prop · FX03146 · 1974-12-31 00:00:00 — Medhänsyn härtill och då man kan förutse att bristsituationen torde vara beståendeåtskillig tid framöver, finner det väl motiverat att kaolinlerorredan nu blir föremål för reglering enligt det av utredningen framlagdaförslaget till lag om vissa mineralfyndigheter. Akademiendiskuterar i detta sammanhang huruvida inte även e x-panderande leror borde bliföremål för reglering. Ifrågavarande leror uppfyller vad som ovan sagts omkaolinlerorna. En mdustriell verksamhet är under uppbyggnad och förväntas fåbetydelse för utvecklingen av nya betongtyper. stannar dock för attfrågan om reglering av dessa leror tills vidare bör kunna anstå. HöganäsAB framhåller att samtliga leror som är av värde för bolagets tillverkning aveldfasta och klinkrade produkter kännetecknas av att de innehåller kaolinittill olika mängd. Utanför stenkolsformationen bryts i trakten av leror med hög halt av kaolinit. är,på grand av sin kemiska kvalitet och vissa speciellt värdefulla plastiskaegenskaper, av grandläggande betydelse för tillverkningen av eldfast material iBjuvsverken. Eftersom dessa leror kar karaktären av unika fyndigheter, vilkamed lätthet kan skiljas från andra lertyper av enklare slag, finner bolaget i motsats till utredningen att starka skäl föreligger att låta den nyalagstiftningen jämväl omfatta ifrågavarande kaaolinleror. Att hänskjuta frågantill utredning i annat sammanhang och därmed försena avgörandet är enligtbolagets uppfattning klart otillfredsställande. Iett kompletterande tillägg till sitt remissyttrande har Höganäsbola-getuppgivit att det visat sig att den svenska pappersindustrinhar ett ökande behov av den sällsynta råvara som leror med hög kaolinhaltutgör. Den tilltagande knappheten på detta material har därför skapat viss oroinom branschen helst som de svenska pappersbruken f. n. är helt beroende avutlandet för denna försörjning. Vid företagna prospekteringar itrakterna kring har bolaget konstaterat att det bland där förekommandekaolinfyndigheter finns sådana leror som med stor sannolikhet efter vissanrikning kan ge en kaolinkvalitet som lämpar sig för pappersframställning. Kommerskollegiumkonstaterar att kaolinleror som är belägna utanför stenkolsformationenhittills brutits utan stöd av särskild lagstiftning. Med hänsyn härtill ocheftersom frågan om en utvidgning av kretsen av koncessionspliktiga minerallegat utanför ramen för gruvrättsutred-ningens arbete, delar kollegietutredningens uppfattning att frågan om kaolinleroma bör tas upp i ett vidaresammanhang. Fråganom uran och torium skall omfattas av koncessionsplikt diskuteras av någraremissinstanser. Bergmästarna i södra, västra och östra distrikten kritiserarförslaget om att uran och torium även i fortsättningen skall hänföras till dekoncessionspliktiga mineralema. De konstaterar vidare att det med allsannolikhet finns brytvärda förekomster av uran och uranföreningar inom landetsamt att det är önskvärt att stimulera till ökad prospektering efter sådanafyndigheter. Denna effekt uppnås bäst genom att inmutningssystemet fårtillämpas även på uranmalm. Liknande synpunkter framför bergmästaren i norradistriktet. Den utökade kontroll över uranbrytning som samhället kan viljaupprätthålla synes enligt sistnämnd bergmästares uppfattning kunna tillgodosesgenom komplettering av atomeriergilagen. Attmånga skäl talar för att uran tas upp bland de inmutningsbara mineralema framhållsäven i Svenska gruvföreningens remissyttrande. Med hänsyn till att eventuellanyfynd av betydelse kan förväntas ske i fjällens och fjällrandens skiffrar utanför de nuvarande malmregionerna anser föreningen emellertid att ettbibehållande t. v. av koncessionsplikten i fråga om uran inte behöver medföranågra större och omedelbara nackdelar. Kommerskollegiumanser att de skäl som vid uranlagens tillkomst talade för koncessionssystemet ihuvudsak alltjämt har samma giltighet. Vad gäller påståenden om att en övergångtill inmutningssystemet skulle stimulera till ökad prospektering framhållerkollegiet att det hittillsvarande ringa intresset för sådan verksamhet främsttorde bero på bristande lönsamhet. De låga världsmarknadsprisema på uran göratt det är ekonomiskt fördelaktigare att importera uran. ÄvenAB Atomenergi delar utredningens uppfattning att övervägande skäl tills vidaretalar för att uran- och toriumhaltigt skall vara koncessionspliktiga. Fråganom koncessionsplikten bör utvidgas till att avse även andra mineraliska ämnenän dem utredningen diskuterat tas upp på några håll. Kommerskollegiumfinner det angeläget att en särskild utredning tillsätts med uppdrag att göraen allmän översyn av nämnda fråga. Enligt kollegiet borde en sådan översynomfatta också frågan om omprövning av i vilken utsträckning mineraler ochbergarter bör vara föremål för inmutning. Medhänvisning till utredningens uttalande att det från samhällsekonomiska ellerallmänpolitiska utgångspunkter måhända kan anföras motiv att göra utnyttjandetav andra än de som omfattas av gällande lagstiftning beroende avkoncession, t. ex. kalksten, kvarts, fältspat, grus och sand erinrar JK bl. a.om naturvårdslagens bestämmelser om vissa takter samt om direktiven till denav justitieministern tillsatta grustäktskommittén. Enligt JK finns det skälundersöka om inte ett samhällsekonomiskt lämpligt utnyttjande av ifrågavarandenaturtillgångar, med hänsynstagande till naturvårdens intressen, kan kommatill stånd genom att de aktuella mineralen förs in under den föreslagnakoncessionslagen. Vadgäller fl u s s p a t konstaterar SGU att intresset för detta ökatkraftigt . Det har fått stor användning bl, a, inomstålindustrin och som råmaterial vid framställning av fluor. Eftersom eninhemsk brytning av flusspat kan bli aktuell kan det enligt verkets meningifrågasättas om det inte finns skäl att underlätta en exploatering av dettaviktiga genom att föra in det under gruvlagstiftningen, Flusspatuppträder i naturen på samma sätt som inmutningsbara och oftatillsammans med sådana. Enligt verkets uppfattning skulle det därför vara mestnaturligt att göra även detta inmutningsbart. Utredningensuppfattning att man har att räkna med ett mycket ringa antal koncessionsärendensamt att det därför är föga meningsfullt att genom lagbestämmelser i detaljreglera sådana frågor som koncessionstidens längd, möjlighet till förlängning,koncessionsområdets maximistorlek, arealavgifter m. m. har vid remissbehandlingen endastkommenterats av AB Atomenergi, och , vilka i princip helt ansluter sig till nämnda uppfattning. Denföreslagna ordningen med en uppdelning i undersökningskoncession ochbearbetningskoncession godtas genomgående av remissinstanserna. SGU konstaterar att densakliga och formella genomarbetning av lagbestämmelserna som föranletts avskillnaden mellan undersöknings-och bearbetningskoncession måste underlätta entillämpning av lagstiftningen och bli till gagn för alla parter. Svenska gruvföreningenfinner den föreslagna uppdelningen lämplig och tillstyrker förslaget i denna del.Föreningen understryker emellertid att den fäster stor vikt vid denföreslagna möjligheten att förena en undersökningskoncession med rätt förinnehavaren att under vissa förutsättningar erhålla ävenbearbetningskoncession. I likhet med utredningen anser föreningen detnödvändigt, om mera betydande satsningar på undersökningsarbete från enskildaintressenters sida skall kunna påräknas, att garantier ges för attprospekterande företag får tillgodogöra sig de fyndigheter som de träffar på.Liknande synpunkter framför bl. betonar viktenav att bearbetningskoncession skall kunna meddelas direkt utan föregåendeundersökningskoncession. En sådan ordning bör enligt bolagets mening i varjefall tillämpas i fråga om fyndigheter av stenkol och lera, vilkas belägenhet istor utsträckning är allmänt kända. AB Atomenergi konstaterari detta sammanhang att prospektering efter uranfyndigheter är en relativtdyrbar och resurskrävande verksamhet. Man har därför anledning räkna med attendast en begränsad krets av företag med allsidiga tekniska och ekonomiskaresurser kommer att engagera sig i sådan verksamhet. Det är under sådanaförhållanden angeläget att lagens regler inte bara ger förutsättningar för enaktiv försörjningspolitik från statens sida utan också utformas så att ettprospek-teringsintresse uppehålls från företagens sida. I förslaget har mansökt ta hänsyn härtill genom att undersökningslconcession kan förenas med rättför innehavaren att under vissa förutsättningar erhålla även bearbetningskoncession.Bolaget tillstyrker detta förslag. Förslaget om attkoncession alltid skall avse bestämt område och gälla lämnas ihuvudsak utan erinran av remissinstanserna. handelskammare framhållerdock att kravet på en tidsbegränsning av koncession i särskilda fall bör kunnaslopas. Hovrättenöver och finner att reglema om en tidsbegränsning av koncessionutan rätt till förlängning kan motverka det intresse för prospektering som manönskat främja genom införandet av möjligheten att förena enundersökningskoncession med rätt att även få bearbetningskoncession. Enbeviljad koncession kommer måhända inte att ge tillräcklig trygghet för de investeringarsom koncessionsinnehavaren eljest skulle kunna vilja göra. Enligt hovrättensmening bör därför närmare Övervägas om inte innehavare av bearbetningskoncessionbör ha samma rätt till förlängning av koncessionstiden som enhgt 43 § andrastycket 4 p. minerallagen skall tillkomma innehavare av äldre rättighet ochsom utmålsinnehavare får enligt 6 kap. 5 § gruvlagsförslaget. Även i övrigtfinner hovrätten att utredningens tanke att ansökan om förlängd koncessionstidskall betraktas som ansökan om ny koncession inte förefaller vara tillräckligtövervägd. Sålunda redovisar betänkandet inte vilken verkan en sådan regelskulle få på bestämmelserna om hmder för bearbetning. Deav utredningen angivna riktlinjema för koncessionsområdes storlek inte merän utan starka skäl och för koncessionstidens längd normalt intelängre än för undersökningskoncession och inte längre än förbearbetningskoncession lämnas utan invändningar av Svenska gruvföreningen.Höganäs AB finner den angivna storleksordningen för koncessionsområde välavvägd och ägnad att minska ölägenheterna för enskilda markägare och detallmänna. Bolaget betonar dock att koncession bör kunna ges en mindreomfattning än när detta är lämpligt från brytningssynpunkt. Förslagetom att förhållandet mellan koncessionerad verksamhet och motstående allmännaoch enskilda intressen skall lösas genom en relativt sunmiarisk prövning vidkoncessionsgivningen, som lagstiftningen angående användning av markoch vatten i alhnänhet blir fullt ut tillämplig på den aktuella verksamheten,har kommenterats av flera remissinstanser. JKfinner att den föreslagna ordningen förefaller att vara bättre än de tre andraalternativ som utredningen diskuterat. Förutsättningen attkoncessionsinnehavare skall vara underkastad viss annan lagstiftning kommerdock inte till uttryck på annat sätt än genom en bestämmelse i förslaget tillkungörelse om tillämpning av den nya lagen. Enligt JK:s mening får emellertiddenna förutsättning anses vara av sådan betydelse att den bör intagas i självalagen. Naturvårdsverketanser att naturvårdsintressenä inte kommer att kunna bevakas tillräckligteffektivt med en av utredningen föreslagen ordning för beredande avkoncessionsärenden. Enligt verkets mening bör det därför övervägas om det intei ärenden rörande såväl undersöknings- som bearbetningskoncession börföreskrivas ett obligatoriskt remissförfarandetill i egenskap av regional naturvårdsmyndighet. Det kan vidare,ifrågasättas om inte verket bör höras i ärenden av speciell betydelse. Naturvårdsverketkonstaterar vidare att undersökningsarbete i vissa fall torde kunna iimebärabetydande ingrepp i landskapsbilden och att det därför kan ifrågasättas om undersökningsarbetengenerellt skall regleras genom ett enklare förfarande än det som skall gällavid fråga om bearbetning av fyndighet. Det bör i stället övervägas att införsådana undersökningsarbeten som föratsätter provbrytning av någon betydenhettillämpa en noggrann prövning av koncessionsansökan. Detta torde som regelinnebära att endast ansökan om koncession för undersökning avseende olja ochgas skulle kunna handläggas genom ett enklare förfarande. Ett sådantförfarande föratsätter emellertid att generella säkerhetsföreskrifter utfärdasför hanteringen av eventuUt förkommande fyndigheter av olja och gas. Naturvårdsverketfinner slutligen att ett obligatoriskt hörande av naturvårdsintressena börföreskrivas även för fall då frågan uppkommer om att anvisa mark för arbeteovan jord. Som regel torde det därvid vara tillräckligt att hörs. konstaterar attkoncessionspliktiga fyndigheter inom södra delen av landet ofta ärlokaliserade till tätbebyggda områden eller områden där ytterligareexploatering för bebyggelse är att vänta. Det är därför av vikt att det tillgrand för koncessionsprövningen liggande remissförfarandet blir så fullständigtsom möjligt inom ramen för det av utredningen förordade alternativet tillkoncessionssystem. Detta gäller även undersökningskoncession eftersomplanmyndighetema har stort intresse av att på ett tidigt stadium få käimedom omåtgärder som kan leda till en ändrad markanvändning. En sådan ordning tordeinte bli särskilt betungande med hänsyn tUl att antalet koncessionsärendenenligt utredningens uppfattning kommer att bli ringa. Liknande synpunkterframför lantmäteristyrelsen. Styrelsen framhåller därvid att ettremissförfarande på undersöknuigsstadiet även gagnar den som ansöker omkoncession genom att han på så sätt får kännedom om pågående utveckling i frågaom motstående intressen och därigenom redan från början kan beakta dessaintressen vid inriktningen av undersökningarna. Styrelsen föratsätter vidareatt myndigheter och kommuner som berörs av en ansökan om bearbetningskoncessionregelmässigt kommer att tillställas det underlagsmaterial som ingår iansökningshandlingarna och som behövs för bedömningen. Länsstyrelseni förordar likaledes att alla ansökningar om koncession såledesäven om undersökningskoncession genast remitteras till bl. a. berördlänsstyrelse. Med hänsyn till att ingående imdersökningar kan bli nödvändigaför bedömande av ett företags inverkan på motstående intressen finnerlänsstyrelsen vidare, att konces- sionsmyndighetensoch remissorganens befattning med frågan inte kan bli så allmän och summarisksom förutsätts av utredningen. Även frågan, huravida koncession skall medgesfrån det allmännas synpunkt, kräver ingående prövning, varvid det måste fåankomma på och vederbörande kommun att göra olika avvägningaroch föreslå villkor i koncessionsbeslutet. IVAsäger sig med tanke på rättsskyddet för enskilda intressen inte kunna acceptera"en relativt summarisk prövning". anser attkoncessionsgivningen bör föregås av en ingående prövning av företagetsinverkan på enskilda intressen, inte minst med hänsyn till inom området avmarkägare etablerad eller definitivt planerad verksamhet. Ett motsattuppfattning redovisar genom uttalandet, att det avutredningen föreslagna förfarandet bör kunna fungera tillfredsställande. Utredningensförslag i fråga om koncessionsvillkoren har lämnats utan erinran av flertaletremissinstanser. Kommerskollegiumifrågasätter om det vid nu aktuell koncessionsgivning kan anses motiverat meden lika långt gående reglering av en koncessionsinnehavares rörelsefrihet somvid koncession enligt lagen om kontinentalsockeln. I fråga om denna har statentillerkänts ensamrätt att utforska och utvinna naturtillgångar, något som ejgäller vanliga landoimråden. I huvudsak är det föreskrifterna om"företagets ledning" och "användning av utvunna produkter"som kollegiet av principiella skäl vänder sig mot. Kollegiet föreslår att dessabåda föreskrifter utgår ur lagtexten. Kollegiet erinrar i detta sammanhang omatt det beträffande uran och torium, för vilka det kan finnas behov av en meravittgående reglering, gäller särskilda bestämmelser enligt atomenergilagen.Några betänkligheter mot att slopa berörda föreskrifter i lagförslaget tordedärför ej föreligga. finner ingen anledning till erinran mot förslaget attkoncession skall kunna förenas med föreskrifter till skydd för allmännaintressen eller enskild rätt. Vad gäller föreskrifter om uttag av royalty ellerliknande avgifter i samband med bearbetning delar föreningen utredningensuppfattning att dessa frågor inte bör närmare regleras i lagen. Storleken ochsättet för avgiftens beräknmg bör sålunda avgöras med hänsyn tillomständigheterna i varje särskilt fall. Länsstyrelseni föratsätter att det vid koncessionsgivning, i likhet medtillståndsgivning enligt 10 § naturvårdslagen, skall kunna meddelas sådanaföreskrifter att företagets menliga inverkan på landskapsbilden såvitt möjligtbegränsas eller motverkas. SGUunderstryker mot bakgrund av erfarenheterna från oljefynden i detsynnerligen angelägna i att den geologiska och geofysiska information, somundersökningar och bearbetning av olje- och saltfyndigheter lämnar, verkligentillvaratas och att tillräckliga resurser ställs till förfogande för enbearbetning av dessa data. Att frågan om behovet av återställningsarbeten bör ägnasstor uppmärksamhet vid koncessionsgivningen betonar bl. a. länsstyrelserna iMalmöhus och län samt . iSkaraborgs län ifrågasätter i detta sammanhang om det inte bör föreskrivas ilagen att koncessionshavare vid koncessionens utgång skall vara skyldig att påbegäran av markägaren ta bort byggnader o. d. som denne inte önskar behålla. Reglerna om att koncession i vissa fall skall kunnaåterkallas oberoende av försummelse från koncessionsinnehavarens sidakritiseras av några remissinstanser. Hovrätten över och säger sig därvidvidhålla den uppfattning som hovrätten gav till känna års ändringari stenkolslagen (prop. 1963:176 s. 32). Hovrätten påpekade i detta sammanhangbl. a. att värdet av de i lagförslaget upptagna detaljerade reglema omförverkande av koncession genom försummelse från koncessionsinnehavaren skullebli illusoriska om man därjämte möjliggör återkalldse i vissa likartade intenärmare preciserade fall. Avstående av koncession utan ersättning borde därförbehandlas som förverkande, I den mån lagens regler härom inte kunde ansestillräckliga borde dessa kompletteras. Återkalldse av koncession i andra fallborde medföra rätt till ersättning. finner den föreslagna regienotillfredsställande eftersom den givetvis kommer att minska koncessionsinnehavarenstrygghet och därmed kan få en dämpande effekt på den totalaundersökningsverksamheten för de aktuella mineralema. En liknande uppfattningredovisar . Den av ledamoten reservationsvis framfördauppfattningen att koncessionshavaren vid återkalldse enligt nu aktuellabestämmelser skall ha en lagfäst rätt till ersättning delas av JK,kommerskollegium, IVA, OPAB, . Svenska gruvföreningen.Svenska teknologföreningen, , , bergmästaren inorra distriktet och handelskammare. De föreslagna bestämmelserna om förberedande undersökningarhar berörts i några remissyttranden. Lantmäteristyrelsen konstaterar därvid att dessa reglerinte har någon motsvarighet vare sig i stenkolslagen eller tiranlagen samt attde inte heller har införts i förslaget till gruvlag. De frågor man avser attreglera genom dessa bestämmelser synes närmast vara av samma karaktär som desom föreligger vid ianspråktagande av mark för undersökningsarbete näröverenskommelse inte kan träffas. Enligt lantmäteristyrd-sent mening finnsanledning att närmare undersöka om inte föreliggande frågor lämpligen kantillgodoses inom ramen för de föreslagna bestämmelserna om anvisande av mark. Bergmästarna i södra, västra och östra distrikten finner att om- fångetav avsedda undersökningsarbeten kan bli avsevärt större än utredningen angiviteftersom det i lagtexten talas både om uppförande av byggnad och anläggning avvägar. Avsikten med reglerna är att vinna tid. Eftersom en rättsägare givetvismåste ha rätt att överklaga tillsynsmyndighetens beslut är det tveksamt omdenna målsättning kan infrias. Därtill kommer att ifrågavarande lösliga sattatt expropriera skulle försätta vederbörande rättsägare i en mycket osäkersituation. Bergmästarna avstyrker därför att de aktuella förslagen upphöjs tilllag. anser att tillstånd till förberedande undersökninglämpligen kan lämnas på sätt som utredningen föreslagit under fömtsättning attsådan imdersökning inskränker sig till arbeten av mindre ingripande art. Somexempel på sådana förberedande undersökningar har utredningen nämnt geofysiskaundersökningar. Om arbetet skulle innebära större ingrepp, t. ex. provbrytning,anser verket att vederbörande naturvårdsmyndigbet Vänsstyrelsen bör hörasinnan tillstånd lämnas. 5.4Anvisande av mark m. m. Utredningensförslag angående anvisande av mark till koncessionsinnehavaren har lämnatsutan erinran av det stora flertalet remissinstanser. Lantmäteristyrelsenutgår från att de problem som möter vid anvisande av mark förundersökningsarbete i vissa avseenden torde vara i stort sett desamma som desom kan aktualiseras vid ianspråktagande av mark för bearbetning. Det bördärför enligt styrelsens mening övervägas om inte behovet av regler föranvisande av mark för såväl undersökning som bearbetning kan tillgodoses inomramen för ett förrättningsförfarande. Bibehållesett särskilt förfarande fÖr anvisning av mark för undersökning anserlantmäteristyrelsen emellertid att ifrågavarande bestämmelser bör förtydligasoch kompletteras så att det klarare än enligt utredningens förslag framgår huroch under vilka former anvisandet skall ske samt hur beslut skall redovisas ochdokumenteras. Lantmäteristyrelsenkonstaterar vidare att anvisande av mark för bearbetning skall ske genomförrättning. Av förslaget framgår inte fullt tydligt i vad mån förrättning ärobligatorisk även i det fall då sökanden själv helt disponerar marken eller dåöverenskommelse kan träffas med dem som disponerar den. Enligtlantmäteristyrdsens mening talar vissa skäl för att förrättningsföffarandetbör tillämpas även i dessa fall, bl. a. undviker man därigenom risken attoklarheter uppstår om vilken mark som skall anses höra till"gravegendomen". Enligtförslaget får förrättningsmannen något större möjligheter än enligt gällanderätt att pröva sökandens behov av mark. lantmäteristyrdsensmening övervägas, med hänsyn till bl, a, berörda enskilda intressen, attytterligare öka möjligheterna att jämka område som sökanden önskar få siganvisat. Skulle det sedermera visa sig att området behöver utvidgas är dettafullt möjligt enligt föreslagna bestämmelser. OPABpåtalar att lagförslaget såvitt avser bestämmelserna om anvisande av mark förbearbetningskoncession inte innehåller uttryckliga bestämmelser motsvarande demsom gäller för undersökningsarbete och som ger koncessionsinnehavare rätt attuppföra vissa byggnader och att inom koncessionsområdet begagna eller anläggaerforderlig väg. OPAB föratsätter att sådan rätt gäller även för innehavare avbearbetningskoncession och föreslår, att detta kommer till klart uttryck genomden fortsatta departementsbehandlingen. Förslagetatt mark som anvisats än , inte skall behöva lösas hälsasmed tillfredsställelse av och . Sistnämndaremissinstans framhåller därvid att regeln med säkerhet kommer att leda tillatt ianspråktagen mark snabbare återställs till båtnad inte bara för denenskilde markägaren utan även för det allmänna miljöskyddsintresset. Ianslutning till det av utredningen diskuterade men förkastade förslaget attäven markanvisning inom ett koncessionsområde borde ske efter en allsidigprövning med beaktande av samtliga berörda intressen instämmer i uppfattningen att en sådan ordning i praktiken skulle innebäraen dubblering av koncessionsprövningen. Föreningen understryker betydelsen avatt koncessionären efter koncessionsbeslutet kan känna trygghet beträffanderätten att mot skälig ersättning få disponera erforderlig mark. En otrygghethärvidlag skulle försämra möjligheterna att få till stånd skäliga uppgörelsermed markägarna och därmed även möjlighetema att utnyttja ifrågavarande naturtillgångar.