsärskUjningsförmåga finns. En firma som begärs registrerad är däremot iallmänhet ett i praktiken oprövat kännetecken, vilket motiverar en särskUdregel om distinktivitet som vUlkor för registrering. En sådan regel har tagitsupp i 9 § i förslaget. Kravet på särskUjningsförmåga grundas på två skäl. Fördet första kan en firma som saknar sådan förmåga i regel inte fylla funktionenatt individualisera innehavarens rörelse och skUja den från annannäringsidkares verksamhet av samma eller liknande slag. Firman måste varaägnad att av allmänheten uppfattas som ett individualiseringsmedel för vissverksamhet. För det andra bör verksamhetsord eller aUmän benämning på varaeller tjänst inte genom firmalagen förbehållas en särskUd näringsidkare. Vidprövningen av ansökan om registrering bör hänsyn alltid tas till båda de nuangivna skälen. Kravetpå distinktivitet är enligt utredningen mera framträdande i vammärkeslagen än irådande praxis på firmarättens område. Vid registrering av firma ställs f. n.små krav på individualiseringsförmågan.